b'\n_START_ARTICLE_\nAleksandar Sol\xc5\xbeenjicin\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivotopis\n_START_PARAGRAPH_\nStudirao na Fizi\xc4\x8dko-matemati\xc4\x8dkom fakultetu u Rostovu na Donu, izvanredno i u Institutu za povijest, filozofiju i knji\xc5\xbeevnost u Moskvi. Nakon napada nacisti\xc4\x8dke Njema\xc4\x8dke na Sovjetski Savez dobrovoljno se prijavio u vojsku, gdje je napredovao od obi\xc4\x8dnoga vojnika do zapovjednika topni\xc4\x8dke bitnice. Godine 1945. je, zbog pisama u kojima je indirektno kritizirao Staljina, uhi\xc4\x87en kao \xc4\x8dasnik sovjetske vojske u Isto\xc4\x8dnoj Prusiji, te osu\xc4\x91en i zato\xc4\x8den u sibirskom logoru, od 1953. u progonstvu u srednjoj Aziji. Nakon rehabilitacije 1956. u\xc4\x8ditelj u Rjazanu.\n_START_SECTION_\nRomani prve faze\n_START_PARAGRAPH_\nGlasovitim ga je u\xc4\x8dinila pripovijest "Jedan dan Ivana Denisovi\xc4\x8da", 1962, koja se temelji na opisu "obi\xc4\x8dnoga" dana "obi\xc4\x8dnog" Rusa u logorskom zato\xc4\x8deni\xc5\xa1tvu. Tema je do tada bila tabuizirana, ali je pripovijest pokazala i stilsko umije\xc4\x87e pisca koji se oslonio na tradiciju ruske klasi\xc4\x8dne proze (Lav Tolstoj, Fjodor Dostojevski). Umije\xc4\x87e fabuliranja o\xc4\x8ditovalo se zatim u "Doga\xc4\x91aju na postaji Kre\xc4\x8detovka " (1963.), a orijentacija na "seosku prozu" u stilu i ideologiji u noveli "Matrjonino doma\xc4\x87instvo" (1963), crtici o napa\xc4\x87enoj seoskoj \xc5\xbeeni koja i u posvema\xc5\xa1njoj bijedi znade o\xc4\x8duvati visoke eti\xc4\x8dke kvalitete._NEWLINE_Vrhunac su prvoga razdoblja romani "Odjel za rak" (1968.), i "U prvom krugu" (1968.), koji su kru\xc5\xbeili u prijepisima, a objavljeni su prvi put u inozemstvu. "Odjel za rak" je poluautobiografski (biv\xc5\xa1i zato\xc4\x8denik, iskustvo u odjelu za tumore u ta\xc5\xa1kentskoj bolnici) roman koji uz sredi\xc5\xa1nji lik Kostogutova daje niz dojmljivih portreta sovjetskih birokrata, lije\xc4\x8dnika i medicinskoga osoblja te raznih pacijenata. Istodobno dirljiv ljubavni roman (ili \xe2\x80\x93 roman o nerealiziranoj ljubavi), satira na poststaljinisti\xc4\x8dku epohu i studija o ljudskom pona\xc5\xa1anju u ekstremnoj situaciji smrtonosne bolesti, taj je veliki roman u najboljim tradicijama ruske klasike koja ljudsko\xc5\xa1\xc4\x87u i \xc5\xbeivotno\xc5\xa1\xc4\x87u nadilazi suvremena joj ostvarenja zapadnoeuropske i ameri\xc4\x8dke pripovjedne umjetnosti._NEWLINE_"U prvom krugu" (asocijacija na prvi, "privilegirani" krug Danteovoga pakla) rekreira pi\xc5\xa1\xc4\x8devo iskustvo prvih godina zatvora, kada je radio u \xc5\xa1ara\xc5\xa1ki, znanstveno-tehni\xc4\x8dkoj ustanovi za logora\xc5\xa1e znanstvenike. Glavni lik, Gljeb Ner\xc5\xbein, opet je utjelovljenje samoga autora, a prikazane su i neke druge osobe koje su igrale va\xc5\xbenu ulogu u Sol\xc5\xbeenjicinovu \xc5\xbeivotu (njegova prva \xc5\xbeena, prijatelj Lev Kopeljev, rusko-\xc5\xbeidovski komunisti\xc4\x8dki "vjernik", po struci germanist, dan u liku Leva Rubina). Mnogobrojne niti ovoga djela imaju tematsku srodnost s prethodnim djelom: satira je nazo\xc4\x8dna na svim razinama, a poglavito u