b'\n_START_ARTICLE_\nAditivno mije\xc5\xa1anje boja\n_START_PARAGRAPH_\nAditivno mije\xc5\xa1anje boja je stvaranje osjeta nove boje u oku na temelju zbrajanja dviju ili vi\xc5\xa1e svjetlosti razli\xc4\x8ditih valnih duljina (boja). Postoje tri primarne boje: crvena, zelena i plava, kombiniranjem kojih se u oku stvara dojam svih ostalih boja. Aditivno mije\xc5\xa1anje boja osnova je na primjer za stvaranje slike televizora u boji. _NEWLINE_Spajanje spektralnih boja zove se aditivno mije\xc5\xa1anje. Aditivno mije\xc5\xa1anje mo\xc5\xbeemo prikazati pomo\xc4\x87u obojene kru\xc5\xbene plo\xc4\x8de koja ima isje\xc4\x8dke razli\xc4\x8dito obojene, i to onim redom kako dolaze u spektru. Kada se plo\xc4\x8da zavrti, o\xc4\x8dekivat \xc4\x87emo da \xc4\x87e mije\xc5\xa1anjem iza\xc4\x87i bijela boja. Me\xc4\x91utim, dobit \xc4\x87emo sivu boju jer prirodne boje nisu \xc4\x8diste nego slo\xc5\xbeene. Dakle, sivo je nesavr\xc5\xa1eno bijelo. U to se mo\xc5\xbeemo uvjeriti na taj na\xc4\x8din da sivo tijelo osvijetlimo jakom bijelom svjetlo\xc5\xa1\xc4\x87u. Onda nam se to tijelo mo\xc5\xbee pri\xc4\x8diniti bjelje od bijelog tijela koje je slabo osvijetljeno. Prema tome mo\xc5\xbeemo re\xc4\x87i da je siva boja bijela boja slabije svjetlo\xc4\x87e.\n_START_SECTION_\nSpektar boja\n_START_PARAGRAPH_\nPustimo uzak snop bijele svjetlosti kroz pukotinu da pro\xc4\x91e kroz opti\xc4\x8dku le\xc4\x87u tako da zrake u paralelnom snopu padaju na opti\xc4\x8dku prizmu. Pri tom prizma mora biti namje\xc5\xa1tena na minimum devijacije. Nakon loma u prizmi taj \xc4\x87e se uski snop svjetlosti ra\xc5\xa1iriti u \xc5\xa1iroku prugu raznobojne svjetlosti koja se zove spektar boja. Spektar bijele svjetlosti sastoji se od 6 boja i to: crvene, naran\xc4\x8daste, \xc5\xbeute, zelene, plave i ljubi\xc4\x8daste koje neprekidno prelaze jedna u drugu. Ovo rastavljanje bijele svjetlosti u 6 spektralnih boja zove se disperzija svjetlosti. Disperziju svjetlosti je prvi istra\xc5\xbeio I. Newton i time objasnio hipotezu da je bijela svjetlost sastavljena iz razli\xc4\x8ditih, takozvanih spektralnih boja._NEWLINE_Kako se prizmom svjetlost dvaput lomi, to do disperzije dolazi zato \xc5\xa1to svaka spektralna boja ima razli\xc4\x8diti indeks loma. Kod toga se najmanje lomi crvena, a najvi\xc5\xa1e ljubi\xc4\x8dasta svjetlost. Dakle, indeks loma ljubi\xc4\x8daste svjetlosti ve\xc4\x87i je od indeksa loma crvene svjetlosti. Odatle izlazi da se crvena i ljubi\xc4\x8dasta svjetlost \xc5\xa1ire u staklu razli\xc4\x8ditim brzinama. Zna\xc4\x8di da brzina svjetlosti u prozirnim sredstvima ovisi o boji svjetlosti. Brzina crvene svjetlosti je najve\xc4\x87a. Sve manju brzinu ima po redu, naran\xc4\x8dasta, \xc5\xbeuta, zelena, plava i modra svjetlost, najmanju ljubi\xc4\x8dasta._NEWLINE_Mjerenja su pokazala da u vakuumu brzina svjetlosti ne ovisi od njezine boje. Stoga u vakuumu nema disperzije svjetlosti._NEWLINE_Da je spektralna svjetlost homogena i jednobojna (monokromatska), to jest da se ne da rastaviti, mo\xc5\xbeemo se uvjeriti pokusom. U zastoru na koji pada spektar boja napravi se uska pukotina tako da kroz nju prolazi snop jednobojne svjetlosti i da pada na drugu prizmu. Druga prizma mora biti tako postavljena da joj lomni brid bude paralelan s lomnim bridom prve prizme. Zbog loma na prizmi svjetlost \xc4\x87e biti otklonjena, ali ne\xc4\x87e nastati disperzija.'