b'\n_START_ARTICLE_\nJosip Jela\xc4\x8di\xc4\x87\n_START_SECTION_\nMladost\n_START_PARAGRAPH_\nJosip Jela\xc4\x8di\xc4\x87 ro\xc4\x91en je 1801. godine u Petrovaradinu, u Srijemu, gdje je njegov otac Franjo, podmar\xc5\xa1al austrijske vojske, bio zapovjednik slavonske Vojne krajine. Majka mu je bila Ana, djevoja\xc4\x8dkog prezimena Portner. Na dan ro\xc4\x91enja 16. listopada ve\xc4\x87 je kr\xc5\xa1ten u \xc5\xbeupnoj crkvi sv. Jurja u Petrovaradinu._NEWLINE_Pro\xc5\xa1lost roda Jela\xc4\x8di\xc4\x87a tijesno je povezana s povije\xc5\xa1\xc4\x87u hrvatskoga naroda. Podrijetlom su bili iz Like i Josip Jela\xc4\x8di\xc4\x87 je \xc4\x8desto isticao svoje li\xc4\x8dko podrijetlo. \xc4\x8cetiri stolje\xc4\x87a pripadnici toga roda bijahu ratnici, istaknuti kraji\xc5\xa1ki \xc4\x8dasnici, visoki vojni zapovjednici, dr\xc5\xbeavnici, sve\xc4\x87enici, prosvjetitelji, dobrotvori i pisci._NEWLINE_Josip Jela\xc4\x8di\xc4\x87 s osam godina zapo\xc4\x8dinje svoje \xc5\xa1kolovanje u be\xc4\x8dkom Therezianumu, najelitnijoj plemi\xc4\x87koj \xc5\xa1koli svoga doba, gdje se sinovi plemi\xc4\x87a i velika\xc5\xa1a odgajaju za administrativnu, vojnu slu\xc5\xbebu u Habsbur\xc5\xa1kom Carstvu._NEWLINE_Od 1819. godine, kada kao odli\xc4\x8dan diplomant napu\xc5\xa1ta Therezianum, barun Jela\xc4\x8di\xc4\x87 vrtoglavo zapo\xc4\x8dinje uspon u \xc4\x8dinovima, \xc4\x8dastima i podvizima, ne samo u korist carstva kojem je slu\xc5\xbeio, nego najprije svog hrvatskog naroda, njegovog interesa i promjene njegovog polo\xc5\xbeaja.\n_START_SECTION_\nVojni\xc4\x8dka slu\xc5\xbeba\n_START_PARAGRAPH_\nVojni\xc4\x8dko slu\xc5\xbebovanje zapo\xc4\x8dinje u Galiciji kao potporu\xc4\x8dnik u Tre\xc4\x87oj konjani\xc4\x8dkoj pukovniji, kojom zapovijeda barun Vinko Kne\xc5\xbeevi\xc4\x87, ujak njegove majke Ane. Zatim slu\xc5\xbei u Be\xc4\x8du, Galiciji, Ogulinu, Dre\xc5\xbeniku, Italiji, opet u Ogulinu (\xc4\x8desto posje\xc4\x87uje u Zagrebu majku i prijatelje narodnjake koji se postavljaju na \xc4\x8delo hrvatskoga narodnog pokreta u borbi protiv ma\xc4\x91arizacije), Zadru (\xc4\x8desto putuje po Dalmaciji i Crnoj Gori, te prati po Velebitu poznatoga botani\xc4\x8dara saskoga kralja Fridrika Augusta), Glini i u skladu s tim napreduje u \xc4\x8dinovima. Pisma pretpostavljenih mu, navode da govori i pi\xc5\xa1e njema\xc4\x8dki, hrvatski, francuski i ma\xc4\x91arski i prili\xc4\x8dno dobro talijanski i latinski jezik, da je upu\xc4\x87en u vojni\xc4\x8dke znanosti i da te\xc5\xbei vi\xc5\xa1oj naobrazbi, da je dobar ma\xc4\x8devalac, izvrstan strijelac i izvanredan jaha\xc4\x8d, strateg, organizator, vojskovo\xc4\x91a, da je spretan, radin, uslu\xc5\xbean, blag, pravedan, bri\xc5\xbean, \xc5\xa1aljiv i