b'\n_START_ARTICLE_\nVojna krajina\n_START_SECTION_\nRazlozi osnivanja\n_START_PARAGRAPH_\nZametkom Vojne krajine mogu se smatrati vojnoustrojbene mjere kralja Matije Korvina protiv Osmanlija. Stvaranjem Jaja\xc4\x8dke, Srebreni\xc4\x8dke i \xc5\xa0aba\xc4\x8dke banovine, Korvin je \xc5\xa1titio ju\xc5\xbenu Ma\xc4\x91arsku i Slavoniju, no sredi\xc5\xa1nja je Hrvatska i dalje ostala neza\xc5\xa1ti\xc4\x87ena. Kako bi to otklonio, 1469., po uzoru na osmanlijske kapetanije u Bosni, osniva Senjsku kapetaniju. Zbog nedovoljno sna\xc5\xbene i nedovoljno organizirane obrane te sustavnih plja\xc4\x8dka\xc5\xa1kih pohoda i osmanlijskih osvajanja, Hrvatska je tijekom XVI. stolje\xc4\x87a svedena na \xc2\xabostatak ostataka\xc2\xbb.\n_START_SECTION_\nXVI. stolje\xc4\x87e\n_START_PARAGRAPH_\nIzborom habsbur\xc5\xa1kog nadvojvode Ferdinanda za hrvatskoga kralja, 1527. godine, po\xc4\x8dinje razdoblje izgradnje i konsolidacije vojnokraji\xc5\xa1koga obrambenog sustava. Iako vladar na sebe preuzima sasvim odre\xc4\x91ene obveze u obrani Hrvatske, on ih u prvom desetlje\xc4\x87u vrlo slabo ispunjava. Osnovana je samo Biha\xc4\x87ka kapetanija, a Osmanlije su 1529. godine dospjeli \xc4\x8dak do be\xc4\x8dkih zidina. Doma\xc4\x87e stanovni\xc5\xa1tvo odvedeno je u tursko ropstvo ili je izbjeglo u brojnim valovima. Gospodarska i vojna snaga hrvatskog plemstva neprekidno se smanjivala. U nemogu\xc4\x87nosti da odr\xc5\xbeava svoje utvrde i posjede, ono je sve \xc4\x8de\xc5\xa1\xc4\x87e prisiljeno predavati ih habsbur\xc5\xa1kom vladaru._NEWLINE_Tek je 1553. godine uslijedilo prvo zna\xc4\x8dajnije ure\xc4\x91enje Vojne krajine. Tvorac prve reforme bio je vrhovni kraji\xc5\xa1ki zapovjednik Ivan Lenkovi\xc4\x87. Kraji\xc5\xa1ko je podru\xc4\x8dje podijeljeno na dva dijela: Hrvatsku krajinu (Krabatische Graenitz) i Gornjoslavonsku krajinu (Windische, Oberslawonische Graenitz), poznatu kao Slavonska vojna krajina ili Vara\xc5\xbedinski generalat. Na granici s onda\xc5\xa1njim Osmanskim Carstvom tj. na crti Senj-Oto\xc4\x8dac-Slunj- Glina-Hrastovica-Sisak-Ivani\xc4\x87 (Ivani\xc4\x87 Grad)-Koprivnica-Kri\xc5\xbeevci-\xc4\x90ur\xc4\x91evac-Drnje, gradi se prvi, neprekinut niz utvrda i \xc4\x8dardaka. Ustrojene su nove kapetanije koje nose ime najzna\xc4\x8dajnije utvrde na svom podru\xc4\x8dju: Ogulinska, Hrastovi\xc4\x8dka, \xc5\xbdumbera\xc4\x8dka, Koprivni\xc4\x8dka, Kri\xc5\xbeeva\xc4\x8dka i Ivani\xc4\x87ka. U manjim se utvrdama nalaze posade sastavljene od njema\xc4\x8dkih pje\xc5\xa1aka i lako naoru\xc5\xbeanih hrvatskih vojnika. U ve\xc4\x87im tvr\xc4\x91avama posadu \xc4\x8dine te\xc5\xa1ko naoru\xc5\xbeani