b'\n_START_ARTICLE_\nSimone de Beauvoir\n_START_PARAGRAPH_\nSimone Lucie Ernestine Marie Bertrand de Beauvoir (Pariz, 9. sije\xc4\x8dnja 1908. - Pariz, 14. travnja 1986.), francuska spisateljica, intelektualka, egzistencijalisti\xc4\x8dka filozofkinja, politi\xc4\x8dka aktivistkinja, feministkinja i dru\xc5\xa1tvena teoreti\xc4\x8darka. Iako samu sebe nije smatrala filozofkinjom, zna\xc4\x8dajno je utjecala na egzistencijalizam i feministi\xc4\x8dku teoriju. De Beauvoir je napisala brojne romane, eseje, biografije, autobiografiju te monografiju o filozofiji, politici i dru\xc5\xa1tvenim pitanjima. Svojim zalaganjem za emancipaciju \xc5\xbeena i nekonformisti\xc4\x8dkim duhom zauzela je istaknuto mjesto u francuskom egzistencijalizmu lijeve orijentacije._NEWLINE_Najpoznatija je po djelu Drugi spol (1949.), detaljnoj analizi \xc5\xbeenske povijesti i suvremene egzistencije. Ova knjiga jedno je od temeljnih upori\xc5\xa1ta suvremenog feminizma. U Hrvatskoj, prijevod Drugog spola objavljen je nedavne 2016. godine u izdanju Naklade Ljevak. Me\xc4\x91u ostalim djelima Simone de Beauvoir isti\xc4\x8du se Uspomene dobro odgojene djevojke te kra\xc4\x87i roman Veoma blaga smrt u kojem je krajnje realisti\xc4\x8dki prikazala posljednje trenutke u \xc5\xbeivotu svoje majke.\n_START_SECTION_\nRane godine\n_START_PARAGRAPH_\nSimone de Beauvoir rodila se u Parizu, 9. sije\xc4\x8dnja, 1908. godine. Njezini roditelji bili su Fran\xc3\xa7oise de Beauvoir i Bertrand de Beauvoir, a imala je i dvije godine mla\xc4\x91u sestru H\xc3\xa9l\xc3\xa8ne, koja \xc4\x87e jednog dana postati slikaricom. Budu\xc4\x87i da su izgubili mnogo materijalnih dobara tijekom Prvog svjetskog rata, obitelj se borila kako bi zadr\xc5\xbeala svoj bur\xc5\xbeoaski status. Ipak, Simone i H\xc3\xa9l\xc3\xa8ne \xc5\xa1kolovale su se u jednoj od tada najpresti\xc5\xbenijih samostanskih \xc5\xa1kola. De Beauvoir je bila veoma religiozna djevoj\xc4\x8dica i namjeravala je postati \xc4\x8dasnom sestrom. U svojim teenagerskim godinama, me\xc4\x91utim, izgubila je vjeru ostav\xc5\xa1i ateistkinjom do kraja \xc5\xbeivota.\n_START_SECTION_\nObrazovanje\n_START_PARAGRAPH_\nNakon \xc5\xa1to je postala sveu\xc4\x8dili\xc5\xa1na prvostupnica (baccalaureus) matematike i filozofije 1925. godine, nastavila je studirati matematiku na Institut Catholique de Paris te knji\xc5\xbeevnost i jezike na Institut Sainte-Marie. Zatim je studirala filozofiju na Sorbonnei gdje je diplomirala 1928. godine. Netom poslije napisala je dipl\xc3\xb4me d\'\xc3\xa9tudes sup\xc3\xa9rieure (usporediva je s magistarskom disertacijom) o Leibnizu. Simone de Beauvoir bila je deveta \xc5\xbeena koja je diplomirala na Sorbonnei, budu\xc4\x87i da su se Francuskinje tek tada izborile za pristup visokom