b'\n_START_ARTICLE_\nOrigen\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivot\n_START_PARAGRAPH_\nO Origenovu \xc5\xbeivotu dostupno je vi\xc5\xa1e biografskih podataka no o bilo kojem drugom kr\xc5\xa1\xc4\x87anskom u\xc4\x8ditelju tog razdoblja, napose zahvaljuju\xc4\x87i njegovim vatrenim poklonicima, me\xc4\x91u kojima se isti\xc4\x8de Euzebije Cezarejski, koji je cijelo \xc5\xa1esto poglavlje svoje Crkvene povijesti posvetio upravo tom glasovitom u\xc4\x8ditelju._NEWLINE_Origen je ro\xc4\x91en u Aleksandriji oko 185. godine u kr\xc5\xa1\xc4\x87anskoj obitelji. Od oca Leonide primio je \xc5\xa1iroko obrazovanje u svjetovnim znanostima i u studiju Svetog pisma._NEWLINE_U mladena\xc4\x8dkoj dobi Origen svjedo\xc4\x8di progonima Crkve pod carem Septimijem Severom, u kojima je mu\xc4\x8deni\xc4\x8dku smrt podnio i Leonida, njegov otac. O Origenovoj predanosti Bogu i njegovoj \xc5\xbeelji da sam podnese mu\xc4\x8deni\xc5\xa1tvo, svjedo\xc4\x8di pismo koje je uputio svom ocu za vrijeme progonstava u kojem ohrabruje oca da ne poklekne pred mu\xc4\x8deni\xc5\xa1tvom, osobito ga pritom odvra\xc4\x87aju\xc4\x87i od brige za obitelj kao mogu\xc4\x87e prepreke ustrajanju u priznavanju svoje vjere pred okrutnim mu\xc4\x8diteljima. Budu\xc4\x87i da je obitelji bila, nakon o\xc4\x8deve smrti, zaplijenjena imovina, sedamnaestogodi\xc5\xa1nji Origen, kako bi mogao skrbiti za obitelj, prihva\xc4\x87a nalog biskupa Demtrija za preuzimanjem vodstva aleksandrijske katehetske \xc5\xa1kole. Ta \xc5\xa1kola je u sljede\xc4\x87em razdoblju postala toliko tra\xc5\xbeena, \xc4\x8dak i me\xc4\x91u osobama koje nisu pripadale kr\xc5\xa1\xc4\x87anstvu, te ju je Origen podijelio na dva stupnja: osnovni stupanj za katekumene (one koji su se pripravljali za kr\xc5\xa1tenje), i vi\xc5\xa1i stupanj otvoren za sve. Polaznici \xc5\xa1kole bili su privu\xc4\x8deni ne samo na\xc4\x8dinom Origenova predavanja, ve\xc4\x87 zaintrigirani stilom njegova \xc5\xbeivota \xe2\x80\x93 Euzebije potvr\xc4\x91uje da nije bilo odmaka izme\xc4\x91u Origenovih rije\xc4\x8di i njegova \xc5\xbeivota. U svojem nau\xc4\x8davanju znao je \xc4\x8desto polaziti od dostignu\xc4\x87a svjetovnih znanosti, osobito filozofije kako bi pokazao da se punina istine nalazi u kr\xc5\xa1\xc4\x87anstvu, tj. u Svetom pismu. Svoje u\xc4\x8denike i poznanike koji su u progonstvima bili osu\xc4\x91eni na smrt, pratio je, \xc4\x8desto i sebe izlagaju\xc4\x87i smrti, sve do pogubili\xc5\xa1ta. Prema ve\xc4\x87ini izvora, gotovo se op\xc4\x87enito smatra  da se, tuma\xc4\x8de\xc4\x87i doslovno evan\xc4\x91eoski tekst: \xe2\x80\x9cA ima nesposobnih koji sami sebe onesposobi\xc5\xa1e poradi kraljevstva nebeskog\xe2\x80\x9d (Mt 19, 12), oko 203. godine, dao u\xc5\xa1kopiti, kako bi do kraja proveo u \xc5\xbeivot svoje shva\xc4\x87anje asketskih zahtjeva, te da bi sprije\xc4\x8dio bilo kakve krive primisli budu\xc4\x87i da su me\xc4\x91u polaznicima njegove \xc5\xa1kole bili ne samo mladi\xc4\x87i, ve\xc4\x87 i djevojke. Drugi, me\xc4\x91utim, pori\xc4\x8du vjerodostojnost tog spornog i istovremeno razgla\xc5\xa1enog podatka iz njegova \xc5\xbeivota, te ga pripisuju klevetama zavidnih Origenovih suvremenika . Me\xc4\x91u njegovim brojnim putovanjima osobito je zna\xc4\x8dajan pohod Rimu 212. godine, kojom prilikom upoznaje poznatog teologa Hipolita Rimskog. U mjestima koje posje\xc4\x87uje \xc4\x8desto na zahtjev tamo\xc5\xa1nji biskupa i propovijeda kr\xc5\xa1\xc4\x87anskim zajednicama, primjerice, jednom prlikom u Antiohiji me\xc4\x91u slu\xc5\xa1a\xc4\x8dima je i majka budu\xc4\x87eg cara Severa. Na jednom od putovanja, u Cezareju Palestinsku, oko 230. godine, njegovi ga prijatelji, biskupi Teoktist Cezarejski i Aleksandar Jeruzalemski, zare\xc4\x91uju za sve\xc4\x87enika, \xc5\xa1to izaziva velik protivljenje njegovog mjesnog biskupa Demetrija, koji je i prije re\xc4\x91enja izra\xc5\xbeavao negodovanje zbog toga \xc5\xa1to Origen, laik, propovijeda i tuma\xc4\x8di pisma javno, \xc5\xa1to je ponajprije zada\xc4\x87a biskupa. Zbog, prema nekima, nemogu\xc4\x87nosti primanja sve\xc4\x87eni\xc4\x8dkog reda uslijed njegove u\xc5\xa1kopljenosti, a prema drugima zbog odre\xc4\x91enog neprihva\xc4\x87anja Origenove predanosti i uspjeha, biskup Demetrije na dvije sinode sazvane zbog tog pitanja isklju\xc4\x8duje Origena iz aleksadrijsek crkve, te ga razrje\xc5\xa1uje njegova sve\xc4\x87enstva. Te odluke, potvr\xc4\x91ene i od rimske crkve, nisu bile promijenjene niti nakon smrti Demetrija. Origen se potom povla\xc4\x8di u Cezareju Palestinsku, gdje otvara novu \xc5\xa1kolu. Zabrane propovijedanja nisu bile na snazi u Cezareji, te je tamo slobodno propovijedao i imao brojne slu\xc5\xa1atelje. Sudjelovao je u radu obaju Arabijskih sabora na kojima je sudionike uvjerio u neispravnost vjerovanja da u trenutku smrti tijela nestaje i du\xc5\xa1a. Za vrijeme progona cara Decija 250. godine, bio je uhi\xc4\x87en i mu\xc4\x8den, te je od posljedica zadobivenih ozljeda umro 253. godine u Tiru. Kao i za \xc5\xbeivota i nakon smrti je Origenov lik i djelo bilo obilje\xc5\xbeeno mnogim kontroverzama. Unato\xc4\x8d pogre\xc5\xa1kama koje je u svom u\xc4\x8denju po\xc4\x8dinio, a po\xc4\x8dinio ih je u vrijeme kada je teologija bila jo\xc5\xa1 vrlo mlada i visoko spekulativna, ne mo\xc5\xbee se, ipak, u sumnju dovesti njegova goru\xc4\x87a \xc5\xbeelja za pravovjernim kr\xc5\xa1\xc4\x87anskim \xc5\xbeivotom. Ipak, mnoge isto\xc4\x8dne Crkve jo\xc5\xa1 ga dr\xc5\xbee heretikom.\n_START_SECTION_\nSveto pismo\n_START_PARAGRAPH_\nPrema pojedinim autorima Origen je najve\xc4\x87i tuma\xc4\x8d \xc5\xa1to ga je Crkva ikad imala (Pavi\xc4\x87-Ten\xc5\xa1ek). Njegova egzegetska djelatnost odvija se na tri razine: glose, kao puke zabilje\xc5\xbebe uz tekst, zatim homilije, zapisane od njegovih u\xc4\x8denika, te potom komentari namijenjeni ponajprije dublje upu\xc4\x87enima \xe2\x80\x93 njegovim studentima. Sveto pismo za Origena nije nikada mrtva rije\xc4\x8d, zatvorena u povijesti, ve\xc4\x87 uvijek \xc5\xbeiva stvarnost koja sadr\xc5\xbei odbljesak nevidljivog, ali postoje\xc4\x87eg svijeta. U njemu Origen razlikuje tri smisla, postavljena stupnjevito. Na najni\xc5\xbeem stupnju nalazi se doslovni smisao, potom slijedi vi\xc5\xa1i, moralni smisao, koji mo\xc5\xbee koristiti na\xc5\xa1em duhovnom \xc5\xbeivotu, a najvi\xc5\xa1i stupanj je duhovni smisao koji