b'\n_START_ARTICLE_\nRavenski egzarhat\n_START_SECTION_\nUvod\n_START_PARAGRAPH_\nRavenna je postala prijestolnica Zapadnog Rimskog Carstva 402. godine za vrijeme vladavine cara Honorija zbog svoje izvrsne luke s pristupom Jadranu i svojeg odli\xc4\x8dnog obrambenog polo\xc5\xbeaja unato\xc4\x8d neprohodnim mo\xc4\x8dvarama. Grad je ostao prijestolnica Carstva sve do pada 476. kada je postao prijestolnicom Odoakra, a zatim i ostrogotskoga kralja Teodorik. Iako je ostala prijestolnicom Ostrogotskog Kraljevstva, Ravenu je 540. godine tijekom Gotskoga rata (535.-554.) zauzeo veliki bizantski general Belizar. Nakon \xc5\xa1to su je Rimljani ponovno zauzeli, postala je sjedi\xc5\xa1tem provincijskog upravitelja. U to je vrijeme administrativna struktura Italije slijedila, uz neke modifikacije, stari sustav kojeg je uspostavio car Dioklecijan, a kojeg su preuzeli Odoakar i Goti.\n_START_SECTION_\nInvazija Langobarda i reakcija Bizanta\n_START_PARAGRAPH_\nGodine 568. Langobardi su pod vodstvom kralja Alboina zajedno s ostalim germanskim saveznicima prodrli u sjevernu Italiju. Podru\xc4\x8dje je bilo samo nekoliko godina u potpunom miru, a pro\xc5\xbeivjelo je strahotu tijekom Gotskog rata. Lokalne rimske snage bile su slabe, a nakon \xc5\xa1to su zauzeli nekoliko gradova, Langobardi su 569. osvojili Milano. Nakon trogodi\xc5\xa1nje opsade zauzeli su Paviju 572. i pretvorili je u svoju prijestolnicu. U narednim godinama zauzeli su Toskanu. Ostali, pod Faroaldom i Zottom, prodrli su u sredi\xc5\xa1nju i ju\xc5\xbenu Italiju gdje su uspostavili vojvodstva Spoleto i Benevento. Ipak, nakon Alboinova ubojstva 573. Langobardi su se podijelili u nekoliko autonomnih vojvodstava ("Vladavina vojvoda")._NEWLINE_Car Justin II. poku\xc5\xa1ao je iskoristiti ovu situaciju pa je 576. poslao svog zeta Baduarija u Italiju. Ondje je do\xc5\xbeivio poraz u bitki u kojoj je poginuo, a kontinuirane krize na Balkanu i Istoku pokazale su da jo\xc5\xa1 jedan carski poku\xc5\xa1aj ponovnog osvajaja nije mogu\xc4\x87. Zbog langobardskih upada, rimski posjedi su se usitnili u nekoliko izoliranih teritorija, pa ih je 580. godine car Tiberije II. Konstantin reorganizirao u pet provincija, sada na gr\xc4\x8dkom nazvanih eparhije: Anonarija u sjevernoj Italiji oko Ravene, Kalabrija, Kampanija, Emilija i Ligurija, te Urbikarija oko grada Rima (Urbs). Tako je do kraja \xc5\xa1estog stolje\xc4\x87a novi poredak sila postavljen u stabilnom slijedu. Ravena, pod upravom svog egzarha koji je imao civilnu i vojnu vlast zajedno uz svoju crkvenu slu\xc5\xbebu, ograni\xc4\x8dena je na grad, gradsku luku i okolicu sjeverno sve do rijeke Po iza koje je le\xc5\xbeao teritorij Mleta\xc4\x8dkog du\xc5\xbeda, nominalno u carskoj slu\xc5\xbebi, te ju\xc5\xbeno do rijeke Marecchia, iza koje se nalazi Pentapolis na Jadranu, tako\xc4\x91er pod vla\xc5\xa1\xc4\x87u vojvode koji je nominalno predstavljao cara na Istoku.\n_START_SECTION_\nEgzarhat\n_START_PARAGRAPH_\nEgzarhat je bio organiziran u grupu vojvodstava (tj. Vojvodstvo Rima, Vojvodstvo Venecije, Vojvodstvo Kalabrije, Lukanije, Spoleta itd.), koja su uglavnom bili obalni gradovi na talijanskom poluotoku, budu\xc4\x87i da su Langobardi imali prednost u unutra\xc5\xa1njosti._NEWLINE_Vojni i politi\xc4\x8dki poglavar nad carskim posjedima bio je sam egzarh koji je u Raveni bio predstavnik cara iz Konstantinopola. Okolni teritoriji su dosezali granicu s Venecijom na sjeveru, pa do Pentapolisa kod Riminija, tj. granice "pet gradova" u regiji Marke du\xc5\xbe jadranske obale. U sastavu egzarhata je bilo i gradova, kao Forli, koji nisu bili na obali. Cijeli taj teritorij le\xc5\xbeao je na isto\xc4\x8dnim padinama Apenina. To je bilo pod izravnom egarhovom upravom i \xc4\x8dinilo je egzarhat u u\xc5\xbeem smislu. Okolnim teritorijima su upravljale vojvode i magistri militium koji su vi\xc5\xa1e-manje bili podlo\xc5\xbeni egzarhovom autoritetu. Iz perspektive Konstantinopola egzarhat je predstavljao jednu provinciju Italije._NEWLINE_Egzarhat u Raveni nije bio jedina bizantska provincija u Italiji. Bizantska Sicilija je imala posebnu vlast. Korzika i Sardinija su