njema\xc4\x8dki konjanici i lako Hrvatsko konjani\xc5\xa1tvo._NEWLINE_Tro\xc5\xa1kovi vojnokraji\xc5\xa1ke obrane za habsbur\xc5\xa1ke su vladare predstavljali veliki teret. Sabor zemalja Unutarnje Austrije u Brucku na Muri 1578. godine to\xc4\x8dno je utvrdio obveze u pokrivanju vojnih tro\xc5\xa1kova te odredio prioritete u ostvarivanju bolje obrambene strategije. \xc5\xa0tajerski su stale\xc5\xbei trebali financirati Gornjoslavonsku, a kranjski i koru\xc5\xa1ki stale\xc5\xbei Hrvatsku krajinu._NEWLINE_Potkraj XVI. stolje\xc4\x87a uobi\xc4\x8dajio se naziv Karlova\xc4\x8dki generalat za Hrvatsku krajinu, a 30-ih god. XVII. stolje\xc4\x87a  Vara\xc5\xbedinski generalat za Gornjoslavonsku. Vojna krajina tijekom XVI. i XVII. stolje\xc4\x87a u vojnom je pogledu izdvojena iz vlasti hrvatskog bana i Hrvatskoga sabora i pod\xc4\x8dinjena je vrhovnom zapovjedni\xc5\xa1tvu nadvojvode Karla i Ratnog vije\xc4\x87a u Grazu._NEWLINE_Bez obzira na nov\xc4\x8danu potporu unutarnjoaustrijskih stale\xc5\xbea, financiranje Vojne krajine nije potpuno u\xc4\x8dinkovito. Umjesto uporabe pla\xc4\x87eni\xc4\x87kih postrojbi, vojni krugovi u Grazu nastoje primijeniti druga rje\xc5\xa1enja za vojnokraji\xc5\xa1ku obranu na opustjelim podru\xc4\x8djima Hrvatske. Ve\xc4\x87 30-ih godina XVI. stolje\xc4\x87a Dvor je odlu\xc4\x8dio podijeliti zemlju i odre\xc4\x91ene povlastice novim doseljenicima (uskoci, prebjezi) na \xc5\xbeumbera\xc4\x8dkom podru\xc4\x8dju, koji su zauzvrat trebali slu\xc5\xbeiti u carskoj vojsci. Jam\xc4\x8de\xc4\x87i posebne povlastice, daju\xc4\x87i im status slobodnih seljaka, Be\xc4\x8d je istodobno poku\xc5\xa1avao zadr\xc5\xbeati i preostalo doma\xc4\x87e stanovni\xc5\xa1tvo. Za razliku od pla\xc4\x87enih posada u pograni\xc4\x8dnim utvrdama, ovi su kraji\xc5\xa1ki borci bili organizirani u desetak i vi\xc5\xa1e vojvodstava po jednoj kapetaniji.\n_START_SECTION_\nXVII. stolje\xc4\x87e\n_START_PARAGRAPH_\nTijekom XVII. stolje\xc4\x87a slijedi razdoblje razmjernog mira, u kojem su iz Bosanskoga pa\xc5\xa1aluka provaljivali tek manji vojni odredi._NEWLINE_Po\xc4\x8detkom studenoga 1630. godine vladar izdaje Vla\xc5\xa1ke statute, odnosno Statuta Valachorum, koji su regulirali odnos vla\xc5\xa1kih doseljenika iz Osmanlijskog Carstva prema vojnim zapovjednicima, njihove obveze i prava na unutarnju samoupravu. Stvaranjem novoga, vojnog stale\xc5\xbea kraji\xc5\xa1nika, polako se ostvarivao proces izdvajanja kraji\xc5\xa1kog teritorija od vlasti Hrvatskog sabora i bana._NEWLINE_Uspje\xc5\xa1nim ratom koji je uslijedio nakon turskog poraza pred Be\xc4\x8dom 1683. godine, oslobo\xc4\x91en je ve\xc4\x87i dio