b'\n_START_ARTICLE_\nAlfonso I. Aragonski i Navarski\n_START_PARAGRAPH_\nAlfonso I. (1073./1074. \xe2\x80\x93 8. rujna 1134.), zvani Bojovnik (\xc5\xa1panjolski: el Batallador, baskijski: Borrokalaria), bio je kralj Aragonije i Navare od 1104. do smrti 1134. Bio je drugi sin kralj San\xc4\x8da Ram\xc3\xadreza, a naslijedio je svog polubrata Petra I. Brak s Urakom, kraljicom Kastilje i Le\xc3\xb3na godine 1109. mu je omogu\xc4\x87io oslovljavanje titulom cara \xc5\xa0panjolske (Imperator totius Hispaniae), a koju je prethodno koristio njegov tast Alfonso VI. Alfonso Bojovnik je svoj nadimak stekao kao jedan od uspje\xc5\xa1nijih vo\xc4\x91a Reconquiste. Najve\xc4\x87e uspjehe je imao u srednjem toku rijeke Ebro, gdje je od muslimana 1118. preoteo grad Zaragozu, kao i gradove Ejeu, Tudelu, Calatayud, Borju, Tarazonu, Darocu i Monreal del Campo. Umro je u rujnu 1134. nedugo nakon \xc5\xa1to su ga muslimani porazili u bitci kod Frage.\n_START_SECTION_\nMladost\n_START_PARAGRAPH_\nAlfonso je najranije godine proveo u samostanu Siresa, u\xc4\x8de\xc4\x87i \xc4\x8ditanje i pisanje te vojne umjetnosti pod tutorstvom Lopea Garc\xc3\xa9sa "Hodo\xc4\x8danika"._NEWLINE_Tijekom vladavine svog polubrata, sudjelovao je u zauzimanju Huesce (bitka kod Alcoraza, 1096.), koji je postao najve\xc4\x87i grad u kraljevstvu i novi glavni grad. Tako\xc4\x91er se pridru\xc5\xbeili El Cidovoj ekspediciji u Valenciji. Njegov otac mu je dao kne\xc5\xbeevstvo Biel, Luna, Ardenes i Bailo._NEWLINE_Niz smrtnih slu\xc4\x8dajeva doveo je Alfonsa izravno na red za prijestolje. Djeca njegova brata, Izabela i Petar, umrla su 1103. tj. 1104.\n_START_SECTION_\nBra\xc4\x8dni sukobi\n_START_PARAGRAPH_\nStrastveni borac (borio se u dvadeset i devet bitaka protiv kr\xc5\xa1\xc4\x87ana ili Maura), o\xc5\xbeenio se (kada je imao vi\xc5\xa1e od 30 godina i bio poznati ne\xc5\xbeenja) godine 1109. ambicioznom kraljicom Urakom od Leona, strastvenom \xc5\xbeenom neprikladnom za sporednu ulogu. Brak je uredio njezin otac Alfonso VI. od Le\xc3\xb3na 1106. kako bi ujedinio dvije glavne kr\xc5\xa1\xc4\x87anske dr\xc5\xbeave protiv Almoravida, te ih opskrbio sposobnim vojskovo\xc4\x91om. Uraka je bila uporna glede njezinih prava kao kraljice. Mu\xc5\xbe i \xc5\xbeena su se brutalno posva\xc4\x91ali te je do\xc5\xa1lo do otvorenog rata, tako da je Uraka zaglavila pod opsadom u Astorgi 1112. Alfonso je imao podr\xc5\xa1ku jednog dijela plemstva koje je prona\xc5\xa1lo svoj interes u zbrci. Budu\xc4\x87i da je bio puno bolji vojnik nego bilo koji od protivnika dobio je bitku kod Candespina i bitku kod Viadangosa, ali jedini provjereni njegovi prista\xc5\xa1e su bili njegovi Aragonci, koji nisu bili dovoljni da bi dr\xc5\xbeali Kastilju i Leon pokornima.Papa je poni\xc5\xa1tio brak Alfonsa i Urake, jer su bili ro\xc4\x91aci u drugom koljenu, godine 1110., ali je Alfonso ignorirao papinskog nuncija i ostao u braku s Urakom do 