b'\n_START_ARTICLE_\nNuklearni pulsni pogon\n_START_PARAGRAPH_\nNuklearni pulsni pogon ( ili vanjski pulsni pogon plazme, kao \xc5\xa1to se ozna\xc4\x8dava u pojedinim NASA dokumentima) je predlo\xc5\xbeena metoda pogona svemirskog broda koji koristi nuklearne eksplozije za dobivanje potiska. Ona je prvo razvijana pod imenom projekt Orion od strane ARPA, po prijedlogu Stanislawa Ulama koji je on dao 1957. godine. Noviji dizajn koji koristi unutra\xc5\xa1nju konfiniranu fuziju je osnova za ve\xc4\x87inu konstrukcija koje su nastale poslije projekta Orion, uklju\xc4\x8duju\xc4\x87i \xc4\x8duveni projekt Dedal i manje poznat projekt Longshot.\n_START_SECTION_\nProjekt Orion\n_START_PARAGRAPH_\nProjekt Orion je bio prvi ozbiljan poku\xc5\xa1aj konstrukcije nuklearne pulsne rakete. Razvoj takve konstrukcije obavio je General Atomic krajem 1950-ih godina i po\xc4\x8detkom 1960-ih godina. Orion je izazvao malu usmjerenu nuklearnu eksploziju protiv velike \xc4\x8deli\xc4\x8dne potisne plo\xc4\x8de koja je bila pri\xc4\x8dvr\xc5\xa1\xc4\x87ena na svemirski brod zajedno sa apsorberima udara. Uspje\xc5\xa1no usmijerene eksplozije pove\xc4\x87ale su brzinu kretanja, dovode\xc4\x87i do specifi\xc4\x8dnih impulsa u podru\xc4\x8dju od 6000 sekundi ( oko dvanaest puta vi\xc5\xa1e nego kod SSME ). Sa pobolj\xc5\xa1anjima mo\xc5\xbee se dosti\xc4\x87i teorijski maksimum od 100 000 sekundi (1 MN\xc2\xb7s/kg). Potisci su bili u milijunima kratkih tona, dozvoljavaju\xc4\x87i svemirskim brodovima koji su ve\xc4\x87i od 8\xc3\x9710\xe2\x81\xb6 kratkih tona da budu izgra\xc4\x91eni pomo\xc4\x87u materijala koji su bili poznati 1958 godine._NEWLINE_Osnovni dizajn bi bila konstrukcija od \xc4\x8delika koja bi koristila oblik konstrukcije podmornice sa posadom ve\xc4\x87om od 200 i sa vozilom \xc4\x8dija je te\xc5\xbeina ve\xc4\x87a od nekoliko tisu\xc4\x87a tona. Ova konstrukcija na bazi jednostavne tehnologije i iz jedne faze stigla bi od Zemlje do Marsa i nazad za \xc4\x8detiri tjedna (u usporedbi sa sada\xc5\xa1njih 12 mjeseci za NASA misije koje koriste kemijski pogon ). Ista posada mogla bi posjetiti Saturnove mjesece u misiji koja bi trajala sedam mjeseci ( u pore\xc4\x91enju sa sada\xc5\xa1njih devet godina koliko bi trebalo sada\xc5\xa1njoj misiji koja koristi kemijski pogon)._NEWLINE_Mnogobrojini in\xc5\xbeinjerski problemi koji su se pojavili su rje\xc5\xa1eni tokom projekta, osobito oni koji su vezani za "dobru" za\xc5\xa1titu posade i vijek trajanja potisne plo\xc4\x8de (koji je bio "neograni\xc4\x8den"). Sistem je bio potpuno operativan, kada je projekt ukinut 1965 godine, glavni razlog za ukidanje je ugovor o djelomi\xc4\x8dnoj zabrani testova koji je taj projekt u\xc4\x8dinio protuzakonitim. Postojala su i eti\xc4\x8dka pitanja koja su se odnosila na lansiranje takvog vozila u unutra\xc5\xa1njosti Zemljine magnetosfere. Prora\xc4\x8duni su pokazali da bi neuspjeh prilikom lansiranja svaki put ubio izme\xc4\x91u 1 i 10 