b'\n_START_ARTICLE_\nPodrijetlo Hrvata\n_START_SECTION_\nIme Hrvat\n_START_PARAGRAPH_\nBorna, isprva, nosi naziv kneza Guduskana. Pojam Guduskani dosad se poistovje\xc4\x87ivao sa Ga\xc4\x8danima, stanovnicima sjeverne Like. Vjerojatno je rije\xc4\x8d o pogre\xc5\xa1nom prijevodu latinskoga pojma. Vjerojatno se radi o stanovnicima uz rje\xc4\x8dicu Gudu\xc4\x8du, u blizini Bribira, u samom sredi\xc5\xa1njemu djelu Zadarskoga zale\xc4\x91a, koji \xc4\x87e, kasnije, u izvorima biti poznat Vrh Hrvati, \xc5\xa1to predstavlja jezgru srednjovjekovne hrvatske dr\xc5\xbeave. Narod \xc4\x87e ve\xc4\x87 dvadesetak godina nakon Bornine smrti (821.) nositi to\xc4\x8dno odre\xc4\x91eno ime - Hrvati.\n_START_SECTION_\nJezik\n_START_PARAGRAPH_\nDanas Hrvati govore \xc4\x8dakavskim, kajkavskim i \xc5\xa1tokavskim narje\xc4\x8djem, s tim da \xc5\xa1tokavskim ne govore samo Hrvati. U jeziku je, usprkos suprotnim tvrdnjama, u najstarijem sloju posu\xc4\x91enica najvi\xc5\xa1e iz romanskih dijalekata (jarbol, dupin), a vrlo malo iz avarskog ili nekih srodnih jezika (vjerojatno ban)._NEWLINE_Iako su Hrvati narod razli\xc4\x8dit od okolnih, jezik kojim govore se ne izdvaja nekim skupom posebnosti iz okolnih slavenskih dijalekata. Tako su npr. vo\xc4\x91ene velike rasprave je li kajkavski srodniji slovenskim govorima ili \xc5\xa1tokavskim, a nije se do\xc5\xa1lo do kona\xc4\x8dnog zaklju\xc4\x8dka._NEWLINE_Jezi\xc4\x8dno gledano, Hrvati su slavenski narod kao i svaki drugi. Imena hrvatskih vladara (Tomislav, Zvonimir) su slavenska; prema tome, svakako se doselila odre\xc4\x91ena masa stanovni\xc5\xa1tva u hrvatske krajeve, koja je sa sobom donijela slavenski govor, koji u to doba i nije bio izdiferenciran u odijeljena narje\xc4\x8dja i jezike.\n_START_SECTION_\nMetodolo\xc5\xa1ke premise\n_START_PARAGRAPH_\nPovijest ne vodi samo znanju o pro\xc5\xa1losti i ne crta nam samo sliku o njoj. Ona u\xc4\x8di i snalaziti se u njoj, upu\xc4\x87uje na to da se u pro\xc5\xa1losti pronalaze upori\xc5\xa1ta mi\xc5\xa1ljenju i osje\xc4\x87anju u sada\xc5\xa1njosti. Time ona najvi\xc5\xa1e i oboga\xc4\x87uje \xc5\xbeivot. No upravo zato pose\xc5\xbeu za njom i ideologije, zasnivaju\xc4\x87i jednostran pogled na svijet i siroma\xc5\xa1e\xc4\x87i time istan\xc4\x8danost snala\xc5\xbeenja u pro\xc5\xa1losti, a ukalupljuju\xc4\x87i razmi\xc5\xa1ljanje i osje\xc4\x87anje u sada\xc5\xa1njosti. Ideologija u povijesti tra\xc5\xbei svoje argumente i nalazi slike kojima mobilizira i usmjeruje. Njoj, dakako, nije do utemeljenosti povijesnoga suda niti do svestrane mnogoslojnosti povijesne dokumentacije i argumentacije, nego tra\xc5\xbei dokaze da je bilo upravo onako kako se i bez dokaza osje\xc4\x87a da je moralo biti. Sve to ne mo\xc5\xbee ostati bez posljedica za povijesno