b'\n_START_ARTICLE_\nJakovljev Jak-26\n_START_SECTION_\nRazvoj\n_START_PARAGRAPH_\nNakon razvoja brojnih eksperimentalnih zrakoplova (ina\xc4\x8dice Jaka-25) jedini na\xc4\x8din da se Jakovljev odr\xc5\xbei na "tr\xc5\xbei\xc5\xa1tu" sovjetskih borbenih aviona bio je da u \xc5\xa1to kra\xc4\x87em vremenu na osnovi Jaka-25 razvije nadzvu\xc4\x8dni avion. Zbog toga je 1954. pokrenut trostruki projekt razvoja nadzvu\xc4\x8dnog takti\xc4\x8dkog bombardera, nadzvu\xc4\x8dnog lovca i nadzvu\xc4\x8dnog izvidni\xc4\x8dkog aviona. Sva tri su se tri bazirala na pobolj\xc5\xa1anom Jaku 25._NEWLINE__NEWLINE_Najjednostavniji na\xc4\x8din bila je ugradnja ja\xc4\x8dih motora, koji su u to vrijeme ve\xc4\x87 bili dostupni. Prvotno je odabran motor Mikulin AM-11, no njegov je razvoj zapao u te\xc5\xa1ko\xc4\x87e. Nekoliko proizvedenih primjeraka dodijeljeno je Mikojanu za testiranje eksperimentalnog aviona OKB-155. Zbog toga je odabran motor Mikulin AM-9B/RD-9B, koji je razvijen za lovac MiG-19. Osnovni potisak motora bio je 26 kN, ali se sa sustavom za naknadno izgaranje pove\xc4\x87avao na 31,9 kN. Tako je nastao Jak-120M, koji je osim ja\xc4\x8dih motora dobio i novi, pobolj\xc5\xa1ani radar Sokol-M, te nevo\xc4\x91ene rakete zrak-zrak smje\xc5\xa1tene u trupu radi smanjenja otpora zraka. Umjesto dva topa NS-37 ugra\xc4\x91ena su dva topa Nudelman-Suranov NS-23 kalibra 23 mm. Unato\xc4\x8d slabijim motorima trebao je postizati maksimalnu brzinu ve\xc4\x87u od 1350 km/h. Avion je prilago\xc4\x91en no\xc5\xa1enju nuklearne bombe Tatjana mase 1200 kg i snage 30 kilotona._NEWLINE_Prvi je put poletio 1955. Iako su letna testiranja pokazala da nema dobre letne odlike, naro\xc4\x8dito ne u odnosu na najnovije sovjetske lovce, Jak-120M je ipak privukao pozornost sovjetskog ratnog zrakoplovstva. To prije \xc5\xa1to je Jak razradio i projekt nadzvu\xc4\x8dnog bombardera za nuklearne udare ozna\xc4\x8denog kao Jak-123. Izvorno su ga opremili motorima Mikulin RD-9AK, \xc4\x8diji je potisak bio isti kao kod motora AM-9B uporabljenih na MiG-u 19, ali su im pomo\xc4\x87ni sustavi prilago\xc4\x91eni ugradnji u gondole. Naknadno su motori RD-9AK zamijenjeni jo\xc5\xa1 naprednijim i ja\xc4\x8dim RD-9F. Kako bi se omogu\xc4\x87ile ve\xc4\x87e brzine, ugra\xc4\x91ena su tanja krila i bolje oblikovane gondole motora. Zadr\xc5\xbean je stakleni nos koji je vi\xc5\xa1e "za\xc5\xa1iljen". Naime, projektiranje ostakljenog nosa pokazalo se daleko slo\xc5\xbeenijim zahvatom nego \xc5\xa1to su projektanti to o\xc4\x8dekivali. Osim \xc5\xa1to su ga morali prilagoditi nadzvu\xc4\x8dnim brzinama, morali su i osigurati dovoljno mjesta za ciljatelja i opti\xc4\x8dki ciljni\xc4\x8dki sustav. A on je pak tra\xc5\xbeio veliku zonu motrenja s obzirom na brzinu aviona. Zbog toga je prvotno rje\xc5\xa1enje bilo metalni nos aviona s osam prozora (sa svake strane tri velika i jedan mali). S donje strane nosa postavljen je veliki elipti\xc4\x8dki prozor._NEWLINE__NEWLINE_Tijekom letnih testiranja Jak-123-1/Jak-26-1 dobit \xc4\x87e i potpuno ostakljeni nos. Ugra\xc4\x91en je i ciljni\xc4\x8dki radar, koji se trebao rabiti za no\xc4\x87na djelovanja i po slaboj vidljivosti. S Jak-125B preuzet je novi, ja\xc4\x8di stajni trap. Za samoobranu je u rep ugra\xc4\x91ena daljinski upravljana barbeta s topom AM-23 kalibra 23 mm i 100 granata. Tako opremljen avion imao je uobi\xc4\x8dajenu poletnu masu od 10 080 kg, a najve\xc4\x87a poletna 11 200 kg.