osoba. Entuzijasti su htjeli lansiranje izvan magnetosfere, ili primjenu \xc4\x8distih fuzionih eksploziva koji su tehni\xc4\x8dki, ali ne i politi\xc4\x8dki mogu\xc4\x87i._NEWLINE_Jedan primjer korisne upotrebe ove tehnologije bi bilo skretanje asteroida koji se nalazi na putanji sudara sa Zemljom. Zbog izuzetno velike uspje\xc5\xa1nosti, \xc4\x8dak i lansiranje sa zaka\xc5\xa1njenjem bi bilo uspje\xc5\xa1no, a vozilo bi efektno moglo da prenese veliku koli\xc4\x8dinu kineti\xc4\x8dke energije na asteroid jednostavnim udarom. Jedna automatizirana misija bi eliminirala najproblemati\xc4\x8dnije pitanje u cijeloj konstrukciji, a to su apsorberi udara._NEWLINE_Orionova tehnologija je jedan od malobrojnih poznatih me\xc4\x91uzvijezdanih svemirskih pogona koji se mogu napraviti sa sada poznatom tehnologijom. Pojedine slu\xc5\xbebe ka\xc5\xbeu da je predsjednik Kennedy zapo\xc4\x8deo Apollo program da bi otkupio tehni\xc4\x8dke entuzijaste koji su podr\xc5\xbeavali projekt Orion. Nedavna knjiga autora George Dyson govori da je jedan predlo\xc5\xbeeni dizajn koji je bio predstavljen Kennedy, bio konstrukcija svemirskog bojnog broda na nuklearni pogon, koji ga je toliko uvrijedio da je odlu\xc4\x8dio da ukine projekt.\n_START_SECTION_\nProjekt Dedal\n_START_PARAGRAPH_\nProjekt Dedal je bio studija koja je izvo\xc4\x91ena izme\xc4\x91u 1973 i 1978 godine od strane Britanskog me\xc4\x91u-planetarnog dru\xc5\xa1tva (BIS) da dizajnira prihvatljiv svemirski brod bez ljudske posade koji bi mogao da stigne do susjedne zvijezde u toku jednog ljudskog \xc5\xbeivota ( za koji je re\xc4\x8deno da je 50 godina ). Desetine nau\xc4\x8dnika i in\xc5\xbeinjera koje je predvodio Alan Bond su radile na projektu. U to vrijeme istra\xc5\xbeivanja fuzije pokazivala su veliki napredak, a posebno unutra\xc5\xa1nja konfinirana fuzija (ICF) izgledala je prilagodljivo da bi se koristila kao raketni motor._NEWLINE_Unutra\xc5\xa1nja konfinirana fuzija koristi male loptice fuzionog goriva, obi\xc4\x8dno \xe2\x81\xb6LiD sa malim deuterij/tricij "okida\xc4\x8dem" u sredini. Loptice se ubacuju u reakcionu komoru gdje su sa svih strana izlo\xc5\xbeene udarima lasera ili energetskih zraka druge vrste. Toplota koju stvaraju zrake eksplozivno komprimiraju loptice, do stupnja kada zapo\xc4\x8dinje fuzija. Rezultat je vru\xc4\x87a plazma i vrlo mala "eksplozija" u odnosu na bombu minimalne veli\xc4\x8dine koja mo\xc5\xbee biti napravljena koriste\xc4\x87i fisiju._NEWLINE_Za projekt Dedal, ovaj proces je izvo\xc4\x91en unutar velikog elektromagneta koji je predstavljao raketni motor. Poslije reakcije, koja je u ovom slu\xc4\x8daju zapo\xc4\x8deta pomo\xc4\x87u elektronskog zraka, magnet je potisnuo vru\xc4\x87i plin prema zadnjem dijelu radi dobijanja potiska. Dio energije je upotrijebljen za pokretanje sistema broda i motora. Da bi se postigla sigurnost sistema i energetska efikasnost, Dedal mora koristiti Helij-3 gorivo koje se mo\xc5\xbee prikupiti sa Mjeseca.