b'\n_START_ARTICLE_\nRoman struje svijesti\n_START_PARAGRAPH_\nRoman struje svijesti je vrsta modernoga romana u kojem dominira knji\xc5\xbeevna tehnika izravnog zapisivanja misli, dojmova i razmi\xc5\xa1ljanja likova.\n_START_SECTION_\nPojam struja svijesti\n_START_PARAGRAPH_\nPojam struje svijesti (engl. stream of consciousness) uveo je ameri\xc4\x8dki filozof i psiholog Williama Jamesa, koji je podrazumijevao da svije\xc5\xa1\xc4\x87u neprekidno prolazi struja misli, osje\xc4\x87aja, dojmova i naj\xc4\x8de\xc5\xa1\xc4\x87e nevezanih zamisli koji tvore unutarnji \xc5\xbeivot \xc4\x8dovjeka (Na\xc4\x8dela psihologije, 1890.). \xc4\x8covjekov se psihi\xc4\x8dki \xc5\xbeivot, prema Jamesu, ne odvija samo pod utjecajem svjesnih uzro\xc4\x8dno-posljedi\xc4\x8dnih logi\xc4\x8dkih zakonitosti ve\xc4\x87 se \xc4\x8dovjekov unutarnji \xc5\xbeivot zbiva na nesvjesnoj, afektivnoj razini na kojoj se misli, dojmovi, osje\xc4\x87aji sklapaju u mozai\xc4\x8dku cjelinu. Pojam \xe2\x80\x9esvijest\xe2\x80\x9c uklju\xc4\x8duje cijelu \xc4\x8dovjekovu mentalnu pa\xc5\xbenju: od besvjesnosti po do potpune racionalne svjesnosti.\n_START_SECTION_\nStruja svijesti u knji\xc5\xbeevnoj teoriji\n_START_PARAGRAPH_\nU knji\xc5\xbeevnoj teoriji pojam struja svijesti odnosi se na prikazivanje asocijativnoga mozaika misli, osje\xc4\x87aja i dojmova likova u knji\xc5\xbeevnom tekstu. Da bi se to postiglo, nu\xc5\xbeno je bilo napustiti fabulu, pripovjeda\xc4\x8da, lik, mjesto i vrijeme radnje u tradicionalnom smislu. May Sinclair je prva koja je upotrijebila termin struje svijesti u knji\xc5\xbeevnosti. Pi\xc5\xa1u\xc4\x87i kritiku u The Egoist, 1928. divila se tehnici kojom se Dorothy Richardson koristila u Pilgrimage da bi portretirala \xc5\xbeivot onako kako se \xc5\xbeivi, bez zbivanja, unutarnji \xc5\xbeivot, struju svijesti  .\n_START_SECTION_\nRadnja\n_START_PARAGRAPH_\nU eseju O umjetnosti romana, Thomas Mann ka\xc5\xbee: Roman \xc4\x87e biti uzvi\xc5\xa1eniji i plemenitiji, \xc5\xa1to vi\xc5\xa1e prikazuje unutra\xc5\xa1nji a manje vanjski \xc5\xbeivot... Nije zadatak romanopisca da nam pripovijeda velike doga\xc4\x91aje, ve\xc4\x87 da nam neznatne u\xc4\x8dini zanimljivim.  U romanu struje svijesti nema ni fabule ni zapleta u klasi\xc4\x8dnom smislu, radnja se iz izvanjskog svijeta premjestila u \xc4\x8dovjekovu svijest. Doga\xc4\x91aji koji su prosje\xc4\x8dni, svakodnevni (pijenje jutarnje kave) u \xc4\x8dovjekovoj svijesti pokre\xc4\x87u asocijacije otvaraju\xc4\x87i beskrajne prostore i grade\xc4\x87i neslu\xc4\x87ene svjetove. U centru pa\xc5\xbenje su unutra\xc5\xa1nji, psihi\xc4\x8dki procesi lika, sadr\xc5\xbeaj svijeti. Roman je vi\xc5\xa1e zbir podataka, \xc4\x8dinjenica i elemenata psihi\xc4\x8dkog stanja nego vanjskih zbivanja._NEWLINE_Ono \xc5\xa1to treba biti radnjom romana, iznijela je Virginia Woolf u eseju Moderna umjetni\xc4\x8dka proza iz 1919. godine. Razmatra aktualno stanje u knji\xc5\xbeevnosti i obra\xc4\x8dunava se sa svojim prethodnicima, nazivaju\xc4\x87i ih materijalistima