teritorija Hrvatskog Kraljevstva. Bez obzira na to \xc5\xa1to je Vojna krajina izgubila svoju osnovnu obrambenu namjenu, vojnokraji\xc5\xa1ki se sustav i dalje odr\xc5\xbeao, dapa\xc4\x8de je i pro\xc5\xa1iren na prostor Slavonije i Banata. Razlozi odr\xc5\xbeavanja vojnog sustava u njegovim su centralisti\xc4\x8dkim i apsolutisti\xc4\x8dkim mogu\xc4\x87nostima za habsbur\xc5\xa1ko prijestolje te u potrebi brzog prikupljanja jeftine i brojne vojske.\n_START_SECTION_\nXVIII. i XIX. stolje\xc4\x87e\n_START_PARAGRAPH_\nSredinom XVIII. stolje\xc4\x87a uslijedio je proces temeljite reorganizacije Vojne krajine po uzoru na carsku vojsku i njezine regularne pukovnije. Godine 1737. dolazi i do formalnog ukidanja Vla\xc5\xa1kih statuta. Ukinute su sve dotadanje kapetanije i vojvodstva, a umjesto njih slijedila je raspodjela Vojne krajine na generalkomande, pukovnije i satnije. Tako su Kri\xc5\xbeeva\xc4\x8dka i \xc4\x90urdeva\xc4\x8dka pukovnija odsad \xc4\x8dinile Vara\xc5\xbedinsku krajinu; Li\xc4\x8dka, Oto\xc4\x8dka, Ogulinska i Slunjska pukovnija Karlova\xc4\x8dku krajinu; Gradi\xc5\xa1ka, Brodska i Petrovaradinska pukovnija Slavonsku krajinu, a Prva i Druga banska pukovnija Bansku krajinu._NEWLINE_Dok je u Vojnoj krajini nakon 1767. godine svaki dvanaesti stanovnik slu\xc5\xbeio kao vojnik, to je za ostali dio Habsbur\xc5\xa1ke Monarhije vrijedilo tek za svakoga \xc5\xa1ezdesetdrugog stanovnika. Kraji\xc5\xa1nici su ubudu\xc4\x87e nastupali kao profesionalni vojnici, spremni za pokret na sva europska rati\xc5\xa1ta. U Krajini je tijekom stolje\xc4\x87a nastalo mje\xc5\xa1ovito stanovni\xc5\xa1tvo autohtonih Hrvata i prebjeglih hrvatskih kmetova kao ve\xc4\x87inskog naroda, te brojnih vla\xc5\xa1kih prebjega i manjeg broja srpskih izbjeglica._NEWLINE_Usprkos brojnim zahtjevima Hrvatskoga sabora, Vojna je krajina razvoja\xc4\x8dena tek 8. kolovoza 1873. godine, a odluka o ponovnom ujedinjenju s maticom zemljom donesena je 15. srpnja 1881. godine.\n_START_SECTION_\nVojna krajina u slu\xc5\xbebi srpske nacionalne ideologije\n_START_PARAGRAPH_\nDok u vezi sa samom pojavom Vojne krajine i interpretacije njezina nastanka, trajanja i ukinu\xc4\x87a nema ve\xc4\x87ih dvojbi i nepoznanica ni za hrvatsku (radovi Valenti\xc4\x87a, Buczynskog, Pavli\xc4\x8devi\xc4\x87a, Roksandi\xc4\x87a, Kruheka i dr.) ni za svjetsku historiografiju koja se bavila tim pitanjem (G. Rothenberg, J. Amstadt), potrebno je ne\xc5\xa1to re\xc4\x87i o ideologiziranome tuma\xc4\x8denju nastanka i statusa Vojne krajine u dijela srpskih povjesni\xc4\x8dara i ideologa. Osim ozbiljnih vojnopovijesnih radova Gligora Stanojevi\xc4\x87a, u srpskoj