b'\n_START_ARTICLE_\nSekstant\n_START_SECTION_\nPovijest\n_START_PARAGRAPH_\nSir Isaac Newton (1642. - 1727.) izumio je na\xc4\x8din rada navigacijskog instrumenta s dvostrukom refleksijom zrake svjetlosti i izradio skice oktanta, koji su me\xc4\x91utim ostali neobjavljeni do 1742. Dvojica znanstvenika su nezavisno i skoro istovrijemeno (oko 1730.) radili na izradi oktanta: engleski matemati\xc4\x8dar John Hadley i amerikanac Thomas Godfrey. Oktanti su zamijenili do tada kori\xc5\xa1tene mjerne instrumente. Me\xc4\x91utim, ispostavilo se da maksimalni kut od 90\xc2\xb0 koji oktant mo\xc5\xbee mjeriti nije dovoljan, pa se pojavio instrument s ve\xc4\x87om skalom - sekstant. Prvi sekstant s kutom od 120\xc2\xb0 napravio je John Bird 1757.\n_START_SECTION_\nPrimjena\n_START_PARAGRAPH_\nSekstant se prvenstveno koristi kao navigacijski instrument za odre\xc4\x91ivanje geografskih koordinata promatra\xc4\x8da mjerenjem kutne visine razli\xc4\x8ditih nebeskih tijela (Sunca i nekih zvijezda) u datom trenutku (astronomska navigacija). U pro\xc5\xa1losti bio je \xc5\xa1iroko kori\xc5\xa1ten u pomorstvu, ali je s pojavom modernijih sustava navigacije (npr. satelitska navigacija) dobio ulogu pri\xc4\x8duvnog instrumenta, koji ne treba elektri\xc4\x8dnu struju.\n_START_SECTION_\nMjerenje sekstantom\n_START_PARAGRAPH_\nNa\xc4\x8din rada sekstanta veoma je jednostavan. Opti\xc4\x8dkim putem, uz pomo\xc4\x87 dvaju zrcala, istodobno se promatra obzor (horizont) i nebesko tijelo (obi\xc4\x8dno Sunce). Priborom se izravno mjeri kut izme\xc4\x91u zrake koja sti\xc5\xbee s to\xc4\x8dke na obzoru i zrake s nebeskog tijela. Prvo se postave oba zrcala u ravninu okomitu na obzor. Donje zrcalo je nepomi\xc4\x8dno i po \xc5\xa1irini razdijeljeno na dvije polovice, nepropusnu i propusnu. Dr\xc5\xbee\xc4\x87i sekstant u ruci, treba ga namjestiti tako da se kroz dalekozor ugleda obzor; to dopu\xc5\xa1ta propusna polovica nepomi\xc4\x8dnog zrcala. Time je mjerni instrument horizontiran. Ako se obzor ne vidi, instrument se mora horizontirati nekim drugim putem, na primjer libelama. Obzor se mo\xc5\xbee promatrati i uz pomo\xc4\x87 gornjeg, pomi\xc4\x8dnog zrcala, ali samo ako se to zrcalo zakrene i postavi usporedno s donjim zrcalom. Iz optike je poznato da dva paralelna zrcala ne mijenjaju smjer zrake, ve\xc4\x87 dovode do usporednog pomaka zrake. Zraku koja je stigla s pomi\xc4\x8dnog zrcala odbit \xc4\x87e u dalekozor nepropusna polovica nepomi\xc4\x8dnog zrcala._NEWLINE_Nakon toga u dalekozoru treba ugledati nebesko tijelo koje se nalazi na nekoj visini h iznad obzora, \xc5\xa1to se posti\xc5\xbee zakretanjem pomi\xc4\x8dnog zrcala. Ako se zrcalo zakrene za 90\xc2\xb0, odbijena zraka \xc4\x87e opisati luk od 180\xc2\xb0. Odbijena se zraka uvijek zakre\xc4\x87e za dvostruki kut zakreta zrcala. To zna\xc4\x8di, ako se zraka odmakne od obzora za kut h, zrcalo treba zakrenuti za dvostruko manji kut h/2. Odbijena zraka i dalje \xc4\x87e poga\xc4\x91ati nepomi\xc4\x8dno zrcalo i u dalekozoru \xc4\x87emo istodobno ugledati sliku nebeskog tijela, preklopljenu postrance sa slikom obzora, koja sti\xc5\xbee izravno kroz nepomi\xc4\x8dno zrcalo. Pomak pokretnog zrcala h/2 mjeri se polo\xc5\xbeajem njegove ru\xc4\x8dke na rubu kutomjera (limbu). No umjesto da se polo\xc5\xbeaji ru\xc4\x8dke ozna\xc4\x8duju u stupnjevima zakreta zrcala, odmah se ozna\xc4\x8duju u dvostrukoj mjeri ili stupnjevima visine h. Visina nad obzorom nije ispravno izmjerena ako se promatra\xc4\x8d nalazi iznad morske razine, jer se onda kutu iznad vodoravne ravnine h dodaje depresija obzora \xcf\x91 koja nastaje zbog zakrivljenosti Zemlje. Depresija obzora ovisi o nadmorskoj visini i treba je uzeti u obzir.'