obrazovanju._NEWLINE_U po\xc4\x8detku je de Beauvoir radila s Maurice Merleau-Pontyjem i Claude L\xc3\xa9vi-Straussom jer su sve troje zavr\xc5\xa1ili predava\xc4\x8dku praksu u istoj srednjoj \xc5\xa1koli. Iako nije bila na slu\xc5\xbebenom popisu studentica/studenata, slu\xc5\xa1ala je predavanja na \xc3\x89cole Normale Sup\xc3\xa9rieure gdje se pripremala za agr\xc3\xa9gation u filozofiji, vrlo te\xc5\xbeak poslijediplomski ispit koji je slu\xc5\xbeio rangiranju studentica/studenata na nacionalnom nivou. Dok je tamo studirala upoznala je studente Jean-Paul Sartrea, s kojim je bila u romanti\xc4\x8dnoj vezi, Paula Nizana i Ren\xc3\xa9 Maheua. Iako su de Beauvoir i Sartre bili partneri pedeset i jednu godinu, de Beauvoir je odlu\xc4\x8dila nikad se ne udavati ili \xc5\xbeivjeti u kohabitaciji; imala je ljubavnice i ljubavnike te nije imala ambicija postati majkom. Svoj \xc5\xbeivot posvetila je obrazovanju i politi\xc4\x8dkom anga\xc5\xbemanu, pisala je i podu\xc4\x8davala. Ocjenjiva\xc4\x8di za agr\xc3\xa9gation dodijelili su Sartreu prvo mjesto, dok je de Beauvoir zavr\xc5\xa1ila na onom drugom. Ipak, u dobi od samo dvadeset i jedne godine, postala je najmla\xc4\x91om osobom u povijesti koja je polo\xc5\xbeila ovaj ispit._NEWLINE_Pi\xc5\xa1u\xc4\x87i o svojoj mladosti u Uspomenama dobro odgojene djevojke, de Beauvoir je zamijetila: "...individualizam mojeg oca i poganski eti\xc4\x8dki standardi bili su u potpunoj suprotnosti s rigidnim moralnim konvencionalizmom u\xc4\x8denja moje majke. Ova neravnote\xc5\xbea, koja je u\xc4\x8dinila moj \xc5\xbeivot vrstom beskona\xc4\x8dne disputacije, glavni je razlog zbog kojeg sam postala intelektualka".\n_START_SECTION_\nSrednja dob\n_START_PARAGRAPH_\nOd 1929. do 1943. godine, de Beauvoir je podu\xc4\x8davala kao lyc\xc3\xa9e (profesorica ili profesor kojai mlade srednjo\xc5\xa1kolske dobi priprema za Baccalaureat), sve dok se nije mogla uzdr\xc5\xbeavati isklju\xc4\x8divo od zarade koju bi stekla svojim intelektualnim radom, odnosno pisanjem. Podu\xc4\x8davala je na Lyc\xc3\xa9e Montgrand (Marseille), zatim Lyc\xc3\xa9e Jeanne-d\'Arc (Rouen) te Lyc\xc3\xa9e Moli\xc3\xa8re (Paris). \xc5\xa0to se ti\xc4\x8de trendova u filozofiji koji su utjecali na de Beauvoir, valja spomenuti Sartrea \xc4\x8dija se misao nazire u egzistencijalisti\xc4\x8dkim spisima poput njezinog romana Go\xc5\xa1\xc4\x87a. Tako\xc4\x91er, de Beauvoir je zna\xc4\x8dajno utjecala na Sartreovo poznato djelo Bitak i ni\xc5\xa1ta: ogled iz fenomenolo\xc5\xa1ke ontologije. U mnogim se njezinim djelima osje\xc4\x87a utjecaj Hegela i Leibniza. Naime, neo-hegelijanski preporod vo\xc4\x91en Alexandrom Koj\xc3\xa8veom i Jeanom Hyppoliteom 1930ih inspirirao je \xc4\x8ditavu generaciju francuskih misliteljica i mislioca, uklju\xc4\x8duju\xc4\x87i i de Beauvoir, koji su nanovo otkrili Hegelovu Fenomenologiju duha. 1950. i 1954. godine de Beauvoir je osvojila najpresti\xc5\xbeniju francusku knji\xc5\xbeevnu nagradu za roman Mandarini. 