b'\n_START_ARTICLE_\nAnselmo Banduri\n_START_PARAGRAPH_\nAnselmo Banduri (Dubrovnik 18. kolovoza 1675. - Pariz 1743.) hrvatski povjesni\xc4\x8dar, numizmati\xc4\x8dar i bizantolog._NEWLINE_Otac Matija bio je ugledni dubrova\xc4\x8dki trgovac, a mati De\xc5\xa1a Volanti sestra stonskog biskupa Frane. Njegovo kr\xc5\xa1teno ime je Matija, no redovni\xc4\x8dko mu je ime Anselmo. Prezime Banduri sre\xc4\x87e se i kao Bandurini, Bandurovi\xc4\x87, Bandurius. Njegov ro\xc4\x91ak Ivan Aletin, sekretar Dubrova\xc4\x8dke republike, bio je bibliofil i starinar, a posjedovao je arheolo\xc5\xa1ku i numizmati\xc4\x8dku zbirku._NEWLINE_1692. Anselmo se zaredio u benediktinskom redu, te boravi u dubrova\xc4\x8dkom samostanu godinu dana, zatim se preselio u Italiju u Montescaglioso, no nakon kra\xc4\x87eg vremena vra\xc4\x87a se u Dubrovnik gdje slu\xc5\xa1a predavanja dominikanca Antuna Bundi\xc4\x87a. Ubrzo odlazi ponovno u Italiju, u Aversi, gdje studira filozofiju, nakon nekoliko mjeseci seli 1696. u Rim, u kolegij sv. Anselma. Po zavr\xc5\xa1etku studija nastanio se u Firenci, gdje istra\xc5\xbeuje arhive s usmjerenjem povijest, posebno ju\xc5\xbenih Slavena. _NEWLINE_1700. dolazi u Firencu najve\xc4\x87i tada\xc5\xa1nji paleograf benediktinac Bernard de Montfaucona. Banduri mu poma\xc5\xbee u prepisivanju rukopisa, a ovaj uvidjev\xc5\xa1i u\xc4\x8denost Bandurija, obe\xc4\x87a mu da \xc4\x87e po povratku u Pariz ishoditi da i ovaj do\xc4\x91e. 1703. zaista Banduri odlazi u Pariz na poziv firentinskog nadvojvode Cosio III Medici, koji mu omogu\xc4\x87uje \xc5\xbeivot u tom gradu. Ovdje odmah po\xc4\x8dinje prou\xc4\x8davati rukopise, te otkriva 140 Petrarkinih pisama, \xc5\xa1to mu podi\xc5\xbee ugled u svijetu. Ovdje se Anselmo po\xc4\x8deo baviti Bizantom, a u Kraljevskoj knji\xc5\xbenici otkriva anonimni spis "Patria seu Origines Urbis Constantinopoleus"._NEWLINE_Prvo svoje djelo tiska u Parizu 1705. To su sa\xc4\x8duvana djela carigradskog patrijarha sv. Nicefora. Djelo do\xc5\xbeivljava jo\xc5\xa1 dva izdanja. U njegovom velikom djelu "Imperium Orientale sive Antiquitates Constantinopolitanae in quatuor partes distributae" sakupljeno je mnogo va\xc5\xbenih neobjavljenih izvora za povijest Bizanta, kao i neki ranije prona\xc4\x91eni rukopisi, a me\xc4\x91u njima se nalazio i spis "De administrando imperio" cara Konstantina Porfirogeneta. To je bilo drugo izdanje za hrvatsku povijest va\xc5\xbenog djela sa\xc4\x8dinjenog na osnovi novoprona\xc4\x91enog rukopisa. Ovo djelo tiska u Parizu 1712. u dva velika sveska._NEWLINE_Drugo zna\xc4\x8dajno djelo, koje se nadovezuje na prethodno, je "Numismata imperatorum Romanorum a Traiano Decio ad Palaeologos Augustos", Pariz 1718, gdje je opisan \xc5\xbeivot careva i cezara, prikazani kovani novci rimski, gr\xc4\x8dki i egipatski (Ptolemejevi\xc4\x87i). Kao dio tog djela izdana je numizmati\xc4\x8dka bibliografija "Accesit Bibhotheca nummaria, sive auctorum qui de re nummaria scripserunt"._NEWLINE_nastalih od XVI st. do njegova doba. To djelo je 1719. do\xc5\xbeivjelo drugo popravljeno izdanje, tiskano u Hamburgu._NEWLINE_Upravitelj knji\xc5\xbenice Cosima III je umro i nadvojvoda pozove u Firencu Bandurija, imenovav\xc5\xa1i ga novim upraviteljem. Banduri nije otputovao, jer je u me\xc4\x91uvremenu u Parizu na\xc5\xa1ao za\xc5\xa1titnika  kralja Luja XIV. Zahvaljuju\xc4\x87i njemu posta 1715. \xc4\x8dlanom Academia des Inscription et des Beaux Arts. Ujedno je postao savjetnik Filipu Orleanskom i upraviteljem numizmati\xc4\x8dke zbirke njegove majke Lizolote. No u tom poslu Anselmo je zanemario svoje redovni\xc4\x8dke du\xc5\xbenosti, te do\xc5\xbeivljava prigovore. To ga je nagnalo da preseli 1724. u dvorac vojvode od Orleansa. Do smrti (1743.) nije vi\xc5\xa1e objelodanio ni jedno djelo. Umro je u Parizu._NEWLINE_Dokumenti, koja se odnose na njegov \xc5\xbeivot, \xc4\x8duvaju se u Dr\xc5\xbeavnom arhivu u Firenci, Nacionalnoj knji\xc5\xbenici u Parizu, a pisma u Vatikanskoj knji\xc5\xbenici te kraljevskoj knji\xc5\xbenici u Haagu.'