b'\n_START_ARTICLE_\nAleksije I. Komnen\n_START_SECTION_\nBorba za opstanak\n_START_PARAGRAPH_\nPo stupanju na vlast Aleksije je morao voditi ra\xc4\x8duna o dvije stvari - kako zadr\xc5\xbeati vlast nad Balkanskim poluotokom i kako od Turaka Seld\xc5\xbeuka vratiti Anatoliju koje je Carstvo izgubilo u razdoblju nakon smrti Bazilija II. Bugaroubojice. Prevlast nad Balkanom tada je bila primarna. Prije svega, Aleksiju je poluotok trebao poslu\xc5\xbeiti kao osnova za vra\xc4\x87anje Azijskih dijelova Carstva, a s gubitkom i tih dijelova Carstvo bi bilo osu\xc4\x91eno na propast prije po\xc4\x8detka kri\xc5\xbearskih ratova koji \xc4\x87e tek uslijediti. Situacija za mladog cara bila je kriti\xc4\x8dna - Carstvu je prijetila invazija Normana, Bugarska je sve vi\xc5\xa1e potpadala pod utjecaj bogumila \xc4\x8dime je ugro\xc5\xbeena supremacija Carstva na Balkanskom poluotoku, a iz Male Azije prijetili su lokalni seld\xc5\xbeu\xc4\x8dki vlastodr\xc5\xa1ci - prije svega sultan \xc4\x8caka, napadom na sam Carigrad. Tako\xc4\x91er, Carstvu su sa sjevera sve vi\xc5\xa1e prijetili i Pe\xc4\x8denezi, nomadski narod iz Srednje Azije koji se na granicama Carstva pojavljuje od sredine 11. stolje\xc4\x87a._NEWLINE_Aleksije je najve\xc4\x87eg protivnika vidio u Robertu Gviskardu, normanskom kralju u ju\xc5\xbenoj Italiji. Ve\xc4\x87 sljede\xc4\x87e 1082. godine, Normani su izvr\xc5\xa1ili invaziju na Carstvo. No u tih godinu dana Aleksije nije mirovao te je tra\xc5\xbeio saveznika u borbi protiv Normana i na\xc5\xa1ao ga u Mle\xc4\x8danima. Do kraja 11. stolje\xc4\x87a Normani su postali sila na jugu Apeninskog poluotoka te su sve vi\xc5\xa1e ometali plovidbu ju\xc5\xbenim Jadranom. To naravo nije odgovaralo Mleta\xc4\x8dkoj Republici kojoj je slobodna plovidba Jadranom bila neophodna jer su svoju samostalnost temeljili na jakoj trgovini. Savez Carstva i njegove nekada\xc5\xa1nje kolonije Venecije brzo je utana\xc4\x8den ali je Venecija izvukla mnogo ve\xc4\x87u korist - dobila je pravo za slobodnu trgovinu na teritoriju Bizanta (u kona\xc4\x8dnici su te mjere slomile ekonomsku snagu Carstva i bile jedan od uzroka njegove propasti po\xc4\x8detkom 13. stolje\xc4\x87a).\n_START_SECTION_\nNormanska invazija\n_START_PARAGRAPH_\n1082. Robert Gviskard je s jakom flotom izvr\xc5\xa1io invaziju na Carstvo. Za mjesto svog pohoda odabrao je grad Dra\xc4\x8d u dana\xc5\xa1njoj Albaniji  jer je odatle vodila stara rimska cesta Via Egnatia preko Soluna za Carigrad. Aleksiju je bilo va\xc5\xbeno zadr\xc5\xbeati nadzor nad Balkanom jer je s izgubljenom jezgrom u Maloj Aziji imao jo\xc5\xa1 samo Balkanski poluotok. Da bi to ostvario morao je od\xc5\xbeati nadzor nad dvije prometnice - Vojna cesta koja je iz Carigrada preko Serdike (Sofije) vodila do Beograda i do Dunava koji je od davnina bio granica Carstva, i ve\xc4\x87 spomenutoj Via Egnatii. Isto je znao i Robert pa je upravo Dra\xc4\x8d izabrao za mjesto po\xc4\x8detka invazije._NEWLINE_Kada je Robert napao grad njegovu mornaricu uni\xc5\xa1tila je udru\xc5\xbeena bizantsko-mleta\xc4\x8dka mornarica. No uspio je ve\xc4\x87inu vojske iskrcati na kopno. Kako se grad nije predavao Robert se na\xc5\xa1ao u \xc5\xa1kripcu. Nije mogao napusiti Carstvo jer ga je na moru \xc4\x8dekala neprijateljska mornarica, a pribli\xc5\xbeavao mu se i sam Aleksije. Na glas da mu se Aleksije pribli\xc5\xbeava, Robert je poduzeo o\xc4\x8dajni\xc4\x8dke mjere. Zapalio je most koji je preko jedne mo\xc4\x8dvare vodio prema Dra\xc4\x8du (u kojem je bizantska posada o\xc4\x8dekivala ishod bitke) i krenuo u susret caru. Tim \xc4\x8dinom onemogu\xc4\x87io si je odstupnicu i motivirao vojsku za borbu. O samom tijeku bitke znamo iz "Aleksijade" koju je pisala careva k\xc4\x87er Ana Komnen. Prvi su napali Normani koje je s lako\xc4\x87om odbila Varja\xc5\xa1ka garda i kada se bitka \xc4\x8dinila izgubljena za Normane dogodilo se ne\xc5\xa1to nepredvi\xc4\x91eno. Varja\xc5\xa1ka garda, ina\xc4\x8de disciplinirana careva garda, odlu\xc4\x8dila je napasti neprijatelja u povla\xc4\x8denju te je time razbila vojnu formaciju careve vojske. U svom napredovanju previ\xc5\xa1e se razvukla te su je Normani dio po dio okru\xc5\xbeivali i uni\xc5\xa1tavali. Preostali pripadnici Vare\xc5\xa1ke garde su se u rasulu povukli u jednu crkvu i zabarikadirali. Normani su je jednostavno zapalili te tako uni\xc5\xa1tili najelitniji dio Aleksijeve vojske koja je dr\xc5\xbeala centar. Kroz rupu u centru Normani su juri\xc5\xa1ali konjicom te su slomili oba krila careve vojske. Sam Aleksije je prema "Aleksijadi" Ane Komnene, "Bo\xc5\xbejom providno\xc5\xa1\xc4\x87u" izbjegao smrt te se spasio bijegom. Gotovo cijela carska vojska bila je uni\xc5\xa1tena. Aleksije je sada morao pribje\xc4\x87i najekstremnijim mjerama kako bi spasio Carstvo - pribjegao je konfiskaciji crkvenih dobara kako bi podigao novu vojsku, ali istovremeno je tim novcem nastavio proku\xc5\xa1anu politiku bizantskih careva - potplatio je Robertove vazale u ju\xc5\xbenoj Italiji koji su podigli pobunu. Zbog toga se Gviskard vratio u Italiju ali je ostavio svog ne\xc4\x87aka Boemonda da nastavi pohod protiv Aleksija. Aleksije je jo\xc5\xa1 dva puta bio pora\xc5\xbeen od Normana dok ih naposlijetku, 1083. nije natjerao na povla\xc4\x8denje iz Carstva. Time je Carstvo bilo spa\xc5\xa1eno a Normanska invazija suzbijena.'