b'\n_START_ARTICLE_\nElysium\n_START_PARAGRAPH_\nElysium je vulkanska regija na Marsu, druga po veli\xc4\x8dina iza Tharsisa.  Vulkanskoj regiji je ime nadjenuo talijanski astronom Giovanni Schiaparelli prema ravnici Elysion u Hadu, svijetu podzemlja u gr\xc4\x8dkoj mitologiji. Vulkanska narav regije otkrivena je 1972. godine, kada je u orbitu oko Marsa u\xc5\xa1la sonda  Mariner 9.\n_START_SECTION_\nPovijest otkri\xc4\x87a\n_START_PARAGRAPH_\nPo\xc4\x8detkom 19. stolje\xc4\x87a napredak u kvaliteti teleskopa omogu\xc4\x8dio je uo\xc4\x8davanje pojava na povr\xc5\xa1ini Marsa. Zbog svoje male veli\xc4\x8dine Mars je planet zahtjevan za opa\xc5\xbeanja te stoga na njemu nije bilo mogu\xc4\x87e uo\xc4\x8diti jasne detalje ve\xc4\x87 samo svjetlije i tamnije regije, tzv. albedo pojave. Jednu od prvih karti Marsa na kojoj je Elysium imenovan izradio je 1867. godine engleski astronom Richard Anthony Proctor. Na njoj je albedo pojavu danas poznatu kao Elysium prozvao Fontana Land, u \xc4\x8dast francuskog astronoma Francesca Fontane iz 16. stolje\xc4\x87a. Astronomi su tada vjerovali kako su tamne albedo pojave na Mars zapravo vodene povr\xc5\xa1ine, a svjetle kontinenti, zbog \xc4\x8dega je Proctor upotrijebio naziv land, \xc5\xa1to bi se na hrvatski prevelo kao zemlja ili kontinent._NEWLINE_Godine 1877., tijekom povoljne opozicije Marsa, engleski astronom Nathaniel Everett Green sustavno je promatrao planet s otoka Madeire, u Atlantiku. Na temelju svojih promatranja i promatranja prija\xc5\xa1njih astronoma, Green je 1879. objavio kartu Marsa na kojoj Elysium i dalje nosio ime Fontana Land. Iste godine je Milanski astronom Giovanni Schiaparelli odradio kampanju promatranja Marsa u trajanju od 8 mjeseci. Na temelju svojih promatranja uspio je izraditi kartu dotad nevi\xc4\x91ene preciznosti i kvalitete. Schiaparelli je pritom uveo novu nomenklaturu za albedo pojave na Marsu temeljenu na latinskim nazivima za mitolo\xc5\xa1ke i klasi\xc4\x8dne regije s podru\xc4\x8dja Mediterana. Albedo pojava Fontana Land je tako postala Elysium. Rad Schiaparellia je bio toliko utjecajan da je njegova nomenklatura Marsa postala standarda. Unato\xc4\x8d kvalitetnim promatranjima i boljim teleskopima, astronomima s kraja 19. stolje\xc4\x87a nije bila poznata prava priroda Elysiuma._NEWLINE_U prvoj polovici 20. stolje\xc4\x87a astronomijom je po\xc4\x8dela dominirati astrofotografija. Unato\xc4\x8d velikim tehni\xc4\x8dkim napredcima i sve boljim teleskopima, promatranja sa Zemlje su bila ograni\xc4\x8dena stabilno\xc5\xa1\xc4\x87u atmosfere. Iako su postavljene bolje i to\xc4\x8dnije teorije o uvjetima na Marsovoj povr\xc5\xa1ini sve do po\xc4\x8detka svemirskog doba nije se znalo kako je Elysium vulkanska visoravan._NEWLINE_Prva sonda koja je vratila fotografije s Marsa je bila Mariner 4 1965. godine. Sonda je poslala 21 fotografiju koja je Mars prikalazala kao planet pun kratera, sli\xc4\x8dna Mjesecu, bez vodenih povr\xc5\xa1ina ili kanala koje su vi\xc4\x91ali astronomi druge polovice 19. stolje\xc4\x87a. Na\xc5\xbealost, 21 fotografija Marinera 4 pokrila je tek 1% povr\xc5\xa1ine planeta i dio fotografija pokrio je ravnicu Elysium Planitiu ali ne i samu vulkansku visoravan. Godine 1969. kraj Marsa je proletio par sondi, Mariner 6 i 7. Obje sonde su poslale znatno vi\xc5\xa1e fotografija, ali spletom okolnosti snimile su dijelove planeta koji nisu uklju\xc4\x8divali Elysium. _NEWLINE_Pravu prirodu Elysiuma otkrio je tek Marsov orbiter, sonda Mariner 9 koja je zapo\xc4\x8dela snimanje planeta 1972. Mariner 9 uspio je snimiti gotovo cijelu povr\xc5\xa1inu planeta. Fotografije su otkrile kako je Elysium vulkanska visoravan koja nadma\xc5\xa1uje sve sli\xc4\x8dne pojave na Zemlja. Jedina vulkanska pojava na Marsu koja je bila ve\xc4\x87a je visoravan Tharsis. Svaki od tri vulkana na Tharsisu ve\xc4\x87i je od Elysium Monsa.