b'\n_START_ARTICLE_\nJasunari Kavabata\n_START_PARAGRAPH_\nJasunari Kavabata (jap. \xe5\xb7\x9d\xe7\xab\xaf \xe5\xba\xb7\xe6\x88\x90, Osaka, 11. lipnja 1899. - Zushi kraj Kamakure 16. travnja 1972.), japanski knji\xc5\xbeevnik._NEWLINE_Godine 1968., za vrijeme proslavljanja restauracije Mei\xc4\x91i, Yasunari Kawabata je postao prvi japanski pisac koji je dobio Nobelovu nagradu za knji\xc5\xbeevnost. Obrazlo\xc5\xbeenje je glasilo da mu je dodijeljena Nobelova nagrada\xc2\xa0\xc2\xbbzbog pripovjeda\xc4\x8dkog majstorstva, koje sa velikom osje\xc4\x87ajno\xc5\xa1\xc4\x87u izra\xc5\xbeava su\xc5\xa1tinu japanskog duha\xc2\xab. \xc4\x8covjek koji je cijenio usamljenost, koji je odista \xc5\xbeivio samotno i na odstojanju, \xc4\x8dak i u najte\xc5\xbeim trenucima, Kawabata je jo\xc5\xa1 mnogo ranije govorio o ni\xc5\xa1tavnosti i uzaludnosti slave. Ipak je prisustvovao svim ceremonijama, prijemima i po\xc4\x8dastima koje su odr\xc5\xbeavane u njegovu \xc4\x8dast. Po\xc5\xa1to se vratio iz Stockholma, jo\xc5\xa1 je nekoliko puta putovao u inozemstvo da dr\xc5\xbei predavanja ili da prisustvuje knji\xc5\xbeevnim simpozija. Godine 1971. vodio je aktivnu kampanju za prijatelja koji se kandidirao za guvernera u Tokiju. Izvr\xc5\xa1io je samoubojstvo u svom studiju blizu Kamakure, u travnju 1972, ne ostaviv\xc5\xa1i nikakvu bilje\xc5\xa1ku ni obja\xc5\xa1njenje.\n_START_SECTION_\nRani \xc5\xbeivot\n_START_PARAGRAPH_\nYasunari Kawabata (1899-1972) je ro\xc4\x91en kod Osake 1899. godine. Izgubio je roditelje ve\xc4\x87 u drugoj godini \xc5\xbeivota; baka i jedina sestra umrle su mu ubrzo posle roditelja; kada mu je umro djeda, s kojim je \xc5\xbeivio od svoje sedme godine, budu\xc4\x87i nobelovac je imao svega \xc4\x8detrnaest godina. Smrt roditelja i bli\xc5\xbeih ro\xc4\x91aka u doba ranog djetinjstva ostavila je neizbrisive tragove na Kawabatin \xc5\xbeivot i njegovo knji\xc5\xbeevno stvarala\xc5\xa1tvo._NEWLINE_Prvo zapa\xc5\xbeeno djelo budu\xc4\x87eg nobelovca bio je dnevnik napisan u Kawabatinoj petnaestoj godini i ne\xc5\xa1to kasnije objavljen pod naslovom "Dnevnik petnaestogodi\xc5\xa1njaka". U ovom djelu Kawabata pokazuje ve\xc4\x87 razvijen knji\xc5\xbeevni smisao, potresno opisuju\xc4\x87i posljednje dane svoga djede. Opisi mu se odlikuju realizmom, gotovo neshvatljivim za tako rano \xc5\xbeivotno doba. Dnevnik je otkrio njegovu izuzetnu obdarenost, pokazao njegovo duboko ose\xc4\x87anje za lepotu i ukazao na sposobnost ovog mladog pisca da stvara djela neprolazne vrijednosti._NEWLINE_Nakon djedine smrti \xc5\xbeivio je u internatu jedne srednje \xc5\xa1kole, sve dok nije napustio Osaku da bi se upisao u elitnu Prvu gimnaziju u Tokiju. Knji\xc5\xbeevnu karijeru po\xc4\x8deo je jo\xc5\xa1 prije nego \xc5\xa1to je diplomirao na Tokijskom carskom sveu\xc4\x8dili\xc5\xa1tu 1924. godine. Ubrzo je postao poznat po malim sastavima koje je nazvao "Pregr\xc5\xa1ti pri\xc4\x8da" i po autobiografskoj pri\xc4\x8di "Igra\xc4\x8dica sa poluotoka Izu" (1926). Ova pripovijetka donijela je Kawabati ranu slavu svojim izvanrednim stilom, uzdr\xc5\xbeano\xc5\xa1\xc4\x87u u izra\xc5\xbeavanju i nje\xc5\xbenim osje\xc4\x87anjima. Kawabata u njoj o\xc5\xbeivljava doga\xc4\x91aje svoje rane mladosti sa prizvukom tuge i profinjenom senzualnom osje\xc4\x87ajno\xc5\xa1\xc4\x87u. Ovi kvaliteti pro\xc5\xbeimat \xc4\x87e i njegova kasnija dijela.