b'\n_START_ARTICLE_\nMaglena komora\n_START_PARAGRAPH_\nMaglena komora ili Wilsonova komora je mjerni instrument kojim se prate tragovi ioniziraju\xc4\x87eg zra\xc4\x8denja (alfa-\xc4\x8destice, beta-\xc4\x8destice, gama zrake, rendgenske zrake i tako dalje), a sastoji se od komore u kojoj je je prezasi\xc4\x87ena vodena para, kojoj da bi se kondenzirala nedostaju centri kondenzacije, te je za oko i kameru nevidljiva. Ioni koje stvori prolaz ioniziraju\xc4\x87e \xc4\x8destice, postaju centri kondenzacije i prolaz \xc4\x8destice postaje vidljiv u obliku gustog niza sitnih kapljica._NEWLINE_Maglenu komoru je 1911. konstruirao britanski fizi\xc4\x8dar i meteorolog Charles Wilson, koji je za to otkri\xc4\x87e dobio Nobelovu nagradu za fiziku 1927. Wilsonova komora je prvi mjerni instrument kojim se mogla zabilje\xc5\xbeiti (registrirati) staza elektri\xc4\x8dki nabijenih \xc4\x8destica, posebno alfa-\xc4\x8destica i elektrona emitiranih iz radioaktivnih materijala. U osnovi je to posuda ispunjena smjesom zraka i vodene pare, u kojoj se brzim pove\xc4\x87anjem njezina obujma (volumena) s pomo\xc4\x87u pokretne membrane i klipa, zbog pada tlaka i temperature, posti\xc5\xbee prezasi\xc4\x87enost zraka vodenom parom, pri \xc4\x8dem dolazi do kondenzacije vodene pare du\xc5\xbe staze nabijene \xc4\x8destice. Prolaskom kroz komoru, nabijena \xc4\x8destica ionizira molekula zrake, koje tako postaju sredi\xc5\xa1ta kondenzacije. Na tom osnovnom na\xc4\x8delu razvijena je i maglena komora (specijalna Wilsonova komora kojoj je rad kontroliran Geiger-M\xc3\xbcllerovim brojilima) i komora s mjehuri\xc4\x87ima.\n_START_SECTION_\nNa\xc4\x8din rada\n_START_PARAGRAPH_\nKonstrukcija maglene komore je danas usavr\xc5\xa1ena, ali promatranje i fotografiranje ioniziraju\xc4\x87eg zra\xc4\x8denja se i dalje zasniva na tragovima magle, koja nastaje kondenzacijom vodene pare na ionima, dobivenim prolaskom tih \xc4\x8destica kroz zrak u zatvorenoj posudi. Pri sni\xc5\xbeavanju temperature zraka sa zasi\xc4\x87enom parom nastaje prezasi\xc4\x87ena vodena para, povla\xc4\x8denjem klipa i pove\xc4\x87anjem obujma u posudi (jednad\xc5\xbeba stanja idealnog plina), uslijed \xc4\x8dega dolazi do njenog kondenziranja na sitnim \xc4\x8desticama, ionima. _NEWLINE_Maglena komora se sastoji od metalnog valjka (promjera 100 do 150 mm), koji je s donje strane zatvoren pokretnim klipom. Valjak je s gornje strane nepropusno zatvoren staklenom plo\xc4\x8dom, kroz koju se promatra unutra\xc5\xa1njost komore. S bo\xc4\x8dne strane je stakleni prozor\xc4\x8di\xc4\x87, kroz koji se unutra\xc5\xa1njost komore obasjava s vidljivom svjetlo\xc5\xa1\xc4\x87u. Ispod staklene plo\xc4\x8de obi\xc4\x8dno se nalazi metalna mre\xc5\xbea, koja je vodljivom \xc5\xbeicom vezana za jedan pol jake elektri\xc4\x8dne baterije (oko 250 V). Drugi pol ove baterije je vezan \xc5\xbeicom za metalni valjak._NEWLINE_Prije rada maglene komore mora se na gornju povr\xc5\xa1inu klipa staviti malo vode, usljed \xc4\x8dijeg isparavanja \xc4\x87e se zrak zasititi vodenom parom. Pokusima je utvr\xc4\x91eno da se posti\xc5\xbee bolja kondenzacija vodene pare u komori kad je u vodi dodano malo metilnog ili etilnog alkohola. Kad se klip naglo povu\xc4\x8de prema dolje, uslijed adijabatskog \xc5\xa1irenja u komori, zrak se ohladi. Po\xc5\xa1to du\xc5\xbe putanje ioniziraju\xc4\x87eg zra\xc4\x8denja nastaje ionizacija zraka, pojavit \xc4\x87e se kondenzacija vodene pare na ionima. Promatra\xc4\x8d koji gleda kroz staklenu plo\xc4\x8du primjetit \xc4\x87e putanje iona u vidu bijelih tankih tragova magle. Ovi tragovi magle mogu se i fotografirati. _NEWLINE_Otkri\xc4\x87e maglene komore vrlo je zna\xc4\x8dajno za otkrivanje atomske strukture, jer su tragovi magle u komori siguran dokaz postojanja atoma i ioniziraju\xc4\x87ih \xc4\x8destica. Ali, njen je nedostatak \xc5\xa1to poslije svakog stvaranja tragova magle, treba potrajati par sekundi dok komora bude u mogu\xc4\x87nosti ponovno otkriti tragove novih \xc4\x8destica. U me\xc4\x91uvremenu, mo\xc5\xbee se pojaviti neki doga\xc4\x91aj koji se ne\xc4\x87e primijetiti.\n_START_SECTION_\nDifuzijska maglena komora\n_START_PARAGRAPH_\nPo\xc5\xa1to maglena komora ne mo\xc5\xbee da radi neprekidno, Alexander Langsdorf je 1939. konstruirao difuzijsku maglenu komoru, koja ostaje stalno osjetljiva na ioniziraju\xc4\x87e zra\xc4\x8denje, dok je god u komori prisutna zaliha hlapljive teku\xc4\x87ine, kao \xc5\xa1to je metilni alkohol. Zasi\xc4\x87eni prostor s parom postoji stalno u sredini komore, jer se u gornjem dijelu odr\xc5\xbeava stalna temperatura od 30 \xc2\xbaC, a pri dnu oko -70 \xc2\xbaC. Ova komora je vrlo pogodna za istra\xc5\xbeivanje elementarnih \xc4\x8destica visoke energije.'