b'\n_START_ARTICLE_\nNoosfera\n_START_PARAGRAPH_\nNoosfera /no\xca\x8a.\xd3\x99sf\xc9\xaa\xd3\x99r/ je sfera ljudske misli. Rije\xc4\x8d potje\xc4\x8de od gr\xc4\x8dke \xce\xbd\xce\xbf\xcf\x85\xcf\x82 (u prijevodu "um") i \xcf\x83\xcf\x86\xce\xb1\xce\xb9\xcf\x81\xce\xb1 (u prijevodu "sfera"), u skladu s leksi\xc4\x8dki analognim "atmosfera" i "biosfera". U teoriji Vernadskog noosfera je tre\xc4\x87a u nizu faza razvoja Zemlje nakon geosfere (ne\xc5\xbeive materije) i biosfere (biolo\xc5\xa1kog \xc5\xbeivota). Ba\xc5\xa1 kao \xc5\xa1to je pojava \xc5\xbeivota fundamentalno transformirala geosferu, tako i pojava ljudskog saznanja fundamentalno mijenja biosferu.\n_START_SECTION_\nPovijest\n_START_PARAGRAPH_\nSmatra se da je termin uveo Pierre Teilhard de Chardin 1922. godine u svojem djelu Kozmogeneza. Druga mogu\xc4\x87nost vezana za prvu upotrebu termina rad je Eduarda Le Roya (\xc3\x89douard Le Roy) (1870. - 1954.), koji je s Theilardom poha\xc4\x91ao predavanja Vladimira Ivanovi\xc4\x8da Vernadskog na Sorboni. Godine 1936. Vernadski je iznio ideju o noosferi u pismu Borisu Leonidovi\xc4\x8du Li\xc4\x8dkovu (iako je on tvrdio da koncept potje\xc4\x8de od Le Roya). Pozivaju\xc4\x87i se na rad Theilardova biografa, Renea Cuenota, Samspon i David Pitt navode da je, iako su koncept zajedno razvila sva tri znanstvenika (Vernadski, Le Roy i Theilard), Theilard smatrao da je on sam izmislio rije\xc4\x8d: "Vjerujem, koliko mogu re\xc4\x87i, da je rije\xc4\x8d "noosfera" moj izum: ali [Le Roy] ju je plasirao."\n_START_SECTION_\n\xd0\x9aoncept\n_START_PARAGRAPH_\nU teoriji Vernadskog noosfera je tre\xc4\x87a u nizu faza razvoja Zemlje, nakon geosfere (ne\xc5\xbeive materije) i biosfere (biolo\xc5\xa1kog \xc5\xbeivota). Za razliku od koncepta teoreti\xc4\x8dara geje ili pokreta\xc4\x8da cyberspacea, noosfera Vernadskog pojavljuje se na mjestu na kojem \xc4\x8dovjek, usavr\xc5\xa1iv\xc5\xa1i nuklearne procese, po\xc4\x8dinje stvarati resurse transmutacijom elemenata._NEWLINE_Theilard je smatrao da je evolucija usmjerena rastu kompleksnosti/svjesnosti. Za Theilarda noosfera je sfera misli koja okru\xc5\xbeuje planet Zemlju, a koja je nastala tijekom evolucije kao posljedica spomenutog rasta kompleksnosti/svjesnosti. Noosfera je uslijed toga podjednako dio prirode kao i barisfera, litosfera, hidrosfera, atmosfera i biosfera. \xd0\x9aao rezultat toga Theilard vidi ovaj "dru\xc5\xa1tveni fenomen [kao] vrhunac, a ne kao slabljenje biolo\xc5\xa1kog fenomena." Dru\xc5\xa1tveni fenomeni dio su noosfere i uklju\xc4\x8duju, na primjer, pravne, obrazovne, vjerske, istra\xc5\xbeiva\xc4\x8dke, industrijske i tehnolo\xc5\xa1ke sustave. Noosfera nastaje interakcijom ljudskih umova te ju oni i \xc4\x8dine. Noosfera tako raste ukorak sa samoorganiziranjem \xc4\x8dovje\xc4\x8danstva tijekom naseljavanja Zemlje. Theilard je tvrdio da noosfera evoluira prema sve ve\xc4\x87oj personalizaciji, individuaciji i ujedinjenju njezinih elemenata, a kr\xc5\xa1\xc4\x87anski pojam ljubavi vidi kao glavnog pokreta\xc4\x8da noogeneze. Evolucija \xc4\x87e kulminirati u To\xc4\x8dki omega \xe2\x80\x94 vrhuncu mi\xc5\xa1ljenja/svjesnosti \xe2\x80\x94 koji je Theilard identificirao s eshatolo\xc5\xa1kim povratkom Krista._NEWLINE_Jedan od izvornih aspekata koncepta noosfere bavi se evolucijom. Henri Bergson, sa svojim djelom L\'\xc3\xa9volution cr\xc3\xa9atrice (1907.), bio je me\xc4\x91u prvima koji je smatrao da je evolucija "kreativna" i da se ne mo\xc5\xbee objasniti isklju\xc4\x8divo Darwinovom teorijom prirodne selekcije. \xd0\x9areativnu evoluciju, prema Bergsonu, podr\xc5\xbeava konstantna vitalna sila koja udahnjuje \xc5\xbeivot i fundamentalno povezuje duh i tijelo, \xc5\xa1to je ideja suprotna dualizmu Renea Descartesa._NEWLINE_Godine 1923. Convy Lloyd Morgan u svojem je radu oti\xc5\xa1ao i dalje, govore\xc4\x87i o "hitnoj evoluciji" koja bi mogla objasniti sve ve\xc4\x87u slo\xc5\xbeenost (uklju\xc4\x8duju\xc4\x87i i evoluciju uma). Morgan je ustanovio da su mnoge od najzanimljivijih promjena kod \xc5\xbeivih bi\xc4\x87a ve\xc4\x87inom nepovezane s prethodnom evolucijom. Zbog toga se mo\xc5\xbee zaklju\xc4\x8diti da ova \xc5\xbeiva bi\xc4\x87a nisu nu\xc5\xbeno evoluirala tijekom postepenog procesa prirodne selekcije. Umjesto toga, obja\xc5\xa1njava, proces evolucije sadr\xc5\xbei skokove u razinama slo\xc5\xbeenosti (kao \xc5\xa1to je pojava samo-refleksivnog univerzuma, odnosno pojava noosfere). \xd0\x9aona\xc4\x8dno, uslo\xc5\xbenjavanje ljudskih kultura, naro\xc4\x8dito uslo\xc5\xbenjavanje jezika, omogu\xc4\x87ilo je ubrzavanje evolucije u okviru kojeg se kulturna evolucija odvija br\xc5\xbee nego biolo\xc5\xa1ka evolucija. Nedavna razumijevanja ljudskih ekosistema i ljudskog utjecaja na biosferu ukazala su na vezu izme\xc4\x91u pojma odr\xc5\xbeivosti koevolucije i uskla\xc4\x91ivanja kulturne i biolo\xc5\xa1ke evolucije.'