b'\n_START_ARTICLE_\nF-105 Thunderchief\n_START_SECTION_\nRazvoj\n_START_PARAGRAPH_\n1951. tim dizajnera predvo\xc4\x91enih Alexanderom Kartvelijem je zapo\xc4\x8deo razvoj novog brzog, jednosjednog juri\xc5\xa1nog zrakoplova koji bi mogao nositi i nuklearno naoru\xc5\xbeanje. Novi zrakoplov je dobio tvorni\xc4\x8dku oznaku Advanced Project 63 (AP-63) a trebao je zamjeniti F-84F Thunderstreak. Razmotreno je nekoliko dizajnova koji su zapravo nalikovali produ\xc5\xbeenom F-84F s unutarnjim prostorom za bombe. Trebao ga je pokretati Allison J71 turbomlazni motor no kako je imao slab potisak nikad u praktici nije upotrebljen. AP-63 je tako\xc4\x91er trebao nositi rakete zrak-zemlja i zrak-zrak na podkrilnim spoji\xc5\xa1tima, te uz maksimalnu brzinu od Mach 1,5 mogao se samostalno obraniti od neprijateljskih lovaca. Bio je opremljen i modernom elektronikom te je imao mogu\xc4\x87nost nadolijevanja goriva u letu._NEWLINE_Republic Aviation je dobio ugovor za prvih 199 zrakoplova 1952. s po\xc4\x8detkom dostave 1955. no u realnosti ugovor se \xc4\x8desto mijenjao po potrebama USAF-a tako je razvoj \xc4\x8dak na kratko bio prekinut 1953. a prvi sigurni ugovor je do\xc5\xa1ao tek 1955. i to samo za 15 zrakoplova. Ovih 15 je napravljeno kao dva YF-105A za testiranja; tri RF-105B za izvi\xc4\x91anje i deset produkcijskih F-105B. Prvi let prvog YF-105A prototipa je bio 22. listopada 1955. a drugi prototip je uslijedio s letom 28. sije\xc4\x8dnja 1956. YF-105A je bio zrakoplov glatkih linija s srednje postavljenim krilima koja su povu\xc4\x8dena prema nazad za 45 stupnjeva u odnosu na trup. Usisnici zraka se nalaze u samom "korijenu" krila. Glavno podvozje se uvla\xc4\x8dio u trup a prednji kota\xc4\x8d se uvla\xc4\x8dio prema naprijed. Iako je plan bio da se ugradi Pratt & Whitney (P&W) J75 motor, to na po\xc4\x8detku nije bilo mogu\xc4\x87e jer u vrijeme YF-105A nisu bili na raspolaganju; stoga je ugra\xc4\x91en slabiji J57-P-25 motor s 45,5 kN normalnog potiska i 66,7 kN potiska s naknadnim izgaranjem. Iako je J57 bio dosta slabiji od J75, YF-105A je ipak postigao brzinu od Mach 1,2. Prvi F-105B je dostavljen sredinom svibnja a prvi let je imao 26. svibnja 1956. s P&W YJ75-P-3 motorom od 71,2 kN potiska pri normalnom radu i 105 kN potiska s naknadnim izagaranjem._NEWLINE_Izvorni F-104B je do\xc5\xbeivio nesre\xc4\x87u prilikom svog prvog leta. Kada je pilot krenuo slijetati, podvozje se nije izvuklo zbog \xc4\x8dega je bio prisiljen sletiti na "trbuh". Pilot je bio neozlije\xc4\x91en a zrakoplov je vra\xc4\x87en u slu\xc5\xbebu za \xc5\xa1est tjedana. Uz nesre\xc4\x87u, dodatni problem razvoju je predstavljalo mijenjanje uvjeta oko zrakoplova od strane USAF-a. U lipnju 1956. je slu\xc5\xbebeno dobio naziv Thunderchief a u o\xc5\xbeujku iste godine naru\xc4\x8deno je dodatnih 65 F-105B i 17 RF-105B nakon \xc4\x8dega je naru\xc4\x8deno i pet dvosjeda F-105C za obuku pilota. RF-105B su otkazani u srpnju 1956. iako su do tada izra\xc4\x91ena tri prototipa koja nisu imali oru\xc5\xbeje ni kameru a kori\xc5\xa1teni su za testiranja pod oznakom JF-105B. Proizvodnja F-105C je zavr\xc5\xa1ena 1957. no F-104B se nastavio proizvoditit tako da je zavr\xc5\xa1eno i prvih devet produkcijskih zrakoplova. Prvih pet su dobili oznaku Block 1 ili F-105B-2 a ostali su dobili oznaku F-105B-5. Prvi let proizvodnog F-105B-6 je bio 14. svibnja 1958.