je historiografiji, poglavito u posljednjim desetlje\xc4\x87ima raspadaju\xc4\x87e SFRJ, a potom i u \xc2\xabkrnjoj Jugoslaviji\xc2\xbb, nastalo obilje propagandisti\xc4\x8dke literature koje je smjeralo upotrijebiti jednu povijesnu \xc4\x8dinjenicu u dnevnopoliti\xc4\x8dke svrhe, poglavito velikosrpske. S tim u svezi valja re\xc4\x87i da u srpskoj suvremenoj historiografiji zapravo i nema stru\xc4\x8dnjaka specijaliziranoga za povijest Vojne krajine, nego se uglavnom radi o promid\xc5\xbebenim krparijama koje se pojavljuju u radovima pisaca poput Vasilija Kresti\xc4\x87a, Jeremije Mitrovi\xc4\x87a, Petra D\xc5\xbead\xc5\xbei\xc4\x87a ("Nova usta\xc5\xa1ka dr\xc5\xbeava") ili Petra Milosavljevi\xc4\x87a. Osnovne su teze te, uvjetno re\xc4\x8deno, \xc2\xab\xc5\xa1kole\xc2\xbb sljede\xc4\x87e: stanovni\xc5\xa1tvo Vojne krajine bilo je etni\xc4\x8dki prete\xc5\xbeito srpsko; Srbi naseljeni u Vojnoj krajini obranili su Hrvatsku (na neki na\xc4\x8din, to je artikulacija mita o srpskom ratni\xc5\xa1tvu) dok su Hrvati samo pasivno gledali ili su se razbje\xc5\xbeali pred turskim prodiranjem; Srbi su u Vojnoj krajini bili oslobo\xc4\x91eni raznih nameta i davanja, \xc5\xa1to je izazivalo animozitet i zavist kod okolnoga hrvatskoga stanovni\xc5\xa1tva i plemstva, jer je takav polo\xc5\xbeaj bio, u neku ruku, simbol slobode ili slobodarskoga na\xc4\x8dina \xc5\xbeivota; kraji\xc5\xa1ki Srbi nisu nikad bili dio hrvatskoga dru\xc5\xa1tva i marno su \xc4\x8duvali uspomenu na svoju neovisnost i samostalnost koju su u\xc5\xbeivali od svoje doseobe - poglavito putem \xc2\xabVla\xc5\xa1kih statuta\xc2\xbb i crkveno-\xc5\xa1kolske autonomije koju su u\xc5\xbeivali kao pripadnici isto\xc4\x8dno-pravoslavne vjere; herojskim otporom Srbi su se uspjeli othrvati stoljetnim nasrtajima katoli\xc4\x8dke Habsbur\xc5\xa1ke Monarhije da ih pokatoli\xc4\x8di i tako im poni\xc5\xa1ti srpski nacionalni identitet, iako je manji dio Srba podlegao tomu pritisku, prije svega u \xc5\xbdumberku (a mo\xc5\xbeda i Senju). To su, ukratko, glavne teze navedene \xc2\xab\xc5\xa1kole\xc2\xbb._NEWLINE_Te su tvrdnje mje\xc5\xa1avina istina, poluistina i la\xc5\xbei - u cjelini, taj je ideologizirani paket neistinit. Kao \xc5\xa1to citirana literatura bjelodano pokazuje, kraji\xc5\xa1ko je stanovni\xc5\xa1tvo bilo mje\xc5\xa1avina doma\xc4\x87ih ljudi, prebjega raznih vrsta (me\xc4\x91u kojima su znatan, no ne i dominantan dio bili Vlasi) i asimiliranih prido\xc5\xa1lica s raznih strana. Sam je vla\xc5\xa1ki element po etni\xc4\x8dkomu korijenu romanizirano paleobalkansko pu\xc4\x8danstvo kod kojega je od zreloga srednjega vijeka uznapredovao proces