b'\n_START_ARTICLE_\nAmeri\xc4\x8dke podmornice klase L\n_START_SECTION_\nRazvoj\n_START_PARAGRAPH_\nTijekom fiskalne 1914. godine, Kongres SAD-a odobrio je financiranje i izgradnju serije od sedam novih podmornica, koje su po svojim vanjskim dimenzijama i deplasmanu bile najve\xc4\x87a dotad izgra\xc4\x91ena klasa ameri\xc4\x8dkih podmornica. US Navy Department ponudio je ugovor o konstrukciji nove klase podmornica dvama najzna\xc4\x8dajnijim konstrukcijskim biroima, Hollandovoj Electric Boat kompaniji i Lakeovom Lake Torpedo Boat birou. Na osnovi postavljenih tehni\xc4\x8dkih zahtjeva, obje su kompanije projektirale svoje prototipove oceanskih podmornica. Ameri\xc4\x8dka mornari\xc4\x8dka administracija bila je vrlo zadovoljna ponu\xc4\x91enim projektima i otkupila je obadva. Otkupljeni projekti dobili su slu\xc5\xbebenu oznaku klase L._NEWLINE_Prva narud\xc5\xbeba od sedam podmornica podijeljena je tako da je Hollandova kompanija dobila posao na izgradnji \xc4\x8detiri podmornice, a Lakeova kompanija na izgradnji triju. Ne\xc5\xa1to poslije narud\xc5\xbeba je pro\xc5\xa1irena na jo\xc5\xa1 \xc4\x8detiri podmornice. Posao na njihovoj gradnji podijeljen je u omjeru 3:1 u korist Hollandove kompanije. Gradnja svih 11 podmornica klase L zapo\xc4\x8deta je tijekom 1914. i 1915. godine i sve su bile zavr\xc5\xa1ene i isporu\xc4\x8dene ameri\xc4\x8dkoj ratnoj mornarici jo\xc5\xa1 za vrijeme trajanja Prvog svjetskog rata.\n_START_SECTION_\nOpis\n_START_PARAGRAPH_\nPodmornice klase L prva su klasa ameri\xc4\x8dkih podmornica na koje je osim torpednog serijski bilo ugra\xc4\x91ivano i topni\xc4\x8dko naoru\xc5\xbeanje. Prema zahtjevu i specifikaciji US Navy Departmenta, na njih se ugra\xc4\x91ivao mali monta\xc5\xbeni top kalibra 76/23 mm._NEWLINE_\xc4\x8cak i na toj klasi podmornica, koja se po\xc4\x8dela projektirati u samo predve\xc4\x8derje Prvog svjetskog rata i \xc4\x8dijoj se konstrukciji i odabiru ugra\xc4\x91enih motora, crpku i agregata posve\xc4\x87ivala velika pozornost, doga\xc4\x91alo se dosta problema sa sustavom propulzije - naro\xc4\x8dito na podmornicama gra\xc4\x91enim po Hollandovim projektima. Uzrok tome bio je u kompleksnosti pogona novih motora tipa New London Ship & Engine Company, koje je za ugradnju izabrala ameri\xc4\x8dka mornarica. Tek pone\xc5\xa1to bolje rezultate u pogledu propulzijskog postrojenja pokazale su Lakeove podmornice koje su se koristile dizel-motorima \xc5\xa1to ih je proizvodila tvrtka Busch Sultzer Brothers Engine Company._NEWLINE_Osim po vrsti glavnih dizelskih porivnih strojeva, Hollandov i Lakeov tip podmornice klase L razlikovao se u jo\xc5\xa1 nekoliko bitnih detalja. Nabrojit \xc4\x87emo samo one najva\xc5\xbenije, a to su razlike u vanjskim gabaritima i deplasmanima, odabir razli\xc4\x8ditih tipova elektromotora za podvodnu plovidbu, odsutnost topni\xc4\x8dkog naoru\xc5\xbeanja na Lakeovu tipu podmornice i gotovo dvostruko dulji doplov Hollandove ina\xc4\x8dice u podvodnoj plovidbi.\n_START_SECTION_\nOperativna uporaba\n_START_PARAGRAPH_\nTijekom Prvog svjetskog rata, od 1917. do 1918. godine, \xc4\x8dak sedam podmornica klase L bilo je preba\xc4\x8deno iz ameri\xc4\x8dkih pomorskih baza na atlantskoj obali SAD-a u pomorsku bazu u zaljevu Bantry Bay na samom jugu Irske. Ondje su operativno djelovale u okviru Petog podmorni\xc4\x8darskog divizijuna mornarice SAD-a. Zanimljivo je napomenuti da su preko Atlantika bile preba\xc4\x8dene isklju\xc4\x8divo podmornice Hollandova tipa, dok su \xc4\x8detiri podmornice koje je konstruirao Lake (L-5, L-6, L-7 i L-8) i koje nisu imale ugra\xc4\x91eni palubni top ostale na patrolnim zada\xc4\x87ama u ameri\xc4\x8dkom akvatoriju teritorijalnih voda._NEWLINE_Zada\xc4\x87a ameri\xc4\x8dkih podmornica klase L preba\xc4\x8denih u Europu bila je patroliranje u dodijeljenoj im zoni djelovanja jugoisto\xc4\x8dno od britanskog oto\xc4\x8dja te otkrivanje i uni\xc5\xa1tavanje njema\xc4\x8dkih podmornica u tom akvatoriju. Da ne bi dolazilo do zabune i konfuzije s tada\xc5\xa1njim britanskim podmornicama klase L, ameri\xc4\x8dke su podmornice privremeno promijenile kodne oznake u AL zadr\xc5\xbeavaju\xc4\x87i svoj broj (AL-1, AL-2, AL-3, AL-4, AL-9, AL-10 i AL-11). Od sedam podmornica klase L anga\xc5\xbeiranih na toj zada\xc4\x87i, samo su dvije podmornice, i to SS 40 L-1 i SS 43 L-4, ostvarile borbene kontakte s njema\xc4\x8dkim podmornicama. Podmornica L-1 izvela je jedan borbeni napad u kojem je ispalila \xc4\x8detiri torpeda, ali nije uspjela pogoditi cilj. Podmornica L-4 je u dvije borbene akcije ispalila ukupno pet torpeda, ali kao ni L-1 nije zabilje\xc5\xbeila pogotka. Ostale podmornice nisu imale borbenih kontakata s neprijateljem._NEWLINE_Po zavr\xc5\xa1etku rata sve su podmornice vra\xc4\x87ene natrag u SAD, gdje su do kraja slu\xc5\xbeile kao oceanske patrolne podmornice i jedinice za obuku podmorni\xc4\x8dara. Nekolicina ih je remotorizirana ugradnjom Busch-Sultzer dizelskih motora (podmornice L-9 i L-11)._NEWLINE_Svih jedanaest podmornica iz klase L otpisano je iz flotne liste u razdoblju od 1922. do 1923., a svoje posljednje plovidbe prema rezali\xc5\xa1tima obavile su u razdoblju od 1925. do 1933. godine.'