\n_START_SECTION_\nOpis\n_START_PARAGRAPH_\nPrvi je let prvog prototipa obavljen 25. lipnja 1956. Letna testiranja prvog prototipa Jak-123-1, koji je letio bez radara i repne barbete, pokazala su da avion zaista mo\xc5\xbee dosti\xc4\x87i nadzvu\xc4\x8dnu brzinu, ali i da pati od velikih nedostataka. U usporedbi s Il-28 imao je ve\xc4\x87u brzinu i vi\xc5\xa1i vrhunac leta. Testiranja su pokazala da je operativni vrhunac leta oko 16 000 metara (prvotno je tra\xc5\xbeeno da bude izme\xc4\x91u 16 i 17 tisu\xc4\x87a). Isti su zahtjevi tra\xc5\xbeili da avion na visini od 10 000 m s uklju\xc4\x8denim sustavima za naknadno izgaranje mora posti\xc4\x87i brzinu od 1225 do 1250 km/h. Jak-123-1 je na visini od 10 600 m postigao brzinu od 1230 km/h i tako postao prvi nadzvu\xc4\x8dni bombarder sovjetskog ratnog zrakoplovstva. Me\xc4\x91utim, tijekom letnih su testiranja uo\xc4\x8deni i mnogobrojni nedostaci. Daleko najve\xc4\x87i nedostatak bilo je savijanje krila pri velikim brzinama, zbog \xc4\x8dega su eleroni na vrhovima krila po\xc4\x8deli djelovati u obrnutom smjeru. Tako, ako je pilot htio okrenuti nadesno, oni su avion usmjerili nalijevo._NEWLINE__NEWLINE_Danas bi to bilo potpuno neprihvatljivo, ali sredinom pedesetih godina pro\xc5\xa1log stolje\xc4\x87a u Sovjetskom je Savezu Jak-123 "obe\xc4\x87avao", te je nastavljen razvoj. Kako je za rje\xc5\xa1avanje problema s previ\xc5\xa1e savitljivim krilima trebalo vremena drugi je prototip, ozna\xc4\x8den kao Jak-123-2/Jak-26-2 prenamijenjen za testiranja \xc4\x8dvrsto\xc4\x87e konstrukcije na zemlji. Tako je po\xc4\x8detkom 1956. dovr\xc5\xa1en Jak-26-3. Opremili su ga motorima RD-9F suhog potiska 27 kN i 37,3 kN s naknadnim izgaranjem. Jo\xc5\xa1 uvijek nije imao radar, ali je zato dobio repnu barbetu._NEWLINE__NEWLINE_Jakovljev je najavio da s novim, ja\xc4\x8dim motorom, od Jaka 26-2 o\xc4\x8dekuje da s teretom od 1200 kg postigne visine leta od 12 000 do 14 000, te da pri brzinama od 800 do 900 km/h preleti od 2200 do 2400 km. Tako bi borbeni polumjer djelovanja bio ne\xc5\xa1to ve\xc4\x87i od 1100 km. Tijekom letnih testiranja postignuta je najve\xc4\x87a brzina od 1230 km/h, operativni vrhunac leta od 15 300 m i najve\xc4\x87i dolet od 2050 km._NEWLINE_U me\xc4\x91uvremenu su obavljene i znatne preinake prototipa Jak-26-1 (izme\xc4\x91u ostalog dobio je motore RD-9F), te su po\xc4\x8detkom 1957. zapo\xc4\x8dela usporedna testiranja oba aviona. Zbog pove\xc4\x87anja spremnika za gorivo (koji su mogli primiti 2875 kg) najve\xc4\x87a poletna masa pove\xc4\x87ana je na 11 500 kg. Zanimljivo je da je nakon svih izmjena Jak-26-1 uspio posti\xc4\x87i maksimalnu brzinu od 1400 km/h na visinama izme\xc4\x91u deset i dvanaest tisu\xc4\x87a metara.\n_START_SECTION_\nUporaba\n_START_PARAGRAPH_\nUsprkos svim pobolj\xc5\xa1anjima, sovjetsko ratno zrakoplovstvo jo\xc5\xa1 uvijek nije vjerovalo u Jak-26. Zbog toga je naru\xc4\x8dilo samo deset primjeraka, koji nikada nisu u\xc5\xa1li u operativnu uporabu. Zbog politi\xc4\x8dko-propagadnih razloga, jedan je 24. lipnja 1956. preletio iznad zrakoplovne izlo\xc5\xbebe Tu\xc5\xa1ino, \xc5\xa1to je i najve\xc4\x87i uspjeh Jaka 26._NEWLINE__NEWLINE_Gotovo potpuno identi\xc4\x8dan s Jakom 123 trebao je biti i izvidni\xc4\x8dki Jak-122. Izra\xc4\x91en je samo jedan prototip, koji je prvi put poletio 1955. i \xc4\x8diji je razvoj obustavljen s obustavom razvoja Jaka 26.'