1977. godine de Beauvoir, Sartre, Barthes, Foucault, Derrida te ostali predstavnici intelektualne elite potpisuju peticiju kojom ze zahtjeva ukidanje dobne granice pristanka na seksualni odnos u Francuskoj.\n_START_SECTION_\nZrela dob i starost\n_START_PARAGRAPH_\nU periodu izme\xc4\x91u 1950. i 1960. de Beauvoir je pisala dnevnike s putovanja po Sjedinjenim Ameri\xc4\x8dkim Dr\xc5\xbeavama i Kini. Izdani su joj brojni eseji i fikcija, a objavila je i nekoliko zbirki kratkih pri\xc4\x8da, uklju\xc4\x8duju\xc4\x87i i Slomljenu \xc5\xbeenu, koja se, ba\xc5\xa1 kao i neka druga djela iz ovog perioda bavi iskustvom starenja. Njezin esej Starenje rijedak je primjer intelektualne meditacije o samo\xc4\x87i kakvu ljudi do\xc5\xbeivljavaju ako ne umru prije \xc5\xa1ezdesete godine \xc5\xbeivota. Tada pi\xc5\xa1e i autobiografiju u \xc4\x8detiri sveska: Uspomene dobro odgojene k\xc4\x87eri, Napon \xc5\xbeivota, Snaga okolnosti te Sve re\xc4\x8deno i u\xc4\x8dinjeno. 1980. godine objavljena je knjiga Kad duhovne stvari dolaze prve, zbirku kratkih pri\xc4\x8da baziranih na \xc5\xbeivotima \xc5\xbeena va\xc5\xbenih za de Beauvoir. Iako su pri\xc4\x8de napisane \xc4\x8dak i prije romana Go\xc5\xa1\xc4\x87a, de Beauvoir ih dugo nije smatrala vrijednima objavljivanja, stoga su izdane tek \xc4\x8detrdeset godina nakon nastanka. U ovom je periodu de Beauvoir odr\xc5\xbeavala sastanke urednica/ka \xc4\x8dasopisa Moderna vremena u svojem stanu. Nakon Sartreove smrti 1980. godine, de Beauvoir je objavila pisma koja joj je pisao. Umrla od upale plu\xc4\x87a 14. travnja, 1986. godine u Parizu, u dobi od 78 godina. Pokopana je do Sartrea na Montparnasse groblju u Parizu._NEWLINE_1970ih de Beauvoir je postala aktivna u francuskom pokretu za oslobo\xc4\x91enje \xc5\xbeena. Napisala je i potpisala Manifest 343 1971. godine, koji je uklju\xc4\x8divao i listu poznatih \xc5\xbeena koje su uradile abortus, tada ilegalan u Francuskoj. 1974. godine, poba\xc4\x8daj je legaliziran u Francuskoj. U intervjuu s Betty Friedan, de Beauvoir je rekla: "Nijedna \xc5\xbeena ne bi trebala biti ovla\xc5\xa1tena ostajati kod ku\xc4\x87e i odgajati djecu. Dru\xc5\xa1tvo bi trebalo u potpunosti promijeniti. \xc5\xbdene ne bi trebale imati taj izbor jer ako on postoji, previ\xc5\xa1e \xc5\xbeena \xc4\x87e u\xc4\x8diniti upravo to. Ovo je na\xc4\x8din da se \xc5\xbeene usmjerava u odre\xc4\x91enom pravcu". Simone de Beauvoir bila je koautorica spisa Feminizam - \xc5\xbeiv, dobar i u konstantnoj opasnosti za antologijsko djelo Globalno sestrinstvo: antologija internacionalnog \xc5\xbeenskog pokreta.