\n_START_SECTION_\nStudij i prva objavljivanja\n_START_PARAGRAPH_\nZa vrijeme studija japanske knji\xc5\xbeevnosti, od 1920, Kawabata je objavljivao svoje sastave u raznim \xc4\x8dasopisima: \xc5\xa0in\xc5\xa1i\xc4\x87o, Bungei \xc5\xa1un\xc4\x91u i dr. Po diplomiranju 1924, pridru\xc5\xbeio se grupi mladih knji\xc5\xbeevnika koji su zagovarali novi knji\xc5\xbeevni pravac poznat pod nazivom "pneoirnpresionizam" ili "neosenzualizam" ili "neopercepcionizam". Glasilo ove grupe mladih i darovitih knji\xc5\xbeevnika bio je novoosnovani \xc4\x8dasopis Bungei \xc4\x91idai, oko kojeg su se okupili Rii\xc4\x87i Jokomicu, Tepei Kataoka, Kameo Ciga, Taramako Ito, Kanesaku I\xc5\xa1ihama, \xc5\xa0igesaku Sasaki, Micuzo Sasaki, Yasunari Kawabata i at. Glavni teoreti\xc4\x8dar ovog pravca bio je Rii\xc4\x87i Jokomicu, a izvor inspiracije ovog pokreta bilo je stvarala\xc5\xa1tvo modernih evropskih knji\xc5\xbeevnika, naro\xc4\x8dito Paula Morana i njegovog poznatog djela "No\xc4\x87 se otvara". Ideje ovih mladih knji\xc5\xbeevnika izra\xc5\xbeene su u nekoliko teorijskih eseja, od kojih je jedan napisao i sam Kawabata, pod naslovom Nova stremljenja avangardnih pisaca, objavljen 1925. godine. U ovim esejima zastupaju se nova shva\xc4\x87anja, preporu\xc4\x8duje istan\xc4\x8dana osje\xc4\x87ajnost, nova tehnika izra\xc5\xbeavanja i novi stil. \xc4\x8clanovi grupe smatrali su da novi knji\xc5\xbeevni izraz treba biti svje\xc5\xbe i da poetski obasjava su\xc5\xa1tinu izra\xc5\xbeenih osje\xc4\x87anja; da osje\xc4\x87anja trebaju biti izuzetno perceptivna i senzualna; da stvarnost treba izra\xc5\xbeavati suptilnim osje\xc4\x87anjima, sugestivno\xc5\xa1\xc4\x87u i profinjenim simbolima, i to na taj na\xc4\x8din da se umjetni\xc4\x8dki izrazi zna\xc4\x8daj unutra\xc5\xa1njeg \xc5\xbeivota; da umjetnost mora imati neminovni karakter, a izrazi da moraju imati poetski ritam i \xc5\xbeivu osje\xc4\x87ajnost; da percepcija mora biti istan\xc4\x8dana gotovo do morbidnog i dekadentnog stanja, ali da mora imati intelektualne elemente. Me\xc4\x91utim, postojala je opasnost da se njihova nastojanja odvoje od osnovne \xc5\xbeivotne snage i pretvore u neku vrstu dekadentne zabave. U svakom slu\xc4\x8daju, oni su propovijedali\xc2\xa0\xc2\xbbnov \xc5\xbeivot\xc2\xab\xc2\xa0i\xc2\xa0\xc2\xbbnovu knji\xc5\xbeevnu umjetnost\xc2\xab. Njihove ideje su tijesno povezane i sa pojavom dadaizma, ekspresionizma, nadrealizma i drugih avangardnih pravaca. U neku ruku, ovaj pokret je nastao i kao reakcijana realisti\xc4\x8dke pravce u japanskoj knji\xc5\xbeevnosti, naro\xc4\x8dito na pojavu revolucionarne proleterske knji\xc5\xbeevnosti. Oni su zastupali dinami\xc4\x8dnu umjetnost - sa glavnim ciljem da razja\xc5\xa1njava osobnost samog pisca, a njihovo stvarala\xc5\xa1tvo bilo je obojeno izvjesnim nihilizmom.