b'\n_START_ARTICLE_\nAndrija \xc5\xa0tambuk\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivotopis\n_START_PARAGRAPH_\n\xc5\xa0tambuk je ro\xc4\x91en na Bra\xc4\x8du u Selcima, u obitelji Kate i Nikole \xc5\xa0tambuka, koji su uz njega imali jo\xc5\xa1 k\xc4\x87eri Irmu i Lidiju te sina Miljenka. _NEWLINE_Teologiju je studirao u Centralnome bogoslovskom sjemeni\xc5\xa1tu za Dalmaciju u Splitu.\n_START_SECTION_\nSve\xc4\x87eni\xc5\xa1tvo\n_START_PARAGRAPH_\nZa sve\xc4\x87enika zare\xc4\x91en je u Selcima 8. kolovoza 1937.. Obna\xc5\xa1ao je du\xc5\xbenost \xc5\xbeupskog pomo\xc4\x87nika u Selcima._NEWLINE_Hvarsko-bra\xc4\x8dko-vi\xc5\xa1ki biskup Miho Pu\xc5\xa1i\xc4\x87 uputio ga je na studij u Rim na Papinsko sveu\xc4\x8dili\xc5\xa1te Gregorianu. Ondje je i doktorirao. _NEWLINE_Po povratku sa studija obna\xc5\xa1ao je slu\xc5\xbebe prefekta Biskupskog sjemeni\xc5\xa1ta u Splitu, te upravitelja Biskupske kancelarije u Hvaru. Pri organiziranju zbjega u egipatskom logoru El Shattu na Sinaju \xc5\xa0tambuk je zajedno s jo\xc5\xa1 trojicom katoli\xc4\x8dkih sve\xc4\x87enika upu\xc4\x87en sa zbjegom u Bari pa u El Shatt da bi ondje bio du\xc5\xa1obri\xc5\xbenik i vodio mati\xc4\x8dne knjige kr\xc5\xa1tenih, vjen\xc4\x8danih i umrlih.  U El Shattu je \xc5\xa0tambuk imenovan u Centralni odbor zbjega, te je kao dekan vodio Odsjek za vjeru Prosvjetnog odjela.  Uskoro je (zajedno sa Zoranom Pal\xc4\x8dokom) vodio i Prosvjetni odjel,  a pri kraju zbjega je 1946. bio i predsjednik Centralnog odbora zbjega. _NEWLINE_Nakon rata se vratio na Hvar. Pao je u nemilost mjesnih komunisti\xc4\x8dkih vlasti, te je bio zatvaran  i osu\xc4\x91en na dvije godine tamnice zbog navodnog djelovanja protiv dru\xc5\xa1tvenog ure\xc4\x91enja. Kaznu je izdr\xc5\xbeavao u Staroj Gradi\xc5\xa1ci, te se vratio u Hvar.\n_START_SECTION_\nAtentat\n_START_PARAGRAPH_\nNeke ve\xc4\x8deri 1953. skupina preru\xc5\xa1enih mu\xc5\xa1karaca napala je njega i don Juru Beli\xc4\x87a, s namjerom da ih ubiju. Don Andro \xc5\xa0tambuk tom je prilikom brutalno pretu\xc4\x8den. Po\xc4\x8dinitelji nisu na\xc4\x91eni, pa se pretpostavljalo da su bili motivirani politi\xc4\x8dki i da ih je vlast poslala i za\xc5\xa1titila. Iako je smatrao da je samo \xc4\x8dudom ostao \xc5\xbeiv, \xc5\xa0tambuk nije \xc5\xbeelio odlaziti lije\xc4\x8dniku, nego se sam lije\xc4\x8dio kako je znao i umio.  Nakon toga se rijetko pojavljivao u javnosti.\n_START_SECTION_\nBiskupstvo\n_START_PARAGRAPH_\nPapa Pio XII. ga je 14. svibnja 1955. imenovao pomo\xc4\x87nim biskupom hvarsko-bra\xc4\x8dko-vi\xc5\xa1kim, te mu je dodijelio naslovnu biskupiju Balaneu (Sirija). Zaredio ga je 3. srpnja tada ve\xc4\x87 nadbiskup (osobni naslov) hvarske biskupije Miho Pu\xc5\xa1i\xc4\x87, koji ga je imenovao svojim generalnim vikarom, a suposvetitelji bili su naslovni biskup Pomarije Dragutin Ne\xc5\xbei\xc4\x87 i naslovni biskup Drinopolja Frane Frani\xc4\x87. Dva tjedna kasnije posvetio je novu crkvu Krista Kralja u Selcima.\n_START_SECTION_\nSmrt\n_START_PARAGRAPH_\nMjesec i p\xc3\xb4 nakon re\xc4\x91enja, 18. kolovoza iste godine, iznenada mu je pozlilo te je prevezen u Op\xc4\x87u bolnicu u Splitu, gdje je umro dan kasnije, mo\xc5\xbeda od posljedica atentata dvije godine ranije.  Iz Splita mu je tijelo preneseno u Hvar, gdje su sprovodni obredi obavljeni u stolnici sv. Stjepana, a zatim je sahranjeno u Selcima, u istoj crkvi Krista Kralja koju je posvetio mjesec dana ranije.'