b'\n_START_ARTICLE_\nSvetozar Pribi\xc4\x87evi\xc4\x87\n_START_SECTION_\nRani \xc5\xbeivot i politi\xc4\x8dka aktivnost\n_START_PARAGRAPH_\nSvetozar Pribi\xc4\x87evi\xc4\x87 rodio se u Hrvatskoj Kostajnici 1875. godine. Poha\xc4\x91ao je realnu gimnaziju u Petrinji i Zagrebu. Na Sveu\xc4\x8dili\xc5\xa1tu u Zagrebu zavr\xc5\xa1io je studij matematike i fizike te je kra\xc4\x87e vrijeme predavao u srpskim u\xc4\x8diteljskim \xc5\xa1kolama u Pakracu i Karlovcu. Ve\xc4\x87 od studentskih dana s dubokim uvjerenjem izja\xc5\xa1njavao se za politiku jugoslavenskoga integralizma. Kao \xc4\x8dlan Ujedinjene hrvatske i srpske omladine, u almanahu Narodna misao (1897.), u \xc4\x8dlanku Misao vodilja Srba i Hrvata, izlo\xc5\xbeio unitarno-jugoslavenski program, prema kojemu su Hrvati i Srbi dva naziva jednoga naroda. Zajedno sa Stjepanom Radi\xc4\x87em 1900. godine pokrenuo je Glas ujedinjene hrvatske, srpske i slovena\xc4\x8dke omladine. _NEWLINE_Od 1902. godine bio je glavnim urednikom glasila Srpske samostalne stranke, Novog Srbobrana. Kao \xc4\x8dlan Srpske samostalne stranke u\xc5\xa1ao je u Hrvatsko-srpsku koaliciju, a nakon povla\xc4\x8denja Frana Supila (1909.) preuzeo je vodstvo Koalicije. Frankovci su u centru Zagreba 1909. godine toljagama pretukla Supila, Pribi\xc4\x87evi\xc4\x87a, Banjanina i novinara Budisavljevi\xc4\x87a. Srbobran je za to optu\xc5\xbeio Frankovu legiju i policiju, koji su, po njima, odli\xc4\x8dno sura\xc4\x91ivali, s ciljem izazivanja nereda zbog uvo\xc4\x91enja izvanrednih mjera u Hrvatskoj.  Ulaskom Koalicije u Narodno vije\xc4\x87e SHS postao je drugi potpredsjednik vije\xc4\x87a, ali je zapravo imao vode\xc4\x87u ulogu u vije\xc4\x87u, a potom i u Dr\xc5\xbeavi SHS. Sudjelovao je u pripremi sjednice Hrvatskoga sabora 29. listopada 1918. te je podnio prijedlog o raskidu svih dr\xc5\xbeavnopravnih odnosa s Austro-Ugarskom Monarhijom. Pridonio je opozivu \xc5\xbdenevske deklaracije i zagovarao \xc5\xa1to br\xc5\xbee povezivanje Dr\xc5\xbeave SHS s Kraljevinom Srbijom pa je uspio ishoditi odlazak delegacije Narodnoga vije\xc4\x87a u Beograd bez temeljite rasprave i oblikovanja \xc4\x8dvrstih stajali\xc5\xa1ta o ustroju budu\xc4\x87e dr\xc5\xbeave: poduzima u to vrijeme Pribi\xc4\x8devi\xc4\x87 sve \xc5\xa1to je bilo u njegovoj mo\xc4\x87i (a njegov politi\xc4\x8dki utjecaj je bio znatan) da \xc5\xa1to prije za\xc5\xbeivi jugounitarizam, smatraju\xc4\x87i da ovaj pokret ima svijetlu budu\xc4\x87nost. Sudjelovao u izradbi adrese Narodnoga vije\xc4\x87a i bio jedan od potpisnika akta o ujedinjenju.\n_START_SECTION_\nKraljevina Jugoslavija\n_START_PARAGRAPH_\nU Kraljevstvu/Kraljevini SHS bio je ministrom unutarnjih poslova (1918.-1920.) a kasnije u dva navrata ministrom prosvjete (1920.-1922. i 1924.