b'\n_START_ARTICLE_\nStjepan Crnogorac\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivotopis\n_START_PARAGRAPH_\nStjepan Crnogorac je ro\xc4\x91en 7. prosinca 1946. u Sovi\xc4\x87ima pokraj Gruda u Hercegovini. Osnovnu \xc5\xa1kolu je zavr\xc5\xa1io u rodnom mjestu, a gimnaziju u Grudama. Nakon gimnazije upisao je Bogoslovni fakultet, ali je ubrzo od istoga odustao. \xc5\xa0kolovanje je nastavio u Austriji, gdje je upisao studij psihologije i filozofije na Sveu\xc4\x8dili\xc5\xa1tu u Salzburgu. U Salzburgu upoznao vl\xc4\x8d. Vilima Cecelju, voditelja tamo\xc5\xa1nje Hrvatske katoli\xc4\x8dke misije, koji mu je pomogao da prona\xc4\x91e smje\xc5\xa1taj i dobije posao u Caritasu. Crnogorac je aktivno sudjelovao u radu misije, posebice kao ministrant i pjeva\xc4\x8d u crkvenome zboru. U Salzburgu je Crnogorac upoznao nekolicinu hrvatskih studenata i mla\xc4\x91ih "gastarbajtera", koji su kasnije bili osumnji\xc4\x8deni da su pomagali "Fenix skupinu", poznatiju u jugoslavenskoj javnosti kao Bugojanska skupina. Petorica Crnogor\xc4\x8devih prijatelja i poznanika iz Salzburga priklju\xc4\x8dili su se toj devetnaestero\xc4\x8dlanoj skupini koja je u\xc5\xa1la na podru\xc4\x8dje SFR Jugoslavije 20. lipnja 1972. godine, s ciljem da pokrenu protujugoslavenski ustanak.\n_START_SECTION_\nNestanak i likvidacija\n_START_PARAGRAPH_\nCrnogorac je 2. ili 3. srpnja 1972. nestao iz svog stana u Salzburgu. Slovenski istra\xc5\xbeitelj i biv\xc5\xa1i djelatnik KOS-a, Roman Leljak, je 2013. godine, nakon gotovo godinu dana \xe2\x80\x9ckopanja\xe2\x80\x9d po arhivima slovenske Udbe, uspio odgonetnuti misteriozni nestanak Stjepana Crnogoraca. Prema Leljaku, Crnogorca su u pomno isplaniranoj operaciji "Pero" oteli pripadnici slovenske UDBE. Tog radnog ponedjeljka trojica suradnika UDBE, kodnih imena "Bili\xc4\x8d", "Kova\xc4\x8d" i "\xc5\xbdeljko", upala su u Crnogor\xc4\x8dev stan te su ga kao pripadnici austrijske policije pod optu\xc5\xbebom za krijum\xc4\x8darenje droge trebali sprovesti u postaju. Crnogorac se nije opirao, a na ulici su \xc4\x8dekala jo\xc5\xa1 trojica suradnika: "\xc5\xa0pela", "Branko" i "Boris", a u ulici na razdaljini od nekih 300 do 500 metara bila su raspore\xc4\x91ena jo\xc5\xa1 trojica opservera, tzv. osiguravatelja koji su se trebali uklju\xc4\x8diti u akciju da je ne\xc5\xa1to krenulo po zlu. Crnogorca su ugurali u automobil, omamili, te ga s la\xc5\xbenom putovnicom Jugoslavije na ime Marko Golac prebacili u Ljubljanu. Crnogorac se probudio u zatamnjenoj sobi ljubljanske ispostave UDBE, gdje je 4. srpnja po\xc4\x8delo njegovo saslu\xc5\xa1anje snimljeno na tri kasete. U organizaciji same otmice sudjelovalo je oko 25 operativaca UDBE, te jo\xc5\xa1 najmanje 100 suradnika, informativaca i dou\xc5\xa1nika. Nakon provedene akcije, operativac slovenske UDBE Boris Mu\xc5\xbei\xc4\x8d je pisao tada\xc5\xa1njem \xc5\xa1efu republi\xc4\x8dkog SDV-a (Slu\xc5\xbeba dr\xc5\xbeavne varnosti) Slovenije Silvu Gorencu \xc5\xa1ifriranu depe\xc5\xa1u DX o uspjehu operacije "Pero", te je zatra\xc5\xbei 20.000 ameri\xc4\x8dkih dolara i 70.000 dinara za isplatu suradnika koji su sudjelovali u akciji. U Ljubljani su Crnogorca nakon ispitivanja likvidirali i pokopali na, za sada, nepoznatoj lokaciji, vjerojatno oko Ko\xc4\x8devskog Roga._NEWLINE_Prema navodima UDBE i KOS-a, Crnogorac je pripadao naju\xc5\xbeem vodstvu koje je organiziralo operaciju Fenix, te je prema saznanjima Udbinih agenata i dou\xc5\xa1nika uba\xc4\x8denih me\xc4\x91u emigrante u Salzburgu pripremao jo\xc5\xa1 jednu skupinu, od gotovo 35 ljudi, koja se trebala ubaciti u Jugoslaviju, odnosno priklju\xc4\x8diti bugojanskoj skupini._NEWLINE_Prema navodima Leljaka, Crnogorac je bio nevin mladi\xc4\x87 koji je studirao u Salzburgu i svirao u bendu, te nije imao nikakve veze s ekstremnom hrvatskom emigracijom i udru\xc5\xbeenjem Hrvatsko revolucionarno bratstvo. Leljak tvrdi da kada su Udbini agenti shvatili da nemaju Crnogorca za \xc5\xa1to osuditi, ubili su ga misle\xc4\x87i da se za to nikada ne\xc4\x87e doznati.\n_START_SECTION_\nReakcije\n_START_PARAGRAPH_\nU sije\xc4\x8dnju 2014. godine, "Komisija za ljudska prava Slovenskog parlamenta", pod predsjedanjem Eve Irgl, je raspravljala o slu\xc4\x8dajevima likvidacije Stjepana Crnogorca i Nikice Martinovi\xc4\x87a od strane slovenske UDBE. Raspravi su bili prisutni sestra i brata Stjepana Crnogorca, Bernardina i Ferdo Crnogorac, te Martinovi\xc4\x87ev ro\xc4\x91ak, Ivan Basi\xc4\x87. U suzama se zastupnicima obratila \xc4\x8dasna sestra Bernardina Crnogorac, koja se zahvalila istra\xc5\xbeiteljima Leljaku i Bo\xc5\xbei Vuku\xc5\xa1i\xc4\x87u na otkrivanju istine, kao i Komisiji \xc5\xa1to joj dopu\xc5\xa1ta obra\xc4\x87anje. Crnogor\xc4\x8deva sestra je tom prilikom izjavila kako se; nikada moja obitelj nije prestala nadati da \xc4\x87emo \xc4\x8duti barem ne\xc5\xa1to o na\xc5\xa1em bratu, koji je kao mladi intelektualac jednostavno nestao 2. srpnja 1972. u Salzburgu gdje je bio na studiju. Na kraju ih je skru\xc5\xa1eno molila da joj pomognu prona\xc4\x87i bratovljev grob jer; svaki \xc4\x8dovjek zaslu\xc5\xbeuje da ga se dostojno pokopa, a i bilo bi nam lak\xc5\xa1e da znamo gdje po\xc4\x8diva i da mu kiticu cvije\xc4\x87a na grob donesemo.'