b'\n_START_ARTICLE_\nMihael IV. Paflagonac\n_START_PARAGRAPH_\nMihael IV. Paflagonac (gr\xc4\x8d. \xce\x9c\xce\xb9\xcf\x87\xce\xb1\xe1\xbd\xb4\xce\xbb \xce\xa0\xce\xb1\xcf\x86\xce\xbb\xce\xb1\xce\xb3\xcf\x8e\xce\xbd, Mikha\xe1\xb8\x95l Paphlag\xe1\xb9\x93n) (? \xe2\x80\x93 Carigrad, 9. ili 10. prosinca 1041.), bizantski car od 1034. do 1041. godine._NEWLINE_Bio je porijeklom iz siroma\xc5\xa1ne obitelji iz Paflagonije. Na dvor ga je doveo njegov brat, utjecajan dvorski eunuh Ivan Orfanotrof. Na vlast je do\xc5\xa1ao 1034. godine, \xc5\xbeenidbom za mnogo stariju caricu Zoe, udovicu cara Romana III. Argira._NEWLINE_Oko 1037. godine sklopio je povoljan mirovni ugovor s Fatimidskim kalifatom u Egiptu po kojem je dobio pravo obnove crkve sv. Groba u Jeruzalemu, a vjerojatno i pravo imenovanja jeruzalemskog patrijarha. Iste godine je nakratko osvojio Messinu, a tri godine kasnije osvojio je Sirakuzu na Siciliji. Neuspje\xc5\xa1no je ratovao protiv Duklje, ali je uspje\xc5\xa1no skr\xc5\xa1io protubizantske ustanke u Bugarskoj pod vodstvom Petra Deljana. Nakon rata protiv Bugarske, odstupio je s prijestolja zbog epilepsije i povukao se u samostan sv. Kuzme i Damjana.'