rasu\xc4\x91ivanje, osobito ako se ne lu\xc4\x8di jasno izme\xc4\x91u jednoga i drugoga, znanosti i ideologije. Treba stoga u povjesni\xc4\x8dkom razlaganju i pri sudu o raznim odgovorima \xc5\xa1to se daju na povijesna pitanja razlikovati znanstveno utemeljene poku\xc5\xa1aje da se cjelovito opi\xc5\xa1e i objasni koji povijesni tijek od ideolo\xc5\xa1kih zahvata kojima se jednostrano odabire i usmjerava mi\xc5\xa1ljenje i osje\xc4\x87anje. Prvi se mogu zvati modelima, a drugi ideologemima. _NEWLINE_Svako pitanje o podrijetlu, i pojedinca, i roda, i naroda, pobu\xc4\x91uje veliku pozornost. U podrijetlu se, tako se misli i osje\xc4\x87a, o\xc4\x8dituje prava narav, iz njega se izvodi identitet. Koliko god se narav doista i zasniva na postanku, opet ima u tome \xc5\xa1to se podrijetlu pridaje tolika va\xc5\xbenost dobra mjera iracionalnosti. Nije naime tako da bi za razumijevanje naravi i utvr\xc4\x91ivanje identiteta prvotno i najdavnije podrijetlo bilo najva\xc5\xbenije ili \xc4\x8dak odlu\xc4\x8dno. Ipak mnogi osje\xc4\x87aju tako, premda se narav zasniva i identitet odre\xc4\x91uje svim razvojem i rastom \xc5\xa1to vodi do njega, a ne samo ili najvi\xc5\xa1e prvim po\xc4\x8detcima. U europskoj je pak kulturi, jo\xc5\xa1 tamo od rasapa Rimskoga Carstva, zajedni\xc4\x8dko podrijetlo naroda, u pravilu fiktivno i utemeljeno samo na legendarnoj predaji, osnovno na\xc4\x8delo njegove identifikacije i politi\xc4\x8dke organizacije. Nije dakle \xc4\x8dudno \xc5\xa1to su mnogi i danas skloni tako misliti i osje\xc4\x87ati, iako bi svima razumski ve\xc4\x87 davno moralo biti jasno da je va\xc5\xbena tradicija koja se nosi, a ne podrijetlo, i da tu tradiciju ne \xc4\x8dine samo neki davni po\xc4\x8detci nego i sve ono \xc5\xa1to se s njome zbivalo dok se prenosila s pokoljenja na pokoljenje u dugom nizu mnogih stolje\xc4\x87a. _NEWLINE_Kada je dakle rije\xc4\x8d o podrijetlu naroda, mnogo je pobuda da se u vezi s time stvaraju ideologemi, a dogodit \xc4\x87e se onda da oni utje\xc4\x8du na konstrukciju znanstvenih modela kojima se poku\xc5\xa1ava odgovoriti na to pitanje i na izbor me\xc4\x91u takvim alternativnim modelima. No i onda kada su modeli pod jakim utjecajem ideologema ili \xc4\x8dak posve u njihovoj vlasti, opet je razlika izme\xc4\x91u modela i ideologema i jasna i bitna. Odgovor, koji se daje modelom nikad se ne smatra kona\xc4\x8dnim i iscrpnim. Koliko god impozantna bila konstrukcija, kojom se modelira povijesna slika, ne prestaje se gledati i na to kako je utemeljena i nije li na njoj potrebna kakva promjena ili dopuna.