b'\n_START_ARTICLE_\nVan Allenovi pojasi zra\xc4\x8denja\n_START_PARAGRAPH_\nVan Allenovi pojasi zra\xc4\x8denja ili Van Allenovi pojasi su podru\xc4\x8dja oko Zemlje u kojima se zbog djelovanja Zemljina magnetskoga polja elektri\xc4\x8dki nabijene \xc4\x8destice (ve\xc4\x87inom protoni i elektroni, uz ne\xc5\xa1to malo alfa-\xc4\x8destica i iona kisika) gibaju velikim brzinama tvore\xc4\x87i sna\xc5\xbean izvor elektromagnetskoga zra\xc4\x8denja. Unutarnji Van Allenov pojas nalazi se na visini od 1 000 do 10\xc2\xa0000\xc2\xa0kilometara, a vanjski na visini od 13\xc2\xa0000 do 60\xc2\xa0000\xc2\xa0kilometara. Tre\xc4\x87i, privremeni, Van Allenov pojas otkriven je u rujnu 2012. izme\xc4\x91u unutarnjeg i vanjskog pojasa i trajao je oko mjesec dana. Pojasi nisu pravilna oblika ni jednoliko udaljeni od Zemlje jer ih\xc2\xa0Sun\xc4\x8dev vjetar potiskuje na osvijetljenoj strani prema povr\xc5\xa1ini Zemlje, dok su na tamnoj strani razvu\xc4\x8deni u svemir. Nazvani su prema svojem otkriva\xc4\x8du\xc2\xa0J. Van Allenu. Zbog velike prodorne mo\xc4\x87i \xc4\x8destica u njima mogu nastati o\xc5\xa1te\xc4\x87enja svemirskih letjelica, pogotovo kada se zbog poja\xc4\x8dane Sun\xc4\x8deve aktivnosti pove\xc4\x87aju energije \xc4\x8destica i nastanu\xc2\xa0geomagnetske oluje. _NEWLINE_Van Allenovi pojasi zra\xc4\x8denja su oblika torusa i sadr\xc5\xbee energetski nabijene \xc4\x8destice (plazma), koje okru\xc5\xbeuju Zemlju, a dr\xc5\xbei ih Zemljino magnetsko polje. Te visokoenergetske elementarne \xc4\x8destice elektri\xc4\x8dki nabijaju kozmi\xc4\x8dke zrake. Zemljino magnetsko polje je jednoliko raspodjeljeno oko Zemlje, ali na Sun\xc4\x8devoj strani je sabijeno zbog utjecaja Sun\xc4\x8devog vjetra, dok na drugoj, mra\xc4\x8dnoj strani, je izdu\xc5\xbeeno. Razlikuju se dva Van Allenova pojasa zra\xc4\x8denja, vanjski i unutarnji. Vanjski Van Allenov pojas zra\xc4\x8denja sadr\xc5\xbei visokoenergetske elektrone, dok unutarnji sadr\xc5\xbei protone i elektrone. Osim toga, ti pojasi sadr\xc5\xbee i manju koli\xc4\x8dinu alfa-\xc4\x8destica. Ovi pojasi su povezani i sa stvaranjem polarne svjetlosti, kada visokoenergetske \xc4\x8destice udaraju u gornje slojeve atmosfere i stvara se fluorescencija.\n_START_SECTION_\nOtkri\xc4\x87e\n_START_PARAGRAPH_\nAmeri\xc4\x8dki fizi\xc4\x8dar James Van Allen je otkrio dva pojasa poja\xc4\x8danog radioaktivnog zra\xc4\x8denja koji opkoljavaju Zemlju. Pojase u obliku torusa, nazvane Van Allenovi pojasi zra\xc4\x8denja, otkrio je pomo\xc4\x87u Geigerovih broja\xc4\x8da, postavljenih na umjetnim satelitima Explorerom 1 i Explorerom 3 1958. Poslije su izmjereni i mapirani umjetnim satelitima Explorerom 4, Pioneerom 3 i Lunom 1. Oni \xc5\xa1tite Zemlju od opasne Sun\xc4\x8deve radijacije tako \xc5\xa1to je skupljaju i od nje stvaraju pojase koji opasavaju Zemlju. Te \xc4\x8destice predstavljaju elektroni, protoni i alfa-\xc4\x8destice.  _NEWLINE_Van Allenovi pojasi zra\xc4\x8denja otkriveni su i na drugim planetima. Svaki planet koji ima dovoljno jako magnetsko polje, mo\xc5\xbee stvoriti takve pojase. Sunce nema takve pojase. Voyager 2 je potvrdio da postoje na Uranu i Neptunu.\n_START_SECTION_\nVanjski Van Allenov pojas zra\xc4\x8denja\n_START_PARAGRAPH_\nVeliki vanjski pojas zra\xc4\x8denja se \xc5\xa1iri negdje od 13 000 do 60 000 km iznad Zemljine povr\xc5\xa1ine. Najja\xc4\x8di intenzitet ima izme\xc4\x91u 4 do 5 Zemljinih polumjera (25 000 do 30 000 km). Sastoji se od visokoenergetskih (0,1\xe2\x80\x9310 MeV) elektrona, koji su zarobljeni  magnetosferom. Osim toga, mogu se prona\xc4\x87i ioni, u obliku visokoenergetskih protona, mali udio alfa-\xc4\x8destica i kisikovih O\xe2\x81\xba iona. Sli\xc4\x8dan je sastav kao u ionosferi, samo \xc5\xa1to ove \xc4\x8destice mnogo ve\xc4\x87e energije.   _NEWLINE_Vanjski pojas je ve\xc4\x87i od unutarnjeg i \xc4\x8destice su dosta promjenjive, posebno pod utjecajem geomagnetskih oluja, koje nastaju zbog poja\xc4\x8danog magnetskog djelovanja na Suncu.\n_START_SECTION_\nUnutarnji Van Allenov pojas zra\xc4\x8denja\n_START_PARAGRAPH_\nUnutarnji Van Allenov pojas zra\xc4\x8denja se \xc5\xa1iri od 100 do 10 000 km iznad povr\xc5\xa1ine Zemlje. Sadr\xc5\xbei visokoenergetske protone, \xc4\x8dija energija prelazi i 100 MeV te elektrone sa energijom preko 100 keV, koji su zarobljeni sa jakim Zemljinim magnetskim poljem, u tom podru\xc4\x8dju. _NEWLINE_Smatra se da protoni energije ve\xc4\x87e od 50 MeV nastaju sudarom kozmi\xc4\x8dkih zraka sa jezgrama atoma, u gornjoj atmosferi. Protoni energije manje od 50 MeV vjerojatno potje\xc4\x8du od geomagnetskih oluja. _NEWLINE_Zbog malog odstupanja unutarnjeg pojasa i Zemljine rotacijske osi, unutarnji Van Allenov pojas zra\xc4\x8denja je najbli\xc5\xbei Zemlji u ju\xc5\xbenom Atlantskom oceanu. Kao rezultat te nepravilnosti u ju\xc5\xbenom Atlantskom oceanu, dolazi do zamjena mjesta sjevernog i ju\xc5\xbenog magnetskog pola (vidi kron). _NEWLINE_Protoni su kineti\xc4\x8dke energije od 100 keV (mo\xc5\xbee pro\xc4\x87i kroz olovo debljine 0,6 mm) do 400 MeV (mo\xc5\xbee pro\xc4\x87i kroz olovo debljine 143 mm). Energija koju imaju brzi elektroni ili alfa-\xc4\x8destice, u unutarnjem i vanjskom Van Allenovom pojasu zra\xc4\x8denja, opasna je za ljudsko zdravlje.\n_START_SECTION_\nTre\xc4\x87i pojas\n_START_PARAGRAPH_\n28. velja\xc4\x8de 2013. znanstvenici su izvijestili da su otkrili tre\xc4\x87i radijacijski pojas. Sastoji se od visokoenergijskih ultrarelativisti\xc4\x8dno nabijenih \xc4\x8destica. Na medijskoj konferenciji kod Nasina tima Sonda Van Allen, izjavili su da je ovaj tre\xc4\x87i pojas proizvod koronarnog izba\xc4\x8daja mase sa Sunca. Predstavljeno je u odvojenoj tvorbi koja dijeli vanjski pojas, poput no\xc5\xbea, i postoji odvojeno kao pohranili\xc5\xa1te \xc4\x8destica mjesec dana, prije nego se opet spoji s vanjskim pojasom.