b'\n_START_ARTICLE_\nNapuljsko Kraljevstvo\n_START_SECTION_\nNapuljsko Kraljevstvo pod An\xc5\xbeuvincima\n_START_PARAGRAPH_\nNakon Sicilijanske ve\xc4\x8dernje, sicilijanski kralj Karlo An\xc5\xbeuvinski bio je prisiljen napustiti Siciliju zbog vojske Petra Aragonskog. Karlu I. ostao je posjed na kopnu zvan Napuljsko Kraljevstvo, po imenu glavnog grada. Karlo I. i njegovi an\xc5\xbeuvinski nasljednici nastavili su zahtjevati Siciliju kao svoj posjed i ratovali aragoncima sve do 1373., kad je sama napuljska kraljica Ivana I. odbacila takve zahtjeve kao neosnovane. Vladavinu Ivane I. obilje\xc5\xbeile su borbe sa an\xc5\xbeuvinskim kraljem Ludovikom I. koji je nekoliko puta provalio i osvojio Napuljsko Kraljevstvo (1348.-1352.)._NEWLINE_Kraljica Ivana I. i sama je doprinijela propasti svog Napuljskog _NEWLINE_Kraljevstva. Kako je bila bez djece, usvojila je Luja I., An\xc5\xbeuvinca kao svog nasljednika, unato\xc4\x8d protivljenju ro\xc4\x91aka Vojvode od Dra\xc4\x8da, koji je htio da se da prvenstvo starijoj grani an\xc5\xbeuvinaca. On je na kraju ubio Ivanu I. 1382., i prisvojio napuljski tron kao Karlo III. Napuljski. Dvije grane an\xc5\xbeuvinaca osporavale su jedna pravo na napuljski tron tokom nekoliko sljede\xc4\x87ih desetlje\xc4\x87a. Karlova k\xc4\x87i Ivana II. (1414.-1435.) prvo je usvojila Alfonsa Aragonskog, kojeg se ubrzo odrekla, a nakon toga Ludovika An\xc5\xbeuvinca, na kraju je za svog nasljednika odabrala Ludovikova brata Ren\xc3\xa9a An\xc5\xbeuvinca koji ju je naslijedio na tronu 1435. godine._NEWLINE_Ren\xc3\xa9 An\xc5\xbeuvinac je privremeno ujedinio dvije suprostavljene grane iz dinastije An\xc5\xbeuvinaca; mla\xc4\x91u i stariju. Mir nije dugo trajao jer je 1442., aragonski kralj Alfonso V. osvojio Napuljsko Kraljevstvo i tako ponovno ujedinio Siciliju i Napuljsko Kraljevstvo pod aragonskom krunom. Nakon njegove smrti 1458. Napuljsko Kraljevstvo se ponovno odvaja, a na tron dolazi Alfonsov vanbra\xc4\x8dni sin Ferdinand I.\n_START_SECTION_\nNapuljsko kraljevstvo pod Aragoncima i \xc5\xa0panjolcima\n_START_PARAGRAPH_\nKada je Ferdinand I. umro 1494.., francuski kralj Karlo VIII. napao je Italiju, tvrde\xc4\x87i da po an\xc5\xbeuvinskoj liniji ima pravo na Napuljsko Kraljevstvo. Kad se Karlo VIII. s velikom vojskom od 30 000 ljudi primakao Napulju tada\xc5\xa1nji aragonski vladar Alfonso II. je abdicirao u korist svog sina Ferdinanda II. Na kraju je i Ferdinand II. 1495. napustio Napuljsko Kraljevstvo i pobjegao u \xc5\xa0panjolsku, tako je Karlo lagano do\xc5\xa1ao do napuljske krune._NEWLINE_Lagani Karlov uspjeh, uzbudio je njegove neprijatelje, tako je 31. o\xc5\xbeujka 1495. osnovana Sveta liga, u koju su u\xc5\xa1li Papinska dr\xc5\xbeava, Sveto Rimsko Carstvo, Mleta\xc4\x8dka republika, Milansko Vojvodstvo i Ferdinand II. Aragonski - de jure - taj savez je bio uperen protiv Otomanskog carstva, ali de facto protiv Karla VIII. Nakon Bitke kod Fornova 1495. u kojoj su savezni\xc4\x8dke snage pobijedile francusku vojsku - Karlo VIII. pobjegao je u Francusku._NEWLINE_U studenom 1495. se na napuljski tron vratio Ferdinand II. uz \xc5\xa1panjolsku pomo\xc4\x87. Ve\xc4\x87 idu\xc4\x87e godine umire, tako da ga je naslijedio stric, Frederik