\n_START_SECTION_\nPismena vrela\n_START_PARAGRAPH_\nImaju\xc4\x87i sve to na umu, pojedinac se mo\xc5\xbee sada obratiti svojem konkretnom predmetu, podrijetlu Hrvata kao znanstvenom problemu. Budu\xc4\x87i da se radi o povijesnom pitanju, treba prvo razmotriti kako stoji s pisanim vrelima za nj. Razmjerno su obilna i svakako dovoljna da se na njima zasnuje cjelovita i u glavnim crtama pouzdana povijesna slika za sva razdoblja rimske provincije Dalmacije sve do sloma anti\xc4\x8dkoga \xc5\xbeivota. U to doba nema traga Hrvatima u njoj. A Slaveni se javljaju na samom kraju, na prijelazu iz 6. u 7. stolje\xc4\x87e, kao opasan neprijateljski narod koji je po\xc4\x8deo prodirati u nju. O tome kako su Slaveni Dalmaciju kona\xc4\x8dno osvojili razabire se tek ne\xc5\xa1to malo iz zapisa u \xc5\xa1panjolskim i etiopskim ranosrednjovjekovnim kronikama. Te slabo odre\xc4\x91ene i u pojedinostima te\xc5\xa1ko razumljive vijesti dolaze dakle iz velike prostorne daljine, dok bizantska vrela \xc5\xa1ute zabavljena sudbonosnim zbivanjima, a doma\xc4\x87ih uop\xc4\x87e nema. Tek u 9. stolje\xc4\x87u progovaraju frana\xc4\x8dka i s njima doma\xc4\x87a vrela. Tada je u nekada\xc5\xa1njoj rimskoj Dalmaciji ve\xc4\x87 prisutan gentilno organiziran narod Hrvata (lat. gens Chroatorum), kojim vlada knez, a zove se jo\xc5\xa1 i Slaveni (lat. Sclavi) i Dalmatinci (lat. Dalmatini). O tome kako su se tamo na\xc5\xa1li nema iz 9. stolje\xc4\x87a nikakve vijesti.\n_START_SECTION_\nO upravljanju carstvom\n_START_PARAGRAPH_\nTek oko polovice X. stolje\xc4\x87a zapisao je bizantski car Konstantin VII. Porfirogenet vijesti o tome. Iz njegova kazivanja proizlazi da su se doselili u rimsku Dalmaciju u prvoj polovici VII. stolje\xc4\x87a, tamo skr\xc5\xa1ili avarsku vlast i osnovali svoju. U Konstantinovu djelu, kojemu su humanisti dali naslov De administrando imperio, povjerljivu priru\xc4\x8dniku za vo\xc4\x91enje vanjske politike Bizantskoga Carstva, to se pripovijeda u dvije verzije. U jednoj (u 29. i 31. glavi) se ka\xc5\xbee da se to dogodilo u sporazumu s bizantskim carem Heraklijem (610.-641.), a u drugoj (u 30. glavi) taj se sporazum ne spominje, a isti\xc4\x8du se veze Hrvata s Francima: kako su im u prvo vrijeme bili podlo\xc5\xbeni u staroj domovini i u novoj, a onda se u te\xc5\xa1kim i krvavim borbama oslobodili njihove vlasti._NEWLINE_U prvoj verziji potje\xc4\x8du Hrvati, koji su do\xc5\xa1li u Dalmaciju od nekr\xc5\xa1tenih Hrvata u velikoj Hrvatskoj, koja le\xc5\xbei sjeverno od Ma\xc4\x91arske i u blizini Frana\xc4\x8dke, te oni tamo \xc5\xbeive nekr\xc5\xa1teni jo\xc5\xa1 i u doba kada pisac to pi\xc5\xa1e, a u drugoj dolaze iz zemlje \xc5\xa1to le\xc5\xbei onkraj Bavarske i na podru\xc4\x8dju gdje se osje\xc4\x87a frana\xc4\x8dka mo\xc4\x87, a potje\xc4\x8du od Bijelih Hrvata, \xc5\xa1to \xc5\xbeive u toj zemlji jo\xc5\xa1 i dok pisac to pi\xc5\xa1e. Prema prvoj verziji pokrstili su se odmah poslije doseljenja, a prema drugoj tek po\xc5\xa1to su se otresli frana\xc4\x8dke