b'\n_START_ARTICLE_\nStjepan Ad\xc5\xbei\xc4\x87\n_START_PARAGRAPH_\nStjepan Ad\xc5\xbei\xc4\x87 (Rajevo Selo, 1730. \xe2\x80\x93 Pe\xc4\x8duh, 26. prosinca 1789.), bio je hrvatski sve\xc4\x87enik, doktor teologije, pe\xc4\x8du\xc5\xa1ki kanonik, vanjski vikar pe\xc4\x8du\xc5\xa1kog biskupa, \xc5\xbeupnik u Nijemcima i Tovarnik, pisac i pjesnik.\n_START_SECTION_\nPrve godine i studij\n_START_PARAGRAPH_\nStjepan Ad\xc5\xbei\xc4\x87 je ro\xc4\x91en u Rajevu Selu 1730. godine u grani\xc4\x8darskoj obitelji. Otac mu je Ilija bio zapovjednik husarske satnije. Osnovnu \xc5\xa1kolu je poha\xc4\x91ao u Vukovaru i Iloku a gimnaziju u Segedu. Nakon gimnazije ulazi u franjeva\xc4\x8dki red u Ba\xc4\x8du 1746. te izlazi iz franjeva\xc4\x8dkog reda 1747. Polazi studij filozofije u Budimu, teologiju nastavlja u Pe\xc4\x8duhu a u Trnavi posti\xc5\xbee laureat iz teologije.\n_START_SECTION_\nSlu\xc5\xbebe i re\xc4\x91enja\n_START_PARAGRAPH_\nSrijemski biskup Nikola Gjivovi\xc4\x87 podijelio mu je sub\xc4\x91akonat 23. rujna 1758. godine u Nadasdu. Isti biskup mu je podijelio \xc4\x91akonat 8. listopada 1758., i prezbiterat 15. listopada 1758. u Trnavi. Bio je \xc5\xbeupni vikar u Szakcsu i Vinkovcima. 1759. bio je na slu\xc5\xbebi u biskupskoj kuriji u Pe\xc4\x8duh, a 14. studenog 1761. postaje \xc5\xbeupnik u Nijemcima i vanjski vikar pe\xc4\x8du\xc5\xa1kog biskupa za Slavoniju. 1763. godine postaje za\xc4\x8dasni kanonik i \xc5\xbeupnik u Tovarniku. Prelazi u Pe\xc4\x8duh 28. kolovoza 1776. te postaje kanonik i rektor Bogoslovnog sjemeni\xc5\xa1ta. Poslije je imenovan prefektom u sjemeni\xc5\xa1tu, te je zadr\xc5\xbeao slu\xc5\xbebu vanjskog vikara za Slavoniju do 16. srpnja 1781. godine kada su \xc5\xbeupe unutar vikarijata predane \xc4\x90akova\xc4\x8dko srijemskoj biskupiji.\n_START_SECTION_\nDoprinos \xc5\xa1kolstvu Slavonije\n_START_PARAGRAPH_\nZajedno sa pe\xc4\x8du\xc5\xa1kim biskupom \xc4\x90urom Klymom odr\xc5\xbeao je sastanak u Tovarniku 27. srpnja 1762. sa sve\xc4\x87enicima unutar Brodske pukovnije vojne krajine, gdje im je re\xc4\x8deno da oni sami pou\xc4\x8davaju djecu \xc4\x8ditati i pisati u suradnji s vojnom upravom. Ad\xc5\xbei\xc4\x87 kao vanjski vikar se prihvatio te zada\xc4\x87e te je zajedno sa pukovnikon grofom Friedrichom Ludwigom Donnhofom osniva\xc4\x8d prvih grani\xc4\x8darskih \xc5\xa1kola unutar Vojne krajine. Tijekom 1766. i 1774. godine vizitirati \xc4\x87e i napraviti popis \xc5\xa1kola unutar vikarijata._NEWLINE_Stjepan Ad\xc5\xbei\xc4\x87 izdao je 1779. godine djelo Abekavica, knji\xc5\xbeicu od 24 stranice kao po\xc4\x8detnicu s abecedom i osnovnim molitvama, \xc5\xa1to predstavlja veliki pomak za opismenjavanje puka u Slavoniji. Zasada su otkrivene njegove 22 bibliografske jedinice.\n_START_SECTION_\nSlu\xc5\xbeba vanjskog vikara\n_START_PARAGRAPH_\nSlu\xc5\xbebu vanjskog vikara Stjepan Ad\xc5\xbei\xc4\x87 preuzeo je skupa sa \xc5\xbeupom u Nijemcima 14. studenog 1761. Tijekom te slu\xc5\xbebe obavljao je razne poslove kao biskupov zamjenik. Tako je 15. svibnja 1768. godine propovijedao prilikom posvete nove crkve u Sotinu. Crkvu u \xc4\x8cepinu je blagoslovio 11. lipnja 1769. godine, a u Dalju je blagoslovio novu crkvu sv. Josipa 1. studenog 1769. Tijekom 1773. godine proglasio je u Osijeku breve Dominus ac Redemptor pape Klementa XIV. od 21. srpnja 1773. o ukinu\xc4\x87u Dru\xc5\xbebe Isusove. Propovijedao je u Kukujevcima 15. listopada 1779. prilikom posvete crkve. Posljednja slu\xc5\xbeba u svojstvu vanjskog vikara pe\xc4\x8du\xc5\xa1kog biskupa bila je predaja \xc5\xbeupa \xc4\x90akova\xc4\x8dko-srijemskom biskupu Matiji Krtici. Primopredaja je obavljena u dva navrata. \xc5\xbdupe koje su se nalazile unutar Vojne krajine predao je u Vinkovcima 16. srpnja 1781. godine, a \xc5\xbeupe u Pauriji predao je na sastanku u Tovarniku 30. srpnja 1781. godine. \xc4\x8cinom razgrani\xc4\x8denja \xc4\x90akova\xc4\x8dko-srijemske i Pe\xc4\x8du\xc5\xa1ke biskupije, prestala je i slu\xc5\xbeba vanjskog vikara za Slavoniju.\n_START_SECTION_\nPosljednji dani\n_START_PARAGRAPH_\nStjepan Ad\xc5\xbei\xc4\x87 je umro na svoj imendan 26. prosinca 1789. godine te je pokopan na groblju Svih Svetih u Pe\xc4\x8duhu jer je kralj Josip II. zabranio ukope u crkvi.'