b'\n_START_ARTICLE_\nFranjo Marija Appendini\n_START_PARAGRAPH_\nFranjo Marija Appendini (Poirino, u Pijemontu, 6. studenog 1768. - Zadar, 30. sije\xc4\x8dnja 1837.) (tal. oblik Francesco Maria Appendini) bio je sve\xc4\x87enik iz reda pijarista. Bio je me\xc4\x91u prvim je hrvatskim \xc5\xbeivotopiscima,  i jezikoslovcima. Pisao je pjesme, \xc5\xbeivotopise, govore i nekrologe te biobibliografske i historiografske prinose.\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivotopis\n_START_PARAGRAPH_\nRodio se je 1768. u mjestu Poirinu u Pijemontu. \xc5\xa0kolovao se u Torinu i Rimu, gdje je 1787. stupio u red pijarista. Me\xc4\x91u profesorima bio mu je i Dubrov\xc4\x8danin Marko Faustin Galjuf koji ga je 1791. nagovorio oti\xc4\x87i u Dubrovnik. U gradu u kojem \xc4\x87e ostati preko \xc4\x8detrdeset godina, Appendini se je 1792. zaredio za sve\xc4\x87enika. Dugi niz godina radio je kao profesor retorike u pijaristi\xc4\x8dkom Collegiumu Ragusinumu (gdje je od 1795. predavao i njegov brat Urban, tal. Urbano), a 1808. postao je upraviteljem novoosnovanog Liceum\xe2\x80\x93convictuma. Licej je nakon dolaska austrijskih vlasti pretvoren u gimnaziju, a Appendini je postao njenim prefektom te profesorom zemljopisa i povijesti._NEWLINE_U Dubrovniku je razvio svestranu kulturnu aktivnost; organizirao je \xc5\xa1kolske literarne akademije, sudjelovao je u radu Prosvjetiteljskog dru\xc5\xa1tva, pisao je prigodne pjesme na talijanskome i latinskome jeziku, odr\xc5\xbeavao bliske odnose s kulturnim djelatnicima i znanstvenicima u Gradu i inozemstvu, a bio je poznat i kao vrstan pedagog i govornik. Nau\xc4\x8div\xc5\xa1i hrvatski jezik, bavio se i jezikoslovljem, iako su neki njegovi radovi s tog podru\xc4\x8dja, primjerice Dell\xe2\x80\x99 analogia della lingua antichi popoli..., puni neznanstvenih i proizvoljnih tuma\xc4\x8denja. Autor je hrvatske gramatike i rje\xc4\x8dnika hrvatskog jezika Grammatica della lingua Illirica compilata dal padre Francesco Maria Apependini delle scuole pie proffesore di eloquenza nel collegio di Ragusa koja je njegovo najvrjednije djelo. Objavljena je u Dubrovniku, a koja se je pojavila u \xc4\x8detirima izdanjima: 1808., 1828., 1848. i 1850. godine. Recenzija na hrvatskom jeziku koja se je odnosila na ovu knjigu bila je prva takva u povijesti hrvatskog novinstva, a iza\xc5\xa1la je u Kraljskom Dalmatinu br. 38 iz 1808. godine._NEWLINE_Njegovi povjesni\xc4\x8darski doprinosi su rasprave o ubikaciji Epidaurusa te o podrijetlu Sv. Jeronima, dvotomne Notizie istorico\xe2\x80\x93critiche sulla antichit\xc5\x95 storia e letteratura de\xe2\x80\x99 Ragusei (Dubrovnik 1802.\xe2\x80\x931803.), iscrpan pregled politi\xc4\x8dke i kulturne povijesti Dubrovnika. Od iznimna je zna\xc4\x8daja njegov dnevnik doga\xc4\x91aja u svezi s rusko\xe2\x80\x93crnogorsku opsadom Dubrovnika 1806. godine, a za njega je javnost doznala tek 1906. godine. Godine 1835. F. M. Appendini preselio se u Zadar gdje je postao upraviteljem tamo\xc5\xa1njeg liceja i generalni ravnatelj dalmatinskih gimnazija, preuzev\xc5\xa1i tako du\xc5\xbenosti koje je od 1824., do smrti, 1834., imao njegov brat Urban. Obna\xc5\xa1ao ih je, me\xc4\x91utim, samo nepune dvije godine; umro je 30. sije\xc4\x8dnja 1837. godine.'