\n_START_SECTION_\nMeduza\n_START_PARAGRAPH_\n"Medusa" dizajn je tip nuklearne pulsnog pogona koja ima vi\xc5\xa1e sli\xc4\x8dnosti sa solarnim jedrom nego sa konvencionalnim raketama. Ona je predlo\xc5\xbeena 1990. godine u okviru drugog projekta Britanskog me\xc4\x91u-planetarnog dru\xc5\xa1tva kada je postalo jasno da unutra\xc5\xa1nja konfinirana fuzija nije u stanju da pokre\xc4\x87e i brod i motor, kao \xc5\xa1to se prije vjerovalo._NEWLINE_Svemirski brod Meduza bi razvio veliko jedro ispred sebe, koje bi bilo pri\xc4\x8dvr\xc5\xa1\xc4\x87eno pomo\xc4\x87u kabela, a tada bi pokrenuo nuklearni eksploziv naprijed da detonira izme\xc4\x91u broda i njegovog jedra. Jedro bi bilo ubrzano pomo\xc4\x87u impulsa od detonacije i svemirski brod bi ga pratio._NEWLINE_Meduza se pona\xc5\xa1a bolje od klasi\xc4\x8dnog Orion dizajna zato \xc5\xa1to "potisna plo\xc4\x8da" presre\xc4\x87e vi\xc5\xa1e eksplozija bombi, njen apsorbiraju\xc4\x87i udar traje mnogo du\xc5\xbee, i sve njene glavne strukture su napete i zato mogu biti dosta lagane. Brodovi tipa Meduze mogu razviti specifi\xc4\x8dni impuls izme\xc4\x91u 50000 i 100000 sekundi (500 to 1000 kN\xc2\xb7s/kg).\n_START_SECTION_\nProjekt Longshot\n_START_PARAGRAPH_\nProjekt Longshot je bio NASA sponzorisani istra\xc5\xbeiva\xc4\x8dki projekt izveden u suradnji sa Pomorskom Akademijom SAD-a tijekom ranih 1990 godina. Longshot je na neki na\xc4\x8din bio razvoj osnovnog koncepta projekta Dedal, on je koristio magnetno-potisnu unutra\xc5\xa1nju konfiniranu fuziju kao raketu. Klju\xc4\x8dna razlika je saznanje da reakcija ne mo\xc5\xbee pokretati i raketu i brodske sisteme, i umijesto toga je uklju\xc4\x8den 300 kW konvencionalni nuklearni reaktor da bi se brod pokrenuo. Dodatna te\xc5\xbeina reaktora malo je smanjila rezultat, ali \xc4\x8dak i kada bi se koristilo LiD gorivo moglo bi se sti\xc4\x87i do Alfa Kentaura za 100 godina.\n_START_SECTION_\nAntimaterijalno kataliziran nuklearni pulsni pogon\n_START_PARAGRAPH_\nSredinom 1990-ih istra\xc5\xbeivanje na Pensilvanijskom dr\xc5\xbeavnom univerzitetu dovelo je do koncepta kori\xc5\xa1tenja antimaterije da bi se katalizirale nuklearne reakcije. Ukratko, antiprotoni bi reagirali unutar jezgra uranija, izazivaju\xc4\x87i osloba\xc4\x91anje energije koja cijepa jezgro kao kod konvencionalnih nuklearnih reakcija. \xc4\x8cak i mali broj takvih reakcija mo\xc5\xbee zapo\xc4\x8deti lan\xc4\x8danu reakciju koja bi na drugi na\xc4\x8din zahtjevala puno ve\xc4\x87u koli\xc4\x8dinu goriva da bi se odr\xc5\xbeala. "Normalna" kriti\xc4\x8dna masa za plutonij je oko 11,8 kilograma, sa reakcijama koje bi katalizirala antimaterija ta koli\xc4\x8dina bi bila dosta manja od jednog grama._NEWLINE_Predlo\xc5\xbeeno je nekoliko raketnih konstrukcija koje bi koristile ovu reakciju, jedne bi koristile samo fisiju za me\xc4\x91uplanetarne misije, a druge bi koristile fisiono-fuzione reakcije (vrlo male verzije Orionovih bombi) za me\xc4\x91uzvijezdane misije.'