b'\n_START_ARTICLE_\nNorve\xc5\xa1ki jezik\n_START_SECTION_\nPovijest\n_START_PARAGRAPH_\nNorve\xc5\xa1ki jezik vu\xc4\x8de svoje podrijetlo iz prasjevernogermanskog jezika poznatog i kao staronordijski, a koji se govorio na prostoru Skandinavije u prvih tisu\xc4\x87u godina na\xc5\xa1e ere. Staronordijski se jezik danas mo\xc5\xbee vidjeti u obliku runa na prostoru \xc4\x8ditave Skandinavije. Ovaj jezik se vremenom podijelio na dva narje\xc4\x8dja zapadnonordijski (norve\xc5\xa1ki: norr\xc3\xb8nt) i isto\xc4\x8dnonordijski. Iz zapadnonordijskog su se s vremenom razvili norve\xc5\xa1ki, islandski i farski dok su se iz isto\xc4\x8dnonordijskog razvili \xc5\xa1vedski i danski._NEWLINE_Dolaskom kr\xc5\xa1\xc4\x87anstva u Skandinaviju u 10. stolje\xc4\x87u rune se prestaju koristiti i u uporabu dolazi latinica. Ime koje se koristi za jezik koji se u ovo vrijeme govori i pi\xc5\xa1e na podru\xc4\x8dju Norve\xc5\xa1ke je staronorve\xc5\xa1ki (norve\xc5\xa1ki: gammelnorsk). Ovaj jezik je potpuno identi\xc4\x8dan s jezikom koji se u isto vrijeme govori i pi\xc5\xa1e na podru\xc4\x8dju Farskih otoka i Islanda jer su ove otoke naselili upravo norve\xc5\xa1ki Vikinzi u 9. st.._NEWLINE_Dolaskom crne smrti u 13. stolje\xc4\x87u ve\xc4\x87ina pismenih govornika ovog jezika umire i s njima nestaje staronorve\xc5\xa1ki kao pisana ina\xc4\x8dica jezika. Tekstovi pisani poslije crne smrti su u pravilu pisani mje\xc5\xa1avinom \xc5\xa1vedskog, danskog i staronorve\xc5\xa1kog. Ova pismena ina\xc4\x8dica jezika se ozna\xc4\x8dava kao srednjonorve\xc5\xa1ki (norv. mellomnorsk)._NEWLINE_Savezom izme\xc4\x91u Norve\xc5\xa1ke i Danske i reformacijom danski postaje slu\xc5\xbebena pisana ina\xc4\x8dica u Norve\xc5\xa1koj. Na Farskim otocima i na Islandu se nastavlja uporaba srednjonorve\xc5\xa1kog koji se kasnije razvija u zasebne jezike: islandski i ferojski. Danski je tako bio slu\xc5\xbebeni jezik kroz nekoliko stolje\xc4\x87a, no ipak \xc4\x87e se sve vi\xc5\xa1e po\xc4\x8deti razlikovati: prvenstveno \xc4\x87e do izra\xc5\xbeaja dolaziti norve\xc5\xa1ki izgovor danske pisane norme. Uvo\xc4\x91enjem danskog kao pismene ina\xc4\x8dice u norve\xc5\xa1ki jezik ulaze mnoge posu\xc4\x91enice, prvenstveno iz njema\xc4\x8dkoga i danskoga jezika._NEWLINE_Pripadanje Norve\xc5\xa1ke pod \xc5\xa0vedsku 1814. godine otvara diskusiju o pisanoj ina\xc4\x8dici norve\xc5\xa1kog jezika koja bi se razlikovala od danskoga, a koja je izazvala podjelu javnosti na dva dijela. Jedan dio je \xc5\xbeelio da se novi pisani norve\xc5\xa1ki temelji na narje\xc4\x8djima jer oni nisu bili pod utjecajem danskog jezika, kao standardnoga. Najglasniji zagovaratelj ove ideje bio je norve\xc5\xa1ki samouki jezikoslovac Ivar Aasen. Ova ina\xc4\x8dica pisanog norve\xc5\xa1kog je 1929. godine slu\xc5\xbebeno dobila ime nynorsk (prije se zvala i landsm\xc3\xa5l, otprilike: pokrajinski jezik) i postala je drugi standarrdni jezik u Norve\xc5\xa1koj._NEWLINE_Drugi dio javnosti podr\xc5\xbeavao je ideju da se u danski pisani jezik koji se koristio u Norve\xc5\xa1koj postupno uvode norve\xc5\xa1ke rije\xc4\x8di i izbacuju danske. Ovaj dio javnosti je bio predvo\xc4\x91en prosvjetiteljom Knudom Knudsenom. Ova se ina\xc4\x8dica norve\xc5\xa1kog jezika prvobitno nazivala dr\xc5\xbeavni norve\xc5\xa1ki (norve\xc5\xa1ki: riksm\xc3\xa5l) da bi 1929. godine dobila svoje slu\xc5\xbebeno ime