vlasti. Po prvoj verziji doveo je Hrvate u Dalmaciju knez, a po drugoj sedmero bra\xc4\x87e, upravo petorica bra\xc4\x87e i dvije sestre, koji su se odvojili od svojega roda, poveli u Dalmaciju svatko svoj narod, zapravo puk ili vojsku._NEWLINE_Obje se vijesti nalaze u istoj knjizi, ali ima razloga da se pomi\xc5\xa1lja na to da su im autori razli\xc4\x8diti, pa bi prva potjecala od samoga cara Konstantina, a druga, ne\xc5\xa1to malo mla\xc4\x91a, bila bi naknadno uvr\xc5\xa1tena u njegov tekst. Mogu\xc4\x87e je, me\xc4\x91utim, i to da su tu podatci koje je dobivao iz razli\xc4\x8ditih izvora ostali nesre\xc4\x91eni i bez uskla\xc4\x91ivanja preuzeti u kona\xc4\x8dni tekst. Bio bi to tada samo nedostatak redakcije. Bolje je stoga govoriti o vijestima o doseobi Hrvata u Dalmaciju kakve su kod Konstantina Porfirogeneta. To kazivanje po duhu i stilu ne pripada u\xc4\x8denoj bizantskoj historiografiji, nosi nedvojbena obilje\xc5\xbeja pu\xc4\x8dke naive i raspoznaju se u tome tragovi usmene predaje. Osim toga se u tom pripovijedanju prepoznaje osobita knji\xc5\xbeevna vrsta, koju filolozi zovu origo gentis (podrijetlo naroda), kazivanje o podrijetlu naroda, kakvima su se u ranom srednjem vijeku novi gentilno organizirani narodi predstavljali obrazovanim ba\xc5\xa1tinicima anti\xc4\x8dkoga svijeta i time uvr\xc5\xa1tavali u nj. Odatle se vidi da Konstantin svoje podatke, po svemu se \xc4\x8dini, nije crpio iz starijih i danas izgubljenih bizantskih vrela nego, ili preko svojih obavje\xc5\xa1tajaca iz same zemlje Hrvata, ili iz najstarijih spisa koji su, i opet oslanjaju\xc4\x87i se na hrvatsku usmenu predaju, Romanima u gradovima carske Dalmacije predstavljali hrvatsku origo gentis. _NEWLINE_Odatle proizlazi da je vrijednost tih zapisa za povijest hrvatske knji\xc5\xbeevnosti izvanredno velika, ali kao vjerodostojno svjedo\xc4\x8danstvo o povijesti naroda znatno slabija. Doista se u onom \xc5\xa1to donosi car Konstantin razabiru protuslovlja i nedosljednosti, koje dolaze odatle \xc5\xa1to se origo gentis preoblikovala u raznim verzijama da bi se legitimirala razna stanja, koja su nastajala izme\xc4\x91u VII. i X. stolje\xc4\x87a. Tako smo ve\xc4\x87 u ovom najstarijem vrelu, koje je tri stolje\xc4\x87a mla\xc4\x91e od doga\xc4\x91aja \xc5\xa1to ih prikazuje, usred hrvanja oko identiteta i legitimiteta \xc5\xa1to do na\xc5\xa1ih dana utje\xc4\x8de na raspravu o podrijetlu Hrvata.