\n_START_SECTION_\nKawabatin stil pisanja i predratni period\n_START_PARAGRAPH_\nKawabata se znatno razlikuje od glavnog toka ove grupe po svom naglasku na klasi\xc4\x8dnom stilu, po svojoj trezvenoj usamljenosti i elegi\xc4\x8dnom tonu, po tome \xc5\xa1to je istkao poseban svijet nje\xc5\xbene i suptilne osje\xc4\x87ajnosti, metafori\xc4\x8dne sugestivnosti, dubokih impresija i simbolizma. On se uglavnom usredoto\xc4\x8duje na isticanje potrebe za ra\xc4\x91anjem novog jezika, koji bi zamijenio postoje\xc4\x87i, be\xc5\xbeivotno objektivan pripovjeda\xc4\x8dki jezik. Kawabata smatra da umjesto gramati\xc4\x8dki savr\xc5\xa1enih re\xc4\x8denica pisac treba upotrebljavati nekada nedovr\xc5\xa1ene, fragmentarne re\xc4\x8denice, \xc4\x8dime bi potpunije do\xc4\x8darao opisani lik, njegov svijet i njegovo dinami\xc4\x8dno poimanje \xc5\xbeivota. Drugim rije\xc4\x8dima, Kawabata se bori za jedinstvo subjekta i objekta, za integraciju svijeta, \xc4\x8dovjeka i umjetnosti. U duhu\xc2\xa0\xc2\xbbneopercepcionizma\xc2\xab\xc2\xa0Kawabata je pisao nekih desetak godina, a najzapa\xc5\xbeenija djela iz ovog perioda su mu: Junak Sahrane (1923), Duh ru\xc5\xbee (1927), Grupa Kurenai iz Asakuse (1929), Igla, staklo i \xc5\xbeaba (1930), Kristalna fantazija (1931) i dr._NEWLINE_Me\xc4\x91utim, najzna\xc4\x8dajnije djelo u predratnoj fazi Kawabatinog stvarala\xc5\xa1tva je "Snje\xc5\xbena zemlja", osim kojeg je do rata napisao i Ptice grabljivice i divlje zveri. U "Snje\xc5\xbenoj zemlji" do\xc5\xa1la su do punog izraza Kawabatina shva\xc4\x87anja o knji\xc5\xbeevnosti i umjetnosti. Ta shva\xc4\x87anja je Kawabata poku\xc5\xa1ao da rezimira u svom eseju "Ljepota Japana i ja", napisanom prilikom prihva\xc4\x87anja Nobelove nagrade za knji\xc5\xbeevnost, u kojem izla\xc5\xbee svoja osnovna na\xc4\x8dela o umjetnosti. Iako ovaj esej nije podrobna diskusija o umjetni\xc4\x8dkim vrijednostima, u njemu Kawabata izla\xc5\xbee izbor izvjesnih na\xc4\x8dela koja su mu bila izuzetno zna\xc4\x8dajna, a mnoga od njih su povezana sa zen-budizmom._NEWLINE_Prvo od ovih na\xc4\x8dela je asimetrija. Kawabata navodi aran\xc5\xbeiranje cvije\xc4\x87a i vrtlarstvo kao dvije umjetni\xc4\x8dke djelatnosti koje najbolje otkrivaju upotrebu sugestivnosti. "U usporedbi sa zapadnja\xc4\x8dkim vrtovima, koji su ve\xc4\x87inom zasa\xc4\x91eni simetri\xc4\x8dno, japanski vrtovi su uglavnom asimetri\xc4\x8dni, jer asimetri\xc4\x8dnost vi\xc5\xa1e nego simetri\xc4\x8dnost ima mo\xc4\x87 da simboli\xc4\x8dno izrazi mno\xc5\xa1tvo i prostranstvo. Naravno, ta asimetri\xc4\x8dnost nalazi svoju ravnote\xc5\xbeu u delikatnoj osje\xc4\x87ajnosti Japanaca."