sarkasti\xc4\x8dnom portretu Staljina (u doba njegova sukoba s Titom); moralna ku\xc5\xa1nja u mje\xc5\xa1avini prijetnji i zavodljivih ponuda zatvorskih vlasti. Realisti\xc4\x8dki je prikazan \xc5\xbeivot izvan logora za znanstvenike i u njemu. No, kao i prethodni roman, i ovo Sol\xc5\xbeenjicinovo djelo uspijeva ponoviti \xc4\x8dudo ruske klasi\xc4\x8dne proze koju je Thomas Mann ne bez razloga prozvao "svetom": vjeru u pobjedu hrabrosti i veli\xc4\x8dinu ljudskosti, koja je ukorijenjena u kr\xc5\xa1\xc4\x87anskom poimanju bitno spiritualnoga dostojanstva ljudskoga bi\xc4\x87a.\n_START_SECTION_\nArhipelag Gulag\n_START_PARAGRAPH_\nNakon romanesknih ostvarenja, uslijedila je dokumentarna, ali i duboko osobna optu\xc5\xbeba sovjetskoga sustava koncentracijskih logora, "Arhipelag Gulag", (1973.-75.), golemo trosveza\xc4\x8dno djelo temeljeno na preplitanju osobnih iskustava i mno\xc5\xa1tva pisama, zabilje\xc5\xa1ki i ostalih dokumenata koje je pisac dobivao od biv\xc5\xa1ih supatnika, a koja su skupljena i obra\xc4\x91ena u okolnostima krajnje konspirativnosti. Ta je uni\xc5\xa1tavaju\xc4\x87a optu\xc5\xbeba sovjetskoga sustava za propast i smrt milijuna ljudi slomila i posljednje komunisti\xc4\x8dke apologete na Zapadu. Bre\xc5\xbenjevljev SSSR nije mogao podnijeti ni ideju da se o tabuiziranoj temi pi\xc5\xa1e, pa je Sol\xc5\xbeenjicin uhi\xc4\x87en i protjeran iz SSSR-a. Najprije je \xc5\xbeivio u \xc5\xa0vicarskoj, zatim u SAD-u (Vermont), da bi se u 1990-ima vratio u Rusiju, gdje je do\xc4\x8dekan i kao ideolog ruske nacije.\n_START_SECTION_\nCrveni kota\xc4\x8d\n_START_PARAGRAPH_\nU egzilu je nastao niz romana koji slijede u ruskoj knji\xc5\xbeevnoj svijesti opstojni uzor, Tolstojev "Rat i mir", i revidiraju povijesni model kakav su nametnuli bolj\xc5\xa1evici, s gledi\xc5\xa1ta ruske nacije, i to od "Kolovoza \xc4\x8detrnaeste", 1971., pro\xc5\xa1ireno 1983, preko "Listopada \xc5\xa1esnaeste", 1984 i "O\xc5\xbeujka sedamnaeste ", 1986. do "Travnja sedamnaeste", 1991. Zajedni\xc4\x8dki im je naslov: "Crveni kota\xc4\x8d ". I dok u koncepciji "povijesne epopeje" Sol\xc5\xbeenjicin slijedi Tolstoja, dotle njezinu strukturu nastoji modernizirati: sam svoja djela naziva "polifoni\xc4\x8dnima" (Bahtinov pojam za romane Dostojevskoga), \xc4\x8demu odgovara razli\xc4\x8ditost fragmenata od kojih se u \xc4\x8dvor (uzel) cjeline vezuju fabule o ljudskim sudbinama (prete\xc5\xbeno ruskih \xc4\x8dasnika; ratni protivnici, Nijemci, ostaju uglavnom izvan teksta), dokumentarni umetci, lirske digresije. Jezik je arhaiziran i korespondira s namjerama o\xc4\x8diglednima u njegovu "Ruskom rje\xc4\x8dniku jezi\xc4\x8dnog pro\xc5\xa1irivanja" (1995.) \xe2\x80\x93 u smjeru staroruskoga leksika. Sol\xc5\xbeenjicin je na taj na\xc4\x8din istodobno modernizirao prozu (mje\xc5\xa1avina dokumentarnosti, prikaza povijesnih osoba, izvadaka iz tiska sli\xc4\x8dna je postupcima u djelu Johna Dos Passosa, dok je upotreba vremenskih skokova i preplitanje stilova i \xc5\xbeanrova podsje\xc4\x87a na Faulknera), a jezi\xc4\x8dnom arhaizacijom je ostvario posebnu patinu koja ne ide za modelom jezi\xc4\x8dnih igara karakteristi\xc4\x8dnih za sterilnost postmodernizma, nego joj je svrha regeneracija ruskoga nacionalnoga bi\xc4\x87a u zrcalu pi\xc5\xa1\xc4\x8deva djela.