b'\n_START_ARTICLE_\nCetina (\xc5\xbeupanija)\n_START_PARAGRAPH_\nCetina, srednjovjekovna starohrvatska \xc5\xbeupanija u sastavu Kraljevine Hrvatske. Spominje se prvi put polovicom 10. stolje\xc4\x87a u djelu bizantskog cara Konstantina VII. Porfirogeneta. Zauzimala je podru\xc4\x8dje srednjeg toka rijeke Cetine oko dana\xc5\xa1njeg Sinja, a grani\xc4\x8dila se s Imotskom, Kninskom, Livanjskom i Primorskom \xc5\xbeupanijom. Sjedi\xc5\xa1te \xc5\xbeupanije bilo je u gradu Cetini, smje\xc5\xa1tenom kraj dana\xc5\xa1njeg sela Otoka, a od 14. stolje\xc4\x87a sve \xc4\x8de\xc5\xa1\xc4\x87e u Sinju.\n_START_SECTION_\nPovijest\n_START_PARAGRAPH_\nGodine 1078. hrvatski kralj Zvonimir (1075.-1089.) poklonio je \xc4\x8ditavu Cetinsku \xc5\xbeupaniju splitskoj nadbiskupiji. Nakon uspostave ma\xc4\x91arske prevlasti nad Hrvatskom, hrvatsko-ugarski kralj Andrija II. iz dinastije Arpadovi\xc4\x87a potvrdio je Cetinu s drugim posjedima splitskoj Crkvi, a 1210. godine poklonio ju je sidra\xc5\xa1kom knezu Domaldu. Krajem 12. i po\xc4\x8detkom 13. stolje\xc4\x87a Cetinska \xc5\xbeupanija pretvara se u kne\xc5\xa1tvo, koje se od druge polovice 13. stolje\xc4\x87a nalazi pod upravom bribirskih knezova._NEWLINE_Godine 1272. spominje se kao cetinski knez Stjepko Bribirski, a 1310. godine navode se kao njeni knezovi sinovi bana Pavla I. Bribirskog (\xe2\x80\xa0 1312.), Mladen II., Juraj II., Pavao II. i Grgur II. Poslije sloma bribirske dominacije 1322. godine i nakon \xc5\xa1to se Vladislava Kurjakovi\xc4\x87 predala kralju Ludoviku I. An\xc5\xbeuvincu, Cetinsko kne\xc5\xa1tvo do\xc5\xa1lo je 1345. godine pod izravnu kraljevu vlast. Me\xc4\x91utim, ve\xc4\x87 potkraj iste godine kralj je vratio Sinj s ostatkom kne\xc5\xa1tva Ivani\xc5\xa1u Nelip\xc4\x8di\xc4\x87u, sinu Nelipca II. (\xe2\x80\xa0 1344.) i kneginje Vladislave. U tom periodu Cetinu naseljavaju Vlasi koji se mije\xc5\xa1aju s domicilnim hrvatskim stanovni\xc5\xa1tvom. Novi cetinski knez Ivan VI. Frankapan potvrdio je 1436. godine prava cetinskih Vlaha._NEWLINE_Godine 1436. kralj \xc5\xbdigmund Luksembur\xc5\xa1ki oduzeo je Cetinu Frankapanima i dodijelio je Talovcima koji su otada nosili naslov cetinskih knezova. Poslije smrti bana Petra Talovca 1453. godine, njegovi maloljetni sinovi i sinovi njegove bra\xc4\x87e nisu uspjeli zadr\xc5\xbeati puni nadzor nad svojim kne\xc5\xa1tvom pa su ga postupno napustili i preselili se na obiteljske posjede u Slavoniju. Istodobno, zapo\xc4\x8deo je osmanski prodor iz osvojene Bosne prema zapadu, tijekom kojeg je, u razdoblju od 1483. do 1513. godine osvojen prostor Cetinske \xc5\xbeupanije._NEWLINE_Nakon oslobo\xc4\x91enja od Osmanlija na tom je prostoru ustrojena mleta\xc4\x8dka vojna granica pod imenom Cetinska krajina.'