slavizacije, i koji je sudjelovao u etnogenezi velikoga broja naroda, napose Bugara, Srba, Albanaca, Rumunja, Makedonaca, Bo\xc5\xa1njaka-muslimana, Hrvata, Crnogoraca, a manjim dijelom i Slovenaca i Ma\xc4\x91ara (vla\xc5\xa1ko pitanje je do sada najtemeljitije obra\xc4\x91eno u studiji albansko-hrvatskog povjesni\xc4\x8dara Zefa Mirdite). Govoriti o Vlasima onoga doba kao o Hrvatima ili Srbima povijesni je anakronizam i besmislica. Ono \xc5\xa1to nije sporno, i \xc5\xa1to je op\xc4\x87eprihva\xc4\x87eni stav svjetske historiografije, jest da se nacionalna kristalizacija na ju\xc5\xbenoslavenskom podru\xc4\x8dju odvijala ponajvi\xc5\xa1e na crti konfesionalne pripadnosti, dok su jezik i protonacionalne tradicije igrale va\xc5\xbenu ulogu tek u zavr\xc5\xa1nim fazama etnokonfesionalne diferencijacije. _NEWLINE_Tako su se srpska i hrvatska nacija na podru\xc4\x8dju biv\xc5\xa1e Vojne krajine pojavile u drugoj polovici 19. stolje\xc4\x87a, a razdvajanje je i nacionalno svrstavanje teklo prvenstveno po liniji konfesionalne pripadnosti. Podatci pak o konfesionalnoj pripadnosti, brojniji od 18. stolje\xc4\x87a, no pouzdaniji u 19., daju sljede\xc4\x87u sliku: 31. listopada 1857. godine Hrvatsko-slavonska krajina je imala 675.817 stanovnika, od toga 396.843 (58,8%) rimokatolika, 272.755 (40,3%) pravoslavnih i 720 (0,8%) evangelika. Budu\xc4\x87i da je broj\xc4\x8dano zanemariv bio udjel stranaca, a i kasniji popisi pu\xc4\x8danstva po jeziku (\xc2\xabilirskom\xc2\xbb) daju sli\xc4\x8dnu sliku, jasno se vidi da Srbi (ukoliko u tu kategoriju brojimo sve isto\xc4\x8dne kr\xc5\xa1\xc4\x87ane) nisu bili ve\xc4\x87ina u Vojnoj granici. Aproksimativni podatci iz prethodnih popisa (npr., ponekad je prebrajan samo broj ku\xc4\x87a, nekad broj mu\xc5\xa1karaca i sl.) daju sli\xc4\x8dnu sliku. Po reorganizaciji, vidljivo je da je katoli\xc4\x8dko pu\xc4\x8danstvo prevladavalo u oto\xc4\x8da\xc4\x8dkoj, ogulinskoj, kri\xc5\xbeeva\xc4\x8dkoj, \xc4\x91ur\xc4\x91eva\xc4\x8dkoj, brodskoj i gradi\xc5\xa1koj pukovniji, pravoslavno u li\xc4\x8dkoj i 1. i 2. banskoj, dok je slunjska bila konfesionalno podjednako podijeljena (petrovaradinska, u kojoj su Srbi tvorili ve\xc4\x87inu, velikim dijelom nije u granicama RH). Sljede\xc4\x87i mit je o navodnom kraji\xc5\xa1kom heroizmu koji je obranio Hrvatsku: istina je da je u glavnim bitkama i ratovima u kojima je turska sila prvo zaustavljena, a potom i odbijena i pora\xc5\xbeena, kraji\xc5\xa1ka vojska imala marginalnu ulogu ili je uop\xc4\x87e nije ni bilo. Ve\xc4\x87i je dio postojanja Vojna krajina slu\xc5\xbeila jedino kao izvor lokalnih obra\xc4\x8duna i hajdu\xc4\x8dija, bez