b'\n_START_ARTICLE_\nArdipithecus\n_START_SECTION_\nArdipithecus ramidus\n_START_PARAGRAPH_\nA. ramidus je dobio naziv u rujnu 1994. godine. Prvi prona\xc4\x91eni fosil datiran je na temelju stratigrafske pozicije izme\xc4\x91u dva razli\xc4\x8dita vulkanska sloja, starijeg GATC-a (Gaala Tuff Complex) i DABT-a (Daam Aatu Basaltic Tuff) na starost od oko 4,4 milijuna godina. Naziv Ardipithecus ramidus ve\xc4\x87inom potje\xc4\x8de iz afarskog jezika, u kojem Ardi zna\xc4\x8di "tlo/pod" (posu\xc4\x91eno iz semitskog korijena bilo u amharskom ili arapskom), a ramid zna\xc4\x8di "korijen". Pithecus na gr\xc4\x8dkom zna\xc4\x8di "majmun"._NEWLINE_Kao i ve\xc4\x87ina hominida, ali za razliku od svih prethodno priznatih hominina, imao je palac prilago\xc4\x91en za kretanje po drve\xc4\x87u. Nije utvr\xc4\x91eno koliko ostale osobine njegovog kostura odra\xc5\xbeavaju i prilagodbu dvono\xc5\xbenom kretanju na tlu. Kao i kasniji hominini, Ardipithecus je imao reducirane o\xc4\x8dnjake._NEWLINE_Istra\xc5\xbeiva\xc4\x8dki tim pod vodstvom Tima Whitea je izme\xc4\x91u 1992. i 1993. godine otkrio prve fosile vrste A. ramidusa, sedamnaest fragmenata, uklju\xc4\x8duju\xc4\x87i i lubanju, donju \xc4\x8deljust, zube i kosti ruke iz Afarskog trokuta u rije\xc4\x8dnoj dolini Srednji Awash u Etiopiji. Kasnije, 1994. godine, otkriveno je jo\xc5\xa1 fragmenata, s kojima je poznato 45% cjelokupnog kostura. Ovi su fosili isprva opisani kao ostaci neke vrste Australopithecusa, ali White i njegovi kolege kasnije su objavili bilje\xc5\xa1ku u istom \xc4\x8dasopisu kojom su pripisali taj fosil novom rodu, Ardipithecus. Izme\xc4\x91u 1999. i 2003. godine, multidisciplinarni tim pod vodstvom Sileshija Semawa otkrio je kosti i zube devet jedinki vrste A. ramidus na zapadnoj granici Afarskog trokuta. Starost fosila procjenjuje se na 4,35 do 4,45 milijuna godina._NEWLINE_Ardipithecus ramidus je imao malen mozak, zapremine izme\xc4\x91u 300 i 350\xc2\xa0cm\xc2\xb3. Bio je neznatno manji nego kod dana\xc5\xa1njeg bonoboa ili \xc5\xbeenke \xc4\x8dimpanze, ali mnogo manji od australopiteka kao \xc5\xa1to je Lucy (~400 do 550\xc2\xa0cm\xc2\xb3) i tek oko 20% veli\xc4\x8dine mozga dana\xc5\xa1njeg Homo sapiensa. Kao i obi\xc4\x8dne \xc4\x8dimpanze, A. ramidus je imao mnogo ve\xc4\x87i podgriz nego dana\xc5\xa1nji ljudi._NEWLINE_Zubi vrste A. ramidus nisu imali specijalizaciju prisutnu kod ostalih velikih majmuna, \xc5\xa1to ukazuje na to da je bila op\xc4\x87i svejed i vo\xc4\x87ojed, s ishranom u kojoj nije bilo prisutno mnogo li\xc5\xa1\xc4\x87a i vlaknastog biljnog materijala (korijenje, lukovice itd.) ili tvrde i abrazivne hranu. Veli\xc4\x8dina gornjeg o\xc4\x8dnjaka mu\xc5\xbejaka nije se mnogo razlikovala od onog kod \xc5\xbeenki. Njihovi gornji o\xc4\x8dnjaci bili su manje o\xc5\xa1tri nego kod dana\xc5\xa1njih \xc4\x8dimpanzi djelomi\xc4\x8dno zbog njihove smanjene veli\xc4\x8dine, jer se ve\xc4\x87i gornji o\xc4\x8dnjaci okluzijom o\xc5\xa1tre o zube u donjoj \xc4\x8deljusti. Osobine gornjeg