\n_START_SECTION_\nLjetopis popa Dukljanina\n_START_PARAGRAPH_\nDrugo je po vremenskom redu pisano vrelo o postanku hrvatske vlasti na podru\xc4\x8dju rimske Dalmacije Ljetopis popa Dukljanina. Nastao je u 12. stolje\xc4\x87u. Prema njegovu se kazivanju nisu Hrvati kao takvi uop\xc4\x87e ni doselili u Dalmaciju. Do\xc5\xa1li su samo Goti pod bra\xc4\x87om Totilom i Ostroilom. Osvojili su najprije Panoniju. Onda je Totila s jednim dijelom vojske krenuo u Italiju, opusto\xc5\xa1io je i tamo umro, a Ostroilo je osvojio Dalmaciju i vladao njome kao kraljevstvom Gota. O gotskom kralju u Dalmaciji Selimiru, sinu Svevladovu i unuku Ostroilovu, ka\xc5\xbee Dukljanin da ju je napunio mno\xc5\xa1tvom Slavena i da je u ono doba u zemlji bio mir (glava 4: lat. replevit multitudine Sclavorum et quievit terra in diebus illis). O tome ne daje nikakva bli\xc5\xbeeg obja\xc5\xa1njenja. _NEWLINE_Govore\xc4\x87i poslije o kraljevstvu Gota u Dalmaciji ka\xc5\xbee da su se oni zvali jo\xc5\xa1 i Slaveni (glava 5: lat. Gothi, qui et Sclavi). Kraljevstvo Gota postalo je tako i kraljevstvo Slavena. Tek kada se potanko opisuje kako je Svetopelek, osmi Selimirov nasljednik, koji se prvi pokrstio i preveo cijeli svoj narod u kr\xc5\xa1\xc4\x87anstvo, uredio svoju dr\xc5\xbeavu, spominje se prvi put Hrvatska kao ime kojim je nazvao dvije od pokrajina na koje je podijelio svoje kraljevstvo, i to upravo primorske njegove pokrajine. Jednoj je od njih nadjenuo ime Bijela Hrvatska, a zvala se i Donja Dalmacija (glava 9: lat. vocavit Croatiam albam, quae et inferior Dalmatia dicitur), a drugoj Crvena Hrvatska, a zvala se i Gornja Dalmacija (u istoj glavi: lat. Croatiam Rubeam vocavit, quae et superior Dalmatia dicitur). Hrvatska su tako samo dvije pokrajine kraljevstva Gota ili Slavena. U Dukljanina nema nikakvoga dolaska Hrvata, a i dolazak Slavena pod gotskim okriljem ostaje sasvim nejasan._NEWLINE_Kazivanje Dukljaninovo o povijesti Gota u Dalmaciji puno je povijesno nepouzdanih podataka. Nikako se ne sla\xc5\xbee s autenti\xc4\x8dnim vijestima o povijesti Gota. Razabire se da je taj pisac imao pisanih vrela \xc5\xa1to su potjecala iz spisa koji su nastali u benediktinskom samostanu Monte Cassino, ali me\xc4\x91u njima nisu bila vrela s autenti\xc4\x8dnim podatcima. U Dukljaninovo su pripovijedanje uvr\xc5\xa1teni mnogi podatci s valjanom povijesnom pozadinom, \xc4\x8dak i jedna jako prera\xc4\x91ena verzija \xc5\xbdi\xc4\x87a Konstantinova, staroslavenskoga \xc5\xbeivotopisa sv. \xc4\x86irila, ali cjelovit prikaz doga\xc4\x91anja kakav se \xc4\x8dita u njega ne mo\xc5\xbee se nikako smatrati autenti\xc4\x8dnim, to je o\xc4\x8dito iski\xc4\x87ena konstrukcija autora i redaktora \xc5\xa1to pripada ve\xc4\x87 kasnijim stolje\xc4\x87ima prijelaza iz ranoga u razvijeni srednji vijek. Nemogu\xc4\x87e je stoga iz toga prikaza crpiti podatke, koji bi mogli iole pomo\xc4\x87i pri odgovaranju na pitanje o podrijetlu Hrvata.