IV. _NEWLINE_Napuljsko Kraljevstvo i dalje je bilo to\xc4\x8dka oko kojeg su se sporile Francuska i \xc5\xa0panjolska sljede\xc4\x87ih nekoliko desetlje\xc4\x87a, ali je vremenom francuski pritisak jenjao - tako da \xc5\xa1panjolska vlast nadalje nikad nije bila istinski ugro\xc5\xbeena. Francuska je kona\xc4\x8dno napustila svoje zahtjeve za Napuljskim Kraljevstvom potpisivanjem mirovnih ugovora u dvorcu Cambr\xc3\xa9sis 1559. i Londonskog sporazuma 1557. nakon kojeg su \xc5\xa0panjolci osnovali svoju marionetsku dr\xc5\xbeavu u Italiji Dr\xc5\xbeavu Utvrda (Stato dei Presidi), u kojoj je bilo i Napuljsko Kraljevstvo), a kojom su upravljali direktno iz \xc5\xa0panjolske.\n_START_SECTION_\nNapuljsko Kraljevstvo pod Burboncima\n_START_PARAGRAPH_\nNakon rata za \xc5\xa1panjolsko naslje\xc4\x91e na po\xc4\x8detku 18. stolje\xc4\x87a, Napuljsko Kraljevstvo ponovo je promijenilo vladare. Po Mirovnom ugovoru iz Rastatta iz 1714., izme\xc4\x91u Francuske i Austrije Napuljsko Kraljevstvo dobio je car Svetog Rimskog Carstva Karlo VI.. On je tako\xc4\x91er stekao kontrolu nad Sicilijom 1720., ali habsburg\xc5\xa1ka vladavine nije dugo trajala. Napuljsko Kraljevstvo i Siciliju zauzela je \xc5\xa1panjolska vojska tokom Rata za poljsko naslije\xc4\x91e nakon Bitke kod Bitonta 1734.,  instalirala tada\xc5\xa1njeg Karla vojvodu od Parme, mla\xc4\x91eg sina \xc5\xa1panjolskog kralja Filipa V. kao kralja Napulja i Sicilije 1735. Kad je Karlo naslijedio \xc5\xa1panjolsko prijestolje od svog starijeg polubrata 1759., on je svoj tron u Napulju i Siciliji dao svom mla\xc4\x91em sinu Ferdinandu I. Unato\xc4\x8d tome \xc5\xa1to su dva kraljevstva bila u personalnoj uniji pod bourbonskim vladarom od 1735. pa nadalje ostala su ustavno odvojena._NEWLINE_Kao \xc4\x8dlan bourbonske dinastije, Ferdinand I. bio je prirodni protivnik _NEWLINE_Francuske revolucije i Napoleona, pa je 1798., nakratko zauzeo Rim, ali su njegovu vojsku vrlo brzo protjerale francuske revolucionarne snage, pa je Ferdinand pobjegao na Siciliju. U sije\xc4\x8dnju 1799. francuska vojska osnovala je kratkotrajnu Partenopejsku Republiku, koju je ubrzo sru\xc5\xa1ila kontrarevolucionarna koalicija sastavljena od nezadovoljnih seljaka i sve\xc4\x87enstva, nakon tog je Ferdinandu dozvoljeno  da se vrati na tron. On je ipak bio prisiljen napraviti velike ustupke francuskoj revolucionaroj vojsci, 1801. potpisao je ugovor s njima u Firenci. Po tom ugovoru Francuska je postala dominantna snaga u kontinentalnoj Italiji.\n_START_SECTION_\nNapuljsko Kraljevstvo za Napoleonskih vremena\n_START_PARAGRAPH_\nFerdinandova odluka da u\xc4\x91e kao saveznik u Tre\xc4\x87u koaliciju protiv Napoleona 1805. donijela mu je vi\xc5\xa1e \xc5\xa1tete nego koristi, jer je Napoleona, nakon odlu\xc4\x8duju\xc4\x87e pobjede nad saveznicima kod Austerlitza i nakon pobjede nad Napolitancima kod Campo Tenese, instalirao svog brata Giuseppea kao kralja Napuljskog Kraljevstva. _NEWLINE_Kad je dvije godine kasnije Giuseppe oti\xc5\xa1ao u \xc5\xa0panjolsku preuzeti tron, zamijenila ga je Napoleonova sestra Caroline, i njegov mar\xc5\xa1al Joachim Murat, kao vladari dviju Sicilija._NEWLINE_Dok su Francuzi stolovali u Napulju, Ferdinand je prona\xc5\xa1ao