b'\n_START_ARTICLE_\nBitka kod Mons Seleucusa\n_START_PARAGRAPH_\nBitka kod Mons Seleucusa, poznata i kao bitka na rijeci Izeri, odigrala se 353. izme\xc4\x91u rimskih snaga pod carem Konstancijem II na jednoj, te rimskih snaga pod uzurpatorom Magnencijem na drugoj strani. Tri godine ranije Magnencije se pobunio i ubio Konstancijevog brata i suvladara Konstansa I., zavladav\xc5\xa1i zapadnim dijelom Carstva. U rujnu 351. Magnencije je pora\xc5\xbeen u kod Murse, ali su snagama Konstancija naneseni te\xc5\xa1ki gubitci, \xc5\xa1to ga je kao i uni\xc5\xa1tenje njegove prethodnice kod Pavije 352., sprije\xc4\x8dilo da u potpunosti iskoristi svoju pobjedu, te je godinu dana proveo konsolidiraju\xc4\x87i vlast u Italiji, dok je Magnencije popunjavao redove svoje vojske u Galiji. Konstancije je napad pokrenuo u ljeto 353. iz Mediolanuma (dana\xc5\xa1njeg Milana) te pre\xc5\xa1ao Alpe, a Magnencije ga je poku\xc5\xa1ao zaustaviti na jugoistoku podru\xc4\x8dja. Prije ili za vrijeme bitke Konstanciju su prebjegle germanske pomo\xc4\x87ne snage pod Hnodomirom. Zbog toga je bitka zavr\xc5\xa1ila Konstancijevom pobjedom, a Magnencije se povukao u Lugdunum. Tamo su se njegovi vojnici pobunili te ga zarobili, nastoje\xc4\x87i izru\xc4\x8denjem dobiti pomilovanje od Konstancija. Magnencije ih je u zatvoru preduhitrio izvr\xc5\xa1iv\xc5\xa1i samoubojstvo 10. kolovoza. Time je Konstancije postao jedini vladar Rimskog Carstva. Njegova pobjeda je, me\xc4\x91utim, izvojevana uz neo\xc4\x8dekivano velike ljudske \xc5\xbertve i gubitak najiskusnijih pripadnika rimske vojske; povjesni\xc4\x8dari vjeruju da je to doprinijelo da rimske granice u sljede\xc4\x87im desetlje\xc4\x87ima postanu izlo\xc5\xbeene naj\xc5\xbee\xc5\xa1\xc4\x87im barbarskim napadima od kraja krize 3. stolje\xc4\x87a.'