\n_START_SECTION_\nGo\xc5\xa1\xc4\x87a (L\'Invit\xc3\xa9e)\n_START_PARAGRAPH_\nSimone de Beauvoir objavila je svoj prvi roman Go\xc5\xa1\xc4\x87a 1943. godine. Roman je fiktivna kronika njezinih i Sartreovih seksualno-romanti\xc4\x8dnih odnosa s Olgom Kosakiewicz i Wandom Kosakiewicz. Olga je bila de Beauvoirina u\xc4\x8denica u srednjoj \xc5\xa1koli Rouen gdje je predavala za vrijeme 1930ih. S vremenom, njih dvije razvile su romanti\xc4\x8dan odnos. Sartre je imao vezu s Olginom sestrom Wandom i financijski se brinuo o njoj sve do svoje smrti. Neko je vrijeme uzdr\xc5\xbeavao i Olgu, no ona se zaljubila i vjen\xc4\x8dala s Jacques-Laurent Bostom, de Beauvoirinim ljubavnikom. Roman je vremenski periodiziran u razdoblje netom prije po\xc4\x8detka Drugog svjetskog rata. De Beauvoir je stvorila jednu likinju iz kompleksnog odnosa Olge i Wande. U narativu, de Beauvoir i Sartre imaju m\xc3\xa9nage \xc3\xa0 trois s mladom \xc5\xbeenom. Roman propituje utjecaj tog doga\xc4\x91aja na vezu koju je de Beauvoir imala sa Sartreom. Nakon Go\xc5\xa1\xc4\x87e uslijedilo je jo\xc5\xa1 sli\xc4\x8dnih romana uklju\xc4\x8duju\xc4\x87i i Krv drugih koji se bavi prirodom odgovornosti individue kroz ljubavnu pri\xc4\x8du dvoje studenata za vrijeme Francuskog pokreta otpora u Drugom svjetskom ratu.\n_START_SECTION_\nEgzistencijalna etika\n_START_PARAGRAPH_\n1944. godine de Beauvoir je napisala svoj prvi filozofski esej "Pir i Kineas", diskusiju o egzistencijalnoj etici. Istra\xc5\xbeivanje egzistencijalizma nastavila je i u svojem drugom eseju "Etika dvozna\xc4\x8dnosti" (1947.). Ovaj esej predstavlja jedan od najpristupa\xc4\x8dnijih radova koji se ti\xc4\x8du francuskog egzistencijalizma. U njemu de Beauvoir tuma\xc4\x8di proturje\xc4\x8dja s kojima su se borili njezini suvremenici u vlastitim djelima. "Etika dvozna\xc4\x8dnosti" suo\xc4\x8dava se tako\xc4\x91er s tada aktualnom dilemom apsolutne slobode nasuprot ograni\xc4\x8davaju\xc4\x87ih realnih okolnosti.\n_START_SECTION_\nModerna vremena (Les Temps modernes)\n_START_PARAGRAPH_\nNa kraju Drugog svjetskog rata, de Beauvoir je bila urednica Modernih vremena, politi\xc4\x8dkog \xc4\x8dasopisa kojeg je Sartre osnovao s Maurice Merleau-Pontyjem. De Beauvoir je koristila Moderna vremena kako bi promovirala svoj rad i ideje. Ostala je urednica sve do smrti.\n_START_SECTION_\nMandarini (Les Mandarins)\n_START_PARAGRAPH_\nRoman iz 1954. godine za kojeg je Simone de Beauvoir dobila najpresti\xc5\xbeniju francusku literarnu nagradu Prix Goncourt. Fabula romana smje\xc5\xa1tena je nakon Drugog svjetskog rata i prati privatne \xc5\xbeivote filozofa iz de Beauvoirinog kruga prijatelja. Knjiga je posve\xc4\x87ena Ameri\xc4\x8dkom piscu Nelsonu Alergenu, njezinom ljubavniku.'