b'\n_START_ARTICLE_\n\xc5\xa0ubi\xc4\x87i\n_START_SECTION_\nPodrijetlo i sjedi\xc5\xa1te\n_START_PARAGRAPH_\nKao pripadnici jednog od autohtonih starohrvatskih plemena, \xc5\xa0ubi\xc4\x87i su naseljavali i posjedovali podru\xc4\x8dje velikog dijela dana\xc5\xa1njih Ravnih kotara i Bukovice, zapadno od rijeke Krke, u zale\xc4\x91u Dalmacije. Sjedi\xc5\xa1te im je bilo u Bribiru u istoimenoj \xc5\xbeupi (u rimsko doba tu je bio municipij Varvaria), pa su po njemu gospodari utvrde u Bribiru i cijelog tog prostranog podru\xc4\x8dja u povijesnim dokumentima poznati najprije kao \xe2\x80\x9ebribirski \xc5\xbeupani\xe2\x80\x9c (latinski: iupanus), jo\xc5\xa1 od vremena hrvatskog kralja Petra Kre\xc5\xa1imira IV. (1058-1074.), a poslije kao knezovi Bribirski (latinski: nobiles, comites ili principes Breberienses). Spominju se u Supetarskom kartularu kao jedan od \xc5\xa1est rodova iz kojeg su birani banovi, a koji su birali kralja ako umre bez nasljednika._NEWLINE_Tvr\xc4\x91ava Bribir, smje\xc5\xa1tena na uzvisini iznad plodnog polja, nalaze\xc4\x87i se dvanaestak kilometara sjeverozapadno od Skradina, dominirala je strate\xc5\xa1kim pravcima toga podru\xc4\x8dja, i tko ju je posjedovao, imao je kontrolu svih puteva koji su s mora vodili u unutra\xc5\xa1njost. Osim nje, \xc5\xa0ubi\xc4\x87i su stekli i dvije obli\xc5\xbenje utvrde na tom podru\xc4\x8dju, Ostrovicu i Skradin,  koje su tako\xc4\x91er bile na dobrom strate\xc5\xa1kom polo\xc5\xbeaju.\n_START_SECTION_\nUsponi i padovi\n_START_PARAGRAPH_\nZna\xc4\x8dajan uspon \xc5\xa0ubi\xc4\x87a po\xc4\x8dinje po\xc4\x8detkom 12. stolje\xc4\x87a, kada oni zajedno s predstavnicima ostalih hrvatskih plemena, ukupno njih dvanaest, godine 1102. sklapaju dr\xc5\xbeavni ugovor (Pacta Conventa) s ugarskim kraljem Kolomanom iz dinastije Arpadovi\xc4\x87a._NEWLINE_Tijekom 12. i 13. stolje\xc4\x87a \xc5\xa1ire svoju vlast, izme\xc4\x91u ostalog i na gradove na dalmatinskoj obali, pa neki \xc4\x8dlanovi tog velika\xc5\xa1kog roda postaju splitski, \xc5\xa1ibenski, trogirski ili ninski knezovi. Prvi pripadnik roda s naslovom kneza je Grgur, koji je \xc5\xbeivio krajem 12. stolje\xc4\x87a. Povijesni izvori navode da je njegov otac Miroslav jo\xc5\xa1 1184. godine bio tituliran kao \xc5\xbeupan, dok se Grgur 1201. godine ve\xc4\x87 spominje kao knez. Najvjerojatnije mu je taj naslov u razdoblju izme\xc4\x91u 1184-1196. godine dodijelio hrvatsko-ugarski kralj Bela III. (vladao 1172-1196.). Godine 1251. kralj Bela IV. (unuk Bele III.) potvr\xc4\x91uje Stjepku II., tada\xc5\xa1njem rodona\xc4\x8delniku knezova Bribirskih, nasljedni posjed Bribirske \xc5\xbeupanije._NEWLINE_Promjena titule iz \xc5\xbeupana u kneza nije, prema mi\xc5\xa1ljenju povjesni\xc4\x8dara, bila samo terminolo\xc5\xa1ka razlika, nego je zna\xc4\x8dila su\xc5\xa1tinsku promjenu, budu\xc4\x87i da je \xc5\xbeupan (samo) bio od kralja izabran (nenasljedni) du\xc5\xbenosnik u pojedinoj \xc5\xbeupaniji, dok je knez ozna\xc4\x8davao nasljednog \xc5\xbeupanijskog glavara izvan izravne vlasti kralja, \xc5\xa1to je istodobno zna\xc4\x8dilo da je teritorij \xc5\xbeupanije prakti\xc4\x8dki postao privatni posjed kneza i njegove obitelji._NEWLINE_Vrhunac mo\xc4\x87i dosi\xc5\xbeu \xc5\xa0ubi\xc4\x87i u drugoj polovici 13. i po\xc4\x8detkom 14. stolje\xc4\x87a za vladavine Stjepkova sina Pavla \xc5\xa0ubi\xc4\x87a Bribirskog, koji je bio hrvatski ban od 1273. do 1312. godine, te gospodar Bosne i Humske zemlje, priskrbiv\xc5\xa1i si laskavu titulu neokrunjenog hrvatskog kralja. _NEWLINE_Ve\xc4\x87 u sljede\xc4\x87em nara\xc5\xa1taju, za banovanja Pavlovog sina Mladena, mo\xc4\x87 Bribiraca skr\xc5\xa1io je 1322. godine, uz pomo\xc4\x87 nekih hrvatskih velmo\xc5\xbea koji su se protivili narasloj snazi \xc5\xa0ubi\xc4\x87a (na primjer, knez Nelipac, te krbavski knezovi Kurjakovi\xc4\x87i iz starog