b'\n_START_ARTICLE_\nTeorija stalnog stanja\n_START_PARAGRAPH_\nTeorija stalnog stanja je kozmolo\xc5\xa1ka hipoteza koju su 1946 predlo\xc5\xbeila trojica engleskih fizi\xc4\x8dara - Fred Hoyle, Hermann Bondi i Thomas Gold._NEWLINE_Prema ovoj hipotezi, svemir se stalno \xc5\xa1iri, a nova materija spontano nastaje u prazninama. Novonastala materija se akumulira te tvori nove zvijezde._NEWLINE_Ako je ova hipoteza to\xc4\x8dna, daleke i bliske galaksije bi trebale izgledati statisti\xc4\x8dki jednako. Teorija "Velikog praska" tvrdi suprotno: daleke galaktike bi trebale izgledati u prosjeku mla\xc4\x91e, jer ih, zbog ka\xc5\xa1njenja koje je posljedica kona\xc4\x8dne brzine svjetlosti, vidimo kako su izgledale u ranijim stadijima svemira. Po teoriji Velikog Praska, daleke galaktike bi trebale imati vi\xc5\xa1e plina te vi\xc5\xa1e masivnih kratko\xc5\xbeivu\xc4\x87ih zvijezda._NEWLINE_U vrijeme izno\xc5\xa1enja "teorije stalnog stanja" jo\xc5\xa1 nije bilo mogu\xc4\x87a eksperimentalna provjera ove pretpostavke, no nekoliko desetlje\xc4\x87a kasnije, razvojem dovoljno osjetljivih senzora, pokazalo se da zaista postoji razlika izme\xc4\x91u bliskih i dalekih galaksija, \xc4\x8dime je sru\xc5\xa1ena ova hipoteza.'