vesele naravi. U predasima vojnih pohoda pi\xc5\xa1e pjesme od kojih su neke toliko popularne da se pjevaju kao kora\xc4\x8dnice u Habsbur\xc5\xa1koj monarhiji, a i velik broj ih je spjevan njemu u \xc4\x8dast. Prvu zbirku pjesama pod naslovom Eine Stunde der Erinnerung (Trenutak uspomene) objavljuje u Zagrebu 1825. godine na njema\xc4\x8dkom jeziku. U Ogulinu u salonu svog pukovnika Schneckela \xc5\xa1iri narodnja\xc4\x8dke ideje me\xc4\x91u \xc4\x8dasnicima i grani\xc4\x8darima i \xc4\x8desto pjeva najpoznatije hrvatske budnice i prati se na glasoviru. Kao zapovjednik banske pukovnije u Glini, \xc4\x8desto ratuje s Turcima, a s nekima i prijateljuje. Od Mahmud-bega Ba\xc5\xa1i\xc4\x87a iz Biha\xc4\x87a dobiva na dar rasnog konja bijelca (na tom konju ide na bansko ustoli\xc4\x8denje i poslije na Ma\xc4\x91arsku).\n_START_SECTION_\nBanska \xc4\x8dast\n_START_PARAGRAPH_\nKralj Ferdinand I. (V.) Habsburgovac imenuje ga 23. o\xc5\xbeujka 1848. godine u Be\xc4\x8du hrvatskim banom i tajnim kraljevskim savjetnikom i unapre\xc4\x91uje u \xc4\x8din generalmajora i zapovjednika obiju banskih pukovnija, glinske i petrinjske, a Jela\xc4\x8di\xc4\x87 8. travnja 1848. godine u Be\xc4\x8du pola\xc5\xbee bansku prisegu i biva imenovan feldmar\xc5\xa1allajtnantom (podmar\xc5\xa1alom) i vojni\xc4\x8dkim zapovjednikom u banskoj i kraji\xc5\xa1koj Hrvatskoj, te biva sve\xc4\x8dano ustoli\xc4\x8den 5. lipnja 1848. godine u Zagrebu._NEWLINE_Sve\xc4\x8danost njegova ustoli\xc4\x8denja prati sve\xc4\x8danost otvaranja Hrvatskog sabora 6. lipnja, prvoga hrvatskog gra\xc4\x91anskog Sabora na osnovi izbornog reda utemeljenog po na\xc4\x8delima gra\xc4\x91anskog liberalizma, s ukupno 191 zastupnikom, kojem prethode skup\xc5\xa1tine s preko nekoliko stotina predstavnika hrvatskog naroda odr\xc5\xbeane 17., 22. i 25. o\xc5\xbeujka 1848. godine u Zagrebu s done\xc5\xa1enim narodnim programom - "Zahtijevanja naroda u 30 to\xc4\x8daka, koje poklonstvena deputacija, do \xc4\x8detiri stotine osoba, obu\xc4\x8deni u narodnom odijelu, u surke, bijele ili modre hla\xc4\x8de, s kalpakom ili crven-kapom i sabljama, jedini nacionalgardisti i vara\xc5\xbedinski grenadiri u svojim uniformama, a sve\xc4\x87enici u svom odijelu". Odnosi ga u Be\xc4\x8d kralju Ferdinandu V. koji obe\xc4\x87ava potvr\xc4\x91enje tih Zahtjeva.