utjecaja na promjenu odnosa snaga u kr\xc5\xa1\xc4\x87ansko-turskim ratovima. _NEWLINE_Esencijalno, Vojna je krajina bila jeftini rezervoar upotrebljive vojne snage koja je vi\xc5\xa1e kori\xc5\xa1tena na austrijskim rati\xc5\xa1tima u europskim dinasti\xc4\x8dkim ratovima nego u slamanju osmanlijske mo\xc4\x87i. Pravi je slom turske sile do\xc5\xa1ao u te\xc5\xa1kom ratovanju koncem 17. i po\xc4\x8detkom 18. stolje\xc4\x87a, u kojem su postrojbe Vojne krajine imale neveliku ulogu - glavna je bila dobro opremljena carska vojska sastavljena, najve\xc4\x87im dijelom, od pla\xc4\x87enika iz cijele Europe. U slu\xc4\x8daju pak kopnene Dalmacije, Gligor Stanojevi\xc4\x87 je obradio va\xc5\xbenu ulogu koju su imale postrojbe morla\xc4\x8dkih haramba\xc5\xa1a u 17. stolje\xc4\x87u - no, to ne spada u podru\xc4\x8dje Vojne krajine, a i kasniji poku\xc5\xa1aji nacionalnih atribucija se pokazuju i u tom slu\xc4\x8daju kao anakronizam: morla\xc4\x8dko je pu\xc4\x8danstvo bilo konfesionalno mije\xc5\xa1ano, bez etni\xc4\x8dke samosvijesti. Tjeranje maka na konac opet ne ide u korist srpske nacionalne ideologije: ve\xc4\x87ina je vla\xc5\xa1kih haramba\xc5\xa1a bila katoli\xc4\x8dke konfesionalne pripadnosti._NEWLINE_Jedno od osjetljivijih pitanja je dolazak Vlaha u podru\xc4\x8dje tek nastaju\xc4\x87e Vojne krajine. Neprijeporno je utvr\xc4\x91eno da su do\xc5\xa1li kao turske pomo\xc4\x87ne \xc4\x8dete, te da su vremenom potkupljivani i naseljavani od hrvatskih i austrijskih vlasti. Pod imenom \xc2\xabmartolozi\xc2\xbb (o podrijetlu toga naziva postoje razli\xc4\x8dita mi\xc5\xa1ljenja) nerijetko su imali dvojben status - npr. Hrvatski je sabor 1586. godine donio odluku da se svaki martoloz ima, zbog nasilja i plja\xc4\x8dki \xc5\xa1to su ih \xc4\x8dinili kao turske hajdu\xc4\x8dke \xc4\x8dete, \xc5\xbeiv nabiti na kolac kao zastra\xc5\xa1uju\xc4\x87i primjer drugima. Vremenom je to pu\xc4\x8danstvo uvu\xc4\x8deno u ma\xc5\xa1ineriju habsbur\xc5\xa1koga imperija i kori\xc5\xa1teno u carske vojne svrhe. _NEWLINE_Glede ostalih tvrdnji koje dolaze iz srpskih ideolo\xc5\xa1kih krugova jedino su vrijedne opasaka teze o poku\xc5\xa1ajima katolizacije i o relativno izoliranom statusu pravoslavne konfesionalne zajednice na podru\xc4\x8dju Vojne krajine. Obje su tvrdnje ve\xc4\x87im dijelom to\xc4\x8dne. Sna\xc5\xbean pritisak koji je imao za cilj prijelaz pravoslavnih na katoli\xc4\x8dku konfesiju bio je posebno intenzivan na podru\xc4\x8dju dijela Slavonije i Banovine u 17. i 18. stolje\xc4\x87u. No, nije dao rezultata. _NEWLINE_Postoje vjerodostojna svjedo\xc4\x8danstva o prozelitskim poku\xc5\xa1ajima