b"\n_START_ARTICLE_\nMehanika fluida\n_START_PARAGRAPH_\nMehanika fluida ili hidromehanika je grana fizike koja prou\xc4\x8dava zakone ravnote\xc5\xbee i strujanja fluida, a obuhva\xc4\x87a\xc2\xa0hidrostatiku i\xc2\xa0hidrodinamiku. Polazi od pretpostavke da su fluidi neprekidni odnosno zanemaruje njihovu molekularnu gra\xc4\x91u. Zakoni su jednaki za teku\xc4\x87ine i plinove, dok je sti\xc5\xa1ljivost plinova zanemariva._NEWLINE_Nastojanja da se otkriju zakoni gibanja teku\xc4\x87ine se\xc5\xbeu u najdalju pro\xc5\xa1lost, no znanstvenu je podlogu hidromehanika dobila u 18.\xc2\xa0stolje\xc4\x87u (Daniel Bernoulli, Jean le Rond d'Alembert, Leonhard Euler). Najprije se razvila takozvana klasi\xc4\x8dna mehanika fluida, kojoj je predmet prou\xc4\x8davanja idealna ili savr\xc5\xa1ena teku\xc4\x87ina, to jest teku\xc4\x87ina bez trenja (viskoznost), nestla\xc4\x8diva i nerastegljiva. Me\xc4\x91utim, mnogi rezultati dobiveni takvim idealiziranjem nisu bili upotrebljivi u praksi i to osobito zbog zanemarivanja trenja. Zbog toga se nastoje odrediti prirodni zakoni prema kojima se vladaju realni fluidi (hidraulika). Rje\xc5\xa1avanje problema hidromehanike mo\xc5\xbee biti matemati\xc4\x8dki slo\xc5\xbeeno pa se danas naj\xc4\x8de\xc5\xa1\xc4\x87e koriste numeri\xc4\x8dke metode i ra\xc4\x8dunala.\n_START_SECTION_\nPojam fluida\n_START_PARAGRAPH_\nFluid (lat. fluidum: teku\xc4\x87ina) je teku\xc4\x87ina ili plin, teku\xc4\x87a ili plinovita kemijska tvar kojoj molekule lako mijenjaju svoj relativan polo\xc5\xbeaj (voda, zrak i drugo). Privla\xc4\x8dne sile me\xc4\x91u \xc4\x8desticama u\xc2\xa0fluidu slabije su od sila me\xc4\x91u \xc4\x8desticama \xc4\x8dvrste tvari, ali su jo\xc5\xa1 uvijek dovoljno velike da izazovu\xc2\xa0viskoznost. Izme\xc4\x91u fluida velike viskoznosti\xc2\xa0i amorfne \xc4\x8dvrste tvari granica nije strogo odre\xc4\x91ena. Idealni fluid je fluid kojemu su viskoznost,\xc2\xa0povr\xc5\xa1inska napetost,\xc2\xa0kapilarnost i ostale posljedice me\xc4\x91umolekularnih sila zanemarive. Prou\xc4\x8davanjem svojstava fluida bavi se mehanika fluida, koja se dijeli na\xc2\xa0hidrostatiku,\xc2\xa0hidrodinamiku i\xc2\xa0aeromehaniku.\n_START_SECTION_\nHidrodinamika\n_START_PARAGRAPH_\nHidrodinamika je grana mehanike fluida koja se bavi zakonima gibanja teku\xc4\x87ina i pojavama uzrokovanima uzajamnim djelovanjem struje teku\xc4\x87ine i tijela koje grani\xc4\x8di s teku\xc4\x87inom u gibanju._NEWLINE_Golemo zna\xc4\x8denje vode u razvoju civilizacije prisililo je \xc4\x8dovjeka da ve\xc4\x87 od davnina rje\xc5\xa1ava prakti\xc4\x8dne probleme vodovodnih sustava, ure\xc4\x91aja za natapanje i odvodnju, za kretanje brodova i sli\xc4\x8dno, a s druge strane znanstvena je znati\xc5\xbeelja navodila pojedince da tra\xc5\xbee teorijska tuma\xc4\x8denja slo\xc5\xbeenih pojava u vezi sa strujanjem teku\xc4\x87ina. Prvi zna\xc4\x8dajniji zakoni hidrodinamike potje\xc4\x8du iz 17\xc2\xa0stolje\xc4\x87a, kada su Evangelista Torricelli i Isaac Newton postavili zakon o istjecanju teku\xc4\x87ine (Torricellijev zakon). Osnove klasi\xc4\x8dne teorijske hidrodinamike postavljene su u 18.\xc2\xa0stolje\xc4\x87u zakonima o gibanju idealne teku\xc4\x87ine Daniela Bernoullija (1738.), Leonharda Eulera (1775.) i Joseph-Louisa Lagrangea (1787.). Iz istoga razdoblja potje\xc4\x8de i Bordin zakon o udaru teku\xc4\x87ine (vodni udar ili hidrauli\xc4\x8dki udar). Teorija gibanja idealne teku\xc4\x87ine nije imala ve\xc4\x87ega zna\xc4\x8denja za rje\xc5\xa1avanje prakti\xc4\x8dnih problema, ali je poslu\xc5\xbeila kao osnova mnogim zakonima o pona\xc5\xa1anju realne teku\xc4\x87ine. Tako je u 19.