b'\n_START_ARTICLE_\n\xc4\x90uro Dani\xc4\x8di\xc4\x87\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x90uro Dani\xc4\x8di\xc4\x87 (Novi Sad, 4. travnja 1825. - Zagreb, 17. studenoga 1882.), bio je srpski jezikoslovac, prevoditelj, jezi\xc4\x8dni povjesni\xc4\x8dar i leksikograf.\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivotopis\n_START_PARAGRAPH_\n\xc4\x90uro Dani\xc4\x8di\xc4\x87 ro\xc4\x91en je u Novome Sadu 1825. godine. Sin pravoslavnog sve\xc4\x87enika, pravim imenom \xc4\x90or\xc4\x91e Popovi\xc4\x87, promijenio je ime u \xc4\x90uro Dani\xc4\x8di\xc4\x87 po senjskom uskoku, junaku iz narodne pjesme. _NEWLINE_Nakon osnovnog i srednjeg \xc5\xa1kolovanja u Novom Sadu i\xc2\xa0Bratislavi (tada: Po\xc5\xbeun), nastavlja sa studijem prava\xc2\xa0u Pe\xc5\xa1ti, te od 1845. godine u Be\xc4\x8du. Ondje se pribli\xc5\xbeava Vuku Stefanovi\xc4\x87u Karad\xc5\xbei\xc4\x87u\xc2\xa0i slovenskom filologu\xc2\xa0Miklo\xc5\xa1i\xc4\x8du, pod \xc4\x8dijim se utjecajem po\xc4\x8dinje baviti filologijom kojoj \xc4\x87e s vremenom posvetiti cijeli profesionalni \xc5\xbeivot._NEWLINE_Makar austrijski dr\xc5\xbeavljanin, primao je tijekom studija pomo\xc4\x87 iz Srbije (koja je tada bila dr\xc5\xbeavica pod za\xc5\xa1titom Austrije) od kneza Mihaila Obrenovi\xc4\x87a, te od Karad\xc5\xbei\xc4\x87evog pokrovitelja (i jednog od vode\xc4\x87ih ljudi u Srbiji)\xc2\xa0Jovana Gavrilovi\xc4\x87a. _NEWLINE_Godine\xc2\xa01856. postaje knji\xc5\xbeni\xc4\x8dar\xc2\xa0Narodne biblioteke\xc2\xa0u Beogradu i tajnik\xc2\xa0"Dru\xc5\xa1tva srpske slovesnosti", a\xc2\xa0od 1859. godine je profesor\xc2\xa0Beogradskog Liceja\xc2\xa0(Velike \xc5\xa1kole). Godine\xc2\xa01865. ostavlja profesuru i na kratko vrijeme radi kao \xc4\x8dinovnik u Upravi po\xc5\xa1ta.\xc2\xa01866. godine je imenovan tajnikom tada\xc5\xa1nje (novoosnovane) Jugoslavenske akademije znanosti i umjetnosti u Zagrebu._NEWLINE_1873. godine se vra\xc4\x87a na katedru\xc2\xa0srpskog jezika\xc2\xa0u Veliku \xc5\xa1kolu u Beogradu, gdje predaje\xc2\xa01877. godine. Potom odlazi u Zagreb, gdje kod Jugoslavenske akademije znanosti i umjetnosti dovr\xc5\xa1ava rad na velikom\xc2\xa0Rje\xc4\x8dniku hrvatskoga ili srpskoga jezika (koji izlazi u razdoblju 1880. - 1882. godine). Na tom poslu velikog dometa, oko kojega se do danas vode rasprave u pitanju tzv. "srpskohrvatskog jezika", zatekla je Dani\xc4\x8di\xc4\x87a smrt, 1882. godine. _NEWLINE_Umro je u Zagrebu 1882. godine. Pokopan je u Beogradu, na Markovom groblju a kasnije je premje\xc5\xa1ten na Novo groblje.