\n_START_SECTION_\nNeprobojna barijera\n_START_PARAGRAPH_\nSonde Van Allen uo\xc4\x8dile su jednu neprobojnu barijeru. Prou\xc4\x8davaju\xc4\x87i Van Allenov pojase, prona\xc5\xa1li su to\xc4\x8dke gotovo neprobojne barijere koja najbr\xc5\xbeim elektronima, onim koji nose najvi\xc5\xa1e energije, prije\xc4\x8di do\xc4\x87i do Zemlje. Obla hladna nabijena plina oko Zemlje zvan plazmasfera me\xc4\x91udjeluje sa \xc4\x8desticama u Zemljinim radijacijskim pojasima, \xc4\x8dime stvara neprobojnu prepreku koja zaustavlja najbr\xc5\xbee elektrone i ne da im pri\xc4\x87i bli\xc5\xbee na\xc5\xa1em planetu. Nova su istra\xc5\xbeivanja pokazala da ta plazmasfera dr\xc5\xbei brze elektrone iz radijacijskih pojasa dalje od Zemlje. Plazmasfera po\xc4\x8dinje na oko 600 milja visine i prote\xc5\xbee se djelimice u vanjski Van Allenov pojas. \xc4\x8cestice u vanjskoj granici plazmasfere uzrokuju da se \xc4\x8destice u vanjskom radijacijskom pojasu ra\xc5\xa1trkaju, odmi\xc4\x8du\xc4\x87i ih od pojasa. Vidi tako\xc4\x91er plazmapauza.\n_START_SECTION_\nUtjecaj na putovanje svemirskim letjelicama\n_START_PARAGRAPH_\nNeki ljudi smatraju da astronauti ne bi pre\xc5\xbeivjeli put do Mjeseca zbog jakog zra\xc4\x8denja prilikom prolaska kroz Van Allenove pojase zbog kozmi\xc4\x8dkih zraka. Apollo letjelice su kroz Van Allenov pojas prolazile \xc4\x8detiri sata, a od ioniziraju\xc4\x87eg zra\xc4\x8denja bili su za\xc5\xa1ti\xc4\x87eni metalnom oplatom same letjelice. \xc5\xa0tovi\xc5\xa1e, sama putanja letjelice od Zemlje do Mjeseca odabrana je tako da se \xc5\xa1to vi\xc5\xa1e smanji izlaganje zra\xc4\x8denju prilikom prolaska kroz Van Allenov pojas. \xc4\x8cak je i sam dr. James Van Allen, otkriva\xc4\x8d Van Allenovog pojasa, demantirao tvrdnje da je zra\xc4\x8denje preopasno za astronaute te je ustvrdio da je koli\xc4\x8dina zra\xc4\x8denja prilikom prolaska kroz Van Allenov pojas manja od 1 rem (10 mSv), \xc5\xa1to je ekvivalent normalnom ambijentalnom zra\xc4\x8denju koje prosje\xc4\x8dan \xc4\x8dovjek na zemlji primi u tri mjeseca. S druge strane, zra\xc4\x8denje je upravo dokaz da su astronauti i\xc5\xa1li na Mjesec. Uo\xc4\x8deno je da je 33 od 36 astronauta iz programa Apollo dobilo sivu mrenu za koje se pokazalo da je posljedica izlo\xc5\xbeenosti kozmi\xc4\x8dkom zra\xc4\x8denju za vrijeme putovanja.  _NEWLINE_[[Solarni \xc4\x8dlanak|Solarni \xc4\x8dlanci], integrirani krugovi i dava\xc4\x8di mogu biti o\xc5\xa1te\xc4\x87eni kada prolaze kroz podru\xc4\x8dje poja\xc4\x8danog zra\xc4\x8denja, pogotovo za vrijeme geomagnetskih oluja. Sve manje elektroni\xc4\x8dke komponente, stvaraju ve\xc4\x87u mogu\xc4\x87nost da budu o\xc5\xa1te\xc4\x87ene. Moraju imati sloj ve\xc4\x87e tvrdo\xc4\x87e da bi radile pouzdano. Svemirski teleskop Hubble, kao i drugi umjetni sateliti, \xc4\x8desto ugasi elektroniku dok prolazi kroz podru\xc4\x8dje poja\xc4\x8dane radijacije. _NEWLINE_Satelit koji je za\xc5\xa1ti\xc4\x87en aluminijskim limom 3 mm debljine te prolazi kroz Van Allenove pojase zra\xc4\x8denja, primit \xc4\x87e oko 2 500 rema (25 Sv) godi\xc5\xa1nje. Gotova sva radijacija se prima u unutarnjem pojasu.'