b'\n_START_ARTICLE_\nCarska neposrednost\n_START_PARAGRAPH_\nCarska neposrednost (njema\xc4\x8dki: Reichsfreiheit ili Reichsunmittelbarkeit) je bio povla\xc5\xa1teni feudalni i politi\xc4\x8dki status koji su podru\xc4\x8dja, kao \xc5\xa1to su carski grad, vjerski entitet, feudalne kne\xc5\xbeevine, ili manje gospodstvo mogli posti\xc4\x87i u okviru Svetog Rimskog Carstva. Reichsfrei grad, opatija ili teritorij je bio pod izravnim ovlastima Cara i Carskog Sabora (Reichstag), bez feudalnog gospodara posrednika.\n_START_SECTION_\nPrednosti i nedostaci\n_START_PARAGRAPH_\nNeke dodatne prednosti mogle su uklju\xc4\x8divati pravo na prikupljanje poreza i cestarina, dr\xc5\xbeanje tr\xc5\xbenica, kovanje novca, no\xc5\xa1enje oru\xc5\xbeja i provo\xc4\x91enja pravnog postupka. Potonji je mogao uklju\xc4\x8divati i tzv. Blutgericht (ili "krvnu pravdu") kroz koju se mo\xc5\xbee primijeniti smrtna kazna. Ta prava su ovisila o pravnim patenatima koje su dodjeljivali carevi._NEWLINE_Neki nedostaci mogli su uklju\xc4\x8divati izravnu intervenciju carskih povjerenstava, poput onih koji su se dogodili u nekoliko jugozapadnih gradova nakon Schmalkaldskog rata i potencijalo ograni\xc4\x8davanje ili izravni gubitak prija\xc5\xa1nih pravnih patenata. Ostali nedostaci mogu uklju\xc4\x8divati gubitak svih neposrednih prava, ako car i / ili Sabor nije mogao braniti ta prava protiv agresije izvana, kao \xc5\xa1to je to do\xc5\xa1lo u ratovima nakon Francuske revolucije i Napoleonskih ratova. Ugovor iz Lun\xc3\xa9villea iz 1801. zahtijevao je od cara da se odrekne svih zahtjeva za dijelove Svetog Rimskog Carstva s lijeve strane Rajne. Na posljednjem zasijedanju Carskog Sabora (njema\xc4\x8dki: Reichsdeputationshauptschluss) u 1802.-03., koji se naziva njema\xc4\x8dka mediatizacija, ve\xc4\x87ina slobodnih carskih gradova i crkvenih dr\xc5\xbeava izgubili su svoje carske neposrednosti i bili su podijeljeni od strane nekoliko dinasti\xc4\x8dkiih dr\xc5\xbeava.\n_START_SECTION_\nProblemi u razumijevanju Carstva\n_START_PARAGRAPH_\nRazumijevanje prakti\xc4\x8dne primjene prava neposrednosti \xc4\x8dini povijest Svetog Rimskog Carstva osobito te\xc5\xa1kom za razumjeti, posebno me\xc4\x91u modernim povjesni\xc4\x8darima. \xc4\x8cak i suvremenici kao \xc5\xa1to su Johann Wolfgang von Goethe i Johann Gottlieb Fichte su nazivali carstvo \xc4\x8dudovi\xc5\xa1nim. Povjesni\xc4\x8dari iz sredine 19. stolje\xc4\x87a napisali su da Carstva nije ni ne\xc5\xa1to sveto, ni rimsko, ni carstvo, a u odnosu na britansko "Carstvo", do\xc5\xbeivljavali su njema\xc4\x8dko kao nedose\xc5\xbean neuspjeh koje je doseglo svoj vrhunac uspjeha u ranom srednjem vijeku i nakon toga opadalo. Gotovo stolje\xc4\x87e nakon objavljivanja monumentalnog djela Jamesa Brycea Sveto Rimsko Carstvo (1864.), ovaj pogled najvi\xc5\xa1e je prevladavao me\xc4\x91u povjesni\xc4\x8darima ranog modernog razdoblja iz engleskog govornog podru\xc4\x8dja, te je pridonio razvoju Sonderwegove teorije u njema\xc4\x8dkoj pro\xc5\xa1losti.'