\n_START_SECTION_\nF-105B\n_START_PARAGRAPH_\nThundercihef je bio dosta kompliciran zrakoplov zbog \xc4\x8dega se \xc4\x8desto trebao servisirati. Elektri\xc4\x8dni sustavi su bili posebno napouzdani, hidraulika je bila nesre\xc4\x91ena a sam trup je trebalo oja\xc4\x8dati kako bi izdr\xc5\xbeao velike stresove pri brzin letovima i skretanjima._NEWLINE_Izvorno je zrakoplov zahtjevao 150 sati odr\xc5\xbeavanja po satu leta tako da se \xc4\x8desto doga\xc4\x91alo da bi jako malo zrakoplova bilo odmah dostupno po potrebi. To se kasnije poku\xc5\xa1alo rije\xc5\xa1iti kroz program "Optimize" kojim su popravljeni sitni nedostaci i kvarovi. Thunderchief je bio, kao i njegovi prethodnici, robustan ali i sna\xc5\xbean zrakoplov s "glatkim" linijama. Krila su imala posebna zakrilca za letove manjim brzinama te spojelere za velike brzine kako bi bilo lak\xc5\xa1e upravljati zrakoplovom. F-105 je imao i sustav zra\xc4\x8dnih ko\xc4\x8dnica koji se otvarao kao cvijet oko ispuha motora a istovremeno se prilago\xc4\x91avao zavisno o na\xc4\x8dinu rada motora ovisno da li se koristi naknadno izgaranje ili obi\xc4\x8dni pogon._NEWLINE_Serijski proizvedene F-105B je pokretao P&W J75-P-19 motor s 71,6 kN potiska pri normalno radu te 109 kN potiska s naknadnim izagranjem. Bio je opremljen General Electric M61 \xc5\xa1etocijevnim 20 mm Vulcan topom koji je bio smje\xc5\xa1ten u lijevoj strani nosa. Mogao je ponijeti i 3.630 kg oru\xc5\xbeja u unutarnjem prostoru za bombe te dodatnih 1.815 kg oru\xc5\xbeja na pet vanjskih podvjesnih spojnih to\xc4\x8daka. Za ciljanje je koristio MA-8 sustav upravljanja vatrom s AN/APG-31 radarom za mjerenje udaljenosti te K-19 ni\xc5\xa1anom. Ne proizvedena RF-105B izvidni\xc4\x8dka ina\xc4\x8dica nije ima Vulcan top nego dva Colt M39A1 200 mm topa za samoobranu te pet kamera u nosu. U prostoru za bombe je mogao ponijeti Mark 28 i Mark 48 nuklearne bombe, no kako je Thunderchief sve vi\xc5\xa1e kori\xc5\xa1ten kao konvencionalni jur\xc5\xa1nik, u unutarnji prostor se naj\xc4\x8de\xc5\xa1\xc4\x87e ugra\xc4\x91ivao dodatni spremnik goriva. Ukupni kapacitet goriva bez dodatnog spremnika je iznosio 4.396 litara smje\xc5\xa1tenih u sedam tankova unutar trupa. Imao je i ugra\xc4\x91enu sondu s lijeve strane za nadolijevanje goriva u letu. Uklu\xc4\x8duju\xc4\x87i testne zrakoplove, napravljeno je samo 75 F-105B a zadnjih \xc5\xa1est F-15B-20 je dovr\xc5\xa1eno 1956. F-105B Thunderchiefima su bile opremljene \xc4\x8detiri eskadrile USAF-a a zadnji je povu\xc4\x8den iz slu\xc5\xbebe 1964. Neki su kasnije vra\xc4\x87eni u rezerve._NEWLINE_F-105B su nasljedile neke nove ina\xc4\x8dice. USAF je ve\xc4\x87 u studenom 1957. naru\xc4\x8dio ina\xc4\x8dicu F-105B koji bi obavljao ulogu presreta\xc4\x8da u svim vremenskim uvjetima \xc5\xa1to se na kraju realiziralo u obliku F-105D. Nos F-105D je produ\xc5\xbeen za 38 centimetara kako bi se mogao ugraditi AN/ASG-9 Thunderstick sustav upravljanja vatrom koji je imao NASARR multi-modalni radar a izmjenji su i neki instrumenti u kokpitu. Pokretao