i suprotstavlja ih novoj generaciji pisaca s anglosaksonskog podru\xc4\x8dja, u koje se i sama ubraja, a koje naziva spiritualistima. Pobunila se protiv tradicionalnog oblika romana koji fotografski reproducira stvarnost kronolo\xc5\xa1kom naracijom, zapletom i raspletom te opisivanjem vanjskih osobina lika._NEWLINE_Materijalisti se zanimaju za tijelo, a ne za duh, pi\xc5\xa1u o bezna\xc4\x8dajnim stvarima, ula\xc5\xbeu ogroman trud nastoje\xc4\x87i da trivijalno i prolazno u\xc4\x8dine istinitim i trajnim, da kroz fabulu prika\xc5\xbeu sli\xc4\x8dnost \xc5\xbeivotu. Me\xc4\x91utim, u stvarnom \xc5\xbeivotu, kod obi\xc4\x8dnog \xc4\x8dovjeka u obi\xc4\x8dnom danu, u svijest ulaze milijarde utisaka, trivijalnih, fantasti\xc4\x8dnih, prolaznih; urezuju se o\xc5\xa1trinom sje\xc4\x8diva. Zadatak romanopisca je da prika\xc5\xbee taj raznoliki, nepoznati i neograni\xc4\x8deni duh, taj neprekidan pljusak bezbrojnih atoma, ma koliko bio zagonetan i kompleksan, sa \xc5\xa1to je mogu\xc4\x87e manje tu\xc4\x91eg i vanjskog._NEWLINE_Bilje\xc5\xbeimo atome onim redom kojim dopiru do na\xc5\xa1e svesti, slijedimo utiske, svejedno kako nepovezani i razjedinjeni izgledali, koje svaki prizor ili doga\xc4\x91aj urezuje u na\xc5\xa1u svijest. U unutarnjem \xc5\xbeivotu, u neprekidnom tijeku \xc4\x8dovjekove svijesti, pomije\xc5\xa1ana su sva njegova uzbu\xc4\x91enja i njegovi imaginarni predosje\xc4\x87aji. Svaki \xc4\x8dulni utisak, intelektualni ili emocionalni do\xc5\xbeivljaj, nadovezuje na sve ono \xc5\xa1to je \xc4\x8dovjek ranije do\xc5\xbeivio i zato i svaki pojedinac na druga\xc4\x8diji na\xc4\x8din do\xc5\xbeivljava isti doga\xc4\x91aj. Tako je npr. u romanu Krik i bijes W. Faulknera koji kroz \xc4\x8detiri lika pri\xc4\x8da istu povijest.\n_START_SECTION_\nPripovjeda\xc4\x8d\n_START_PARAGRAPH_\nRoman struje svijesti pisan je u 1. licu jednine. Pripovjeda\xc4\x8d se \xc5\xa1to je vi\xc5\xa1e mogu\xc4\x87e isklju\xc4\x8duje iz teksta, jer je to jedini na\xc4\x8din da se pred o\xc4\x8dima \xc4\x8ditatelja odr\xc5\xbei iluzija svijesti u pokretu. On je potpuno uvu\xc4\x8den u brojne nepovezane dojmove koji struje unutra\xc5\xa1njo\xc5\xa1\xc4\x87u likova. Ni\xc5\xa1ta ne pripovijeda \xc4\x8ditatelju, ne tuma\xc4\x8di, tra\xc5\xbei od \xc4\x8ditatelja da sam otkriva. Autorski se komentar shva\xc4\x87a kao nepotreban relikt pro\xc5\xa1log vremena, zastarjela metoda koja ugro\xc5\xbeava \xc5\xbeeljenu instancu objektivnosti. Sve ono \xc5\xa1to je nekada tuma\xc4\x8dio pisac, bilo kao sveznaju\xc4\x87i pripovjeda\xc4\x8d, ili na usta nekog od likova, sada se neposredno prikazuje i pokazuje. Ve\xc4\x87ina je pri\xc4\x8da predstavljena kao da prolazi kroz svijest jednog pripovjeda\xc4\x8da. Ponekad se pripovijeda iz 3. lica (Najzna\xc4\x8dajniji nepriznati pripovjeda\xc4\x8d u modernom romanu jesu oni centri svijesti u tre\xc4\x87em licu kroz koje su pisci profilirali svoja pripovijedanja. \xe2\x80\x93 Wayne Booth) ali to tre\xc4\x87e lice oslobo\xc4\x91eno je obaveze da obja\xc5\xa1njava i