bokm\xc3\xa5l._NEWLINE_U 20. stolje\xc4\x87u Norve\xc5\xa1ka dr\xc5\xbeava poku\xc5\xa1ava ujediniti nynorsk i bokm\xc3\xa5l u jednu ina\xc4\x8dicu pisanog norve\xc5\xa1kog pod imenom samnorsk (zajedni\xc4\x8dki norve\xc5\xa1ki). Velike reforme jezika bivaju provedene 1917., 1938. i 1959. godine. Samnorsk nailazi na otpor u velikom dijelu javnosti i dr\xc5\xbeava odustaje od ovog projekta sredinom 60-ih godina._NEWLINE_Danas su oba jezika slu\xc5\xbebena i standardna, i gotovo sve se tiskovine, posebice one slu\xc5\xbebene, objavljuju na oba jezika, tako\xc4\x91er se u \xc5\xa1koli u\xc4\x8de oba. Ipak, u praksi bokm\xc3\xa5l ima daleko vi\xc5\xa1e govornika, otprilike izme\xc4\x91u 85 i 90% stanovni\xc5\xa1tva. Kada se norve\xc5\xa1ki u\xc4\x8di kao strani jezik, u\xc4\x8di se upravo bokm\xc3\xa5l. Broj govornika nynorska dostigao je vrhunac za vrijeme Drugog svjetskog rata kada je prema procjenama jedna tre\xc4\x87ina stanovni\xc5\xa1tva koristila tu ina\xc4\x8dicu pisanog norve\xc5\xa1kog jezika. Od zavr\xc5\xa1etka Drugog svjetskog rata ovaj broj je pao na sada\xc5\xa1njih 10% - 15%._NEWLINE__NEWLINE_Od 1952. do 1972. godine jezik regulira Norsk spr\xc3\xa5knemnd, kada tu obavezu preuzima Norsk spr\xc3\xa5kr\xc3\xa5d.\n_START_SECTION_\nBokm\xc3\xa5l\n_START_PARAGRAPH_\nBokm\xc3\xa5l (knji\xc5\xa1konorve\xc5\xa1ki) se zasniva na danskoj knji\xc5\xbeevnoj tradiciji. Razlog ovome je danska dominacija u Norve\xc5\xa1koj i status danskoga jezika kao slu\xc5\xbebenog jezika u Norve\xc5\xa1koj od srednjeg vijeka. Kao posljedica toga i danas su razlike u pismu izme\xc4\x91u standardnoga danskog i standardnoga norve\xc5\xa1kog (prvenstveno bokm\xc3\xa5la) jo\xc5\xa1 uvijek relativno male. Ove razlike su uvedene sredinom 18. stolje\xc4\x87a kada je Knud Knudsen (1812. - 1859.) zapo\xc4\x8deo reformaciju norve\xc5\xa1koga jezika._NEWLINE_U ovo vrijeme jezik je bio poznat pod imenom riksm\xc3\xa5l (dr\xc5\xbeavni jezik). 1928. jezik je slu\xc5\xbebeno preimenovan u bokm\xc3\xa5l. Izme\xc4\x91u 1917. i 1965. u Norve\xc5\xa1koj je slu\xc5\xbebeni program dr\xc5\xbeave bio ujedinjenje dvije pisane ina\xc4\x8dice norve\xc5\xa1kog u jednu. Ova ujedinjena ina\xc4\x8dica poznata je kao samnorsk (zajedni\xc4\x8dkonorve\xc5\xa1ki). Pod utjecajem ove politike u bokm\xc3\xa5l su uvedena neka pravopisna pravila iz nynorska. Danas se ime riksm\xc3\xa5l (dr\xc5\xbeavnonorve\xc5\xa1ki) koristi za pravopis prije reformi s po\xc4\x8detka pro\xc5\xa1log stolje\xc4\x87a, dok se ime bokm\xc3\xa5l (knji\xc5\xa1konorve\xc5\xa1ki) koristi za ina\xc4\x8dicu jezika u kojoj su reforme uvedene.\n_START_SECTION_\nNynorsk\n_START_PARAGRAPH_\nNynorsk je druga slu\xc5\xbebena pisana ina\xc4\x8dica norve\xc5\xa1kog jezika. Nastao je ve\xc4\x87inom radom Ivara Aasena izme\xc4\x91u 1842. i 1873. godine. Cilj jezika je bio da bude protute\xc5\xbea "danskom" norve\xc5\xa1kom koji je govorilo gradsko stanovni\xc5\xa1tvo i bogatiji slojevi norve\xc5\xa1kog dru\xc5\xa1tva._NEWLINE_Za vrijeme norve\xc5\xa1ke politike stvaranja samnorska (zajedni\xc4\x8dkonorve\xc5\xa1kog) u nynorsk su uvedena neka od pravila iz bokm\xc3\xa5la (knji\xc5\xa1konorve\xc5\xa1kog). Nynorsk u kojem ove reforme nisu uvedene naziva se h\xc3\xb8gnorsk (visokonorve\xc5\xa1ki).