o\xc4\x8dnjaka kod A. ramidus u kontrastu su sa spolnim dimorfizmom prisutnim kod dana\xc5\xa1njih \xc4\x8dimpanzi, gdje mu\xc5\xbejaci imaju znatno ve\xc4\x87e i o\xc5\xa1trije gornje o\xc4\x8dnjake od \xc5\xbeenki._NEWLINE_Manje izra\xc5\xbeeni gornji o\xc4\x8dnjaci kod vrste A. ramidus navode na zaklju\xc4\x8dak o dru\xc5\xa1tvenom pona\xc5\xa1anju te vrste i starijih hominida. Naro\xc4\x8dito se koristi kao argument da bi se ukazalo na to da je posljednji zajedni\xc4\x8dki predak hominida i afri\xc4\x8dkih velikih majmuna bio karakteristi\xc4\x8dan po relativno niskom nivou agresivnosti izme\xc4\x91u mu\xc5\xbejaka i grupa. To je izrazito razli\xc4\x8dito od dru\xc5\xa1tvenog pona\xc5\xa1anja dana\xc5\xa1njih \xc4\x8dimpanzi, gdje je agresivnost izme\xc4\x91u mu\xc5\xbejaka i razli\xc4\x8ditih grupa izrazito visoka. Istra\xc5\xbeiva\xc4\x8di su u istra\xc5\xbeivanju iz 2009. izjavili da ta situacija "\xc4\x8dini \xc4\x8dimpanze modelom pona\xc5\xa1anja za drevne hominide."_NEWLINE_Ardipitecus ramidus se pojavio nakon posljednjeg zajedni\xc4\x8dkog pretka ljudi i \xc4\x8dimpanza te stoga ne mo\xc5\xbee u potpunosti biti predstavnik tog zajedni\xc4\x8dkog pretka. Unato\xc4\x8d tome, na nekoliko je na\xc4\x8dina razli\xc4\x8dit od \xc4\x8dimpanzi, \xc5\xa1to ukazuje na to da se zajedni\xc4\x8dki predak razlikovao od dana\xc5\xa1njih \xc4\x8dimpanzi. Nakon \xc5\xa1to su se linija ljudi i \xc4\x8dimpanza odvojile i jedna i druga pro\xc5\xa1le su kroz znatne evolutivne promjene. Stopala potonjih specijalizirala su za kretanje po drve\xc4\x87u, dok su se stopala vrste Ardipithecus ramidus bolje prilagodila hodanju. O\xc4\x8dnjaci vrste A. ramidus su manji i jednake veli\xc4\x8dine i kod \xc5\xbeenki i kod mu\xc5\xbejaka, \xc5\xa1to ukazuje na smanjene sukobe me\xc4\x91u mu\xc5\xbejacima, pove\xc4\x87ano vezivanje unutar parova i vi\xc5\xa1e ulaganja u potomke. "Prema tome, fundamentalne promjene u reprodukciji i dru\xc5\xa1tvenom pona\xc5\xa1anju vjerojatno su se pojavile kod hominida dugo prije nego \xc5\xa1to su imali velik mozak i po\xc4\x8deli koristiti kamene alate," zaklju\xc4\x8dio je istra\xc5\xbeiva\xc4\x8dki tim.\n_START_SECTION_\nArdi\n_START_PARAGRAPH_\nDana 1. listopada 2009. paleontolozi su slu\xc5\xbebeno obznanili otkri\xc4\x87e relativno potpunog kostura vrste A. ramidus, koji je iskopan 1994. godine. Fosil predstavlja ostatke \xc5\xbeenke od 50 kg, malog volumena mozga, nazvane "Ardi", a uklju\xc4\x8duje i ve\xc4\x87inu lubanje i zuba, kao i zdjelicu, ruke i stopala. Otkriven je u Afarskoj pustinji u Etiopiji, na nalazi\xc5\xa1tu poznatom kao Aramis u regiji Srednjeg Awasha. Radiometrijsko datiranje slojeva vulkanskog pepela oko naslaga ukazuju na to da je Ardi \xc5\xbeivjela prije oko 4,4 milijuna godina. Drugi, me\xc4\x91utim, sumnjaju u ispravnost te procjene. Fleagle i Kappelman predla\xc5\xbeu da je regija u kojoj je Ardi prona\xc4\x91ena te\xc5\xa1ka za datiranje radiometrijskim postupkom, te smatraju da bi se starost Ardi trebala smanjiti na 