ga je pobolj\xc5\xa1ani J75-P-19W motor s voda-metanol ubrizgavanjem \xc5\xa1to mu je omogu\xc4\x87avalo maksimalnih 118 kN potiska. Usisnici zraka su pove\xc4\x87ani kako bi primali ve\xc4\x87u koli\xc4\x8dinu zraka a trup i podvozje su oja\xc4\x8dani kako bi mogli podnijeti dodatnu te\xc5\xbeinu. Naoru\xc5\xbeanje je bilo sli\xc4\x8dno kao i kod F-105B a mogao je ponijeti i \xc4\x8detiri Sidewinder rakete zrak-zrak ili \xc4\x8detiri AGM-12 Bullpup. Prvi let prvog od tri F-105D-1 je bio 9. lipnja 1959. a dostava zrakoplova je zapo\xc4\x8dela u ranoj 1961. uz kratak prekid budu\xc4\x87i da na jednom testiranju konstrukcija trupa nije izdr\xc5\xbeala zadane parametre no to je ubrzo popravljeno. Vi\xc5\xa1e od 353 F-105D su napravljena u razli\xc4\x8ditim "blokovima" a posljednja ina\xc4\x8dica je bila F-105D-25 od kojih je 80 napravljeno. Uz dodatna unaprije\xc4\x91enja instrumenata i opreme na starijim zrakoplovima, ukupan broj F-105D je 610, a posljednji je isporu\xc4\x8den 1964._NEWLINE_Iako je 1959. USAF otkazao drugog predlo\xc5\xbeenog dvosjeda F-105, u slu\xc5\xbebi se na\xc5\xa1ao jedan pod oznakom F-105E te je uskoro dokazao kako je dvosjed za obuku nu\xc5\xbean kako bi se piloti \xc5\xa1to br\xc5\xbee naviknuli na novi zrakoplov. Razvijen je i drugi dvosjedni prototip pod oznakom F-105F a prvi put j epoletio 11. srpnja 1963. s testnim pilotom Carlom Ardereyem. U slu\xc5\xbebu je u\xc5\xa1ao pred kraj iste godine. Dvosjed je ima tandem sjedala, dvostruke kontrole i mogu\xc4\x87nost nadolijevanja goriva u letu. Trup je produljen za 79 centimetara kako bi se smjestio drugi kokpit. F-105F je bio uz to i potpuno borbeno spreman, imao je ugra\xc4\x91eni top a mogao je ponijeti i nuklearno oru\xc5\xbeje. Posljednji od 143 F-105F je dostavljen u sije\xc4\x8dnju 1965. \xc4\x8dime je zavr\xc5\xa1ila proizvodnja Thunderchiefa.\n_START_SECTION_\nVijetnam\n_START_PARAGRAPH_\nBa\xc5\xa1 kada se proizvodnja Thunderchiefa bli\xc5\xbeila kraju rat u Jugoisto\xc4\x8dnoj Aziji se rasplamsavao. U kolovozu 1964. USAF-ova 36. Takti\xc4\x8dka lova\xc4\x8dka brigada je preba\xc4\x8dena iz Japana u zra\xc4\x8dnu bazu Korat u Tajlandu. Prvotno su bili kori\xc5\xa1teni kao vatrena potpora spasila\xc4\x8dkim misijama no u stvarnosti su slu\xc5\xbeili kao juri\xc5\xa1nici za CIA-ine operacije u Laosu. 14. kolovoza 1964. F-105D poru\xc4\x8dnika Davea Grabena je bio te\xc5\xa1ko o\xc5\xa1te\xc4\x87en od strane neprijateljske PZO. Unato\xc4\x8d te\xc5\xa1kim o\xc5\xa1te\xc4\x87enjima, uspio se vratit u bazu te je zbog te\xc5\xa1kih o\xc5\xa1te\xc4\x87enja zrakoplov otpisan. To je bio prvi F-105 Thunderchief koji je izgubljen zbog neprijateljskih djelovanja. \xc5\xa0est mjeseci nakon dolaska u Jugoisto\xc4\x8dnu Aziju, 36. Takti\xc4\x8dko lova\xc4\x8dka eskadrila je preba\xc4\x8dena u drugu bazu a na njeno mjesto je do\xc5\xa1la 35. Takti\xc4\x8dko lova\xc4\x8dka. Na kratko su neki F-105 djelovali i iz baze Da Nang u Ju\xc5\xbenom Vijetnamu no kasnije su vra\xc4\x87eni u Tajland. Sve do 1966. Ameri\xc4\x8dka vlada je zanijekala da Thunderchiefovi djeluju iz Tajlanda. U stvarnosti, \xc4\x8desto su bili kori\xc5\xa1teni, tako su sudjelovali i u akciji Barrel Roll od prosinca 1964. a kori\xc5\xa1teni su kao potpora Lao\xc5\xa1kim snagama u borbi protiv Sjeverno Vijetnamske vojske i drugih komunisti\xc4\x8dkih pobunjenika._NEWLINE_Ovo je bilo zapravo samo zagrijavanje za ve\xc4\x87e sukobe u zraku. 