\n_START_SECTION_\nSamnorsk\n_START_PARAGRAPH_\nSamnorsk (zajedni\xc4\x8dkonorve\xc5\xa1ki) je ina\xc4\x8dica norve\xc5\xa1kog jezika koja je trebala nastati spajanjem bokm\xc3\xa5la (knji\xc5\xa1konorve\xc5\xa1kog) i nynorska (novonorve\xc5\xa1kog). Plan norve\xc5\xa1ke dr\xc5\xbeave za stvaranje ove ina\xc4\x8dice pisanog jezika je danas slu\xc5\xbebeno odba\xc4\x8den.\n_START_SECTION_\nKlasifikacija jezika\n_START_PARAGRAPH_\nNorve\xc5\xa1ki jezik spada u porodicu indoeuropskih jezika. Praindoeuropski jezik se s vremenom razvio u razli\xc4\x8dite grupe jezika migracijom stanovni\xc5\xa1tva koje je prvobitno govorilo ovaj jezik. Germani su po\xc4\x8detkom nove ere govorili protogermanski jezik koji se sa vremenom podijelio u tri grupe; zapadno-, isto\xc4\x8dno- i sjevernogermanski (odnosno staronordijski). Sjevernogermanska grupa se kasnije grana u norve\xc5\xa1ki, danski, \xc5\xa1vedski, islandski i ferojski jezik._NEWLINE_Ovi sjevernogermanski jezici se obi\xc4\x8dno klasificiraju u dvije skupine: zapadnonordijsku (ili zapadnoskandinavsku) grupu i isto\xc4\x8dnonordijsku (ili isto\xc4\x8dnoskandinavsku) grupu. Klasifikacija se temelji na fonolo\xc5\xa1kim promjenama iz staronordijskog jezika koji je svima u osnovi. Na primjer rije\xc4\x8d most se u isto\xc4\x8dnonordijskim jezicima zove bro, dok se ista rije\xc4\x8d zove bru u zapadnonordijskim jezicima. Islandski, ferojski i norve\xc5\xa1ki jezik pripadaju zapadno nordijskoj grupi, dok \xc5\xa1vedski i danski pripadaju isto\xc4\x8dnonordijskoj grupi. Ova klasifikacija nije relevantna za norve\xc5\xa1ki jezik kao cjelinu zbog toga \xc5\xa1to granica izme\xc4\x91u ove dvije fonetske skupine djeli norve\xc5\xa1ki na dva dijela. Narje\xc4\x8dja norve\xc5\xa1kog koja se govore na jugoistoku Norve\xc5\xa1ke pripadaju isto\xc4\x8dnonordijskoj grupi, dok ostatak norve\xc5\xa1kih narje\xc4\x8dj\xc3\xa2 pripada zapadnonordijskoj grupi._NEWLINE__NEWLINE_Danas se ovakva podjela \xc4\x8desto osporava jer dana\xc5\xa1nji norve\xc5\xa1ki ima daleko vi\xc5\xa1e sli\xc4\x8dnosti sa suvremenim danskim, pa i \xc5\xa1vedskim, negoli s islandskim i/ili ferojskim.\n_START_SECTION_\nFonetika i izgovor\n_START_PARAGRAPH_\nU norve\xc5\xa1kom jeziku postoje velike varijacije u izgovoru izme\xc4\x91u razli\xc4\x8ditih narje\xc4\x8dj\xc3\xa2. U norve\xc5\xa1kom kao i u drugim skandinavskim jezicima postoji relativno veliki broj samoglasnika. U norve\xc5\xa1kom jeziku ton kojim se samoglasnici izgovoraju mo\xc5\xbee predstavljati razliku u zna\xc4\x8denju rije\xc4\x8di s jednakim nizom fonema. Drugi jezici u Europi u kojima tako\xc4\x91er postoje tonalne razlike su \xc5\xa1vedski, hrvatski, srpski, bo\xc5\xa1nja\xc4\x8dki, crnogorski, slovenski, litavski i letonski.\n_START_SECTION_\nNarje\xc4\x8dja\n_START_PARAGRAPH_\nNorve\xc5\xa1ki jezik je prepoznatljiv po relativno velikim razlikama izme\xc4\x91u razli\xc4\x8ditih narje\xc4\x8dja i velikom broju istih. Razlike me\xc4\x91u narje\xc4\x8djima se obi\xc4\x8dno pripisuju velikim zemljopisnim udaljenostima me\xc4\x91u stanovni\xc5\xa1tvom i planinskom okru\xc5\xbeenju koje je ranije ograni\xc4\x8davalo kontakt izme\xc4\x91u ljudi. Posebnost norve\xc5\xa1kog jezika je da su narje\xc4\x8dja u dana\xc5\xa1njici dobila jak polo\xc5\xbeaj, kako u slu\xc5\xbebenim tako i u neslu\xc5\xbebenim situacijama. Standarizirano narje\xc4\x8dje postoji ali nije dovoljno ra\xc5\xa1ireno i vezan je za bokm\xc3\xa5l. Ovo standarizirano narje\xc4\x8dje se govori samo u pokrajini \xc3\x98stlandet.'