3,9 milijuna godina._NEWLINE_Znanstvenici koji su opisali taj fosil smatraju da on poja\xc5\xa1njava etapu evolucije \xc4\x8dovjeka o kojem se malo znalo, vi\xc5\xa1e od milijun godina prije Lucy (Australopithecus afarensis), ikonskog kandidata za ranog ljudskog pretka, koja je \xc5\xbeivjela prije 3,2 milijuna godina, a otkrivena je 1974. godine, samo 74 km od mjesta otkri\xc4\x87a Ardi. Me\xc4\x91utim, po\xc5\xa1to Ardijin skelet nije stariji od najranijih fosila Australopithecusa za vi\xc5\xa1e od 200 000 godina, te bi zapravo mogao biti mla\xc4\x91i od njih, neki istra\xc5\xbeiva\xc4\x8di sumnjaju da on mo\xc5\xbee predstavljati izravnog pretka Australopithecusa._NEWLINE_Neki istra\xc5\xbeiva\xc4\x8di na osnovu oblika zdjelice i udova i prisutnosti opre\xc4\x8dnog palca zaklju\xc4\x8duju da je "Ardi" bila fakultativni (neobavezni) dvono\xc5\xbeac: da se na tlu kretala na dvije noge, ali na drve\xc4\x87u na sve \xc4\x8detiri. A. ramidus je imao slabije razvijenu sposobnost hodanja od kasnijih hominida i nije mogao daleko hodati i tr\xc4\x8dati. Zubi ukazuju na sve\xc5\xbederstvo i vi\xc5\xa1e su generalizirani nego kod dana\xc5\xa1njih velikih majmuna.\n_START_SECTION_\nArdipithecus kadabba\n_START_PARAGRAPH_\nArdipithecus kadabba je "poznat samo iz fosiliziranih zuba i djeli\xc4\x87a kostiju kostura", a smatra se da je star oko 5,6 milijuna godina. Opisuje se kao "vjerojatni predak" vrste A. ramidus. Iako se isprva smatrala podvrstom vrste Ardipithecus ramidus, antropolozi Yohannes Haile-Selassie, Gen Suwa i Tim White su 2004. godine objavili \xc4\x8dlanak u kojem uzdi\xc5\xbeu A. kadabba na nivo vrste na temelju novootkrivenih zuba iz Etiopije. Ti zubi pokazuju "primitivnu morfologiju i obrazac tro\xc5\xa1nje", \xc5\xa1to ukazuje na to da je A. kadabba odvojena vrsta od A. ramidusa._NEWLINE_Naziv vrste potje\xc4\x8de od afarske rije\xc4\x8di za "primitivnog pretka porodice".\n_START_SECTION_\nNa\xc4\x8din \xc5\xbeivota\n_START_PARAGRAPH_\nStruktura no\xc5\xbenih prstiju i zdjelice vrste A. ramidus ukazuju na to da se on kretao uspravno._NEWLINE_Prema Scottu Simpsonu, fosilni ostaci iz Srednjeg Awasha ukazuju na to da su i A. kadabba i A. ramidus \xc5\xbeivjele u stani\xc5\xa1tu koje je bilo "mozaik \xc5\xa1uma i travnjaka s obli\xc5\xbenjim jezerima, mo\xc4\x8dvarama i izvorima," ali potrebno je jo\xc5\xa1 istra\xc5\xbeivanja kako bi se utvrdilo koje je stani\xc5\xa1te u Goni Ardipithecus preferirao.\n_START_SECTION_\nAlternativni pogledi\n_START_PARAGRAPH_\nIstra\xc5\xbeiva\xc4\x8di izvan izvorne grupe iz 2009. koja je pru\xc5\xbeila opis jo\xc5\xa1 uvijek nisu istra\xc5\xbeili fosile Ardipithecusa, a paleobiologija i srodstvo tih stvorenja postalo je predmetom kontroverze. Skeptici tvrde da se mnoge od njegovih osobina, navodno sli\xc4\x8dnih onima kod hominina, pojavljuju drugdje me\xc4\x91u \xc5\xbeivu\xc4\x87im, kao i izumrlim primatima, te da dostpuni dokazi ne podr\xc5\xbeavaju tvrdnju o njegovom statusu hominina i o njegovom na\xc4\x8dinu kretanja.'