\n_START_SECTION_\nFilolo\xc5\xa1ki rad\n_START_PARAGRAPH_\nKao student prava s velikim interesom za filologiju, u Be\xc4\x8du poma\xc5\xbee Vuku Karad\xc5\xbei\xc4\x87u u prevo\xc4\x91enju Novog Zavjeta, 1847. godine. Te je iste godine objavio poznati polemi\xc4\x8dki spis Rat za srpski jezik i pravopis u kojem opovrgava jezikoslovne ideje glavnoga Karad\xc5\xbei\xc4\x87eva protivnika Milo\xc5\xa1a Sveti\xc4\x87a i poredbenom metodom potkrjepljuje opravdanost fonolo\xc5\xa1koga pravopisa. _NEWLINE_Intuitivno dobro koncipiranom, no teoretski slabo utemeljenom karad\xc5\xbei\xc4\x87evskom modelu jezika (u to vrijeme u Kne\xc5\xbeevini Srbiji uop\xc4\x87e nije bilo vi\xc5\xa1okoskolskih ustanova, nego se zna\xc4\x8dajniji po\xc4\x8deci srpskog \xc5\xa1kolstva zapravo nalaze u Srijemu - tada dijelu Hrvatske) vrlo mladi, ali daroviti Dani\xc4\x8di\xc4\x87 dao je stru\xc4\x8dnu potkrijepu znanstvenim aparatom onodobne filolologije; tu prije svega valja spomenuti sljede\xc4\x87a djela u kojima je dao adekvatan gramati\xc4\x8dki opis srpskoga jezika: Mala srpska gramatika, 1850., Srpska sintaksa, 1858., Oblici srpskoga ili hrvatskoga jezika, 1872., Istorija oblika srpskoga ili hrvatskoga jezika, 1874., Osnove srpskoga ili hrvatskoga jezika, 1876., Korijeni u hrvatskom ili srpskom jeziku, 1877. Ve\xc4\x87 je iz naslova vidljivo da se radi o poimanju srpskog i hrvatskog kao jednoga jezika, pa je tu potrebno nekoliko povijesnih pripomena._NEWLINE_\xc4\x90uro je Dani\xc4\x8di\xc4\x87 po\xc4\x8deo svoj znanstveni rad kao prista\xc5\xa1a karad\xc5\xbei\xc4\x87evske ideologije o jezi\xc4\x8dnom pansrpstvu (atribuiranje \xc5\xa1tokavskoga narje\xc4\x8dja, tj. njegovih izvornih govornika i pisane ba\xc5\xa1tine srpskomu etnosu). Po\xc4\x8detne je radove ostentativno posve\xc4\x87ivao \xc2\xabSrbima katoli\xc4\x8dke vjeroispovijesti\xc2\xbb, \xc5\xa1to mu je izravno zamjerio i mladi Vatroslav Jagi\xc4\x87 - a za njim i prakti\xc4\x8dno svi drugi hrvatski Ilirci). _NEWLINE_Godine 1857. Dani\xc4\x8di\xc4\x87 u Glasniku Dru\xc5\xa1tva srbske slovesnosti objavljuje tekst Razlike izme\xc4\x91u jezika Srbskog\' i Hrvatskog (pisanog starijim slovopisom i pravopisom) u kojem identificira hrvatski s \xc4\x8dakavskim narje\xc4\x8djem (kao primjere hrvatskoga jezika uzeo je tekstove Luci\xc4\x87a, Hektorovi\xc4\x87a i jo\xc5\xa1 neke prete\xc5\xbeito \xc4\x8dakavske jezi\xc4\x8dne spomenike) - dakle, posve na crti Karad\xc5\xbei\xc4\x87eve jezi\xc4\x8dno-nacionalne ideologije. No, Dani\xc4\x8di\xc4\x87 je evoluirao u shva\xc4\x87anjima, \xc5\xa1to je razvidno iz sljede\xc4\x87ega: situacija se mijenja raspravom \xc4\x86 i \xc4\x90 u istoriji slavenskih jezika, 1867. godine u kojoj je odbacio zastarjele nacionalno-dijalekatske podjele i priznao postojanje starije hrvatske \xc5\xa1tokavske pismenosti i knji\xc5\xbeevnosti (dodu\xc5\xa1e, sama je rasprava vi\xc5\xa1e posve\xc4\x87ena onom \xc5\xa1to bismo danas nazvali povijesnom dijalektologijom). Otprilike od sredine \xc5\xa1ezdesetih Dani\xc4\x8di\xc4\x87 je uvjereni protagonist jugoslavenske ideologije, jezi\xc4\x8dnoga jedinstva Hrvata i Srba i stanovi\xc5\xa1ta da je u knji\xc5\xbeevnom pogledu sve hrvatsko ujedno i srpsko, a sve srpsko i hrvatsko. Svoje radove o jeziku bi naslovljavao \xc2\xabhrvatski ili srpski\xc2\xbb kad je objavljivao