_NEWLINE_Asimetrija, i sugestivnost koja proizlazi iz nje, omogu\xc4\x87uju da se pomo\xc4\x87u jedne male stvari evocira cio svijet. Zatvorene strukture, harmoni\xc4\x8dno raspore\xc4\x91ene, samo definiraju same sebe. Me\xc4\x91utim Kawabata isti\xc4\x8de da asimetrija nije prirodna i spontana, ve\xc4\x87 da nastaje iz discipline stvorene putem\xc2\xa0\xc2\xbbravnote\xc5\xbee nametnute delikatnom osje\xc4\x87ajno\xc5\xa1\xc4\x87u\xc2\xab. Na kraju eseja Kawabata navodi reci srednjovjekovnog japanskog pjesnika o njegovom, velikom suvremeniku Saigjou, jednom od najboljih japanskih pjesnika, \xc4\x8diji su knji\xc5\xbeevni i pjesni\xc4\x8dki ideali bili transcendentalni, a u neku ruku \xc4\x8dak i religiozni._NEWLINE_"Saigjo je \xc4\x8desto dolazio da razgovara o poeziji. Njegovo vi\xc4\x91enje poezije, rekao je, bilo je daleko od obi\xc4\x8dnog. Tre\xc5\xa1njini pupoljci, kukavica, mjesec, snijeg: suo\xc4\x8dene sa svim raznovrsnim oblicima prirode, njegove o\xc4\x8di i u\xc5\xa1i bile su ispunjene prazninom. I zar nisu re\xc4\x87i koje je izustio bile istinite reci? Kad je pjevao o pupoljcima, on nije razmi\xc5\xa1ljao o pupoljcima; kad je pjevao o mjesecu, on nije mislio na mjesec. Kad je za to bila prilika, kad bi osjetio inspiraciju, tada je pisao poeziju. Crvena duga preko neba bila je poput cvijeta koji dobiva boju. Bijela sun\xc4\x8deva svjetlost bila je poput neba koje se osvjetljava. Ipak, prazno nebo, po svojoj prirodi, ne mora da se osvijetli. Ono ne mo\xc5\xbee ni da se oboji. Sa duhom poput praznog neba on je davao boju svim prizorima, mada od toga u njemu ni\xc5\xa1ta nije ostajalo. U takvoj poeziji nalazimo Budu, manifestaciju kona\xc4\x8dne istine."_NEWLINE_Saigjoova umjetnost sastojala se iz sugeriranja op\xc4\x87e istine, a ne njenog izjavljivanja. Kawabatina osje\xc4\x87ajnost navela ga je da usvoji isti stav i mnoge iste metode u svojim sastavima umjetni\xc4\x8dke proze. Me\xc4\x91utim, takva osje\xc4\x87ajnost je rezultat upornog i strogog vje\xc5\xbebanja. Kawabata se divio klasi\xc4\x8dnim knji\xc5\xbeevnim tekstovima iz japanske pro\xc5\xa1losti i stalno se slu\xc5\xbeio njima kao knji\xc5\xbeevnim uzorima. Drugo Kawabatino glavno na\xc4\x8delo je ljepota. U jednom drugom eseju, \xc5\xa1to je, zapravo, tekst predavanja odr\xc5\xbeanog na havajskom sveu\xc4\x8dili\xc5\xa1tu 1969, a poslije objavljenom pod naslovom\xc2\xa0\xc2\xbbPostojanje i otkri\xc4\x87e ljepote\xc2\xab, Kawabata citira pesmu haiku pjesnika Kobajashi Ise (1763-1827):_NEWLINE_Kakva ljepota! Nebo u no\xc4\x87i svr\xc5\xa1ene godine._NEWLINE_"Nau\xc4\x8dio sam ovu haiku pjesmu Kobaja\xc5\xa1i Ise po\xc5\xa1to sam je na\xc5\xa1ao u antikvarnici u Kamakuri, na svitku koji je napisao sam Isa. Jo\xc5\xa1 nisam ispitao kada i gdje je ova pjesma sastavljena, ali ako je napisana po njegovom povratku ku\xc4\x87i u Ka\xc5\xa1ivabari na obali jezera No\xc4\x91iri, koje se nalazi na granici izme\xc4\x91u snje\xc5\xbene provincije E\xc4\x8digo i provincije \xc5\xa0inano, a u podno\xc5\xbeju planina kao \xc5\xa1to su Togaku\xc5\xa1i, Izuna i Mjoko, onda je no\xc4\x87no nebo bilo visoko i izuzetno \xc4\x8disto, kao zamrznuto, i mo\xc5\xbeemo zamisliti da je na nebu bio ogroman broj zvijezda koje kao da su plju\xc5\xa1tale dole u blistavom sjaju. Moramo se, tako\xc4\x91er, podsjetiti da je to njegov zavi\xc4\x8daj, koji je opisao u onoj \xc4\x8duvenoj pjesmi: Je li ovo, kona\xc4\x8dno, moje krajnje prebivali\xc5\xa1te? Pet stopa snijega._NEWLINE_\xc5\xa0tovi\xc5\xa1e, bilo je to usred no\xc4\x87i posljednjeg dana u godini. Prema tome, u obi\xc4\x8dnim recima ,kakva ljepota\' Isa je otkrio i stvorio veliku ljepotu."_NEWLINE_Kawabatine primjedbe otkrivaju neophodan i blizak odnos izme\xc4\x91u poetskog impulsa i atmosfere mesta koje poti\xc4\x8de taj impuls. Prikladnost i jednostavnost Isinog odziva predstavljaju ishod njegovog sluha za poeziju mjesta. Njegov odziv je osoban i precizan. Malo zatim, u istom predavanju, Kawabata navodi Ba\xc5\xa1oove sli\xc4\x8dne stavove, spominju\xc4\x87i dobro poznati doga\xc4\x91aj kada je Ba\xc5\xa1o hvalio Kjoraija, jednog od svojih sljedbenika, koji mu je rekao: "Kako je istinito da izvjestan prizor u neko vrijeme mo\xc5\xbee da pobudi osje\xc4\x87anja ljudi."_NEWLINE_Komentiraju\xc4\x87i Kjoraijevo vjerovanje da je "elegantno ono \xc5\xa1to proisti\xc4\x8de iz posebnih okolnosti", Kawabata zaklju\xc4\x8duje: "Prilikom otkrivanja elegantnog, to jest ljepote koja postoji, prilikom osje\xc4\x87anja ljepote koju smo otkrili, pa \xc4\x8dak i prilikom stvaranja ljepote koju smo osjetili, posebne okolnosti onoga \xc5\xa1to postoji prirodno u tim okolnostima zaista su va\xc5\xbene, i mo\xc5\xbee se re\xc4\x87i da su one dra\xc5\xbe nebesa; \xc5\xa0tovi\xc5\xa1e, ako mo\xc5\xbeemo da znamo te posebne okolnosti kao stvarne okolnosti, onda mo\xc5\xbeemo re\xc4\x87i da je to dar boga ljepote."\n_START_SECTION_\nDrugi svjetski rat i poslije\n_START_PARAGRAPH_\nOsim "Tisu\xc4\x87u \xc5\xbedralova" (1949), Kawabata je poslje rata napisao niz izvanrednih romana, od kojih se isti\xc4\x8du: "Zvuk planine" (1953), "Jezero" (1954), "Proljetni dan" (1954), "Sporedna ulica" (1954), "\xc4\x8covjek iz Tokija" (1954) i "Razmi\xc5\xa1ljanja jedne supruge" (1954), "Usred ro\xc4\x91enja jednog \xc4\x8dovjeka" (1955), "Doma\xc5\xa1aj tuge" (1955), "\xc5\xbdena u kolima" (1955). Ovo je period velike plodnosti iskusnog pisca, majstora knji\xc5\xbeevnog pera i stvaraoca sna\xc5\xbenih misli._NEWLINE_Tijekom sljede\xc4\x87ih nekoliko godina Kawabata nije ni\xc5\xa1ta manje produktivan: objavljuje knjige pri\xc4\x8da i romane "Ona zemlja, ova zemlja" (1956), "Lav i djevoj\xc4\x8dica" (1956), "Biti \xc5\xbeena" (1956), "Ve\xc4\x8dernja rumen" (1957), "Jednog dana" (1957), "Grad Hiura" (1958), "Drvored" (1958), "Evropa" (1958), "Ono \xc5\xa1to mu\xc5\xa1karci ne rade" (1958)._NEWLINE_Vrijedno je spomenuti i to da je Kawabata napisao vi\xc5\xa1e od stotinu veoma kratkih