uto\xc4\x8di\xc5\xa1te na Siciliji koja se uz britansku pomo\xc4\x87 odhrvavala poku\xc5\xa1ajima francuske invazije._NEWLINE_Nakon Napoleonova poraza 1814., mar\xc5\xa1al Murat postigao je dogovor s Austrijom te mu je dopu\xc5\xa1teno da zadr\xc5\xbei prijestolje u Napulju, unato\xc4\x8d \xc5\xbeestokom protivljenju Ferdinanda i njegovih pristalica. Nakon Napoleonova povratka iz zato\xc4\x8deni\xc5\xa1tva s Elbe 1815., Murat ponovno postaje Napoleonov sljedbenik, te ga Austrijanci nastoje na sve na\xc4\x8dine ukloniti. Murat je na sve mogu\xc4\x87e na\xc4\x8dine poku\xc5\xa1ao zadr\xc5\xbeati vlast, \xc4\x8dak i uz pomo\xc4\x87 talijanskih nacionalista (Proglas iz Riminija), ali je nakon poraza u Bitci kod Tolentina, morao pobje\xc4\x87i iz Napulja. Na napuljski tron do\xc5\xa1ao je Ferdinand IV. Sicilijanski, Murat se poku\xc5\xa1ao nasilno vratiti na prijestolje, ali je brzo uhva\xc4\x87en i strijeljan u mjestu Pizzo u Kalabriji. Ve\xc4\x87 idu\xc4\x87e godine - 1816. ujedinile su se Sicilija i Napuljsko Kraljevstvo u Kraljevinu Dviju Sicilija.\n_START_SECTION_\nNapuljsko Kraljevstvo i Dubrova\xc4\x8dka Republika\n_START_PARAGRAPH_\nNapuljsko Kraljevstvo i Dubrova\xc4\x8dka Republika od srednjeg vijeka njegovali su dobre odnose. U nekoliko su navrata napuljski kraljevi Dubrov\xc4\x8danima davali ili potvr\xc4\x91ivali ranije dobivene povlastice. Ni promjene na prijestolju nisu to promijenile. Kralj Ferdinand I. potvrdio je ste\xc4\x8dene povlastice koji je izdao Dubrov\xc4\x8danima. Uz to dao je mno\xc5\xa1tvo novih privilegija. Tako je pro\xc5\xa1irio njihove ranije povlastice. To je osobito bilo kod izvoza raznih prehrambenih artikala za podmirenje dubrova\xc4\x8dkih potreba. Svojim slu\xc5\xbebenicima i dr\xc5\xbeavljanima naredio je da s Dubrov\xc4\x8danima postupaju kao s podanicima Mleta\xc4\x8dke Republike, uvijek i svugdje. 1485. oslobodio je dubrova\xc4\x8dke brodove pla\xc4\x87anja lu\xc4\x8dkih taksa. Ferdinandov nasljednik dubrova\xc4\x8dkim konzulima dopu\xc5\xa1ta presu\xc4\x91ivanje u gra\xc4\x91anskim sporovima me\xc4\x91u Dubrov\xc4\x8danima, kao \xc5\xa1to je bilo i prije. Povlastice je pro\xc5\xa1irio i na krivi\xc4\x8dne sporove._NEWLINE_Kad su na vlast do\xc5\xa1li \xc5\xa0panjolci, do\xc5\xa1le su nove povlastice. 1507. kralj Ferdinand II. je potvrdio ranije dubrova\xc4\x8dke privilegije. Pro\xc5\xa1irio ih je na sve svoje zemlje. Dubrov\xc4\x8dani su sva prava koja su stekli u Napulju i Siciliji mogli u\xc5\xbeivati i u svim drugim njegovim zemljama. Karlo V. je 1523. Dubrov\xc4\x8danima dao pravo nabave \xc5\xbeita iz Napulja i Sicilije, \xc4\x8dime su Napulj sa Sicilijom i Apulijom, postali \xc5\xbeitnicom Dubrova\xc4\x8dke Republike. Karlo V. 1534. g. potvrdio je sve ranije privilegije i zabranio bilo kakve represalije protiv dubrova\xc4\x8dkih podanika. Dubrova\xc4\x8dko-napuljski odnosi ostali su prisni sve do ulaska Napoleonovih Francuza u Dubrovnik. Otkako su \xc5\xa0panjolci postali napuljski kraljevi, Dubrov\xc4\x8dani su na poseban na\xc4\x8din iskazivali zahvalnost vladaru \xc5\xa0panjolske i njegovu vicekralju u Napulju. Godi\xc5\xa1nje su darivali ptice za lov na posebnom za to uprili\xc4\x8denom primanju koje su organizirali u Napulju.'