b'\n_START_ARTICLE_\nPolitika (Aristotel)\n_START_SECTION_\nTerminolo\xc5\xa1ke napomene\n_START_PARAGRAPH_\nUvrije\xc5\xbeeno je, no ne i posve precizno, kazati da se u ovom djelu govori o dr\xc5\xbeavi (umjesto o polisu ili o gradu-dr\xc5\xbeavi). O dr\xc5\xbeavi se, u modernom smislu rije\xc4\x8di, govori naime tek od Machiavellija naovamo._NEWLINE_Nadalje, Aristotelovo shva\xc4\x87anje pojma demokracije nije jednako modernom shva\xc4\x87anju tog pojma. Aristotel naime nema u vidu neki oblik zastupni\xc4\x8dkog preno\xc5\xa1enja ovlasti tako da, kao u modernim dr\xc5\xbeavama, svi istovremeno na posredan a samo neki na izravan na\xc4\x8din sudjeluju u dr\xc5\xbeavnoj vlasti: on pretpostavlja da gra\xc4\x91ani naizmjence vladaju jedan nad drugim, tako da je svatko neko vrijeme vladar a neko vrijeme podanik._NEWLINE_Tako\xc4\x91er valja istaknuti da Aristotelov pojam politeia ima dva zna\xc4\x8denja: 1. ustav, ustrojstvo polisa, dr\xc5\xbeavni poredak (nadre\xc4\x91eni pojam koji obuhva\xc4\x87a sve oblike vladavina); 2. politeja, ustavna vladavina (jedan konkretan oblik vladavine).\n_START_SECTION_\nSadr\xc5\xbeaj\n_START_PARAGRAPH_\nAristotelova Politika se sastoji od osam knjiga (poglavlja), ozna\xc4\x8denih gr\xc4\x8dkim slovima od \xce\x91 do \xce\x98. Knjige I, II i III sadr\xc5\xbee op\xc4\x87u teoriju polisa i kritik\xc4\x8dki osvrt na teze ranijih autora (prvenstveno Platona; u knjigama IV, V i VI razmatraju se razli\xc4\x8diti oblici ustava (ustrojstva polisa, "dr\xc5\xbeavnog poretka", gr\xc4\x8d. politeia), tri prihvatljiva, ispravna (monarhija tj. kraljevstvo, aristokracija tj.vladavina najboljih, politeja tj. ustavna vladavina) i tri neprihvatljiva, pogre\xc5\xa1na (tiranija tj. samosilni\xc5\xa1tvo, oligarhija tj. vladavina malobrojnih, demokracija tj. pu\xc4\x8dka vladavina); knjige VII i VIII posve\xc4\x87ene su idealnom obliku ustava.\n_START_SECTION_\nKnjiga I (\xce\x91, Alpha)\n_START_PARAGRAPH_\nU knjizi I (Alpha), Aristotel govori kako je svaki polis svrhovito zajedni\xc5\xa1tvo, i da to zajedni\xc5\xa1tvo te\xc5\xbei najvi\xc5\xa1em dobru, budu\xc4\x87i da je polis najvi\xc5\xa1a ljudska institucija. Po Aristotelu, dr\xc5\xbeava nastaje po prirodi (a ne po dogovoru ili ugovoru); ona je naravna tvorevina, \xc4\x8dovjek se po svojoj prirodi udru\xc5\xbeuje u sve \xc5\xa1ire i \xc5\xa1ire zajednice, sve do polisa (ho anthropos phusei politikon zoon). Zajednica je va\xc5\xbenija od pojedinca. Pojedinac, naime, koji ne mo\xc5\xbee \xc5\xbeivjeti u zajednici ili kojemu zajednica nije potrebna (koji je sam sebi dovoljan), te nije njezin dio, nije \xc4\x8dovjek, nego je ili zvijer ili bog. \xc4\x8covjek je dru\xc5\xa1tveno bi\xc4\x87e. \xc4\x8covjek, prema Aristotelu, nema samodostatnost (autarkeia); idealu samodostatnosti pribli\xc5\xbeava se tek polis. Aristotel smatra kako polis nastaje iz ni\xc5\xbeih, tako\xc4\x91er prirodnih oblika ljudskih zajedni\xc5\xa1tava: od zajednice izme\xc4\x91u mu\xc5\xa1karca i \xc5\xbeene, te od