b'\n_START_ARTICLE_\nFrancesco Barberini\n_START_PARAGRAPH_\nFrancesco Barberini (Firenca, 23. rujna 1597. - Rim, 10. prosinca 1679.), talijanski kardinal, ne\xc4\x87ak pape Urbana VIII. Izvr\xc5\xa1avao je razne uloge u vatikanskoj administraciji.\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivotopis\n_START_PARAGRAPH_\nRo\xc4\x91en je u Firenci u obitelji Carla Barberinia i Costanze Magalotti, a studirao je na Sveu\xc4\x8dili\xc5\xa1tu u Pisi, gdje je uz pomo\xc4\x87 obiteljskog prijatelja Galilea Galileia, diplomirao kanon i gra\xc4\x91anska prava 1623. Dana 2. listopada iste godine, njegov ujak, Maffeo Barberini, nedavno izabran kao papa Urban VIII., postavio ga je za kardinala, dr\xc5\xbeavnog tajnika i papinskog legata u Avignonu kada mu je bilo dvadeset i \xc5\xa1est godina. Godine 1625., odlazi u Pariz kao poseban legat, a od o\xc5\xbeujka do rujna, poduzeo je razne pregovore s kardinalom Richeliom uklju\xc4\x8duju\xc4\x87i rasprave prije Ugovora iz Mon\xc3\xa7ona. Sve u svemu, pregovori nisu bili politi\xc4\x8dki uspjeh za papinstvo. Francesco Barberini je tada dobio na dar \xc5\xa1est tapiserija od kralja Luja XIII., koje je projektirao Peter Paul Rubens. Godine 1625. otputovao je u \xc5\xa0panjolsku kao papinski legat. Od 1628. je uspje\xc5\xa1no vodio vanjsku diplomaciju Papinske dr\xc5\xbeave. \xc4\x8cetiri godine kasnije je imenovan papinskim zamjenikom-kancelarom._NEWLINE_Za Velikog inkvizitora rimske inkvizicije, postavljen je 1633. i na tom polo\xc5\xbeaju ostaje do smrti. Bio je dio Inkvizicijog suda ispitivanja o Galileu te jedan od trojice \xc4\x8dlanova suda koji su odbili suditi Galileu. Neprijateljstvo izme\xc4\x91u pape i Vojvoda Parme i Piacenze (Farnesa) je rezultiralo ratom u Castru 1641. godine. Mir je zaklju\xc4\x8den mjesec dana prije smrti pape Urbana VIII. 1644. godine. Na sljede\xc4\x87oj konklavi Francesco i Antonio Barberini su podr\xc5\xbeali kandidata Giovannia Battistu Pamphilia u nadi kako bi bio vi\xc5\xa1e povoljan za njih. Pamphili, koji je uzeo ime Inocent X. pokrenuo je istragu o rukovanju financijama za vrijeme rata u Castru, prisiljavaju\xc4\x87i prvo da Antonio pobjegne u Pariz 1645., a zatim i Francesco i njegov brat Taddeo Barberini. Dvije godine kasnije, Francesco je zatra\xc5\xbeio oprost pape. Na povratku u Rim, Francesco je nastavio svoju ulogu kao mecena umjetnosti, iako u manjoj koli\xc4\x8dini. Umro je u Rimu 1679. u dobi od osamdeset dvije godine.\n_START_SECTION_\nPokrovitelj umjetnosti\n_START_PARAGRAPH_\nFrancesco Barberini bio je aktivan kao za\xc5\xa1titnik umjetnosti. Privatno je kupio nekoliko slika Poussina tijekom umjetnikovih ranih godina u Rimu. 1625. je stekao pala\xc4\x8du Sforza na Kvirinalu, a godinu dana kasnije ju je predao svome bratu Taddeu. Nakon kupnje dodatne zemlje oko pala\xc4\x8de, arhitekt Carlo Maderno ju je preuredio te je ona postala Palazzo Barberini gdje Taddeo i njegova obitelj \xc5\xbeive u jednom djelu, a Francesco u drugom. Osnovao je bogatu knji\xc5\xbenicu u Palazzo Barberiniju u kojoj je \xc4\x8duvao drevne gr\xc4\x8dke i rimske rukopise. Tako\xc4\x91er je imao i veliku kolekciju tapiserija. Podr\xc5\xbeavao je brojne europske intelektualce, stru\xc4\x8dnjake, znanstvenike i umjetnike, uklju\xc4\x8duju\xc4\x87i i Jeana Morina, Gabriela Naud\xc3\xa9a, Gerharda Johann Vossiusa, Heinsiusa i Johna Miltona. Tako\xc4\x91er, je u Palazzo Barberini, pokrenuo mali Prirodoslovni muzej i botani\xc4\x8dki vrt.'