tuma\xc4\x8di, ve\xc4\x87 se njegova svijest upotrebljava kao medij neposrednog prikazivanja, postaje puki aparat koji registrira da se ne\xc5\xa1to dogodilo. Dakle, pripovjeda\xc4\x8d se odri\xc4\x8de uloge povjesni\xc4\x8dara, tuma\xc4\x8da ili u\xc4\x8ditelja, i poku\xc5\xa1ava \xc4\x8ditatelja direktno suo\xc4\x8di sa slikom \xc5\xbeivotnih procesa \xe2\x80\x93 emocija, utisaka, misli, sje\xc4\x87anja i \xc5\xbeelja, prije procesa racionalizacije. Ponekad se struja svijesti pogre\xc5\xa1no izjedna\xc4\x8dava s unutarnjim monologom ili se smatra posebnom vrstom unutarnjega monologa. Da bi razrije\xc5\xa1ila proturje\xc4\x8dja koja sa sobom donosi pojam struja svijesti, ameri\xc4\x8dka germanistica Dorrit Cohn uvela je tri oblika prikazivanja struje svijesti u romanu koji se pripovijeda iz tre\xc4\x87ega lica: pripovijedana svijest, navedeni monolog, pripovijedani monolog.\n_START_SECTION_\nLikovi\n_START_PARAGRAPH_\nLikovi ne sudjeluju u akcijama, ne mijenjaju se kao posljedica radnje, katkad \xc4\x8dak ni ne razmjenjuju ideje niti me\xc4\x91usobno utje\xc4\x8du jedni na druge. \xc4\x8citatelj je izravno suo\xc4\x8den s njihovim unutarnjim svijetom punim dojmova, misli, asocijacija, razmi\xc5\xa1ljanja ponekad u tolikoj mjeri da ne mo\xc5\xbee shvatiti o \xc4\x8demu se radi._NEWLINE_Neva\xc5\xbenost vanjskih doga\xc4\x91aja, verbalne komunikacije i tuma\xc4\x8denja sublimira lik Faulknerova lika Benjyja. On je tridesettrogodi\xc5\xa1nji idiot, koji ne govori, samo stenje ili zavija. Njegov je tekst uglavnom \xc4\x8dist i jednostavan, jer on samo registrira pojedinosti koje neposredno vidi i \xc4\x8duje, ili one koje je zapamtio iz pro\xc5\xa1losti, a koje mu se (po principu psiholo\xc5\xa1kog povezivanja) vra\xc4\x87aju u svijest. Li\xc5\xa1en je svake mogu\xc4\x87nosti da sam uop\xc4\x87ava, sintetizira i zaklju\xc4\x8duje, i da razlikuje percepciju od sje\xc4\x87anja; on ne razmi\xc5\xa1lja, ne govori, ne komentira, ne moralizira. Njegove uspomene nisu oblikovane ni obojene, ve\xc4\x87 sirove i neposredne. \xc5\xbdivi u bla\xc5\xbeenoj nevinosti, gdje nema granica prostora i vremena \xe2\x80\x93 on ne razlikuje pro\xc5\xa1lost i sada\xc5\xa1njost. U njegovim mislima nema ni upitnika ni uskli\xc4\x8dnika, a intelektualne formulacije sli\xc4\x8dne su mu dje\xc4\x8djim.\n_START_SECTION_\nJezik\n_START_PARAGRAPH_\nRoman struje svijesti nu\xc5\xbeno je razvio i svoj jezik jer se tradicionalnim, odre\xc4\x91enim, strogo usustavljenim jezikom nije moglo izraziti svu \xc5\xa1irinu unutarnjih gibanja. Ponekad se utisci i razmi\xc5\xa1ljanja bilje\xc5\xbee bez obzira na gramati\xc4\x8dka i pravopisna pravila jer se unutra\xc5\xa1nji ritam \xc4\x8dovjekovih misli opire jezi\xc4\x8dnoj ekspresiji i postoji neovisno od izgovorene rije\xc4\x8di, pa se zato i ne mo\xc5\xbee prikazati konvencionalnim jezi\xc4\x8dnim kalupima. To ponekad ide do ne\xc4\x8ditljivosti stvaraju\xc4\x87i hermeti\xc4\x8dan i osobni jezik koji zanemaruje op\xc4\x87u komunikativnost i prihva\xc4\x87ene norme