\n_START_SECTION_\nGeografija\n_START_PARAGRAPH_\nElysium se smjestio na sjevernoj polutci Marsa i dio je ve\xc4\x87eg regije koja se naziva Elysium Planitia. Areografske koordinate vulkanske visoravni su 25\xc2\xb0 sjeverne \xc5\xa1irine i 147.2\xc2\xb0 \xc5\xa1irine. Regijom dominiraju tri \xc5\xa1titasta vulkana, koji su poredani u smjeru sjever-jug. Najsjeverniji je Hecates Tholus s visinom od 5300 m  iznad datuma ili oko 8000 m iznad okolnih ravnica. Na vrhu vulkana nalazi se kaldera promjera 10 km. Svojim dimenzijama Hecates Tholus je ne\xc5\xa1to manji od velikih vulkana na Havajskom oto\xc4\x8dju. Podatci s sonde Mars Express ukazuju na to kako je vulkan zadnju erupciju imao prije 350 milijuna godina. U kraterima je vidljivo talo\xc5\xbeenje materijala zbog djelovanja ledenjaka. Kako danas na Hecates Tholusu ne postoji led na povr\xc5\xa1ini, barem ne u stabilnom obliku, vjeruje se kako je to indikacija znatnih klimatskih promjena na Marsu u zadnjih 5 - 20 milijuna godina._NEWLINE_U sredi\xc5\xa1tu regije je Elysium Mons, najve\xc4\x87i i najvi\xc5\xa1i vulkan od tri vulkana, te najve\xc4\x87i vulkan na Marsu koji nije u okolici Olympus Monsa ili Tharsisa. Elysium Mons dose\xc5\xbee visinu od 13862 m, a u promjeru ima gotovo 250 km. Vulkan se u odnosu na okolne ravnice izdi\xc5\xbee 16000 m. Na vrhu vulkana je kaldera promjera 15 km. Padine vulkana imaju nagib od 10\xc2\xb0 i znatno strmije od velikih \xc5\xa1titatskih vulkana na Tharsisu. Na sjeverozapadnim obroncima vulkana nalazi se nekoliko buji\xc4\x8dnih kanala od kojih je najve\xc4\x87i Elysium Fossae. Pretpostavlja se kako su ti kanali nastali zbog topljenja podzemnog leda kao posljedica erupcija vulkana._NEWLINE_Najju\xc5\xbeniji od velikih vulkana je Albor Tholus. On je ujedno najni\xc5\xbei vulkan, s visinom od 4500 m iznad Marsova datuma. Vrhom vulkana dominira kaldera promjera 30 km i dubine 3000 m koja je nastala prilikom ura\xc5\xa1avanje komore s magmom._NEWLINE_Osim vulkana, u regiji se mogu prona\xc4\x87i duboki jarci zvani fossa. Metoda nastanka tih jaraka nije poznata, pretpostavlja se kako su stvoreni buji\xc4\x8dnim tokovima nastalim zbog naglog topljenja leda. Najve\xc4\x87e od tih jaraka su Cerberus Fossae, Elysium Fossae i Hephaestus Fossae. Analiza je pokazala kako je bujica potrebna za nastanak Cerberus Fossae morala imati protok od 2 milijuna kubnih metara vode u sekundi. Mars Express je na obli\xc5\xbenoj ravnici Elysium Planitia otkrio naznake leda tik ispod povr\xc5\xa1ine za koji se vjeruje da je smrznuta vodena povr\xc5\xa1ina nastala od bujica iz Cerberus Fossae. Led je prekriven slojem pijeska i vulkanskog pepela pa je s toga nevidljiv iz orbite. Procjene govore kako se led prostire na povr\xc5\xa1ini od 800 x 900 km i da je debeo oko 45 m. Ako su te procjene to\xc4\x8dne u ledu se nalazi sli\xc4\x8dna koli\xc4\x8dina vode kao u Sjevernom moru.\n_START_SECTION_\nPromatranje\n_START_PARAGRAPH_\nAstronomi amateri s teleskopima, \xc4\x8diji je objektiv promjera ve\xc4\x87eg od 15 cm, mogu tokom povoljnih opozicija Marsa uo\xc4\x8diti Elyisium kao blijedo-\xc5\xbeutu pjegu na disku planeta. Ako se Elysium nalazi blizu jutarnjeg ili ve\xc4\x8dernjeg ruba planeta mogu\xc4\x87e je uo\xc4\x8diti orografske oblake oko vulkana. Ovi oblaci nastaju kada je topli zrak prisiljen uzdi\xc4\x87i se na ve\xc4\x87u visinu zbog reljefne barijere. Pritom uzdizanja zrak se hladi \xc5\xa1to dovodi do kondenzacije ono malo vodene pare koje se nalazi u marsovoj atmosferi.'