b'\n_START_ARTICLE_\nPaleografija\n_START_PARAGRAPH_\nPaleografija (gr\xc4\x8d: \xcf\x80\xce\xb1\xce\xbb\xce\xb1\xce\xb9\xcf\x8c\xcf\x82+ \xce\xb3\xcf\x81\xce\xac\xcf\x86\xcf\x89 - staro, drevno pisanje) je pomo\xc4\x87na povijesna znanost koja se bavi prou\xc4\x8davanjem razvoja pisma kroz povijest, te praksa \xc4\x8ditanja i de\xc5\xa1ifriranja starih rukopisa s ciljem da omogu\xc4\x87i ispravno \xc4\x8ditanje, i odredi mjesto i vrijeme nastanka starih rukopisa i natpisa. _NEWLINE_Polaze\xc4\x87i od \xc4\x8dinjenice da se pismo razvija i da je izvjesni tip pisma karakteristi\xc4\x8dan za odre\xc4\x91eno podru\xc4\x8dje i odre\xc4\x91eno vrijeme, paleografi se slu\xc5\xbee komparativnom metodom, tj. uspore\xc4\x91uju sli\xc4\x8dnosti i razlike oblika i duktusa u pismu nedatiranog spomenika stim istim elementima u pismu datiranog spomenika koji je tipi\xc4\x8dan za odre\xc4\x91eno razdoblje ili odre\xc4\x91eno podru\xc4\x8dje, Paleografija tako\xc4\x91er istra\xc5\xbeuje tahigrafske sisteme, skra\xc4\x87enice ili abrevijature, dijakriti\xc4\x8dke znakove, brojeve, instrumente i materije upotrebljavane pri pisanju, te kona\xc4\x8dno obilje\xc5\xbeja rada pojedinih pisarskih poslovnica (skriptorija).\n_START_SECTION_\nPovijesni osvrt\n_START_PARAGRAPH_\nPaleografska istra\xc5\xbeivanja po\xc4\x8dinju u XVII st., diktirana potrebama moderne kriti\xc4\x8dke historije. Poticaj za to dala je publikacija bolandiste Daniela van Papebrocha, koji je utvrdio neautenti\xc4\x8dnost nekih povelja iz merovin\xc5\xa1kog i karolin\xc5\xa1kog razdoblja u posjedu benediktinskog samostana St. Denis kraj Pariza. U vezi s time nastalo je monumentalno djelo francuskog benediktinca Jean Mabillona (1632-1707) De re diplomatica libri VI (1681.) u kojem je u\xc4\x8dinjen prvi poku\xc5\xa1aj klasifikacije tipova latinskog pisma i po kojemu se Mabillon smatra osniva\xc4\x8dem latinske paleografije. _NEWLINE_God. 1708. Bernard de Montfaucon izla\xc5\xbee proces razvitka gr\xc4\x8dkog pisma u djelu Palaeographia graeca sive de ortu et progressu litterarum.Time je dao novoj znanosti ime paleografija. _NEWLINE_Novu fazu u paleografskim istra\xc5\xbeivanjima predstavlja rad F. S. Maffeia (1675-1755) obavljen na bogatom rukopisnom materijalu kaptolske biblioteke u Veroni. Ali puni razvoj posti\xc5\xbee p. tek u XIX st., oboga\xc4\x87ena novim metodama i potpomognuta suvremenim tehni\xc4\x8dkim pronalascima (npr. fotografije), Tada se osnivaju i posebni paleografski zavodi i \xc5\xa1kole - \xc3\x89cole des chartes u Parizu, 1821. _NEWLINE_Me\xc4\x91u paleografima novijeg vremena isti\xc4\x8du se V. Delisle, E. Schiaparelli, Cesare Paoli, E. A: Loewe, W. M. Lindsay, W. Wattenbach, L. Traube, P. Lehman, [[Theodor von Sickel|T. Sickel]._NEWLINE_Mnogi natpisi i bogata skriptorijska ostav\xc5\xa1tina s podru\xc4\x8dja ju\xc5\xbenoslavenskih zemalja, sadr\xc5\xbeana u rukopisima i poveljama koje su napisane u raznim tipovima latinice, glagoljice i \xc4\x87irilice, veoma su rano potakli rad na\xc5\xa1ih historiografa. Djela Trogiranina Ivana Luciusa-Lu\xc4\x8di\xc4\x87a (1604-1679)  Inscriptiones Dalmatiae i Memorie istoriche di Tragurio odaju temeljitog paleografa i epigrafi\xc4\x8dara - jo\xc5\xa1 prije Mabillona._NEWLINE_U slavenskim zemljama paleografska su istra\xc5\xbeivanja velikim dijelom potaknuta razvitkom slavistike - od kraja XVIII st. Ruski paleografi Aleksej Ivanovi\xc4\x8d Sobolevski, _NEWLINE_P. A. Lavrov i Evfimij Fjodorovi\xc4\x8d Karski dali su zna\xc4\x8dajne radove za \xc4\x87irili\xc4\x8dku u paleografiju, dok je \xc4\x8ceh Josef Vais dao iscrpnu glagoljsku paleografiju. U drugoj polovici  XIX stolje\xc4\x87a isti\xc4\x8du se kod nas kao paleografi: Franjo Ra\xc4\x8dki, Ivan Kukuljevi\xc4\x87-Sakcinski i Vatroslav Jagi\xc4\x87; zatim Vjekoslav Klai\xc4\x87, Emilij Laszowski, Ferdo \xc5\xa0i\xc5\xa1i\xc4\x87 i dr.'