b'\n_START_ARTICLE_\nOsjeti\n_START_PARAGRAPH_\nOsjeti ozna\xc4\x8davaju fiziolo\xc5\xa1ku percepciju okoli\xc5\xa1a sa osjetilnim organima.\n_START_SECTION_\n\xc5\xa0to su osjeti?\n_START_PARAGRAPH_\nPodatke o va\xc5\xbenim svojstvima iz okoline \xc4\x8dovjek prima pomo\xc4\x87u svojih osjetila: vida, sluha, dodira, okusa, njuha, hladno\xc4\x87e i topline, bola te kinesteti\xc4\x8dkih osjetila. Svako je osjetilo specijalizirano za neko odre\xc4\x91eno svojstvo okoline koje na osjetilo djeluje svojom energijom. To svojstvo ili energija koju registrira naziva se podra\xc5\xbeaj._NEWLINE_Podra\xc5\xbeaja ima vi\xc5\xa1e vrsta: mehani\xc4\x8dki, svjetlosni (EM valovi), termi\xc4\x8dki (toplinski) i kemijski._NEWLINE_Procesom detektiranja i kodiranja energije podra\xc5\xbeaja u osjetnom sustavu nastaje osjet. Osjet je proces detektiranja i kodiranja energije podra\xc5\xbeaja u osjetnom sustavu. _NEWLINE_Osjetila ili osjetni sustavi znatno se me\xc4\x91usobno razlikuju. Me\xc4\x91utim, osnovna struktura i proces djelovanja osjetnih sustava, odnosno proces nastajanja osjeta, ima zajedni\xc4\x8dke zna\xc4\x8dajke._NEWLINE_Svaki se osjetni sustav sastoji od receptornog dijela koji je na tijelu smje\xc5\xa1ten tako da do njega lako dopire podra\xc5\xbeaj. Kod vida to je oko, kod sluha uho, kod okusa jezik, kod njuha nos, a kod dodira, topline i hladno\xc4\x87e to je ko\xc5\xbea\xe2\x80\xa6 Najva\xc5\xbeniji dio receptornoga dijela osjetnog organa jesu receptorne stanice. One su osjetljive na odre\xc4\x91enu vrstu podra\xc5\xbeaja: receptorne stanice u oku reagiraju samo na EM valove odre\xc4\x91ene duljine; receptorne stanice u uhu reagiraju samo na titraje zraka; receptorne stanice u jeziku reagiraju samo na odre\xc4\x91ena kemijska svojstva tvari itd. _NEWLINE_Na drugu vrstu podra\xc5\xbeaja, osim one za koju su se specijalizirale tijekom evolutivnog razvoja, receptorne stanice ne reagiraju. Promjene u receptornim stanicama izazvane djelovanjem podra\xc5\xbeaja dalje izazivaju promjene u \xc5\xbeiv\xc4\x8danim vlaknima koja povezuju receptorni (periferni) dio osjetnog organa sa sredi\xc5\xa1njim dijelom koji se nalazi u mozgu. Kad \xc5\xbeiv\xc4\x8dano uzbu\xc4\x91enje, za\xc4\x8deto u receptornim stanicama i preneseno senzori\xc4\x8dkim \xc5\xbeiv\xc4\x8danim putovima, dosegne specijalizirani dio mozga, tek tada nastaje osjet.\n_START_SECTION_\nRazvoj osjeta\n_START_PARAGRAPH_\nVrijeme latencije: Od trenutka kad je podra\xc5\xbeaj svojom energijom uzbudio receptorne stanice, treba pro\xc4\x87i neko vrijeme da intenzitet osjeta dosegne svoju punu razinu. To vrijeme zove se vrijeme latencije osjeta._NEWLINE_Osjetna adaptacija: Ako podra\xc5\xbeaj konstantnog intenziteta i dalje djeluje na receptorne stanice, intenzitet osjeta zadr\xc5\xbeat \xc4\x87e se tako\xc4\x91er neko vrijeme na konstantnoj razini. Ali ako se djelovanje tog podra\xc5\xbeaja nastavi, intenzitet osjeta po\xc4\x8det \xc4\x87e slabiti. Ta se pojava zove osjetna adaptacija. U razli\xc4\x8ditim osjetnim podru\xc4\x8djima izrazitost adaptacije je razli\xc4\x8dita, a najuo\xc4\x8dljivija je u podru\xc4\x8dju dodira, vida i njuha. Npr. odje\xc4\x87u, sat na ruci, kapu na glavi osje\xc4\x87amo samo vrlo kratko vrijeme kad smo ih stavili na sebe. Kasnije ih gotovo uop\xc4\x87e vi\xc5\xa1e ne osje\xc4\x87amo ili tek pri njihovu pomicanju na ko\xc5\xbei. No vjerojatno najvi\xc5\xa1e opa\xc5\xbeamo pojave osjetne adaptacije u podru\xc4\x8dju njuha: ulazak u neprovjetrenu prostoriju izazvat \xc4\x87e vrlo intenzivne nju\xc5\xa1ne osjete koji \xc4\x87e se nakon kratkog vremena gotovo sasvim izgubiti. _NEWLINE_U primjerima koje smo naveli vidi se da je adaptacija pojava koja se o\xc4\x8dituje u smanjenju osjetljivosti osjetnog sustava za istovrsni podra\xc5\xbeaj. Ta pojava pokazuje da su osjetni sustavi \xe2\x80\x9enamijenjeni\xe2\x80\x9c ponajprije za registriranje promjena u okolini, a ne za registriranje konstantnoga, jednoli\xc4\x8dnoga podra\xc5\xbeavanja._NEWLINE_Rekuperacija: Postoji i obrnut proces od adaptacije. Kad iz dobro osvijetljenog prostora u\xc4\x91emo u slabo ili vrlo slabo osvijetljenu prostoriju, u prvi \xc4\x8das, tako\xc4\x91er, gotovo ni\xc5\xa1ta ne vidimo. Nakon nekog vremena vidjet \xc4\x87emo obrise predmeta i ljudi koji se nalaze u prostoriji, a postupno \xc4\x87emo mo\xc4\x87i sasvim dobro vidjeti sve \xc5\xa1to se u prostoriji nalazi (dakako, ako osvjetljenje nije suvi\xc5\xa1e slabo). U ovom slu\xc4\x8daju radi se o pove\xc4\x87avanju osjetljivosti osjetnog organa, jer mo\xc5\xbee detektirati sve slabije i slabije intenzitete podra\xc5\xbeaja. Taj proces zove se osjetna rekuperacija._NEWLINE_Perzistencija: u \xc4\x8dasu kad prestane djelovanje podra\xc5\xbeaja na osjetni organ, osjet ne nestane istodobno, nego traje jo\xc5\xa1 neko vrijeme i manje-vi\xc5\xa1e postupno se gubi. Ta se pojava naziva perzistencijom osjeta, a osjeti koji perzistiraju po\xc5\xa1to je uklonjen podra\xc5\xbeaj zovu se paosjeti. Paosjeti su dobro poznati u podru\xc4\x8dju vida.'