otkriva otajstveni sadr\xc5\xbeaj, a uvijek se ti\xc4\x8de odnosa Boga prema \xc4\x8dovjeku. Na tim stupnjevima on gradi svoju egzegezu, usmjerenu uvijek prema duhovnom smislu, no ne zapostavljaju\xc4\x87i prethodna dva stupnja. Glavna stilska figura njegove egzegeze je svakako alegorija. Origenova egzegeza odi\xc5\xa1e istodobno nesputano\xc5\xa1\xc4\x87u i pravovjerno\xc5\xa1\xc4\x87u, bilo s obzirom na uspore\xc4\x91ivanje svetopisamskih redaka iz oba zavjeta, bilo uspore\xc4\x91ivanjem zemaljskih i nebeskih stvarnosti, te interpretacije povijesnih doga\xc4\x91aja u svjetlu biblijskih odnosa.\n_START_SECTION_\nKristologija\n_START_PARAGRAPH_\nOrigenova kristologija je umjereno subordinacionisti\xc4\x8dkog tipa, za razdoblje po\xc4\x8detaka kristologije jo\xc5\xa1 uvijek izvan hereti\xc4\x8dkih konotacija, a to se ogleda u promatranju Krista kao posrednika Oca ljudima. Origen prvi rabi izraz Bogo\xc4\x8dovjek (gr\xc4\x8d. the\xc3\xa1nthropos). Slijedi struju koja nau\xc4\x8dava o tzv. communicatio idiomatum, koja se temelji na me\xc4\x91urazmjeni atributa bo\xc5\xbeanstva i \xc4\x8dovje\xc5\xa1tva u osobi Krista. On povezuje svoj nauk o Logosu sa osobom Isusa u evan\xc4\x91eljima tako \xc5\xa1to u Isusovoj preegzistentnoj du\xc5\xa1i vidi isprepleten beskona\xc4\x8dan bitak Logosa i kona\xc4\x8dno tijelo Krista.\n_START_SECTION_\nAntropologija\n_START_PARAGRAPH_\nOsnovno obilje\xc5\xbeje njegove antropologije je protivljenje i ukazivanje na nedostatke gnosti\xc4\x8dke vizije \xc4\x8dovjeka, uz istodobno preuzimanje odre\xc4\x91enih gnosti\xc4\x8dkih kategorija, npr. trodiobe ljudi na materijalne, psihi\xc4\x8dke i pneumatske, no te grupe nisu zatvorene i ontolo\xc5\xa1ke kao kod gnostika, ve\xc4\x87 je temeljna odrednica pripadanja pojedinoj grupi ljudska sloboda. Prisutno je tako\xc4\x91er odre\xc4\x91eno davanje prednosti du\xc5\xa1i u odnosu prema tijelu u njegovim djelima.\n_START_SECTION_\nPreegzistencija du\xc5\xa1e\n_START_PARAGRAPH_\nNauk o preegzistenciji du\xc5\xa1e Origen uklapa u svoj \xc5\xa1iri teolo\xc5\xa1ki sustav apokatastaze, tj. svojevrsne univerzalne restauracije, odnosno povratka svih stvari na njihovo prvtono stanje, no samo u duhovnom smislu. Pritom bi put od preegzistentnih du\xc5\xa1a do apokatastaze pratio sljede\xc4\x87i slijed: Bog stvara cjelokupno stvorenje kao duhovno i slobodno, a kori\xc5\xa1tenjem te slobode na razli\xc4\x8dite na\xc4\x8dine stvorenja se dijele na an\xc4\x91ele (i jednu ljudsku du\xc5\xa1u sui generis koja je uvijek ostala uz Boga \xe2\x80\x93 Isus Krist), demone i ljudske du\xc5\xa1e. Bog potom stvara vidljivi svijet u koji ljudske du\xc5\xa1e bivaju uba\xc4\x8dene, no neke od njih po svr\xc5\xa1etku \xc5\xbeivota zavr\xc5\xa1avaju u paklu, druge u raju. Bog, prema Origenu, u svojoj \xc5\xbeelji za spa\xc5\xa1avanjem svih stvorenja stvara nove svjetove, jedan za drugim, sve do posljednjeg takvog svijeta u kojem i posljednji demon u apsolutnoj slobodi ne odlu\xc4\x8di slu\xc5\xbeiti Bogu. Tada nastupa posljednja faza \xe2\x80\x93 apokatastaza koja zapo\xc4\x8dinje drugim Kristovim dolaskom, gdje svi ljudi bivaju uskri\xc5\xa1eni sa duhovnim tijelima u navedenom prvobitnom stanju.'