zajednice izme\xc4\x91u gospodara i roba nastaje obitelj, \xc4\x8dija je svrha opstanak ("puko \xc5\xbeivljenje"); vi\xc5\xa1e obitelji ujedinjuje se u selo, a vi\xc5\xa1e sela u polis (\xc4\x8dija je svrha \xe2\x80\x9edobro \xc5\xbeivljenje\xe2\x80\x9c ili sre\xc4\x87a, eudaimonia)._NEWLINE_U istoj knjizi Aristotel analizira ropstvo. Roba smatra \xc5\xbeivom imovinom, oru\xc4\x91em koje govori, a njegovo je ropstvo utemeljeno u prirodnoj, priro\xc4\x91enoj inferiornosti, premda postoji i umjetno ropstvo, ropstvo zarobljenika. Rob o kojemu Aristotel govori pomo\xc4\x87nik je u ku\xc4\x87anstvu; ne razmatra mogu\xc4\x87e zloupotrebe robova u djelatnostima proizvodnje (izvan ku\xc4\x87anstva). Umno je bi\xc4\x87e ono koje vlada i ono je po svojoj prirodi gospodar i vladar, a bi\xc4\x87a koja su predvi\xc4\x91ena za fizi\xc4\x8dki rad jesu robovi.\n_START_SECTION_\nKnjiga II (\xce\x92, Beta)\n_START_PARAGRAPH_\nKnjiga II razmatra razli\xc4\x8dita stajali\xc5\xa1ta o idealno ure\xc4\x91enom polisu, te prikaz nekih stvarnih polisa. Aristotel ovdje kritizira vi\xc4\x91enje idealnog dru\xc5\xa1tvenog ure\xc4\x91enja kakvo je Platon opisao u svojim djelima Dr\xc5\xbeava i Zakoni. Prema Aristotelu, slabost je Platonova nacrta dr\xc5\xbeave njegov zahtjev da ona bude unitarna, tj. \xc5\xa1to jedinstvenija. Opasnost je Platonove koncepcije u tomu \xc5\xa1to odvajanje elitnog sloja pu\xc4\x8danstva od ostatka gra\xc4\x91ana produbljuje jaz me\xc4\x91u dru\xc5\xa1tvenim slojevima, \xc5\xa1to mo\xc5\xbee dovesti do vojne diktature. Aristotel kritizira Platonovu ideju zajedni\xc5\xa1tva (Platon zahtijeva zajedni\xc5\xa1tvo \xc5\xbeena i djece za vladarsku i vojni\xc4\x8dku klasu) i zajedni\xc4\x8dkog zemljoposjedni\xc5\xa1tva, te kao najrealisti\xc4\x8dniju predla\xc5\xbee mogu\xc4\x87nost zemljoposjedni\xc5\xa1tva gdje je zemlja privatna, a zajedni\xc4\x8dko je u\xc5\xbeivanje proizvoda. Zaklju\xc4\x8dno, Platonove ideje pokazuju se kao neprovedive u praksi.\n_START_SECTION_\nKnjiga III (\xce\x93, Gamma)\n_START_PARAGRAPH_\nOvo je sredi\xc5\xa1nja knjiga Aristotelove Politike; tema joj je op\xc4\x87a teorija dr\xc5\xbeave. U njoj se razmatraju fundamentalna pitanja filozofije politike: \xc5\xa1to je dr\xc5\xbeava? (polis), tko je gra\xc4\x91anin? (dr\xc5\xbeavljanin, gr\xc4\x8d. polites)? (tj. tko se treba smatrati gra\xc4\x91aninom) te je li isto dobar gra\xc4\x91anin i dobar \xc4\x8dovjek? (tj. koja je uloga vrline u polisu, drugim rije\xc4\x8dima Aristotel postavlja pitanje odnosa etike i politike). Nadalje, analiziraju se pojedini oblici dr\xc5\xbeavnog ure\xc4\x91enja._NEWLINE_Dr\xc5\xbeavu ne \xc4\x8dini samo jedinstven teritorij i ona nije nastala samo zbog toga da se sprije\xc4\x8de nepravde ili urede trgova\xc4\x8dki odnosi. Dr\xc5\xbeava je zajednica koja ima za cilj omogu\xc4\x87iti sretan \xc5\xbeivot, \xc5\xbeivot u vrlini i ekonomski nezavisan. Dr\xc5\xbeava je dobro ure\xc4\x91ena kada su gra\xc4\x91ani koji sudjeluju u vlasti dobri i puni vrlina. Najvi\xc5\xa1e dobro u polisu jest pravednost, a pravednost je ono \xc5\xa1to je op\xc4\x87ekorisno (a ne korisno samo za neke). Svrha je dr\xc5\xbeavne zajednice promicanje vrline. Iz ovoga je vidljivo da Aristotel ne pravi jasnu granicu izme\xc4\x91u etike i politike, koju \xc4\x87e povu\xc4\x87i tek Niccol\xc3\xb2 Machiavelli (1469.