b'\n_START_ARTICLE_\nTelevizija (roman)\n_START_SECTION_\nOp\xc4\x87eniti podaci\n_START_PARAGRAPH_\nTelevizija je peti roman belgijskog pisca Jean-Philippea Toussainta, objavljen 1997. Dobio je nagradu Victor-Rossel za ovo djelo te iste godine. Radi se o do\xc5\xbeivljavanju televizije glavnoga lika: povjesni\xc4\x8dara umjetnosti \xc4\x8dije ime se ne dozna. Pri\xc4\x8da se pripovjeda u prvom licu, \xc5\xa1to omogu\xc4\x87uje autoru da naglasi efekt koji ima televizija na glavnom liku i kako on nju do\xc5\xbeivljava u svakodnevnom \xc5\xbeivotu.\n_START_SECTION_\nPovijesne i knji\xc5\xbeevne okolnosti\n_START_PARAGRAPH_\nTelevizija pripada \xc5\xbeanru fikcije, premda ovo djelo grani\xc4\x8di s medijskim razgovorom. Jean-Philippe Toussaint dodiruje vrlo aktualnu temu svakida\xc5\xa1njeg \xc5\xbeivota ve\xc4\x87ine ljudi, negativne posljedice televizije u \xc4\x8dovjekovom \xc5\xbeivotu i kako televizija utje\xc4\x8de na na\xc5\xa1u percepciju stvarnosti. Ovo je iznimno zabavna i duhovita knjiga, no ona tako\xc4\x91er ima filozofsku dubinu i temu. Toussaint je rekao da nije htio napisati esej ili pamflet, ve\xc4\x87 govoriti o svom razdoblju. To je razdoblje velike popularnosti i pristupa\xc4\x8dnosti televizije na globalnoj skali. Zalu\xc4\x91enost koju je ona izazvala na epidemi\xc4\x8dan na\xc4\x8din je tema ovog romana i ono \xc5\xa1to zapravo zanima pisca.\n_START_SECTION_\nStil\n_START_PARAGRAPH_\nStil pisanja ovog autora je minimalisti\xc4\x8dan i prepun detalja. On se usredoto\xc4\x8duje na povr\xc5\xa1inu stvari, pomo\xc4\x87u golemog rje\xc4\x8dnika i dugim opisima koja vrve kada se ti\xc4\x8de fizi\xc4\x8dkog izgleda. Sve to opisuje stvari koje se naj\xc4\x8de\xc5\xa1\xc4\x87e do\xc5\xbeivljava kao nebitnima i nerelevantnima, ali ti opisi slu\xc5\xbee stvaranju konkretne slike, ba\xc5\xa1 kao da je uslikana fotografija. Tako\xc4\x91er nije neobi\xc4\x8dno da Toussaintovi likovi i stvari nemaju drugih zna\xc4\x8denja osim sebe samih. Jo\xc5\xa1 jedna osobina njegovog stila je glavni lik koji se stapa s pripovjeda\xc4\x8dem u prvom licu. To daje autoru prostor da uspostavi vezu s \xc4\x8ditateljem i da uvede vi\xc5\xa1e komi\xc4\x8dnih elemenata u svoje djelo. Televizija obiluje zabavnim komentarima pripovjeda\xc4\x8da, odnosno glavnog lika koji malo nalikuje na samog pisca: Jean-Philippea Toussainta. Sve humoristi\xc4\x8dne situacije su smije\xc5\xa1ne zahvaljuju\xc4\x87i osobnosti glavnoga lika i njegovim komentarima \xc4\x8ditatelju. Ono \xc5\xa1to misli Drescherima i njihovim biljkama, o lopovima koju su krali televizor i njegova reakcija na situaciju, ono \xc5\xa1to si je zami\xc5\xa1ljao dok je gledao \xc5\xbeenu koja je \xc4\x8dekala taksi kada je i\xc5\xa1ao ku\xc4\x87i nakon ve\xc4\x8dere s Johnom Doryjem, kako je analiti\xc4\x8dki promatrao sve kod Ursule i kako je gledao televiziju za kaznu \xc5\xa1to joj je gledao prsa.\n_START_SECTION_\nVa\xc5\xbenost za povijest knji\xc5\xbeevnosti\n_START_PARAGRAPH_\nToussaint, kao svestran \xc4\x8dovjek, uvodi fotografiju, film i televiziju u svoj knji\xc5\xbeevni prostor. Ta mje\xc5\xa1avina je vrlo karakteristi\xc4\x8dna za njega, ali je to ne\xc5\xa1to novo na frankofonoj knji\xc5\xbeevnoj sceni nakon Novog romana. On pripada skupini autora minimalista i autorima ludi\xc4\x8dkih romana koji su se pojavili osamdesetih godina.