\n_START_SECTION_\nHistoria Salonitana\n_START_PARAGRAPH_\nTre\xc4\x87e po vremenskom redu pisano vrelo za odgovor na pitanje o podrijetlu Hrvata povijesno je djelo Historia Salonitana Tome Arhi\xc4\x91akona, nastalo oko polovice 13. stolje\xc4\x87a, dakle punih \xc5\xa1est stotina godina poslije vremena o kojem u tim vijestima izvje\xc5\xa1\xc4\x87uje. Toma pripovijeda (u 7. glavi) da je Salona, metropola rimske provincije Dalmacije, razorena u doba Gota. Tada su Goti pod svojim vojvodom Totilom dolaze\xc4\x87i iz predjela dana\xc5\xa1nje Njema\xc4\x8dke i Poljske krenuli u Italiju i na tom putu stigli u Dalmaciju. Sam Totila napadao je Salonu i pusto\xc5\xa1io Dioklecijanovu pala\xc4\x8du. S njim je do\xc5\xa1lo sedam ili osam rodova plemi\xc4\x87a (lat. septam vel octo tribus nobilium) iz Poljske (lat. de partibus Poloniae). Njima se dopala Hrvatska, planinska zemlja u zale\xc4\x91u Dalmacije, i njihov im je vojvoda dopustio da je zaposjednu i da ostanu ondje. Toma ka\xc5\xbee da se Hrvatska u starini zvala Kuretija po narodu Kureta ili Koribanata. Za to da su Kureti u starini \xc5\xbeivjeli na Jadranu navodi svjedo\xc4\x8danstvo rimskoga pjesnika Lukana._NEWLINE_S tim starosjediocima izmije\xc5\xa1ali su se doseljenici i novi gospodari iz Poljske i \xc4\x8ce\xc5\xa1ke (lat. de Polonia seu Boemia) i postali su s njima jedan narod jednoga jezika. Dobili su i vlastite knezove, a zvali su se ve\xc4\x87inom Goti, ali uz to jo\xc5\xa1 i Slaveni, prema imenu \xc5\xa1to su ga sa sobom donijeli do\xc5\xa1ljaci. Oni su napadali Latine u primorskim krajevima, a najvi\xc5\xa1e Salonu, pa ju je gotski knez koji je vladao svom zemljom Slavena (lat. dux Gothus qui toti praeerat Sclavoniae) u jednom velikom napadaju osvojio i razorio. Prema Tominu se kazivanju Hrvati dakle zovu po starim Kuretima, a Hrvatska po staroj Kureciji. Oni se zovu i Slaveni jer su njihovu vlast osnovali plemeniti rodovi doseljeni iz Poljske i \xc4\x8ce\xc5\xa1ke, a zovu se i Goti jer su ti doseljenici do\xc5\xa1li u Dalmaciju s Totilom i njegovom gotskom vojskom. Oni su tada zauzeli i zadr\xc5\xbeali planinski dio provincije, tamo se izmije\xc5\xa1ali sa starosjediocima, izgradili sna\xc5\xbean narod i kne\xc5\xbeevsku vlast, i tek tada, dakle dosta vremena poslije dolaska s Totilom i Gotima, zauzeli i razorili Salonu. Ta je zapletena pri\xc4\x8da jo\xc5\xa1 zapletenija stoga \xc5\xa1to Toma na dva mjesta pi\xc5\xa1e tako da se razumije kao da su Salonu razorili Goti u doba kad ih je Totila doveo kao osvaja\xc4\x8de u Dalmaciju.\n_START_SECTION_\nDva modela i  ideologema\n_START_PARAGRAPH_\nNa temelju gore spomenute pisane predaje o hrvatskim po\xc4\x8detcima vrlo se o\xc5\xa1tro postavlja pravo povijesno, a ne vi\xc5\xa1e filolo\xc5\xa1ko, pitanje o vjerodostojnosti tih protuslovnih verzija. No jo\xc5\xa1 je temeljnije pitanje koliku va\xc5\xbenost treba dati tim vijestima o doseljenju i osvojenju u cjelini povijesne slike, koliko su one znatne pri odre\xc4\x91ivanju novovjekih povijesnih i