-1527.)._NEWLINE_Definicija gra\xc4\x91anina ovisi o obliku ure\xc4\x91enja, no op\xc4\x87enito se mo\xc5\xbee re\xc4\x87i da je gra\xc4\x91anin onaj tko sudjeluje u sudbenoj i politi\xc4\x8dkoj vlasti, te ispunja gra\xc4\x91anske du\xc5\xbenosti kao \xc5\xa1to je izravno sudjelovanje u poslovima administracije polisa, za \xc5\xa1to je neophodan preduvjet schol\xc3\xa9 (oslobo\xc4\x91enost od nu\xc5\xbenih poslova, slobodno vrijeme, dokolica). Onaj tko je gra\xc4\x91anin u pu\xc4\x8dkoj vladavini (demokratia), \xc4\x8desto nije gra\xc4\x91anin u vladavini malobrojnih (oligarchia). Posao i du\xc5\xbenost svih gra\xc4\x91ana jest briga za dobro zajednice. Vrlina gra\xc4\x91anina se sastoji u tome da vlada i pokorava se. Za vrlinu ljudi potrebne su tri stvari \xe2\x80\x93 priroda, navika i razum._NEWLINE_Aristotel nadalje dijeli ustave (dr\xc5\xbeavne poretke) na ispravne i pogre\xc5\xa1ne. Ispravni su oni koji za svoj cilj imaju zajedni\xc4\x8dko dobro, a pogre\xc5\xa1ni su ("zastrane" su) i samosilni\xc4\x8dki oni koji za svoj cilj imaju dobro samo onih na vlasti. Kriterij je njegove podjele dakle motiv onih na vlasti pri dono\xc5\xa1enju politi\xc4\x8dkih odluka._NEWLINE_Ispravni oblici ustavne vladavine jesu sljede\xc4\x87i: monarhija tj. kraljevstvo, aristokracija tj.vladavina najboljih te politeja tj. ustavna vladavina. Pogre\xc5\xa1ni oblici ustavne vladavine jesu sljede\xc4\x87i: tiranija tj. samosilni\xc5\xa1tvo, oligarhija tj. vladavina malobrojnih te demokracija tj. pu\xc4\x8dka vladavina._NEWLINE_Drugim rije\xc4\x8dima, svi dr\xc5\xbeavni poreci \xc4\x8diji je cilj op\xc4\x87e dobro ispravni su, bez obzira na to vlada li jedan (kraljevstvo) ili manjina (vladavina najboljih) ili ve\xc4\x87ina tj. mno\xc5\xa1tvo (ustavna vladavina). A ako se vlada s ciljem partikularnih interesa, partikularno shva\xc4\x87ene pravednosti, bilo da vlada jedan ili manjina ili ve\xc4\x87ina, govorimo o zastranama: kraljevstvo tako mo\xc5\xbee zastraniti u samosilni\xc5\xa1tvo (jednovladu na korist samovladara), vladavina najboljih u vladavinu malobrojnih (na korist samo bogata\xc5\xa1a), a ustavna vladavina u pu\xc4\x8dku vladavinu (na korist samo siromaha)._NEWLINE_Najprihvatljivijim oblikom vladavine Aristotel smatra politeju (ustavnu vladavinu), sastavljenu od ljudi srednjeg sloja, budu\xc4\x87i da on smatra da \xe2\x80\x9eje umjereno i srednje ono najbolje [\xe2\x80\xa6] jer tada je najlak\xc5\xa1e podvrgavati se razumu\xe2\x80\x9c. A srednja klasa mora biti mnogobrojna da bi dr\xc5\xbeava bila dobra. Osim toga, ako je mno\xc5\xa1tvo, tj. ve\xc4\x87ina, isklju\xc4\x8deno iz vladanja, postoji mogu\xc4\x87nost nezadovoljstva i pobuna.'