\n_START_SECTION_\n1849. godina\n_START_PARAGRAPH_\nU Habsbur\xc5\xa1koj monarhiji 4. o\xc5\xbeujka 1849. godine donosi se oktroirani (nametnuti) ustav, koji se u Hrvatskoj progla\xc5\xa1ava temeljnim dr\xc5\xbeavnim zakonom 6. rujna 1849. godine. Ukida se sve \xc5\xa1to je postignuto u 1848. godini, ukida se sloboda tiska, zabranjuje svaki politi\xc4\x8dki \xc5\xbeivot, organizira oru\xc5\xbeni\xc5\xa1tvo i policijski nazor. Naporima bana Jela\xc4\x8di\xc4\x87a na o\xc4\x8duvanju hrvatske autonomije, potkraj 1849. godine Me\xc4\x91imurje se priklju\xc4\x8duje Hrvatskoj, hrvatski jezik postaje slu\xc5\xbebeni jezik, a u dopisivanju sa sredi\xc5\xa1njim organima slu\xc5\xbebeni je njema\xc4\x8dki jezik. _NEWLINE_Za ratne zasluge ban Jela\xc4\x8di\xc4\x87 imenuje se 13. o\xc5\xbeujka 1849. godine generalom topni\xc5\xa1tva i vrhovnim zapovjednikom Ju\xc5\xbene armije u jugoisto\xc4\x8dnom podru\xc4\x8dju Monarhije koja ima 72.000 vojnika. Nakon devet mjeseci izbivanja iz Hrvatske, 26. travnja 1849. godine ban Jela\xc4\x8di\xc4\x87 vra\xc4\x87a se u Osijek i nastavlja s osloba\xc4\x91anjem zaposjednutih podru\xc4\x8dja od Ma\xc4\x91ara. Dekretom od 5. velja\xc4\x8de 1851. godine imenuje se vlasnikom nove erdeljske infanterijske pukovnije._NEWLINE_Po\xc4\x8dasnim gra\xc4\x91aninom Pe\xc5\xa1te ban Jela\xc4\x8di\xc4\x87 progla\xc5\xa1ava se 1849. godine, po\xc4\x8dasnim gra\xc4\x91aninom Be\xc4\x8da 4. rujna 1849. godine, Po\xc5\xbeuna 21. rujna 1849. godine i Oedenburga 2. listopada 1849. godine._NEWLINE_Ban Josip Jela\xc4\x8di\xc4\x87 nazo\xc4\x8di dvanaest ministarskih konferencija i na dvanaestoj se opra\xc5\xa1ta od ministara jer se njihov rad protivi njegovim uvjerenjima i njegovoj savjesti.\n_START_SECTION_\nDru\xc5\xa1tveno djelovanje\n_START_PARAGRAPH_\nPrije polaska na vojnu slu\xc5\xbebu, u Vara\xc5\xbedinskoj \xc5\xbeupaniji osniva Zavod bana Jela\xc4\x8di\xc4\x87a za nemo\xc4\x87ne vojnike, a poslije rata na njegov prijedlog 17. prosinca 1849. godine osniva se Ozlje\xc4\x91eni\xc4\x8dka zaklada za Trojednu Kraljevinu i Vojvodinu. Bansko vije\xc4\x87e utemeljuje Zakladu Jela\xc4\x8di\xc4\x87a bana u Zagrebu za nemo\xc4\x87ne vojnike i njihove obitelji i ban Jela\xc4\x8di\xc4\x87 u fond te zaklade daje sve prihode od svog pjesni\xc4\x8dkog djela Eine Stunde der Erinnerung._NEWLINE_Njegovim zalaganjem 1850. godine osniva se Dru\xc5\xa1tvo za povjestnicu jugoslavensku, Ivanu Kukuljevi\xc4\x87u Sakcinskome omogu\xc4\x87uje se istra\xc5\xbeiva\xc4\x8dki rad arhivske gra\xc4\x91e u Dubrovniku, zna\xc4\x8dajne za hrvatsku povijest, te vladarevim patentom 7. rujna 1850. godine Zagreb biva spojen u jedinstvenu op\xc4\x87inu i time se postavlja temelj modernoga grada Zagreba. _NEWLINE_Smatraju\xc4\x87i selja\xc4\x8dke zadruge velikom blagodati seljaka, inzistira na registriranju u zemlji\xc5\xa1nim knjigama urbarijalne zemlje zadruga kao zajedni\xc4\x8dkog vlasni\xc5\xa1tva, uvo\xc4\x91enju mirovnih sudova za rje\xc5\xa1avanje sporova me\xc4\x91u \xc4\x8dlanovima zadruga i 1851. godine \xc5\xa1alje u Be\xc4\x8d jedan memorandum u vezi s diobom selja\xc4\x8dkih zadruga. _NEWLINE_Dana 