\n_START_SECTION_\nSa\xc5\xbeetak\n_START_PARAGRAPH_\nToussaint pi\xc5\xa1e u ovoj knjizi o ljetu glavnog lika koji je oti\xc5\xa1ao u Berlin kako bi napisao rad o Tizianu Vecelliju. Televizija po\xc4\x8dinje s Tour de Franceom, zadnja stvar koju je glavni junak bio pogledao. Odlu\xc4\x8dio je da ne\xc4\x87e vi\xc5\xa1e gledati televiziju jer mu ona oduzima previ\xc5\xa1e vremena i ne dozvoljava mu da se posveti svome radu. Kroz unutarnje monologe on otkriva da ima trudnu \xc5\xbeenu, Delon, i petogodi\xc5\xa1njeg sina. Njegovo susretanje sa susjedima, starim njema\xc4\x8dkim parom: Ingom i Uwom Drescherom, su smije\xc5\xa1ne epizode njegova svakodnevnoga \xc5\xbeivota. Oni su ga zamolili da im \xc4\x8duva biljke dok su na godi\xc5\xa1njem odmoru, ne\xc5\xa1to \xc5\xa1to ovaj povjesni\xc4\x8dar nije napravio pa je zato kasnije poku\xc5\xa1avao na neobi\xc4\x8dan na\xc4\x8din pobolj\xc5\xa1ati situaciju. Jednog dana u srpnju, slu\xc4\x8dajno je sreo Hansa Heinricha Mecheliusa, predsjednika udruge koja mu je dodijelila stipendiju za Berlin. Ovaj prizor je posebno smije\xc5\xa1an jer je glavni lik kada se morao upoznati s njegovim kolegama, igrom slu\xc4\x8daja bio gol u parku Halenseeu zbog vru\xc4\x87ine. Zatim odlazi u knji\xc5\xbenicu da prona\xc4\x91e jedan Mussetov tekst u kojem je spomenuo Karla V. i Tiziana, no zbog nesposobnih knji\xc5\xbeni\xc4\x8darki izgubi vrijeme i \xc5\xbeivce. Cijela jedna filozofija je predstavljena \xc4\x8ditatelju, ali glavni junak nastavlja bez pisanja svog eseja zato \xc5\xa1to nema inspiracije ni volje. Kasnije on izlazi sa svojim prijateljem Johnom Doryjem, i dok se pripit vra\xc4\x87ao ku\xc4\x87i po no\xc4\x87i, odlu\xc4\x8dio je oti\xc4\x87i do Dreschera da poku\xc5\xa1a spasiti biljke, ali to je zavr\xc5\xa1ilo tako \xc5\xa1to je njihovu dragu paprat stavio u hladnjak. Tri tjedna nakon \xc5\xa1to su oti\xc5\xa1li, kada je zavr\xc5\xa1io Tour de France, Drescheri su se vratili. Scena kada glavni lik poku\xc5\xa1ava izvaditi biljku iz hladnjaka a da susjedi ne primijete je doista duhovita. Jednog drugog dana je pak oti\xc5\xa1ao sa svojim prijateljem Johnom kod Ursule, Johnove u\xc4\x8denice. Ona je bila pilot njihove zra\xc4\x8dne avanture. Nakon te epizode je glavni lik posjetio muzej Dahlem. Tamo je mislio o Karlu V. koji je bio izlo\xc5\xbeen na jednoj slici. Naposljetku, Delon sti\xc5\xbee iz Italije k njemu u Berlin sa sinom.\n_START_SECTION_\nElement televizije\n_START_PARAGRAPH_\nNa po\xc4\x8detku romana, glavni lik je odlu\xc4\x8dio prestati gledati televiziju, zato \xc5\xa1to je zaklju\xc4\x8dio da ga zatupljuje, i izme\xc4\x91u ostalog, televizija mu ne dopu\xc5\xa1ta da se u potpunosti posveti svom radu. Ironi\xc4\x8dno, odbijanje televizije je bilo jo\xc5\xa1 gore, budu\xc4\x87i da je glavni lik razvio neku vrstu ovisnosti o detaljnom promatranju i analiziranju svih situacija koje imaju ikakve veze s televizijom, \xc5\xa1to ga je mnogo vi\xc5\xa1e omelo. On vidi svijet kao televizijsku seriju, i poku\xc5\xa1ava opisati ljudi na temelju televizije i njenog utjecaja na njihove \xc5\xbeivote. Glavni lik se osje\xc4\x87a \xc4\x8dak ugro\xc5\xbeeno sveprisutnosti televizije, vidi ju posvuda: u svim ku\xc4\x87ama, u muzeju u kojem su kamere i videi, i tako\xc4\x91er na samom kraju djela on primje\xc4\x87uje da su inicijali teme njegovog rada, Tiziana Vecellija, TV.'