pripadali Afri\xc4\x8dkome egzarhatu._NEWLINE_Langobardi su imali glavni grad u Paviji i kontrolirali su veliku dolinu rijeke Po. Langobardski klin se protezao do juga, a uspostavili su vojvodstva u Spoletu i Beneventu. Oni su kontrolirali unutra\xc5\xa1njost, a bizantski upravitelji su kontrolirali obalu._NEWLINE_Pijemont, Lombardija, unutarnje kopno od Mletaka, Toskana i unutra\xc5\xa1njost Napulja pripadali su Langobardima i malo po malo carski predstavnici u Italiji gubili su pravu vlast, iako su samo na papiru kontrolirali Liguriju koju su potpuno izgubili 640. od Langobarda, ili Napulj i Kalabriju, koju je pregazilo langobardsko vojvodstvo Benevento. U Rimu je papa bio pravi vladar._NEWLINE_Naposljetku oko 740. egzarhat se sastojao od Istre, Venecije (osim same lagune na kojoj se nalazio grad Venecija), Ferrare, Ravene (egzarhat u u\xc5\xbeem smislu) s Pentapolisom i Perugie._NEWLINE_Svi ti dijelovi Italije, koje je car Justinijan vratio pod vlast Bizanta zauzeli su ili Langobardi koji su u potpunosti zauzeli samu Ravenu oko 750. godine, ili papa koji se kona\xc4\x8dno odvojio od Carstva za vrijeme ikonoklasti\xc4\x8dkih reformi._NEWLINE_Odnosi izme\xc4\x91u pape u Rimu i egzarha u Raveni bili su takvi da su mogli pomo\xc4\x87i ili odmo\xc4\x87i Carstvu. Papinstvo je moglo biti pokreta\xc4\x8d lokalnoga nezadovoljstva. Stara rimska senatorska aristokracija zamjerala je da njima vlada egzarh, koga su mnogi smatrali nametljivim strancem. Egzarh se zato suo\xc4\x8davao s prijetnjama izvana i iznutra, sprje\xc4\x8davaju\xc4\x87i stvarni napredak i razvoj._NEWLINE_U svojoj unutra\xc5\xa1njoj povijesti egzarhat je bio pod podijeljenim utjecajima, koji su dovodili do podjele suvereniteta i uspostavljanja feudalizma u Europi. Korak po korak i usprkos naporima careva u Konstantinopolu, veliki carski slu\xc5\xbebenici postajali su lokalni zemljoposjednici, njihovi ro\xc4\x91aci ili pomo\xc4\x87nici postajali bi manji posjednici i zakupci, a nova savezni\xc5\xa1tva su utjecala na carsku administraciju. U me\xc4\x91uvremenu je bilo potrebno da se carski teritoriji brane od Langobarda, pa su stvorene lokalne milicije, koje su isprva bile u sastavu carskih jedinica, ali postupno su postajale nezavisne, jer je njihova regrutacija bila lokalnoga karaktera. Ti naoru\xc5\xbeani ljudi formirali su exercitus romanae militiae, koji su bili prethodnica slobodnih naoru\xc5\xbeanih gra\xc4\x91ana u talijanskim gradovima u srednjem vijeku. Drugi gradovi egzarhata organizirali su se po istom modelu.\n_START_SECTION_\nKraj egzarhata\n_START_PARAGRAPH_\nTijekom 6. i 7. stolje\xc4\x87a rastu\xc4\x87a opasnost od Langobarda i Franaka i rascijep izme\xc4\x91u isto\xc4\x8dnoga i zapadnoga kr\xc5\xa1\xc4\x87anstva uzrokovan ikonoklazmom i o\xc5\xa1trim suparni\xc5\xa1tvom pape i carigradskog patrijarha, u\xc4\x8dinio je poziciju egzarha neodr\xc5\xbeivom._NEWLINE_Ravena je ostala sjedi\xc5\xa1te egzarha sve do pobune 727. zbog ikonoklazma. Posljednjega ravenskog egzarha ubili su Langobardi 751. godine. Egzarhat je reorganiziran kao Katapanat Italije sa sjedi\xc5\xa1tem u Bariju kojeg su Saraceni zauzeli 858., a Bizant ga vratio 878._NEWLINE_Kada su Franci 756. istjerali Langobarde, papa Stjepan II. polagao je pravo na egzarhat. Njegov saveznik frana\xc4\x8dki kralj Pipin Mali poklonio je osvojene zemlje biv\xc5\xa1ega egzarhata papinstvu 756. Ovu donaciju potvrdio je i Karlo Veliki 774. \xc5\xa1to je ozna\xc4\x8dilo po\xc4\x8detak svjetovne vlasti papa kao Patrimonija svetoga Petra. Nadbiskupije unutar egzarhata razvile su tradiciju svjetovne vlasti i nezavisnosti, \xc5\xa1to je doprinjelo lokalizaciji mo\xc4\x87i. Tri stolje\xc4\x87a kasnije ta \xc4\x87e nezavisnost dovesti do pojave nezavisnih komuna._NEWLINE_Budu\xc4\x87i da je egzarhat nestao, maleni ostaci carskih posjeda na talijanskom kopnu, Napulj i Kalabrija, pre\xc5\xa1le su pod vlast Katapanata Italije, a kada su Arapi zauzeli Siciliju u 9. stolje\xc4\x87u, ostaci bizantskih teritorija su organizirani u teme Kalabriju i Lombardiju. Istra na vrhu Jadrana priklju\xc4\x8dena je Dalmaciji, koja je tada bila u bizantskom posjedu.'