-1925.). Bio je pobornikom centralizma i unitarizma u novoj dr\xc5\xbeavi. Do 1927. godine bio je politi\xc4\x8dki protivnik Stjepana Radi\xc4\x87a, HSS-a i oporbe centralizmu i unitarizmu. Dok je bio jedan od va\xc5\xbenih ljudi u novoj dr\xc5\xbeavi (ministar unutarnjih poslova) nad Stjepanom Radi\xc4\x87em i njegovim politi\xc4\x8dkim djelovanjem vodio je poseban nadzor nastoje\xc4\x87i ukloniti ga iz politi\xc4\x8dkoga \xc5\xbeivota. Bio je jednim od \xc4\x8delnika Demokratske stranke koja je osnovana 1919. godine. Demokratska stranka bila je utemeljena na programu unitarne jugoslavenske dr\xc5\xbeave s centralisti\xc4\x8dkim ustrojem; program je znatno utjecao na dono\xc5\xa1enje Vidovdanskog ustava (1921.). Zbog sukoba s Ljubom Davidovi\xc4\x87em, koji je bio sklon ubla\xc5\xbeivanju centralizma i sporazumu sa Stjepanom Radi\xc4\x87em, istupio je 1924. godine iz stranke i osnovao Samostalnu demokratsku stranku._NEWLINE_Pritom je ostao dosljedan unitaristi\xc4\x8dkom i centralisti\xc4\x8dkomu programu te je, unato\xc4\x8d protivljenju velikosrpskim pretenzijama srpskih radikala, u sporazumu s Nikolom Pa\xc5\xa1i\xc4\x87em formirao vladu Nacionalnoga bloka. Kada su, me\xc4\x91utim, Pa\xc5\xa1i\xc4\x87evi radikali procijenili da je HRSS i nadalje ostala najja\xc4\x8dom strankom u Hrvatskoj, te 1925. godine odbacili suradnju s Pribi\xc4\x87evi\xc4\x87em i postigli sporazum s Radi\xc4\x87evom strankom, Pribi\xc4\x87evi\xc4\x87 je pre\xc5\xa1ao u oporbu. 1925. godine napustio je politiku unitarizma i centralizma. Slijedio je odlu\xc4\x8dan obrat u njegovoj politici pa je od 1927. godine istupao, zajedno sa Stjepanom Radi\xc4\x87em, protiv velikosrpske hegemonije. Zajedno s Radi\xc4\x87em osnovao je Selja\xc4\x8dko-demokratsku koaliciju te se zauzimao za federalisti\xc4\x8dko ure\xc4\x91enje dr\xc5\xbeave i reviziju ustava._NEWLINE_Tijekom 1928. godine Radi\xc4\x87u i Pribi\xc4\x87evi\xc4\x87u sve vi\xc5\xa1e po\xc4\x8dinje se prijetiti smr\xc4\x87u a prijeti se i njihovim suradnicima. U beogradskome re\xc5\xbeimskom tisku objavljuju se prijetnje smr\xc4\x87u (npr. u Jedinstvu, bliskom predsjedniku vlade Velji Vuki\xc4\x8devi\xc4\x87u, nekoliko puta) uz obrazlo\xc5\xbeenje kako oni rade protiv temelja dr\xc5\xbeave. U to su vrijeme u Narodnoj skup\xc5\xa1tini, tijekom zasjedanja, tako\xc4\x91er prijetili smr\xc4\x87u Radi\xc4\x87u, Pribi\xc4\x87evi\xc4\x87u i njihovim suradnicima no ni \xc4\x8delni\xc5\xa1tvo Narodne skup\xc5\xa1tine a ni drugi faktori nisu poduzeli ni\xc5\xa1ta kako bi ispitali ili sprije\xc4\x8dili te prijetnje i ozbiljnost izra\xc5\xbeenih namjera. To je kulminiralo 20. lipnja 1928. godine atentatom u Narodnoj skup\xc5\xa1tini. Pribi\xc4\x87evi\xc4\x87 je tada bio u Narodnoj skup\xc5\xa1tini kada je Puni\xc5\xa1a Ra\xc4\x8di\xc4\x87, dvorski agent i zastupnik Radikalne stranke, revolverskim hitcima, usmrtio zastupnike HSS-a \xc4\x90uru Basari\xc4\x8dka i Pavla Radi\xc4\x87a, smrtno ranio Stjepana Radi\xc4\x87a te ranio Ivana Gran\xc4\x91u i Ivana Pernara. Sjedio je u zastupni\xc4\x8dkoj klupi do Stjepana Radi\xc4\x87a ali nije bio pogo\xc4\x91en.