\xc2\xa0stolje\xc4\x87u nastala Navier-Stokesova jednad\xc5\xbeba o gibanju viskozne teku\xc4\x87ine (viskoznost), te Darev-Weisbachov i Hagen-Poisenillov zakon gubitka energije pri strujanju vode kroz cijevi; Osborne Reynolds prvi je sustavno istra\xc5\xbeio laminarno i turbulentno strujanje viskozne teku\xc4\x87ine (1883. \xe2\x80\x93 1889.) i dao jednad\xc5\xbebe turbulentnoga strujanja; W. J. M. Rankine i William Froude, bave\xc4\x87i se hidrodinami\xc4\x8dkim problemima kretanja broda, otkrili su zakone koji su omogu\xc4\x87ili znanstveni prilaz rje\xc5\xa1avanju oblika brodskoga trupa; H. Helmholtz postavio je osnove zakona vrtlo\xc5\xbenoga strujanja teku\xc4\x87ina oko uronjenoga tijela (1858.), na osnovi \xc4\x8dega je Nikolaj \xc5\xbdukovski (1906.) razvio teoriju koja je omogu\xc4\x87ila to\xc4\x8dan (egzaktan) prora\xc4\x8dun profila brodskih i zrakoplovnih propelera, zrakoplovnih krila i podvodnih tijela. L. Prandtl postavio je teoriju grani\xc4\x8dnoga sloja (1904.), koja omogu\xc4\x87uje jasniji uvid u otpor trenja tijela uronjenog u struju teku\xc4\x87ine._NEWLINE_Zahvaljuju\xc4\x87i mnogobrojnim analiti\xc4\x8dkim i eksperimentalnim istra\xc5\xbeivanjima u prvoj polovici 20.\xc2\xa0stolje\xc4\x87a danas je postignut golem napredak u primjeni zakona hidrodinamike pri rje\xc5\xa1avanju slo\xc5\xbeenih prakti\xc4\x8dnih problema vodovodnih ure\xc4\x91aja i hidrauli\xc4\x8dnih energetskih sustava te problema otpora, propulzije i pona\xc5\xa1anja brodova. Brzi razvoj u 20.\xc2\xa0stolje\xc4\x87u hidrodinamika velikim dijelom duguje i istra\xc5\xbeivanjima na podru\xc4\x8dju aerodinamike, jer pri brzinama manjima od brzine zvuka vrijede isti zakoni za gibanje teku\xc4\x87ina i plinova. Zahvaljuju\xc4\x87i razvoju ra\xc4\x8dunala i eksperimentalnih tehnika, danas je mogu\xc4\x87e svaku zami\xc5\xa1ljenu konstrukciju (na primjer broda) prvo provjeriti na simuliranome ra\xc4\x8dunalnome modelu, a potom, u slu\xc4\x8daju dobroga rezultata, na modelu u bazenu, \xc5\xa1to bitno umanjuje tro\xc5\xa1kove ispitivanja i omogu\xc4\x87uje svakomu konstruktoru provjeru i razvoj specifi\xc4\x8dnih hidrodinami\xc4\x8dkih jednad\xc5\xbebi. Velik dio toga, kao i u aerodinamici, za\xc5\xa1ti\xc4\x87en je kao poslovna tajna pojedinih kompanija.\n_START_SECTION_\nHidraulika\n_START_PARAGRAPH_\nHidraulika je dio mehanike fluida koji se bavi prou\xc4\x8davanjem stanja ravnote\xc5\xbee i strujanja realne teku\xc4\x87ine, ponajprije vode, kroz cijevi, kanale i otvore te pojav\xc3\xa2 koje nastaju kada takva teku\xc4\x87ina struji oko nekoga tijela uronjenoga u nju.  Taj naziv u po\xc4\x8detku je ozna\xc4\x8davao znanost o gibanju vode u cijevima. Danas takvo shva\xc4\x87anje ima samo historijsku vrijednost. Razvojem proizvodnje i tehnike \xc5\xa1irila su se i podru\xc4\x8dja prou\xc4\x8davanja i primjene. Danas je spektar primjene hidraulike toliko \xc5\xa1irok da je te\xc5\xa1ko na\xc4\x87i neko podru\xc4\x8dje tehnike u kojem se ne bi na neki na\xc4\x8din koristili njeni zakoni. Naj\xc5\xa1ira podru\xc4\x8dja primjene zakona hidraulike su hidrotehnika, melioracije, hidrologija, opskrba vodom i kanalizacija, hidroenergetika i vodeni transport."