pri\xc4\x8da - od po nekoliko stranica - i jednom je rekao da su mu to najomiljenija djela. Ve\xc4\x87inu je napisao u dvadesetim godinama \xc5\xbeivota. Bila je to njegova\xc2\xa0\xc2\xbbmladala\xc4\x8dka poezija\xc2\xab, o kojoj je rekao sljede\xc4\x87e: "Knji\xc5\xbeevnici u mladosti ve\xc4\x87inom pi\xc5\xa1u poeziju, a ja sam umjesto poezije pisao ove vinjete." Nastavio je pisati takve kratke pri\xc4\x8de sve do svojih najproduktivnijih godina poslije rata. U ovim kratkim bajkolikim pri\xc4\x8dama mogu se na\xc4\x87i ne samo poznati elementi Kawabatinog knji\xc5\xbeevnog svijeta u \xc5\xa1irem smislu rije\xc4\x8di - nepovezano sazvije\xc5\xbe\xc4\x91e ljudskih osje\xc4\x87anja i ljepote prirode - nego i ozbiljnije teme njegovih kasnih remekdjela, a to su svjesnost novog doba, pramena i poraza, i tiha, gorko-slatka pomirenost sa usamljeno\xc5\xa1\xc4\x87u, staro\xc5\xa1\xc4\x87u i neminovnom smr\xc4\x87u.\n_START_SECTION_\nPosljednji period \xc5\xbeivota\n_START_PARAGRAPH_\nPosljednjih desetak godina svog \xc5\xbeivota Kawabata je objavio niz pri\xc4\x8da i novela: "Veliki pjesnik koji stremi daljini" (1959), "Uspavane ljepotice" (1960), "Ljepota i tuga" (1961), "Stari grad" (1961), "Vodeni tok opalih latica" (1962), "Me\xc4\x91u ljudima" (1963), "Tamajura" (1965), "Jedna ruka" (1965) i dr. Biseri Kawabatinog stvarala\xc5\xa1tva ni\xc5\xbeu se sve do njegove smrti 1972. godine. Kawabata je bio i vrstan kaligraf, \xc5\xa1to je veoma bitno za njegov stil i jezik, jer je vizualni element u japanskom ideogramskom pismu od posebnog zna\xc4\x8daja. Isto tako, stranice Kawabatinih djela obiluju slikarskim prikazima bezna\xc4\x8dajnih pojedinosti. Poput filmske kamere, Kawabatino oko zapa\xc5\xbea detalje iz prirode i \xc5\xbeivota, koji ispunjavaju njegova djela u kaleidoskopskom \xc5\xa1arenilu, mada uzdr\xc5\xbeano i ve\xc4\x87inom usred-sre\xc4\x91eno na po jedan izraziti detalj, kojim katkada do\xc4\x8darava sveukupnost poput haiku-pjesnika. U mnogim vidovima, najlep\xc5\xa1i elementi haiku poezije i klasi\xc4\x8dne japanske prozne knji\xc5\xbeevnosti kao da su na\xc5\xa1li suvremeni odjek u Kawabatinom knji\xc5\xbeevnom stvarala\xc5\xa1tvu. On je zadr\xc5\xbeao ono \xc5\xa1to je najbolje iz stare japanske knji\xc5\xbeevnosti, daju\xc4\x87i nove oblike, obra\xc4\x91uju\xc4\x87i suvremenu tematiku i bave\xc4\x87i se problemima modernog \xc4\x8dovjeka. Estetski ideali klasi\xc4\x8dne japanske knji\xc5\xbeevnosti tako\xc4\x91er \xc5\xbeive u Kawabatinom djelu. Pojmovi mono no avare ili\xc2\xa0\xc2\xbbneizreciva, tu\xc5\xbena ljepota\xc2\xab, vabi ili\xc2\xa0\xc2\xbbuzdr\xc5\xbeana usamljenost\xc2\xab, sabi ili\xc2\xa0\xc2\xbbskromno siroma\xc5\xa1tvo\xc2\xab, hosomi ili\xc2\xa0\xc2\xbbtananost\xc2\xab, karumi "lako\xc4\x87a duha", oka\xc5\xa1imi ili "trezvena komi\xc4\x8dnost" \xc5\xbeive na stranicama Kawabatinih djela vi\xc5\xa1e negoli u stvarala\xc5\xa1tvu bilo kog drugog suvremenog japanskog pisca.'