habsbur\xc5\xa1ke monarhije, kao i Venecije u Dalmaciji (iako dalmatinsko podru\xc4\x8dje ne spada u Vojnu krajinu), no, isto tako, i svjedo\xc4\x8danstva o neuspjehu tih poku\xc5\xa1aja. Ili, po pouzdanim podatcima, nije bilo iole zna\xc4\x8dajnije promjene konfesije u granicama sada\xc5\xa1nje Hrvatske. Pitanje crkveno-\xc5\xa1kolske autonomije usko je vezano s procesom modernizacije i opismenjivanja koji je intenziviran tek od druge polovine 18. stolje\xc4\x87a, a rije\xc5\xa1en ukidanjem konfesionalnih \xc5\xa1kola u klimi sekularnoga liberalizma za doba banovanja Ivana Ma\xc5\xbeurani\xc4\x87a  u 70-im godinama 19. stolje\xc4\x87a. _NEWLINE_To\xc4\x8dna je tvrdnja da je Vojna krajina bila odvojena i neintegrirana u dru\xc5\xa1tvo civilne Hrvatske. No, to nema veze sa srpskom etni\xc4\x8dkom identifikacijom koju ve\xc4\x87ina stanovnika krajine nije ni imala, a o povlasticama iz \xc2\xabVla\xc5\xa1kih statuta\xc2\xbb se odavno nije moglo govoriti jer su ukinuti 1737. godine. Teritorijalno zaokru\xc5\xbeivanje Hrvatske, koje nije u cjelini formalno dovr\xc5\xa1eno u doba postojanja dualne monarhije, po\xc4\x8delo je osloba\xc4\x91anjem ve\xc4\x87eg dijela Slavonije i Dalmacije koncem 17. i po\xc4\x8detkom 18. stolje\xc4\x87a, a nacionalna je integracija uznapredovala tek u poslijenapoleonskom razdoblju, pred sam Ilirski pokret. Formalno ukidanje Vojne krajine 1881. godine nije nai\xc5\xa1lo ni na kakav otpor - dapa\xc4\x8de, veliko je nezadovoljstvo i u civilnoj Hrvatskoj i u Vojnoj krajini vladalo desetlje\xc4\x87ima zbog sprje\xc4\x8davanja i odugovla\xc4\x8denja toga procesa. Sam pojam Vojne krajine ostao je tek oznakom pro\xc5\xa1losti bez ikakvih pravnih, etni\xc4\x8dkih ili civilizacijskih konotacija - sve dok ga nije uskrisila velikosrpska ideologija koncem 20. stolje\xc4\x87a._NEWLINE_Ideologizacija povijesnoga pojma Vojne krajine s ciljem ostvarenja ekspanzionisti\xc4\x8dkih nacionalnih srpskih te\xc5\xbenji zahtijevala je zna\xc4\x8dajno krivotvorenje povijesti: zna\xc4\x8dila je krivotvorenje \xc4\x8dinjenica o etnokonfesionalnom sastavu Vojne krajine; falsifikate o povijesnoj prote\xc5\xbenosti \xe2\x80\x93 jer Vojna krajina nije nikad uklju\xc4\x8divala epicentar teledirigirane srpske pobune, sjevernu Dalmaciju i Knin, kao ni glavni pravac srbijanske agresije u Baranji i Vukovaru, kao i krivotvorbu niza povijesnih podataka na svim poljima: kulturolo\xc5\xa1kom, etnolo\xc5\xa1kom, demografskom, vojnopovijesnom, gospodarskom, umjetni\xc4\x8dkom, jezi\xc4\x8dnopovijesnom, arhitekturalnom. Rezultat tih manipulacija je ideolo\xc5\xa1ka matrica za tvorevinu poznatu kao Republika Srpska Krajina.'