1114. Tijekom svog braka, nazivao je sebe "Kralj i Car Kastilije, Toleda, Aragona, Pamplone, Sobrarbe i Ribagorze" u znak priznanja svojih prava kao Urakin mu\xc5\xbe. Njegove naslije\xc4\x91ene zemlje po ocu, uklju\xc4\x8duju i kraljevstvo njegovog prastrica Gonzala i njegov prerogativ za osvajanjem Andaluzije od muslimana. Umetnuo je naslov imperatora na temelju toga da je imao tri kraljevstva pod svojom vla\xc5\xa1\xc4\x87u._NEWLINE_Alfonsov kasni brak i njegov neuspjeh da se ponovno o\xc5\xbeenio stvori legitimnog nasljednika koji je trebao biti i dinasti\xc4\x8dka poveznica njegove agresivne teritorijalne politike obja\xc5\xa1njava se nedostatku interesa za \xc5\xbeene. Ibn al-Athir (1166.-1234.) opisuje Alfonsa kao neumornog vojnika koji bi spavao u oklopu, bez olak\xc5\xa1ica i pokriva\xc4\x8da, na upit za\xc5\xa1to nije sam sebi priu\xc5\xa1tio zadovoljstvo s jednom od zarobljenica od muslimanskih poglavara, odgovoriti je da \xc4\x8dovjek posve\xc4\x87en ratu treba dru\xc5\xa1tvo mu\xc5\xa1karaca, a ne \xc5\xbeena.\n_START_SECTION_\nVojna ekspanzija\n_START_PARAGRAPH_\nAlfonso je proveo prve \xc4\x8detiri godine u gotovo stalnom ratu s muslimanima. Godine 1105., osvojio je Ejeu i Tauste i utvrdio Castellar i Juslibol. Godine 1106., pobijedio je Ahmad al-II Musta\'in od Zaragoze kod Valtierra. Godine 1107., zauzeo je Tamarit de Litera i Estebana de la Litera . Zatim je uslijedilo razdoblje kojim su dominirali njegovi odnosi s Kastiljom i Leonom preko njegove supruge, Urake. Nastavio je osvajanja 1117. osvojiv\xc5\xa1i Fitero Corella, Cintru\xc3\xa9nigo, Murchante, Monteagudo i Cascante._NEWLINE_Godine 1118., Vije\xc4\x87e Toulousea proglasilo je kri\xc5\xbearski rat kako bi pomoglo u osvajanju Zaragoze. Mnogi Francuzi su se pridru\xc5\xbeili Alfonsu kod Ayerbe. Zauzeli su Almud\xc3\xa9var, Gurrea de Gallego i Zueru, opsjedaju\xc4\x87i Zaragozu do kraja svibnja. Grad je pao na 18. prosinca, a Alfonsove snage su okupirale Azudu, vladin toranj. Veliku pala\xc4\x8du grada dobili redovnici Bernarda. Odmah, grad je progla\xc5\xa1en Alfonsovo prijestolnicom. Dvije godine kasnije 1120., pobijedio je muslimansku vojsku koja su namjeravala preoteti novu prijestolnicu u bitci kod Cutanda. On je sam proglasio nadle\xc5\xbenost tortum po tortum, olak\xc5\xa1avaju\xc4\x87i preuzimanje zakona u vlastite ruke, kojim bi izme\xc4\x91u ostalog ponovo muslimani imali pravo ostati u gradu i zadr\xc5\xbeati svoju imovinu i prakticiraju svoju religiju pod vlastitom jurisdikcijom pod uvjetom da pla\xc4\x87aju porez i presele se u predgra\xc4\x91a._NEWLINE_Godine 1119., ponovno je zauzeo Cerveru, Tudej\xc3\xa9n, Castellon, Taragonu, Agredu, Magallon, Borju, Alag\xc3\xb3n, Novillas, Mall\xc3\xa9n, Ruedu, \xc3\x89pilu i naselili podru\xc4\x8dje Sorije. Zapo\xc4\x8deo je opsadu Calatayuda, ali je ostavio vojsku koja je je naposlijetku pora\xc5\xbeena kod Cutande poku\xc5\xa1avaju\xc4\x87i ponovno