\n_START_SECTION_\nPublicistika\n_START_PARAGRAPH_\nVa\xc5\xbenija su mu publicisti\xc4\x8dka djela: "Kako da preuredimo Rusiju" (1991.), "Rusko pitanje krajem XX. stolje\xc4\x87a", (1994.), "Dva stolje\xc4\x87a zajedno", (2003). Kako u inozemstvu, tako po povratku u Rusiju nakon sloma komunisti\xc4\x8dkoga sustava, Sol\xc5\xbeenjicin je \xc4\x8desto donekle povr\xc5\xa1no etiketiran kao ruski pravoslavni nacionalist, antisemit, antikatoli\xc4\x8dki bigot, mrzitelj Zapada, apologet carizma i slavjanofilski ksenofob. Iako su te optu\xc5\xbebe besmislene, sam auktor snosi djelomi\xc4\x8dnu "krivicu" nekim svojim nezgrapnim izjavama i povr\xc5\xa1nim generalizacijama (valja re\xc4\x87i i da se u ocjeni ratnog raspada Jugoslavije nije proslavio politi\xc4\x8dkom lucidno\xc5\xa1\xc4\x87u). No, snaga je Sol\xc5\xbeenjicinove kritike u njegovim jasnim opa\xc5\xbeajima duhovne praznine i kukavi\xc4\x8dluka koji le\xc5\xbee u srcu ispraznoga sekularnog hedonizma koji dominira zapadnja\xc4\x8dkim dru\xc5\xa1tvima.\n_START_SECTION_\nUtjecaj\n_START_PARAGRAPH_\nPo sveukupnom djelu Sol\xc5\xbeenjicin je jedan od najzna\xc4\x8dajnijih prozaista 20. stolje\xc4\x87a, pisac koji je istovremeno nastavio tradicije klasi\xc4\x8dne ruske pripovjedne proze, napose Tolstoja, no inovirav\xc5\xa1i ju nizom postupaka karakteristi\xc4\x8dkih za europski modernizam. Ironija koja prati njegovo djelo je i posljedak razli\xc4\x8ditoga \xc5\xbeivotnoga iskustva i svjetonazora u odnosu na ve\xc4\x87inu suvremenika koji su \xc5\xbeivjeli ili \xc5\xbeive u normalnijim i lagodnijim \xc5\xbeivotnim uvjetima: u doba kada je stvarao svoj najopse\xc5\xbeniji i najambiciozniji prozni ciklus, "Crveni kota\xc4\x8d", svjetskom knji\xc5\xbeevno\xc5\xa1\xc4\x87u je dominirao (i jo\xc5\xa1 dominira) pone\xc5\xa1to trivijalniji pristup umjetni\xc4\x8dkom djelu, ozbiljen u postmodernisti\xc4\x8dkim fikcijama Umberta Eca, Thomasa Pynchona ili Salmana Rushdieja. Pisac kao prorok je anakronizam, i ve\xc4\x87ina nesporazuma izme\xc4\x91u Sol\xc5\xbeenjicina i njegovih kriti\xc4\x8dara proistje\xc4\x8de iz sukoba nepomirljivih svjetonazora o \xc4\x8dovjekovom \xc5\xbeivotu i sudbini._NEWLINE_Na hrvatski su prevedeni Sol\xc5\xbeenjicinovi zna\xc4\x8dajni romani iz prve faze, "Odjel za rak" i "U prvom krugu", te "Jedan dan Ivana Denisovi\xc4\x8da" i "Matrjonino doma\xc4\x87instvo". Na\xc5\xbealost, odmak hrvatske \xc4\x8ditala\xc4\x8dke publike od "ruskih tema" (dijelom uvjetovan i jasnim svrstavanjem nemaloga dijela ruske inteligencije, uz \xc4\x8dasne iznimke poput Vasilija Aksjonova i nekolicine drugih autora, na stranu srpskoga agresora), doveo je do toga da najzna\xc4\x8dajnija So\xc5\xbeenjicinova djela iz druge faze, od "Arhipelaga" do publicisti\xc4\x8dkih spisa, a najvi\xc5\xa1e "Crvenog kota\xc4\x8da" nisu dostupna na hrvatskom jeziku._NEWLINE_Na devedesetu godi\xc5\xa1njicu velja\xc4\x8dke revolucije Sol\xc5\xbeenjicin je dao svoju analizu raspada Ruskoga carstva, te pro\xc5\xa1losti i budu\xc4\x87nosti ruskoga naroda.'