b'\n_START_ARTICLE_\nBe\xc4\x8dki knji\xc5\xbeevni dogovor\n_START_PARAGRAPH_\nBe\xc4\x8dki knji\xc5\xbeevni dogovor potpisan je u 28. o\xc5\xbeujka 1850., kada se u Be\xc4\x8du sastalo 5 knji\xc5\xbeevnika iz Hrvatske, 2 iz Srbije i 1 iz Slovenije radi dogovora o ujedinjenju knji\xc5\xbeevnih jezika Slovenaca, Hrvata i Srba.\n_START_SECTION_\nZna\xc4\x8denje Be\xc4\x8dkog knji\xc5\xbeevnog dogovora\n_START_PARAGRAPH_\nCilj knji\xc5\xbeevnika bio je da se knji\xc5\xbeevni nacionalni jezici \xc5\xa1to je vi\xc5\xa1e mogu\xc4\x87e pribli\xc5\xbee, zbog toga \xc5\xa1to su u to doba smatrali da su svi ju\xc5\xbeni Slaveni jedan narod i stoga trebaju imati jedan knji\xc5\xbeevni jezik. Tako je 1850. godine re\xc4\x8denim Knji\xc5\xbeevnim dogovorom u Be\xc4\x8du zapo\xc4\x8det poku\xc5\xa1aj ujedinjavanja hrvatskoga i srpskoga (i slovenskoga) jezika u jedan jezik. Razlog zbog kojega je do po\xc4\x8detka ujedinjavanja jezik\xc3\xa2 uop\xc4\x87e do\xc5\xa1lo, bio je kako politi\xc4\x8dki (ideja jugoslavenstva bila je izrazito jaka u Ilirskomu pokretu i tada\xc5\xa1njoj Katoli\xc4\x8dkoj crkvi), tako i jezi\xc4\x8dni, usmjeren sna\xc5\xbenijem otporu protiv utjecaja talijanskoga, njema\xc4\x8dkoga, ma\xc4\x91arskoga i turskoga jezika. Ovo potonje nije dalo adekvatnih rezultata. Mada u ono vrijeme \xc5\xa1iroko prihva\xc4\x87en kao kulturni privjesak politi\xc4\x8dkih \xc5\xbeelja za ujedinjenjem ve\xc4\x87ine ju\xc5\xbenoslavenskih zemalja, ovaj je dogovor u desetlje\xc4\x87ima koja slijede, a napose nakon ujedinjavanja Dr\xc5\xbeave Slovenaca, Hrvata i Srba i Kraljevine Srbije u Kraljevstvo Srba, Hrvata i Slovenaca, ote\xc5\xbeao samostalan razvoj hrvatskoga i srpskoga jezika.\n_START_SECTION_\nIshod dogovora\n_START_PARAGRAPH_\nTreba napomenuti da taj dogovor nije bio obavezuju\xc4\x87a isprava stoga jer ga nisu ratificirali ovla\xc5\xa1teni narodni predstavnici, niti su u potpisivanju sudjelovali klju\xc4\x8dni jezikoslovci kao \xc5\xa1to je bio hrvatski Ljudevit Gaj, te stoga nije niti ispo\xc5\xa1tovan. Srbi su nastavili graditi svoj knji\xc5\xbeevni jezik na ekavskom izgovoru \xc5\xa1umadijsko-vojvo\xc4\x91anskog narje\xc4\x8dja uz utjecaj torla\xc4\x8dkih govora, a Hrvati svoj knji\xc5\xbeevni jezik na trojstvu \xc5\xa1tokav\xc5\xa1tine, kajkav\xc5\xa1tine i \xc4\x8dakav\xc5\xa1tine, dok su Slovenci svoj knji\xc5\xbeevni jezik nastavili izgra\xc4\x91ivati na slovenskom narje\xc4\x8dju iz ljubljanske okolice._NEWLINE_Cjeloviti tekst Dogovora nalazi se na Wikizvoru.'