zauzeti Zaragozu. Kad je Calatayud pao, zauzeo je Bubiercu, Alhamu de Aragon, Arizu i Darocu (1120.). Godine 1123., opkolio je i zauzeo Lleidu u Kataloniji koja je bila u rukama grofa od Barcelone. Od zime 1124. do rujna 1125., po\xc5\xa1ao je na rizi\xc4\x8dnu ekspediciju na Pe\xc3\xb1a Cadiellu duboko u Andaluziji._NEWLINE_U velikom pohodu godine 1125., odveo je veliki dio podlo\xc5\xbenih kr\xc5\xa1\xc4\x87ana iz Granade, te na jugozapadu Francuske, te je imao suparnika za prijestolje kralja Navare. Od 1125. do 1126., bio je u pohodu kampanju protiv Granade, gdje je poku\xc5\xa1avao instalirati kr\xc5\xa1\xc4\x87anskog princa i Cordobe, gdje je stihao samo do Motrila. Godine 1127., osvojio je Longares, ali istovremeno izgubio sve kastilske posjede od Alfonsa VII. Potvrdioje sporazum s Kastilijom idu\xc4\x87e godine (1128) s mirom iz Tamare koji je utvrdio granice dvaju kraljevstava._NEWLINE_Osvojio je Molinu de Aragon i naselio Monz\xc3\xb3n godine 1129., prije nego \xc5\xa1to je opsjedao Valenciju, koja je opet pala nakon Cidove smrti._NEWLINE_Oti\xc5\xa1ao sam sjeverno od Pirineja u listopadu 1130. kako bi za\xc5\xa1titio Val d\'Aran. Po\xc4\x8detkom 1131., opsjedoa je Bajonu. Spomenuto je kako je vladao "od Belorada do Pallars i od Bajone do Monreala."_NEWLINE_Pri opsadi Bajone u listopadu 1131., tri godine prije svoje smrti, objavio je oporuku ostavljaju\xc4\x87i kraljevstvo trima autonomnim redovni\xc4\x8dkim redovima sa sjedi\xc5\xa1tem u Palestini i politi\xc4\x8dki uvelike neovisnima - templarima, ivanovcima i vitezovima svetoga groba \xe2\x80\x93 za \xc4\x8diji je utjecaje mo\xc5\xbeda o\xc4\x8dekivao da \xc4\x87e se me\xc4\x91usobno poni\xc5\xa1tavati. Povjesni\xc4\x8dare \xc4\x87e ta oporuka uvelike zbuniti, koji je protuma\xc4\x8dili kao bizarnu gestu ekstremne pobo\xc5\xbenosti neuobi\xc4\x8dajene Alfonsovom liku, kojom je prakti\xc4\x8dki uni\xc5\xa1tio svoje \xc5\xbeivotno djelo. Elena Lourie (1975.) sugerira da je to bio Alfonsov poku\xc5\xa1aj neutraliziranja papinstskog interes u spornom nasljedstvu - Aragon bio leno papinstva od 1068. - i odbijanje Urracina sina iz prvog braka, Alfonsa VII. Kastilje.  Velikodu\xc5\xa1ne donacije crkvama i opatijama u Kastiliji imale su u\xc4\x8dinak to da su plemenita\xc5\xa1i me\xc4\x91u klercima bili korisnici oporuke te time ohrabreni djelovali kao ko\xc4\x8dnica ambicijama Alfonsa VII. da je poni\xc5\xa1ti \xe2\x80\x93 pa ipak me\xc4\x91u magnatima koji su posvjedo\xc4\x8dili oporuku godine 1131. nema niti jedan sve\xc4\x87enik. U slu\xc4\x8daju da bi njegovu oporuku plemi\xc4\x87i odbili provesti \xe2\x80\x93 dovev\xc5\xa1i umjesto toga njegovog brata Ramira iz samostana za preuzimanje kraljevskih ovlasti \xe2\x80\x93 \xc5\xa1to Lauriue sugerira da jest bila Alfonsova skrivena namjera._NEWLINE_Njegov zavr\xc5\xa1ni pohod bio je protiv Mequinenze (1133.) i Frage (1134.), gdje su se s njim borili Garcia Ramirez, budu\xc4\x87i kralj Navarre, i jedva 500 drugih vitezova. Bitka je pala 17. srpnja. Bio je mrtav do rujna. Njegov grob je u samostanu San Pedro u Huesci.