7. velja\xc4\x8de 1965. kao odgovor na komunisti\xc4\x8dke napade, predsjednik Lyndon Johnson je naredio akciju Flaming Dart. U akciji su sudjelovali i F-105 Thunderchiefi s po\xc4\x8detkom 8. velja\xc4\x8de a to su im ujedno bile i prve misije bombardiranja u Sjevernom Vijetnamu. Kasnije su zra\xc4\x8dna bombardiranja eskalirala protiv Vijetkonga u obliku akcije Rolling Thunder koja je zapo\xc4\x8dela 2. o\xc5\xbeujka 1965. Akcija je imala zadatak \xc5\xbeestokih udara protiv neprijateljskih polo\xc5\xbeaja no nije se pokazala ba\xc5\xa1 uspje\xc5\xa1nom; oborena su tri F-105 i dva F-100 eskorta pri \xc4\x8demu su \xc4\x8detiri pilota poginula a jedan je bio zarobljen. Naposljetku se pokazala da akcija nije previ\xc5\xa1e utjecala na djelovanja Vijetkonga a broj oborenih zrakoplova nam govori da su \xc4\x8dak bili spremni. F-105 je bio dosta omiljen me\xc4\x91u pilotima, mogao je podnijeti dosta pogodaka te se opet uspje\xc5\xa1no vratiti ku\xc4\x87i. 1966. jedan F-105 je bio tako o\xc5\xa1te\xc4\x87en da mu je nedostajao jedan metar krila, no opet se uspio vratiti u bazu. No velika pritu\xc5\xbeba kod Thunderchiefa je bila velika potrebna udaljenost da poleti, te iako je mogao posti\xc4\x87i veliku brzinu na malim visinama bio je jako slabo okretan. Od oru\xc5\xbeja, F-105 je mogao ponijeti impresivne 340 kilogramske bombe, rakete zrak-zemlja, nevo\xc4\x91ena raketna zrna te napalm bombe. Mogao je biti opremljen s \xc4\x8detiri AIM Sidewinder rakete zrak-zrak._NEWLINE_Misije bombardiranja Sjevernog Vijetnama su bile jako opasne posebno u i oko Hanoia a novi problem pilotima su predstavljala nova pravila o zra\xc4\x8dnom ratovanju koja su se tada \xc4\x8desto mijenjala a piloti nisu bili obu\xc4\x8davani za njih (danas su standard). Veliki problem su predstavljale protu-zra\xc4\x8dne rakete. Zbog njih je do\xc5\xa1lo do ideje da se za F-105 razvije sustav elektri\xc4\x8dnih protumjera \xc5\xa1to se i nije pokazalo kao lagan zadatak. General Electric je ve\xc4\x87 tada razvio QRC-160 sustav za ometanje s testovima 1962. i dostavom u Vijetnam 1963. No unato\xc4\x8d ve\xc4\x87 gotovom i spremnom sustavu, piloti su ga ignorirali i nisu ga stavljali na svoje zrakoplove jer su ih smatrali nepotrebnom dodatnom te\xc5\xbeinom.\n_START_SECTION_\nWild Weasel\n_START_PARAGRAPH_\nUvo\xc4\x91enje sustava ometanja te za\xc5\xa1tite od PZO raketa, ratno zrakoplovstvo je odlu\xc4\x8dilo krenuti u aktivniju borbu protiv polo\xc5\xbeaja na kojima su bile smje\xc5\xa1tene rakete zemlja-zrak. Prva akcija je izvedena 27. srpnja 1965. i pokazala se kao potpuna katastrofa. Umjesto raketa, zrakoplove je do\xc4\x8dekala \xc5\xbeestoka topni\xc4\x8dka vatra te je oboreno \xc5\xa1est F-105 Thunderchiefa i jedan RF-101 Voodoo. U me\xc4\x91uvremenu u SAD-u trvtka Applied Technology INC (ATI) je radila na sustavu protumjera, a za potrebe B-52 su razvili sustav Vector koji je mogao detektirati radarske signale. Kako je rasla prijetnja raketa zrak-zemlja u Vijetnamu, te