13. prosinca 1851. godine upu\xc4\x87uje poziv za izgradnju Hrvatskog kazali\xc5\xa1ta, jer "bez narodnog kazali\xc5\xa1ta ne ima nade da \xc4\x87e se razviti na\xc5\xa1a knji\xc5\xbeevnost, dakle ni napredak na\xc5\xa1ega du\xc5\xa1evnog izobra\xc5\xbeenja". Vlada prikupljenim prilozima otkupljuje Stankovi\xc4\x87evo kazali\xc5\xa1te (na kri\xc5\xbeanju \xc4\x86irilometodske i Freudenreichove ulice) i prva predstava se prire\xc4\x91uje 29. sije\xc4\x8dnja 1852. godine u tom u pravom smislu narodnom kazali\xc5\xa1tu u Hrvata. 1894. godine u njoj se me\xc4\x91u posljednjim predstavama izvodi romanti\xc4\x8darska drama Roderik i Elvira bana Jela\xc4\x8di\xc4\x87a._NEWLINE_Ban Jela\xc4\x8di\xc4\x87 zdu\xc5\xa1no podupire izdavanje \xc5\xa1kolskih ud\xc5\xbebenika na hrvatskom jeziku i stimulira rad autora, a kada carsko-kraljevskim dekretom biva zabranjena uporaba hrvatske trobojnice, a dozvoljena uporaba crveno-bijele zastave za Kraljevinu Hrvatsku i modro-bijele za Kraljevinu Slavoniju, ban Jela\xc4\x8di\xc4\x87 se tome o\xc5\xa1tro protivi. Njegovim nastojanjem 11. prosinca 1852. godine, Zagreba\xc4\x8dka biskupija podi\xc5\xbee se na stupanj nadbiskupije i tim \xc4\x8dinom Crkva u Hrvata postaje neovisna od ugarskog episkopata. _NEWLINE_Ban Jela\xc4\x8di\xc4\x87 ne posustaje u borbi za hrvatski jezik i u dopisu ministru pravde u Be\xc4\x8du Karlu Krausu od 8. travnja 1853. godine zala\xc5\xbee se za njega "jer jedna od najljep\xc5\xa1ih osobina hrvatskog naroda jest, da on svoj jezik nadasve ljubi... i ba\xc5\xa1 ograni\xc4\x8denja u jezi\xc4\x8dnom pogledu koja je htio ma\xc4\x91arski sabor Hrvatima nametnuti, bili su jedan od glavnih uzroka otpora hrvatskog naroda protiv Ma\xc4\x91ara". Podupire osnivanje i povezivanje trgova\xc4\x8dko-obrtni\xc4\x8dkih komora na podru\xc4\x8dju sjeverne Hrvatske i 1854. godine osniva Hrvatsko-slavonsko gospodarsko dru\xc5\xa1tvo. Protivi se uvo\xc4\x91enju \xc5\xbeandarmerije, zala\xc5\xbee se za izgradnju cesta i \xc5\xbeeljeznica i unaprje\xc4\x91enje privredne djelatnosti.\n_START_SECTION_\nObitelj\n_START_PARAGRAPH_\nBan Jela\xc4\x8di\xc4\x87 bija\xc5\xa1e vrlo vezan sa svoje dvoje bra\xc4\x87e, \xc4\x90urom i Antunom, te sestrom Cecilijom, o \xc4\x8demu svjedo\xc4\x8de brojna pisma koja su razmjenjivali.\n_START_SECTION_\nSupruga\n_START_PARAGRAPH_\nGrofica Sofija Jela\xc4\x8di\xc4\x87 (ro\xc4\x91. Stockau) ro\xc4\x91ena je 31. sije\xc4\x8dnja 1834. godine u mjestu Napajedla, Austrijsko Carstvo (dana\xc5\xa1nja \xc4\x8ce\xc5\xa1ka Republika), u obitelji grofa Georga i Francizce Stockau. Imala je tri brata i jednu sestru te je jo\xc5\xa1 kao mala oboljela od kostobolje. Za svojeg boravka u Trojednoj Kraljevini \xc4\x8desto