\n_START_SECTION_\nUhi\xc4\x87enje, internacija, politi\xc4\x8dka emigracija i smrt\n_START_PARAGRAPH_\nNakon uvo\xc4\x91enja \xc5\xa0estosije\xc4\x8danjske diktature, 1929. godine, uhi\xc4\x87en je i interniran u selo Brus podno Kopaonika a kada se razbolio preba\xc4\x8den je u Beograd gdje je ostao izoliran od javnosti do srpnja 1931. godine. Tada je pu\xc5\xa1ten i dopu\xc5\xa1ten mu je odlazak u inozemstvo. U emigraciji je boravio u Pragu i Parizu. Tijekom boravka u emigraciji bio je izraziti protivnik jugoslavenskoga kralja Aleksandra I. Kara\xc4\x91or\xc4\x91evi\xc4\x87a. Borave\xc4\x87i u Parizu pisao je i razne pismene poruke, Pismo prijateljima u Beogradu, Pismo Srbima i Pogledi na stanje u Jugoslaviji i njezinu budu\xc4\x87nost (bro\xc5\xa1ura), u kojima je izra\xc5\xbeavao svoje negodovanje tada\xc5\xa1njim re\xc5\xbeimom i diktaturom u Kraljevini Jugoslaviji. U Pismu Srbima diktaturu je okarakterizirao kao "Najgori, najpokvareniji i najnedostojniji re\xc5\xbeim pod nebeskim svodom". _NEWLINE_Napisao je knjigu Diktatura kralja Aleksandra (La dictature du roi Alexandre) koja je izdana na francuskome jeziku, u Parizu, 1933. godine. Diktatura kralja Aleksandra njegov je politi\xc4\x8dki obra\xc4\x8dun s kraljem Aleksandrom, i u njoj se izja\xc5\xa1njava za republikansko i federalno ustrojstvo Jugoslavije. Nakon pogibije kralja Aleksandra I. Kara\xc4\x91or\xc4\x91evi\xc4\x87a u atentatu u Marseilleu, 9. listopada 1934. godine, bio je smjesta uhi\xc4\x87en i od francuske policije tretiran grubo, iako je imao odli\xc4\x8dje Reda Legije \xc4\x8dasti, te je neko vrijeme dr\xc5\xbean u sama\xc4\x8dkoj \xc4\x87eliji i kona\xc4\x8dno pu\xc5\xa1ten na slobodu kada je francuska policija utvrdila kako nije imao nikakve veze s atentatorima. U svojim sukobima sa slu\xc5\xbebenim Beogradom je rekao da bi Srbi iz Hrvatske, nakon svega, morali razumjeti Hrvate i kad bi oni odbili svako zajedni\xc5\xa1tvo sa Srbima. S druge strane, istodobno je zastupao ideju dr\xc5\xbeavne zajednice svih ju\xc5\xbenih Slavena ako \xc5\xbeelimo spasiti se od atomiziranja i nove slu\xc5\xbebe tu\xc4\x91inu. _NEWLINE_Umro je u Pragu 1936. godine. \xc5\xbdelio je biti pokopan u selu Glavi\xc4\x8dani kod Dvora ali to tada\xc5\xa1nja jugoslavenska vlada nije dopustila te je pokopan u Pragu na Ol\xc5\xa1anskom groblju, 19. rujna 1936. godine, a nakon Drugoga svjetskog rata njegovi posmrtni ostatci preneseni su i pokopani, 21. listopada 1968. godine, na Novom groblju u Beogradu.'