b'\n_START_ARTICLE_\nVjen\xc4\x8danje Djevice\n_START_SECTION_\nPovijest\n_START_PARAGRAPH_\nSliku je od Rafaelova u\xc4\x8ditelja, umbrijskog slikara Perugina, naru\xc4\x8dio Filippo degli Albezzini kao jednu od tri slike za za franjeva\xc4\x8dku crkvu sv. Franje u mjestu Citt\xc3\xa0 di Castello. U odsustvu u\xc4\x8ditelja, Rafael je dovr\xc5\xa1io ovu, posljednju, sliku, koja je izvedena po uzoru na ranije Peruginovo istoimeno djelo, o \xc4\x8demu svjedo\xc4\x8di njegov potpis i godina 1504. Ipak, Rafaelova slika svjedo\xc4\x8di o nekim novinama i posebnostima u odnosu na Peruginovo, te je naposlijetku Rafael od Peruginova radnika postao mu najve\xc4\x87i konkurent._NEWLINE_Kad je general Giuseppe Lechi oslobodio grad Citt\xc3\xa0 di Castello od austrijske okupacije 1798., preuzeo je sliku. Smatra se da ju je prodao 1801. godine Giacomu Sannazaru, koji je 1804. godine prodao Poliklinici u Milanu. Dr\xc5\xbeava ju je otkupila 1806. za 53,000 franaka i smje\xc5\xa1tena je u muzejsku pala\xc4\x8du Pinacoteca di Brera. Tijekom ovih preseljenja slika je bivala sve o\xc5\xa1te\xc4\x87enija. Plo\xc4\x8da je imala nekoliko pukotina u gornjoj polovici, dok je u cjelini postala zgu\xc5\xbevano valovita. Talijanski umjetnik Giuseppe Molteni je 1857. popravio ve\xc4\x87inu o\xc5\xa1te\xc4\x87enja i uspio sa\xc4\x8duvati plo\xc4\x8du .\n_START_SECTION_\nOdlike\n_START_PARAGRAPH_\nPremda je Rafael o\xc4\x8dito bio inspiriran Peruginovim djelom, razlike izme\xc4\x91u njih postoje. Talijanski umjetnik i umjetni\xc4\x8dki biograf Giorgio Vasari, zapisao je kako se na slici \xe2\x80\x9emo\xc5\xbee jasno vidjeti napredak izvrsnosti Rafaelovog stila, koja postaje mnogo suptilnija i profinjenija i nadilazi Pietrov stil\xe2\x80\x9d._NEWLINE_U prvom je planu sama sve\xc4\x8danost vjen\xc4\x8danja gdje Josip daruje vjen\xc4\x8dani prsten Mariji s brojnim prirodnim likovima koji ih uokviruju. Jedan od njih lomi \xc5\xa1tap, \xc5\xa1to je simboli\xc4\x8dno podsje\xc4\x87anje na uni\xc5\xa1tenje Jeruzalemskog hrama. Rafael je bio izvrstan portretist, te je razvio svoj na\xc4\x8din slikanja Bogorodice, kao \xc4\x8distu i idealiziranu. Ona je postala modelom generacija slikara koji slijede. Izvedba perspektive je komplicirana; u pozadini se nalazi veliki trg s likovima koji nisu dobro identificirani; naslikani su samo radi realisti\xc4\x8dkog osje\xc4\x87aja scene. Na kraju trga je Jeruzalemski hram (zami\xc5\xa1ljen vi\xc5\xa1e kao rimski hram) sa sredi\xc5\xa1njim ulazom kroz koji se mo\xc5\xbee vidjeti krajolik i kroz prolaz sa stra\xc5\xbenje strane (to\xc4\x8dka nedogleda u koju se stje\xc4\x8du sve linije perspektive). Ova zgrada je zapravo sredi\xc5\xa1te cijele scene i stvara savr\xc5\xa1en sklad izme\xc4\x91u urbanog i prirodnog svijeta. Ona nagovje\xc5\xa1tava Rafaelove kasnije radove kao arhitekta. Okolina se oko hrama \xc5\xa1iri kru\xc5\xbeno i taj nam element pokazuje sna\xc5\xbean interes umjetnika za arhitekturu 16. stolje\xc4\x87a. Boje koje dominiraju su vedre, \xc5\xbearke, ali je Rafael uspio posti\xc4\x87i njihov sklad budu\xc4\x87i da se ne sudaraju.'