\n_START_SECTION_\nNaslije\xc4\x91e\n_START_PARAGRAPH_\nAlfonsovu oporuku u kojoj ostavlja kraljevstvo trima redovima plemstvo je odbacilo te su tra\xc5\xbeili mogu\xc4\x87e nasljednike. Alfonsov jedini brat, Ramiro, bio je benediktinski redovnik od djetinjstva, a njegova predanost Crkvi, njegov temperament i zavjet celibata \xc4\x8dinili su ga nepodesnim vladati kraljevstvom pod stalnom vojnom prijetnjom i potrebnom stabilnom linijom naslje\xc4\x91ivanja. Posinak pokojnog kralja, Alfonso VII. od Leona, kao vladaju\xc4\x87i monarh i legitiman potomak San\xc4\x8da III. od Navare, istaknuo je sebe ali nije zaradio podr\xc5\xa1ku na lokalnoj razini. Plemstvo Navare je stalo uz Pedra de Atar\xc3\xa9sa, unuka Alfonsovog nezakonitog ujaka, a aragonski plemi\xc4\x87i su se okupili oko opata-biskupa Ramira. Sazvan je skup kod Borje za postizanje konsenzusa, ali Pedro se toliko otu\xc4\x91io svojom bahato\xc5\xa1\xc4\x87u od svojih prista\xc5\xa1a pa su ga napustili, ali nisu htjeli Ramira. Konvencija se raspala bez usvajanja kompromisa te su regionalni frakcije djelovale neovisno._NEWLINE_Izbor navarskih kne\xc5\xbeeva pao je na Garciju Ramireza, kneza Monz\xc3\xb3na, potomka nezakonitog sina Garc\xc3\xadje S\xc3\xa1ncheza III. i \xc5\xa1ti\xc4\x87enika Alfonsa VII. da bude njihov kralj. Aragonci su izvukli Ramira iz samostana i zakraljili ga, o\xc5\xbeeniv\xc5\xa1i ga bez papinskog odrije\xc5\xa1enja s Agnes, sestrom vojvode od Akvitanije, zatim zaru\xc4\x8div\xc5\xa1i njihovu novoro\xc4\x91enu k\xc4\x87er za Ramona Berenguera IV., grofa od Barcelone, koji je imenovan Ramirovim nasljednikom. "Rezultat krize koje je proizvela rezultat Alfonsove oporuke bila je velika reorjentacija poluoto\xc4\x8dkih kraljevstava: odvajanje Aragona i Navare, unija Aragona i Katalonije i - sporna to\xc4\x8dka koju osobito nagla\xc5\xa1avaju neki kastilijanski povjesni\xc4\x8dari - afirmacija \' kastilske hegemonije "u \xc5\xa0panjolskoj" od dono\xc5\xa1enja hommagea za Zaragozu od strane Alfonsovog nasljednika, Ramona Berenguera IV. Barcelone.\n_START_SECTION_\nLa\xc5\xbeni Alfonso Bojovnik\n_START_PARAGRAPH_\nNegdje vrijeme vladavine Alfonsa II. od Aragona, Bojovnikovog prane\xc4\x87aka, pojavio se \xc4\x8dovjek tvrde\xc4\x87i da je Alfonso Bojovnik. Jedini suvremeni spomeni na ovaj doga\xc4\x91aj su dva pisma Alfonsa II. upu\xc4\x87ena francuskom kralju Luju VII. Njih je Luju odnio Berengar, biskup Lleida, ali nisu datirana.  