b'\n_START_ARTICLE_\nHours (album Davida Bowieja)\n_START_SECTION_\nPozadina\n_START_PARAGRAPH_\nBowie i Reeves Gabrels u isto su vrijeme skladali pjesme za Hours i avanturisti\xc4\x8dku videoigru Omikron: The Nomad Soul. Gabrels je izjavio da su odredili posebno vrijeme za skladanje glazbe za ta dva projekta i nakon toga snimili demo uratke u studijima u Parizu i na Bermudi. Sam je Gabrels za igru skladao vi\xc5\xa1e od tri sata instrumentalnih skladbi (uz pjesme koje su Bowie i on prethodno zajedno skladali). Gabrels je te pjesme opisao "elektroni\xc4\x8dkijima i agresivnijima od onih na albumu Hours" i spomenuo da \xc4\x87e instrumentalni album Omikron, The Nomad Soul biti objavljen 2000. godine._NEWLINE_Projekt Hours \xc4\x8dak se do lipnja 1999. smatralo glazbom za Omikron. U igri, koju je mjesec dana nakon objave albuma izdao Eidos Interactive, Bowie je glumio lika pod imenom Boz, dok se njegova supruga Iman pojavila kao "inkarnacija" koja predstavlja koncept "virtualne reinkarnacije". K tome, Bowie se s Gabrelsom i Gail Ann Dorsey pojavio kao \xc4\x8dlan "The Dreamersa", virtualnog sastava koji nastupa u kafi\xc4\x87ima diljem Omikron Cityja. Likovi u igri mogli su kupiti virtualni album i slu\xc5\xa1ati ga u svojim stanovima. Na Omikron: The Nomad Soulu pojavilo se osam skladbi, koje su bile uvr\xc5\xa1tene i na Hours ("We All Go Through" dodu\xc5\xa1e kao bonus pjesma za japansko tr\xc5\xbei\xc5\xa1te, ali i na bonus disku iz 2005. godine). Na Electronic Entertainment Expou Bowie je u priop\xc4\x87enju za tisak izjavio: "Odmah sam odlu\xc4\x8dio izbje\xc4\x87i industrijalnu glazbu koja se stereotipi\xc4\x8dno pojavljuje u igrama. Kad sam skladao glazbu za Omikron, klju\xc4\x8dno mi je bilo dati mu emocionalnu dimenziju. \xc4\x8cini mi se da smo Reeves i ja to uspjeli posti\xc4\x87i. U bliskoj smo suradnji s Quantic Dreamom skladali osam novih pjesama za igru"._NEWLINE_U igri se pojavilo i 34 "instrumentalnih skladbi", od kojih je njih 26 skladao Gabrels, a preostalih 8 skladali su zajedno on i Bowie. Pola potonjih pjesama bile su "easy listening ina\xc4\x8dice" nekih pjesama s vokalima. Neki od ostalih "instrumentala" kasnije su bili dora\xc4\x91eni i objavljeni kao pjesme s B-strana; me\xc4\x91u njima bili su "Awakened 2", instrumentalna ina\xc4\x8dica skladbe "No One Calls", dok je "Thrust" (koja se \xc4\x8duje tijekom bitke s demonom na krovu) postala "1917". Samo tri skladbe na Hoursu nisu se pojavile na Omikronu: "If I\'m Dreaming My Life", "What\'s Really Happening?" i "Brilliant Adventure" (iako se potonju pjesmu neko vrijeme mislilo uvrstiti kao pozadinsku glazbu u igri)._NEWLINE_Gabrels se prisjetio kako su izvorno "snimili druga\xc4\x8diju ina\xc4\x8dicu Hoursa na kojoj sam svirao bas-gitaru. Nakon \xc5\xa1to je pro\xc5\xa1lo ne\xc5\xa1to vremena, poslu\xc5\xa1ali smo ju i David je rekao da je previ\xc5\xa1e sirov. Mislio sam da je sli\xc4\x8dan Diamond Dogsu, ali on je \xc5\xbeelio da bude dotjeraniji i glatkiji i da na njemu bude bas-gitara bez pragova. \xe2\x80\xa6 Krajem snimanja Hoursa do\xc5\xa1ao je Mark Plati kako bi svirao bas-gitaru bez pragova i remiksao album". Bila je to jedna od izmjena koja je isfrustrirala Gabrelsa te je zbog toga ubrzo prestao raditi s Bowiejem. Izjavio je: "U vrijeme Hoursa nastala je skladba \'And We Shall Go to Town\' koja se pojavila na B-strani [singla "The Pretty Things Are Going to Hell"]. Smatrao sam da je klju\xc4\x8dna za taj album i na kraju je bila izostavljena s njega. Bila je to kap koja je prelila \xc4\x8da\xc5\xa1u. Bila je to vrlo mra\xc4\x8dna pjesma."