se lije\xc4\x8dila u Topuskom te je time pripomogla promoviranju tamo\xc5\xa1njih toplica._NEWLINE_Josipa Jela\xc4\x8di\xc4\x87a upoznala je u prolje\xc4\x87e 1850. godine i u travnju iste godine su se zaru\xc4\x8dili a vjen\xc4\x8danje \xc5\xa1esnaestogodi\xc5\xa1nje grofice s pedesetogodi\xc5\xa1njim banom uslijedilo je 22. srpnja 1850. godine, u Napajedlu, u Moravskoj. Dana 16. srpnja 1851. godine ban kupuje vlastelinstvo Novi dvori, kupoprodajni ugovor biva naknadno sastavljen. Po Sofiji je, iz \xc5\xa1tovanja prema njoj, 1852. godine jedna staza u Tu\xc5\xa1kancu, kojom su \xc5\xa1etali ona i suprug, nazvana Sofijin put (od 1949. godine Dubravkin put)._NEWLINE_Godine 1854. Jela\xc4\x8di\xc4\x87 dobiva titulu grofa, a Sofija je imenovana dvorskom damom hrvatske kraljice i austrijske carice Elizabete. Godine 1855. Sofija Jela\xc4\x8di\xc4\x87 rodila je djevoj\xc4\x8dicu Anicu, koja je 1856. godine umrla u Napajedlu od kolere. Godine 1859. ban Josip Jela\xc4\x8di\xc4\x87 umro je, a grofica Jela\xc4\x8di\xc4\x87 ostala je \xc5\xbeivjeti u Novim dvorima u Zapre\xc5\xa1i\xc4\x87u. Godine 1863. udala se je za grofa Adolfa Dubskog iz Moravske kojemu je rodila k\xc4\x87er Mariju Sofiju i sina Viktora. Umrla je u Be\xc4\x8du 17. sije\xc4\x8dnja 1877. godine i pokopana je u Zdislavicama, u Moravskoj.\n_START_SECTION_\nDjeca\n_START_PARAGRAPH_\nPrigodom vjen\xc4\x8danja cara i kralja Franje Josipa I., 1854. godine, ban Jela\xc4\x8di\xc4\x87 biva odlikovan grofovskim plemstvom, a banica Sofija imenovana je kralji\xc4\x8dinom dvorskom damom. Sa suprugom Sofijom imao je jedno dijete, k\xc4\x87er Anicu. Anica je ro\xc4\x91ena na Bo\xc5\xbei\xc4\x87 1855. godine u Novim Dvorima, a umrla je 11. rujna 1856. godine u Napajedlu od kolere, ne napuniv\xc5\xa1i ni godinu dana od ro\xc4\x91enja. Pokopana je 2. listopada 1856. godine u Novim Dvorima, u kapeli sv. Josipa.\n_START_SECTION_\nSmrt\n_START_PARAGRAPH_\nBan Josip Jela\xc4\x8di\xc4\x87 umro je u Zagrebu, 20. svibnja 1859. godine, trideset minuta iza polno\xc4\x87i. Ban je umro poslije duge i te\xc5\xa1ke bolesti. Tijelo mu je bilo balzamirano te 22. svibnja izlo\xc5\xbeeno u Banskom dvoru gdje su mu po\xc4\x8dasnu stra\xc5\xbeu do 26. svibnja dr\xc5\xbeali Oto\xc4\x8dani. Sprovod mu je bio 26. svibnja 1859. godine. Na sam dan sprovoda Zagreb je bio obavijen u crno. Banu je tek formalnu po\xc4\x8dast odalo slu\xc5\xbebeno izaslanstvo carskoga i kraljevskoga Dvora. Vojnu delegaciju predvodio je podban barun Josip \xc5\xa0ok\xc4\x8devi\xc4\x87 a prisutni na sprovodu bili su crkveni i civilni dostojanstvenici i deputacije te mno\xc5\xa1tvo naroda iz cijele Hrvatske. Pokopan je u Novim Dvorima, u kapeli Sv. Josipa, u Zapre\xc5\xa1i\xc4\x87u.'