su zapovijednici iz zrakoplovstva zahtjevali demonstracije sustava. ATI je razvio i IR-133 sustav koji je jo\xc5\xa1 to\xc4\x8dnije mogao odretiti smjer iz kojeg dolazi radarski snop. Svi sustavi su uspje\xc5\xa1no testirani te je projekt dobio naziv Wild Weasel. Prvotno je sustav ugra\xc4\x91ivan na F-100 Super Sabre zrakoplove, no F-100 se u jur\xc5\xa1nim zadacima nije mogao mjeriti s Thunderchiefom. Prvi od 86 Wild Weasela II je bio borbeno spreman u svibnju 1966. te iako su posade bile jo\xc5\xa1 uvijek ne navikle na nove sustave, ve\xc4\x87 u ljeto 1966. EF-105F (Wild Weasel) su sudjelovali u misijama potrage i uni\xc5\xa1tavanja raketa s F-105D. Wild Weaseli bi prvo otkrili metu, a F-105D bi je uni\xc5\xa1tili. Dva pilota Wild Weasel F-105F su dobili najvi\xc5\xa1u ameri\xc4\x8dku nagradu, kongresnu medalju \xc4\x8dasti._NEWLINE_10. o\xc5\xbeujka 1967. kapetan Merlyn F. Dethlefsen je pilotirao jednim od F-105F koje su pratili i dva F-105D. Vo\xc4\x91a grupe je gotovo odmah bio oboren od strane artiljerijske vatre, a jedan F-105D je bio te\xc5\xa1ko o\xc5\xa1te\xc4\x87en tako da se trebao vratiti u bazu. Preostala dva zrakoplova su nosili Shrike protu-radarske rakete te su ih ispalili no bezuspje\xc5\xa1no, a kada su se krenuli vra\xc4\x87ati prema bazi presrela su ih dva sjeverno vijetnamska MiG-21. Lako su im pobjegli budu\xc4\x87i da su Migovi djelovali isklju\xc4\x8divo u svojim zonama. Nakon toga, dva F-105 su krenuli prema zoni gdje ih Migovi nisu pratili te su naletjeli na \xc5\xbeestoku artiljerijsku vatru. Unato\xc4\x8d \xc5\xbeestokoj obrani i maloj koli\xc4\x8dini goriva prona\xc5\xa1li su metu te je uspje\xc5\xa1no uni\xc5\xa1tili._NEWLINE_19. travnja 1967. pilot Leo K. Thorsness je izveo napad na neprijateljske pri \xc4\x8demu je drugi zrakoplov (njegov pratitelj) bio oboren. Iako nije imao dosta goriva, nastavio je kru\xc5\xbeiti oko mjesta pada svog pratitelja dok ne do\xc4\x91e spasila\xc4\x8dka ekipa. Pri tom je uspje\xc5\xa1no otjerao i MiGove-17 koji su mu se pribli\xc5\xbeavali; jednog je oborio a drugog o\xc5\xa1tetio. Naposljetku se uspje\xc5\xa1no vratio u bazu. 30. travnja Thorsnessov F-105 je bio pogo\xc4\x91en i te\xc5\xa1ko o\xc5\xa1te\xc4\x87en od strane protivni\xc4\x8dkog MiG-a zbog \xc4\x8dega se s kopilotom morao katapultirati. Pritom te\xc5\xa1ko ozljedio te je bio zarobljen od strane snaga Sjevernog Vijetnama. Oslobo\xc4\x91en je s svojim kopilotom tek 4. o\xc5\xbeujka 1973._NEWLINE_Wild Weasel su tijekom svoje slu\xc5\xbebe unaprije\xc4\x91ivani. 56 F-105 su unaprije\xc4\x91eni na Wild Weasel III konfiguraciju s oznakom F-105G a imali su unaprije\xc4\x91ene elektri\xc4\x8dne sustave. Nakon testnih letova dobili su i ugra\xc4\x91ene sustave ometanja te dvostruke izbaciva\xc4\x8de mamaca na trbuhu. Mogli su nositi i pobolj\xc5\xa1ani AGM-78B-1 Starm projektil. Istra\xc5\xbeivanja USAF-a o eletri\xc4\x8dnom ratovanju tijekom rata su pokazala da su \xc5\xa1anse pronalaska i uni\xc5\xa1tavanja neprijateljske zra\xc4\x8dne obrane bile jako male, ali sama pojava Wild Weasala je smanjivala neprijateljsku aktivnost raketama zrak-zemlja za 90% \xc5\xa1to je omogu\xc4\x87ilo slobodnije djelovanje drugim zrakoplovima.'