u Zagrebu, te \xc2\xabsrpski ili hrvatski\xc2\xbb u Beogradu. Godine 1866. izabran je za glavnoga tajnika HAZU (onda JAZU) u Zagrebu, gdje je imao presudnu ulogu u zasnivanju Akademijinog rje\xc4\x8dnika, tj. \xc2\xabHrvatskog ili srpskog rje\xc4\x8dnika JAZU\xc2\xbb._NEWLINE_Dani\xc4\x8di\xc4\x87eva koncepcija jezika se mo\xc5\xbee ozna\xc4\x8diti kao rafinirana karad\xc5\xbei\xc4\x87evska. Nije nikad doveo u pitanje \xc5\xa1tokavski folklorni purizam, niti polo\xc5\xbeaj puka kao primarnog jezi\xc4\x8dnoga suca. To je malo neobi\xc4\x8dno, uzme li se u obzir da je Dani\xc4\x8di\xc4\x87 (za razliku od Karad\xc5\xbei\xc4\x87a) izvrsno poznavao staru srpsku knji\xc5\xbeevnost koju je, u vi\xc5\xa1e navrata, izdavao u pretiscima: primjeri su Rje\xc4\x8dnik iz knji\xc5\xbeevnih starina srpskih, I.-III., 1863-4., Teodosije: \xc5\xbdivot sv. Save, 1860., Domentijan: \xc5\xbdivot sv. Simeuna i sv. Save, 1865., Arhiepiskop Danilo II: \xc5\xbdivoti kraljeva i arhiepiskopa srpskih, 1866._NEWLINE_\xc4\x8cesti su prigovori Dani\xc4\x8di\xc4\x87u, poglavito s hrvatske strane, da je zanemarivao hrvatsku kajkavsku i \xc4\x8dakavsku knji\xc5\xbeevnost u po\xc4\x8detnom radu na Akademijinom rje\xc4\x8dniku. No, te zamjerke ne mogu izdr\xc5\xbeati ozbiljnijih ispitivanja: svakoga \xc4\x8dovjeka treba prosu\xc4\x91ivati u kontekstu vremena, a \xc4\x90uro Dani\xc4\x8di\xc4\x87 je djelovao u ozra\xc4\x8dju jugoslavenske ideologije i zami\xc5\xa1ljenoga hrvatsko-srpskog jezi\xc4\x8dnog jedinstva koje je forsiralo novo\xc5\xa1tokavski purizam, bilo gluho kako za tronarje\xc4\x8dnu dimenziju hrvatskog, tako i za umjetni\xc4\x8dki vid knji\xc5\xbeevnojezi\xc4\x8dne ba\xc5\xa1tine. Ukratko, inzistiralo se na prijesjeku hrvatskoga i srpskoga jezika, a to je novo\xc5\xa1tokavski folklorni izraz, \xc5\xa1to je imalo za posljedicu zabacivanje bitnih zna\xc4\x8dajki kako hrvatskoga, tako i srpskoga jezika i jezi\xc4\x8dnopovijesni nihilizam koji je, zbog vi\xc5\xa1estoljetne knji\xc5\xbeevne djelatnosti na vernakularu, djelovao osiroma\xc5\xa1uju\xc4\x87e prije svega po fizionomiju hrvatskoga. No, uzme li se obzir rana Dani\xc4\x8di\xc4\x87eva smrt, vidljivo je da ta pogrje\xc5\xa1ka u ure\xc4\x91ivanju ide ponajvi\xc5\xa1e na ra\xc4\x8dun najutjecajnijega hrvatskoga filologa na prijelazu stolje\xc4\x87a, Tome Mareti\xc4\x87a, koji je i sam odustao od te koncepcije u 20-im godinama 20. stolje\xc4\x87a, uvidjev\xc5\xa1i njenu ograni\xc4\x8denost. Osim gramati\xc4\x8dkih, publicisti\xc4\x8dkih i tekstolo\xc5\xa1kih radova, Dani\xc4\x8di\xc4\x87evo je najvrjednije djelo prijevod \xc2\xabStarog Zavjeta\xc2\xbb na srpski jezik. Sli\xc4\x8dno svom hrvatskom suradniku Mareti\xc4\x87u, koji je naj\xc5\xbeivlji u svojim prijevodima Homerove \xc2\xabOdiseje\xc2\xbb i \xc2\xabIlijade\xc2\xbb, i ovaj je filolog nazo\xc4\x8dan u suvremenoj javnosti vi\xc5\xa1e kao prevoditelj nego kao neprijeporno stru\xc4\x8dni jezikoslov.'