b'\n_START_ARTICLE_\nOskar Kokoschka\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivot i djelo\n_START_PARAGRAPH_\nRodio se u P\xc3\xb6chlarnu, a obitelj po o\xc4\x8devoj strani su bili pra\xc5\xa1ki zlatari. Od 1905.\xe2\x80\x941909. godine poha\xc4\x91ao je \xc5\xa0kolu umjetni\xc4\x8dkih zanata (Kunstgewerbeschule) u Be\xc4\x8du. Njegovu mladu karijeru obilje\xc5\xbeili su portreti slavnih be\xc4\x8dkih osoba u nemirnom animiranom stilu, pod utjecajem be\xc4\x8dke secesije, osobito Gustava Klimta (npr. portret Adolfa Loosa, 1907.). Stvarao je uglavnom litografije u boji, a tako\xc4\x91er i ilustracije za svoje tekstove. Svoju prvu knjigu pjesama objavio je 1908. god., iste godine kada je zbog o\xc5\xa1tre kritike svojih slika bio izba\xc4\x8den iz \xc5\xa0kole umjetni\xc4\x8dkih zanata. No, privukao je pozornost arhitekta Adolfa Loosa, koji mu postaje glavnim pokroviteljom._NEWLINE_God. 1910. Kokoschka se privremeno nastanio u Berlinu i uspostavio kontakt s ekspresionisti\xc4\x8dkim umjetnicima kao \xc5\xa1to su Emil Nolde i Ernst Ludwig Kirchner koji su imali klju\xc4\x8dni utjecaj na njegov na\xc4\x8din slikanja, prije svega na odnos prema obliku i boji. Tijekom Prvog svjetskog rata do\xc5\xbeivio je te\xc5\xa1ku povredu glave. Sljede\xc4\x87ih godina nastali su ekspresionisti\xc4\x8dki radovi koji su podsje\xc4\x87ali na radove Edvarda Muncha i Emila Noldea, prete\xc5\xbeno litografije (Zaljubljeni par s ma\xc4\x8dkom, 1917.), kao i njegovi prvi prikazi gradova (Dresden, 1919.). Kokoschka ima mnogo toga zajedni\xc4\x8dkog sa svojim suvremenikom Maxom Beckmannom; obojica su zadr\xc5\xbeala svoju neovisnost od njema\xc4\x8dkog ekspresionizma, a ipak ih se danas smatra njegovim vrhuncem. Njihov individualizam ih je izdvojio od glavnih pokret\xc3\xa2 umjetnosti 20. stolje\xc4\x87a._NEWLINE_Godine 1920. preuzeo je katedru na Akademiji u Dresdenu, a od 1923. godine putovao je po Europi, sjevernoj Africi i Bliskom istoku gdje je prete\xc5\xbeno slikao pejza\xc5\xbee i vedute gradova. Godine 1933. nacisti su ga svrstali u \xe2\x80\x9eizopa\xc4\x8denu umjetnost\xe2\x80\x9d, pa je 1934. god. pobjegao iz Austrije za Prag. U znak protesta 1937. godine naslikao je Autoportret izopa\xc4\x8denog umjetnika, a 1938. emigrirao je u Englesku. _NEWLINE_Od 1953. godine \xc5\xbeivio je na \xc5\xbdenevskom jezeru (Villeneuve kod \xc5\xbdeneve) gdje je razvio svoj osobiti ekspresionisti\xc4\x8dki stil s dramati\xc4\x8dno nervoznim na\xc4\x8dinom slikanja i skoro baroknom dinamikom oblika i boja. Zna\xc4\x8dajan sastavni dio njegovog stvarala\xc5\xa1tva su portreti, \xc4\x8dija psiholo\xc5\xa1ka izra\xc5\xbeajnost svjedo\xc4\x8di o sposobnosti dubokog u\xc5\xbeivljavanja u karakter portretirane osobe. Pored toga, Kokoschka je slikao i slike mitolo\xc5\xa1kog i alegorijskog sadr\xc5\xbeaja (triptih Saga o Prometeju, 1950.), te scenografije (npr. za \xc4\x8carobnu frulu, 1955.), a napisao je i vi\xc5\xa1e ekspresionisti\xc4\x8dkih drama koje su objavljene 1956. god._NEWLINE_God. 1962. u muzeju Tate Gallery u Londonu organizirana je retrospektivna izlo\xc5\xbeba njegova djela. Preminuo je 22. velja\xc4\x8de 1980. u Montreauxu u \xc5\xa0vicarskoj.'