b'\n_START_ARTICLE_\nInkretin\n_START_PARAGRAPH_\nInkretini su skupina hormona, probavnog sustava, koji djeluju tako da pove\xc4\x87avaju osloba\xc4\x91anje inzulina iz beta-stanica Langerhausovih oto\xc4\x8di\xc4\x87a gu\xc5\xa1tera\xc4\x8de, usporavaju apsorpciju hranjivih tvari u krvotok smanjuju\xc4\x87i pra\xc5\xbenjenje \xc5\xbeeluca, te smanjuju otpu\xc5\xa1tanje glukagon iz alfa-stanica Langerhausovih oto\xc4\x8di\xc4\x87a gu\xc5\xa1tera\xc4\x8de, \xc5\xa1to sve smanjuje razinu glukoze u krvi._NEWLINE_Dvije glavne molekule koje ispunjavaju kriterije inkretina su GLP-1 (engl. glucagon-like peptide-1 glukagonu sli\xc4\x8dan peptid) i GIP (engl. gastric inhibitory peptide, \xc5\xbeelu\xc4\x8dani inhibicijski peptid). Oba spoja inaktivira enzim dipeptidil peptidaza 4.\n_START_SECTION_\nPovijest\n_START_PARAGRAPH_\nGodine 1902.g. Bayliss i Starling pretpostavili su da sluznica probavnog sustava sadr\xc5\xbei hormon koji djeluje na egzokrinu sekreciju gu\xc5\xa1tera\xc4\x8de ("sekretin"). Godine 1932.g. La Barre je predlo\xc5\xbeio ime inkretin za hormon iz sluznice gornjeg dijela probavnog trakta koji uzrokuje hipoglikemiju i predlo\xc5\xbeio ga kao mogu\xc4\x87i antidijabetik. Na temelju njihovih radova u periodu od 1939.\xe2\x80\x931940., Leow je sa svojim suradnicima zaklju\xc4\x8dio da je postojanje inkretina upitno, te se 30-ak godina nije zna\xc4\x8dajnije istra\xc5\xbeivalo. Godine 1970. je iz sluznice izoliran GIP, a 1973. su Brown i Dupre pokazali da pove\xc4\x87ava izlu\xc4\x8divanje inzulina.'