izra\xc5\xbeavanja. Npr. Joyce u Finneganovu bdijenju prelazi preko svih normi pravopisnih, etimolo\xc5\xa1kih i gramati\xc4\x8dkih unose\xc4\x87i bezbroj asocijacija, stvaraju\xc4\x87i vi\xc5\xa1ezna\xc4\x8dni jezik koji bi, kako Joyce ka\xc5\xbee u djelu, razumio \xe2\x80\x9eidealan \xc4\x8ditalac koji pati od idealne nesanice\xe2\x80\x9c. Obilno se koriste asocijacijama, sugestijom, simbolima, metaforom, igrama rije\xc4\x8di, eufonijom, \xc4\x8desto se koriste re\xc4\x8denice i dijelovi knji\xc5\xbeevnih djela, znanstvena, filozofska razmatranja pisana metajezikom, izvje\xc5\xa1taji o stvarnim doga\xc4\x91ajima.\n_START_SECTION_\nVrijeme\n_START_PARAGRAPH_\nVrijeme je u romanu struje svijesti iznimno va\xc5\xbena kategorija. Ono je potpuno subjektivno. Od objektivnog, mehani\xc4\x8dkog vremena, onoga koji mjerimo satom razlikujemo vrijeme u kojem se intenzivno \xc5\xbeivi i u kojem se spoznaju bitni trenuci \xc5\xbeivota (bez obzira koliko trajali: \xc4\x8das-dva ili se dijelili na ve\xc4\x87e ili manje odsje\xc4\x8dke). Mogu\xc4\x87e je da se u svakom vrlo kratkom vremenskom odsje\xc4\x8dku u svijesti vidnim, slu\xc5\xa1nim i drugim podra\xc5\xbeajima stvaraju uspomene, misli, zaklju\xc4\x8dci, razne periferne pomisli koje se zbivaju u vremenu koje nije realno i koje tvore svoje, individualno vrijeme. Npr. roman V. Woolf G\xc4\x91a Dalloway opisuje jedan dan u \xc5\xbeivotu dvoje vrlo razli\xc4\x8ditih ljudi u velikom gradu; Ka svjetioniku: dva dana odvojena impresijom gluhog trajanja u ratnim godinama. Roman Krik i bijes Faulknera: \xc4\x8detiri dana pa ipak obuhva\xc4\x87aju cijelu emocionalnu povijest obitelji Compson (i emocionalnu povest Juga). Zbivanje Uliksova J. Joyca izneseno na vi\xc5\xa1e od 900 stranica doga\xc4\x91a se u 24 sata.\n_START_SECTION_\nNove tehnike\n_START_PARAGRAPH_\nDa bi bili objektivni u prikazivanju rastrganih psihi\xc4\x8dkih procesa svojih li\xc4\x8dnosti, u romanu struje svijesti primjenjuju se na\xc4\x8dela slobodne psiholo\xc5\xa1ke asocijacije, tj. sposobnosti da nam jedna stvar preko pam\xc4\x87enja, \xc4\x8dula ili ma\xc5\xa1te sugerira neku drugu. Prikazuju\xc4\x87i kretanje i krivudanje toka svijesti u vremenu i prostoru, pisci se slu\xc5\xbee i standardnim retori\xc4\x8dkim figurama, kao i nekonvencionalnim impresionisti\xc4\x8dkim slikama i simbolima. Okretanje individualnoj psihologiji, tj. preno\xc5\xa1enje osnovne radnje u unutra\xc5\xa1njost, dovodi do razrada tehnike kojima se \xc5\xbeeli \xc5\xa1to bolje prikazati asocijativni mozaik misli, osje\xc4\x87aja i dojmova likova, upotrebe lajtmotiva i psihoanaliti\xc4\x8dkih metoda._NEWLINE_Posu\xc4\x91uju se i neki filmski postupci: monta\xc5\xbea (brzi slijed slika, stavljanje slika jednih preko drugih ili okru\xc5\xbeivanje sredi\xc5\xa1nje slike srodnim slikama); ponavljanje kadrova, krupni plan, skra\xc4\x87ivanje prizora, postupno zatamnjenje predmeta... Koriste i mehani\xc4\x8dka sredstva: tipografska pomagala i interpunkciju \xe2\x80\x93 zagrade, znakovi izostavljanja, kurziv...'