b'\n_START_ARTICLE_\nAlvin Lee\n_START_SECTION_\nGlazbena karijera\n_START_PARAGRAPH_\nInspiriran glazbom Chucka Berryja i Scottyja Moorea gitaru po\xc4\x8dinje svirati u dobi od 13 godina. Po\xc4\x8detkom 1960-ih po\xc4\x8dinje profesionalnu karijeru u Jaybirdsima u kojima djeluje do 1966. Tada zajedno s Leom Lyonsom osniva Ten Years After, kasnije uspje\xc5\xa1an atraktivni koncertni sastav._NEWLINE_U relativno kratkom vremenu (od 1968. do 1973.) postigli su zapa\xc5\xbeen uspjeh. Osam albuma dospjelo je me\xc4\x91u top 40 britanske glazbene ljestvice, a 12 albuma dospjelo je na ameri\xc4\x8dku ljestvicu Billboard 200, uz poznate hitove "I\'m Going Home", "Hear Me Calling", "I\'d Love to Change the World" te "Love Like a Man"._NEWLINE_Prekretnicu u karijeri Leeju donosi nastup na Woodstocku. Izvedba pjesme "I\xe2\x80\x99m Going Home" u trajanju od jedanaest minuta donosi mu status jednoga od najboljih bijelih blues hard-rock gitarista, a sastavu naslov perjanice takozvanog britanskog drugog "blues booma". Sredinom 1970-ih, publika prihva\xc4\x87a zvuk sintesajzera i progresivni te simfo rock, \xc4\x8dime je sastav po\xc4\x8deo gubiti na popularnosti da bi 1974. prekinuli zajedni\xc4\x8dki rad._NEWLINE_Prvi samostalni album On the Road to Freedom snima 1973. u suradnji s Mylon LeFevre, ameri\xc4\x8dkom gospel pjeva\xc4\x8dicom, te uz sudjelovanje Georgea Harrisona, Micka Fleetwooda, Ronna Wooda te Stevea Winwooda. Ve\xc4\x87 sljede\xc4\x87e godine osniva "Alvin Lee & Company" s kojima snima sljede\xc4\x87i album (In Flight, 1974.), te u ne\xc5\xa1to promijenjenom sastavu albume Pump Iron! (1975.) i Let It Rock (1978). Kraj desetlje\xc4\x87a obilje\xc5\xbeava suradnju sa sastavom "Ten Years Later" na albumima Rocket Fuel i Ride On te turnejom po Europi i SAD-u._NEWLINE_Osamdesete donose novo ime prate\xc4\x87em sastavu ("The Alvin Lee Band") te novi album Free Fall (1980.). Na turneji 1981. pridru\xc5\xbeuje mu se Mick Taylor, nekada\xc5\xa1nji \xc4\x8dlan The Rolling Stonesa. Lee obnavlja i suradnju sa starim sastavom (Ten Years After), na njihovom albumu About Time 1989, kao i suradnju s Georgeom Harrisonom na albumima Detroit Diesel (1986.), Zoom (1992.) te Nineteen Ninety-Four (1994.). Iako Leejeva samostalna karijera nije nikada dosegla uspjeh iz vremena dok je bio \xc4\x8dlan sastava "Ten Years After", ostao je upam\xc4\x87en kao brzoprsti gitarist \xc4\x8dija se vje\xc5\xa1tina mo\xc5\xbee mjeriti s najve\xc4\x87ima: Claptonom, Jeffom Beckom, pa i Hendrixom, a brzina i zavidna tehnika njegovih sola\xc5\xbea bili trajna konstanta.'