hrvatskog plemena Gusi\xc4\x87a), hrvatsko-ugarski kralj Karlo Robert iz an\xc5\xbeuvinske dinastije. Ban Mladen je, nakon \xc5\xa1to je bio vojni\xc4\x8dki pora\xc5\xbeen u bitki kod Bliske (danas Blizna u Zagori), zato\xc4\x8den u Ugarskoj, te je dvadesetak godina poslije i umro._NEWLINE_Ne\xc5\xa1to kasnije, jedan je bribirski ogranak velika\xc5\xa1kog roda \xc5\xa0ubi\xc4\x87a, i to onaj Mladenovog brata Pavla II., bio prisiljen napustiti svoju povijesnu postojbinu, te u zamjenu za utvrdu Ostrovicu) od kralja dobio vlastelinstvo Zrin u tada\xc5\xa1njoj zemlji Slovinskoj, odnosno Slavoniji (danas je to podru\xc4\x8dje sredi\xc5\xa1nje Hrvatske, uspostaviv\xc5\xa1i tamo svoje novo sjedi\xc5\xa1te. Taj je ogranak doprinio novom usponu, kojeg su potomci ovog starohrvatskog roda ostvarili tijekom 16. i 17. stolje\xc4\x87a (tada ve\xc4\x87 kao Zrinski), daju\xc4\x87i nekoliko znamenitih hrvatskih banova. Taj je ogranak, me\xc4\x91utim, do\xc5\xbeivio i kona\xc4\x8dni pad i nestajanje s politi\xc4\x8dke, ali i \xc5\xbeivotne pozornice.\n_START_SECTION_\nSlabljenje mo\xc4\x87i i nestanak bribirskog ogranka\n_START_PARAGRAPH_\nNakon poraza bana Mladena II. u bitki kod Bliske, \xc5\xa0ubi\xc4\x87i su ostali bez vlasti nad velikim dijelom svojih prija\xc5\xa1njih teritorija, izgubiv\xc5\xa1i nekada\xc5\xa1nju ogromnu mo\xc4\x87 i utjecaj, koje je imao ban Pavao. Ipak, Mladenova bra\xc4\x87a i kasnije njegovi ne\xc4\x87aci (Mladen III., Pavao III., Bo\xc5\xbeidar, Juraj III. - budu\xc4\x87i Juraj I. Zrinski, te Pribko) zadr\xc5\xbeali su dio svojih utvrda i dalmatinskih gradova, me\xc4\x91u kojima i Bribir, Skradin, Klis i Omi\xc5\xa1. Vodstvo roda preuzeo je najprije Juraj II., a zatim njegov sin Mladen III., sve do svoje prerane smrti od kuge 1348. godine. Poslije te tragedije dolazi do jo\xc5\xa1 ve\xc4\x87eg slabljenja mo\xc4\x87i i utjecaja Bribiraca._NEWLINE_Posljednji knez bribirski i najistaknutiji pripadnik roda nakon tog razdoblja bio je Jakov II., prapraunuk Pavla III., brata Mladena III., koji je obna\xc5\xa1ao du\xc5\xbenost hrvatskog podbana u vrijeme bana Karla Kurjakovi\xc4\x87a Krbavskog (1411-1413). Jakovljevom smr\xc4\x87u 1456. godine prestaje postojati glavni bribirski ogranak \xc5\xa0ubi\xc4\x87a, jer Jakov nije imao nasljednika.\n_START_SECTION_\nZrinski ogranak\n_START_PARAGRAPH_\nOd svih ogranaka \xc5\xa0ubi\xc4\x87a, najzna\xc4\x8dajniji je onaj koji je posjedovao tvrdi grad Zrin na Zrinskoj gori, zapadno od Hrvatske Kostajnice. Tu je utvrdu, u zamjenu za posjede na podru\xc4\x8dju u blizini Bribira sa sjedi\xc5\xa1tem u tvr\xc4\x91avi Ostrovica, kralj Ljudevit (Ludovik) An\xc5\xbeuvinac dao dana 30. srpnja 1347. godine maloljetnom Jurju III. (sinu preminulog ostrovi\xc4\x8dkog kneza Pavla II.) i njegovom stricu i skrbniku Grguru III. (prema drugoj nomenklaturi Grguru IV.) \xc5\xa0ubi\xc4\x87u Bribirskom. Mladi je knez prema svom novom sjedi\xc5\xa1tu postao i po\xc4\x8deo se nazivati Juraj I. Zrinski, a njegovi nasljednici postali su pripadnici velika\xc5\xa1kog roda Zrinskih._NEWLINE_Uslijed povijesnih okolnosti (rastu\xc4\x87a opasnost od agresivnih Osmanlija, smjene vladarskih ku\xc4\x87a na hrvatsko-ugarskom prijestolju i dr.), kao i \xc5\xbeenidbenih veza, Zrinski su mijenjali posjede, uglavnom ih stje\xc4\x8du\xc4\x87i u smjeru zapada i sjevera, a gube\xc4\x87i ih na jugu i u sredi\xc5\xa1njem dijelu Hrvatske. U vrijeme najve\xc4\x87e turske opasnosti i ekspanzije, posjedi Zrinskih bili su stisnuti u onom dijelu Hrvatske koji je poznat kao reliquiae reliquiarum olim inclyti regni Croatiae (ostaci ostataka neko\xc4\x87 slavnog kraljevstva hrvatskog), a sjedi\xc5\xa1te im je bilo na krajnjem sjeveru, u utvr\xc4\x91enom gradu \xc4\x8cakovcu. _NEWLINE_Smr\xc4\x87u Ivana Antuna Zrinskog u tamnici u Grazu 1703. godine, gasi se velika\xc5\xa1ka loza Zrinskih.'