Prema drugom pismu, varalica je tada \xc5\xbeivio u Lujevoj domeni, \xc5\xa1to zna\xc4\x8di Kne\xc5\xbeevini Kataloniji, kojom je vladao od Alfonso pod Lujovim nadzorom. Varalica je bio starac (prikladno, budu\xc4\x87i da je Bojovnik umro nekoliko desetlje\xc4\x87a ranije) i Alfonso II. je izrazio uvjerenje da \xc4\x87e ga Luj uhititi i \xc4\x8dim prije i dovesti ga pred lice pravde. Prvo pismo daje dovoljno informacija da ga se otprilike datira, jer je biskup boravio na Lujevom dvoru na putu za Rim. Poznato je iz drugih izvora da je Berengar prisustvovao tre\xc3\xa9m laternskom koncilu u o\xc5\xbeujku 1179. Pisma su napisana vjerojatno krajem 1178. ili najkasnije u sije\xc4\x8dnju 1179.  Prema ljetopisnom izvoru za godine 1089. 1196., varalicu su primili uz po\xc4\x8dasti i sjaj u Zaragozi, Calatayudu i Daroci, koje je osvojio Bojovnik, ali nakon \xc5\xa1to se saznalo da je bio la\xc5\xbean pogubljen je ispred Barcelone godine 1181.  Suvremeni povjesni\xc4\x8dar Antonio Ubieto Arteta je pretpostavio da su aragonski podre\xc4\x91eni kne\xc5\xbeevi Zaragoze, Calatayuda i Daroce - Pedro de Luesia, Loferrench de Luna, Pedro de Castillazuelo (knez Calatayuda), Pedro Cornel (knez Murillo de Gallego), i majordom Jimeno Artusilla, svi oni nestaju izme\xc4\x91u 1177. i 1181. godine u dokumentaciji svojih posjeda -. podr\xc5\xbeavali, barem u poe\xc4\x8detku , varalicu.  Ti kne\xc5\xbeevi se tako\xc4\x91er pojavljuju u kasnijoj legendi o Zvonu iz Huesce, koja nema povijesne osnove, popu t \xc5\xbertava Ramira II. 1136. Budu\xc4\x87i da, povijesno gledano, nisu bili aktivni u 1130-tima, mogu\xc4\x87e je da je povijesno osnovana legenda o pseudo-Alfonsu imala neki utjecaj na genezu Zvona iz Huesce._NEWLINE_Najraniji izvor bila je kronika o varalici Rodriga Jimeneza de Rade, napisan sredinom trinaestog stolje\xc4\x87a, koja bilje\xc5\xbei nekoliko legendi o Alfonsovoj smrti: neki su vjerovali da je poginuo u bitki kod Frage, neki da se njegovo tijelo nikada nije oporavilo, drugi da je pokopan u samostanu Montearag\xc3\xb3n, a neki da je pobjegao iz Frage posramljen nakon poraza i postao hodo\xc4\x8dasnik kao \xc4\x8din pokore. Nekoliko godina kasnije, Rodrigo pi\xc5\xa1e, iako ne navodi godinu, da se varalica pojavio i bio primljen od strane mnogih kao borac, iako ga je Alfonso II. uhitio i objesio. To je bio najstariji spomen kraja varalice.  Predaja je poja\xc4\x8dana u kasnijim godinama. Prema "Kronici poluoto\xc4\x8dnih dr\xc5\xbeava" (Cr\xc3\xb3nica de los Estados Peninsulares) iz 14. stolje\xc4\x87a, Bojovnik je oti\xc5\xa1ao na hodo\xc4\x8da\xc5\xa1\xc4\x87e u Jeruzalem, gdje je \xc5\xbeivio mnogo godina. Kronika San Juan de la Pe\xc3\xb1a tako\xc4\x91er pripovijeda o tom incidentu, ali i ona ovisi u cijelosti o Rodrigu i poluoto\xc4\x8dkim dr\xc5\xbeavama. Tek je povjesni\xc4\x8dar iz sedamnaestog stolje\xc4\x87a Jeronim Zurita napisao svoje Anales de la Corona de Arag\xc3\xb3n u kojim je dodao nove detalje u legendu. Zurita datira pojavu varalice u vrijeme smrti Raymonda Berengara IV. od Barcelone, koji je isku\xc5\xa1avao svoju mo\xc4\x87 u Aragonu, i naslje\xc4\x91ivanje (jo\xc5\xa1 uvijek djeteta ) Alfonsa II. godine 1162. Smrt varalice, vje\xc5\xa1anjem, mora da se dogodila godine 1163.'