b'\n_START_ARTICLE_\nCurtiss Seagull SO3C\n_START_SECTION_\nRazvoj\n_START_PARAGRAPH_\nGodine 1937., na prijedlog vlastitog konstruktora Dona R. Berlina tvrtka Curtiss je predlo\xc5\xbeila Ameri\xc4\x8dkoj mornarici zamjenu starog izvi\xc4\x91a\xc4\x8dkog, kurirskog i vi\xc5\xa1enamjenskog dvokrilca Curtiss Seagull SOC-1 (koji se uglavnom koristio na bojnim brodovima i te\xc5\xa1kim krstaricama kao hidroavion, a sa zemaljskih baza u izvedbi s nepokretnim stajnim trapom) za novi jednokrilac modernije konstrukcije. Bila je odabrana metalna konstrukcija s jednim velikim centralnim i dva mala pomo\xc4\x87na plovka, koji su se po potrebi mogli odmontirati i zamijeniti fiksnim stajnim trapom. Za razliku od prethodnika SOC gdje su pilot i promatra\xc4\x8d sjedili zajedno u istoj kabini, sada su kod SO3 bile kabine odvojene. Za pogon tog srednjokrilca bio je odabran zrakom hla\xc4\x91eni V-12 motor Ranger V-770-6 snage 600 KS s dvokrakim propelerom.\n_START_SECTION_\nPrvi let\n_START_PARAGRAPH_\nRazvoj i gradnja prototipa zapo\xc4\x8deli su 9. svibnja 1938., a ve\xc4\x87 je 6. listopada 1938. bio izveden prvi let. Poslije nekoliko probnih letova bio je utvr\xc4\x91en niz problema. Po uklanjanju tih problema i pristupili su daljnjim testovima koji su zavr\xc5\xa1ili uspje\xc5\xa1no, te je poslije toga Ameri\xc4\x8dka mornarica naru\xc4\x8dila prvih 300 komada SO3C-1Seagull \xc4\x8dija je proizvodnja zapo\xc4\x8dela 1942. godine. Bila su isporu\xc4\x8dena samo 141 primjerka, a koristili su se u \xc5\xa1kolske svrhe ili kao bespilotne mete. Zatim su za Royal Navy proizvedena 150 primjeraka SO3C-2 Seamew koji su bili opremljeni s kukom za hvatanje na kraju trupa radi slijetanja na palube nosa\xc4\x8da aviona. Od tih 150, Kanadska mornarica je uzela 70 komada. Nakon njih bila su proizvedena 200 komada modificiranih SO3C-2 za Ameri\xc4\x8dku mornaricu koji su koristili elektri\xc4\x8dni sistem napona 24V umjesto do tada 12V. Poslije njih bilo je proizvedeno 30 komada za Britansku mornaricu SO3C-1K Queen Seamew prera\xc4\x91enih u bespilotne mete. Posljednju seriju od 150 primjeraka olak\xc5\xa1ane verzije s ja\xc4\x8dim motorom V-770-8 dobili su US Navy i Rangersi. Daljnja proizvodnja je bila zaustavljena u sije\xc4\x8dnju 1944. zbog slabih karakteristika i uspjeha letjelice. Zbog toga su ih i Amerikanci i Britanci koristili u pomo\xc4\x87ne svrhe. Kasnije ih je US Navy preimenovala na Seamew.\n_START_SECTION_\nNaoru\xc5\xbeanje\n_START_PARAGRAPH_\nZrakoplov je bio naoru\xc5\xbean jednim fiksnim naprijed pucaju\xc4\x87im lakim mitraljezom Colt-Browning kalibra 7,62 mm i jednim pokretljivim te\xc5\xa1kim mitraljezom kalibra 12,7 mm u kabini promatra\xc4\x8da. Pod krilima su mogli nositi po jednu obi\xc4\x8dnu bombu ili dubinsku minu za lov na podmornice.'