_NEWLINE_Kako bi se zainteresiralo javnost za nadolaze\xc4\x87i album, na Bowiejevoj je slu\xc5\xbebenoj web-stranici BowieNet bilo odr\xc5\xbeano natjecanje "Cyber Song"; cilj natjecanja bio je napisati tekst za ranu instrumentalnu ina\xc4\x8dicu pjesme "What\'s Really Happening?". Pobjedni\xc4\x8dki tekst pojavio bi se i slu\xc5\xbebeno na Hoursu. Pobjednik natjecanja, Alex Grant, osvojio je i put u studio Looking Glass Studios Philipa Glassa, gdje je 24. svibnja 1999. gledao Bowieja kako snima vokale za tu pjesmu. Cijeli se proces u\xc5\xbeivo emitirao na internetu. Ondje je Grant sa svojim prijateljem pridonio pjesmi pjevaju\xc4\x87i prate\xc4\x87e vokale._NEWLINE_U po\xc4\x8detku je ime albuma trebalo biti "The Dreamers" prema njegovoj posljednjoj skladbi.\n_START_SECTION_\nNaslovnica\n_START_PARAGRAPH_\nNaslovnica, koju je dizajnirao Rex Ray uz pomo\xc4\x87 fotografa Tima Breta Daya i Franka Ockenfelsa, prikazuje kratko o\xc5\xa1i\xc5\xa1anog Bowiejevog lika s izrazito energi\xc4\x8dnog prethodnog uratka Earthling kako izmoren odmara u naru\xc4\x8dju dugokosog, mla\xc4\x91eg Bowieja. Doista, Hours je bla\xc5\xbei uradak od svojeg prethodnika i vi\xc5\xa1e puta aludira na raniju Bowiejevu karijeru (pogotovo po\xc4\x8detkom 1970-ih). U vrijeme izvorne objave nekoliko je primjeraka uratka sadr\xc5\xbeavalo lentikularnu naslovnicu koja je slici dala trodimenzionalni efekt.\n_START_SECTION_\nRecenzije\n_START_PARAGRAPH_\nAllMusicov je recenzent Stephen Thomas Erlewine napisao: "Nije jedan od Bowiejevih klasika, ali je djelo vje\xc5\xa1tog glazbenika koji ponovno u\xc5\xbeiva u svojemu radu i ne boji se dopustiti stvarima da se razviju same od sebe." Greg Tate, kriti\xc4\x8dar Rolling Stonea , opisao ga je "albumom koji postaje bolji svakim novim slu\xc5\xa1anjem" i "koji dodatno potvr\xc4\x91uje tezu Richarda Pryora da mudrace uvijek opisuju starima jer su svi mladi mudraci mrtvi". Sli\xc4\x8dnog mi\xc5\xa1ljenja bio je i Alternative Press, koji je Hours nazvao "remek-djelom" i dodao da se na njemu "Bowie vra\xc4\x87a osnovama koje nikad nije trebao napustiti"._NEWLINE_Ryan Schreiber iz Pitchforka kritizirao je album izjaviv\xc5\xa1i: "Hours je zvukovno prostran, ali svejedno pripada \xc5\xbeanru adult contemporaryja koji je na njemu \xc5\xbeivotan i energi\xc4\x8dan kao i trule\xc4\x87e deblo". Dodao je: "Ne, nije to novo dno, ali to ne zna\xc4\x8di da nije sramotan". U recenziji za Select John Mullen komentirao je da je album napredak u usporedbi s Earthlingom, ali je za Bowieja izjavio da je "profinjenija" ina\xc4\x8dica Stinga i zaklju\xc4\x8dio: "\xc4\x8cak i na intimnoj \'Seven\' nedostaje stresa, \xc5\xa1to pokazuje da je ispovjedanje samo jo\xc5\xa1 jedan stil koji Bowie isprobava".\n_START_SECTION_\nObjave\n_START_PARAGRAPH_\nIna\xc4\x8dica albuma s dodatnim pjesmama bila je objavljena 2004. godine. U sije\xc4\x8dnju 2005. Bowiejeva je nova diskografska ku\xc4\x87a, ISO Records, Hours objavila kao set od 2 CD-a; na drugom su se CD-u pojavile remiksane pjesme, alternativne ina\xc4\x8dice skladbi i pjesme s B-strana singlova.\n_START_SECTION_\nNastupi\n_START_PARAGRAPH_\nKrajem 1999. Bowie je oti\xc5\xa1ao na tromjese\xc4\x8dnu turneju "Hours Tour". U kolovozu se pojavio u emisiji "Storytellers" na programu VH1, dok se u listopadu pojavio u 25. sezoni emisije "Saturday Night Live", u kojoj je otpjevao "Thursday\'s Child" i "Rebel Rebel". Njegovo pojavljivanje u "VH1 Storytellers" bilo je objavljeno 2009. godine na istoimenom albumu.'