b'\n_START_ARTICLE_\nLazarus\n_START_PARAGRAPH_\nLazarus (Lazar, Eleazarus, Lazarus Secretarius), (16. stolje\xc4\x87e) kartograf nepoznata imena.\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivotopis\n_START_PARAGRAPH_\nBio je osobni tajnik strigonskog kardinala Tome. Nakon toga \xc5\xbeivio je u Be\xc4\x8du, gdje je sura\xc4\x91ivao s Collimitiusom, Stabiusom i Cuspinianusom.\n_START_SECTION_\nDjelovanje\n_START_PARAGRAPH_\nOko 1520. izradio je kartu Ugarske, koju je objavio Petar Apian (Belavi\xc4\x87), profesor matematike u Ingolstadtu, 1528. To je temeljno kartografsko djelo iz prve polovice 16. st. Prema Markovi\xc4\x87u (1993), za to je trebalo mnogo pripreme i Lazarus nije to sve mogao obaviti sam. Astronomsku i geodetsku osnovu karte dao je vjerojatno Stabius. Znatan udio u realizaciji imao je Collimitius. Kartu je rezao u drvo Petar Apian, koji je tako\xc4\x91er bio be\xc4\x8dki \xc4\x91ak. Na karti su imena ispisana goticom. Ispod donjeg ruba nalazi se kra\xc4\x87i geografski opis Ugarske na [latinski jezik|latinskom] i [njema\xc4\x8dki jezik|njema\xc4\x8dkom jeziku]]. Karta je uokvirena na tada uobi\xc4\x8dajeni na\xc4\x8din, a stupanjska podjela ozna\xc4\x8dena je samo u donjem dijelu. Na karti je zabilje\xc5\xbeeno mnogo [toponim|toponima]]. Samo na podru\xc4\x8dju Hrvatske vi\xc5\xa1e od 200. Simboli naselja su sitne vedute ili male kru\xc5\xbenice. Va\xc5\xbenija naselja ozna\xc4\x8dena su krupnije otisnutim slovima. Reljef je predo\xc4\x8den grupiranim krti\xc4\x8dnjacima razli\xc4\x8ditih oblika i veli\xc4\x8dina. Najve\xc4\x87i napredak na Lazarusovoj karti o\xc4\x8dituje se na prostoru savsko-dravskog me\xc4\x91urje\xc4\x8dja. Ostali dijelovi Hrvatske predo\xc4\x8deni su slabije, a najve\xc4\x87i nedostaci vide se uzdu\xc5\xbe primorja. Karta je tiskana u vrlo malom broju primjeraka. Danas je poznata samo prema unikatnom primjerku koji se \xc4\x8duva u Nacionalnoj biblioteci u Budimpe\xc5\xa1ti, a potje\xc4\x8de iz znamenite kartografske zbirke grofa \xc5\xa0andora Apponyja. Talijanski renesansni kartografi brzo su shvatili vrijednost Lazarusove karte. Zato je 1553. objavljeno njezino drugo izdanje u Veneciji u nakladi J. A. Valvasora. Od toga drugog izdanja poznat je tako\xc4\x91er samo jedan primjerak. Isto tako nalazi se u Nacionalnoj biblioteci u Budimpe\xc5\xa1ti. Osim toga, postoji i jedna umanjena kopija Lazarusove karte koju je izradio P. Ligorio Napolitano, a tiskana je u Rimu 1559. Od austrijskih kartografa Lazarusovom kartom poslu\xc5\xbeio se Johann Sambucus. On je autor velike karte Ugarske na \xc4\x8detiri lista, koja je kopirana prema Lazarusu. Faksimile svih tih karata Ugarske sastavljenih prema Lazarusovu predlo\xc5\xa1ku objavio je L. Stegena 1982.'