narodnosnih identiteta. Koji je identitet bitniji, da li onaj koji utemeljuju doseljenici i njihova osvaja\xc4\x8dka vlast, ili kontinuitet stare i slavne rimske Dalmacije? Tu se nude dva mogu\xc4\x87a modela povijesnoga obja\xc5\xa1njenja, a sukobljuju se i dva ideologema. Pri modelima se radi o \xc4\x8dinjenicama, o tome koliko te\xc5\xbeine valja dati promjenama \xc5\xa1to su nastupile doseljenjem i uspostavljanjem nove vlasti, potire li to stari identitet Dalmacije ili ne. Pri ideologemima se radi o vrijednostima, o tome \xc5\xa1to je vrjednije, ono \xc5\xa1to se uspostavilo doseljenjem i osvajanjem ili ono \xc5\xa1to postoji od prije. _NEWLINE_To se pokazuje ve\xc4\x87 kod srednjovjekovnih pisaca. Prva verzija Konstantina Porfirogeneta primjenjuje na podrijetlo Hrvata model doseljenja, ali isti\xc4\x8du\xc4\x87i bizantsko vrhovni\xc5\xa1tvo nad tim doseljenjem iskazuje ideologem kontinuiteta, staru bizantsku vlast vrjednuje vi\xc5\xa1e od novouspostavljene hrvatske. Druga se njegova verzija u tome bitno razlikuje od prve. I ona primjenjuje model doseljenja, ali iskazuje i ideologem inovacije pori\xc4\x8du\xc4\x87i vrijednost frana\xc4\x8dkoj vlasti nad doseljenim Hrvatima. Dukljanin primjenjuje tako\xc4\x91er model doseljenja i potvr\xc4\x91uje pri tome ideologem inovacije, a i Toma ostaje pri modelu doseljenja, ali pri tome iskazuje ideologem kontinuiteta, pa u skladu s time \xc4\x8dak i samo ime Hrvata izvodi iz autohtone antike.\n_START_SECTION_\nSlavisti\xc4\x8dki model podrijetla\n_START_PARAGRAPH_\nPovijesnom se rasu\xc4\x91ivanju postavlja nadalje pitanje treba li vi\xc5\xa1e vjerovati Dukljaninovu i Tominu pripovijedanju o Gotima kao osvaja\xc4\x8dima, koji su oborili rimsku vlast u Dalmaciji i uspostavili svoju ili Konstantinu Porfirogenetu koji pripovijeda o Avarima i Slavenima u toj ulozi. Tu je za kriti\xc4\x8dko povijesno rasu\xc4\x91ivanje prednost cara Konstantina o\xc4\x8dita, \xc4\x8dim se obrati pozornost na to kako je iz pouzdanih izvora poznato da gotska vladavina u Dalmaciji ne zna\xc4\x8di niti razorenje Salone niti kraj rimskoga reda u Dalmaciji, nego je on, po\xc5\xa1to je car Justinijan 555. kona\xc4\x8dno skr\xc5\xa1io Gote, u njoj obnovljen. Nasuprot tomu, u prvoj polovici 7. stolje\xc4\x87a, dakle upravo nekako za cara Heraklija, prestaju vijesti pisanih vrela o Dalmaciji i gube se prepoznatljivi tragovi rimskoga \xc5\xbeivota u njoj. Nije dakle \xc4\x8dudno \xc5\xa1to je prvak hrvatske historiografije i utemeljitelj kriti\xc4\x8dnoga povijesnoga istra\xc5\xbeivanja u Hrvata Ivan Lu\xc4\x8di\xc4\x87 Lucius u svojem monumentalnom djelu De regno Dalmatiae et Croatiae (Amsterdam, 1666.) bez oklijevanja poklonio vjeru upravo Porfirogenetu. To je leglo u temelje svoj kasnijoj kriti\xc4\x8dkoj historiografiji hrvatskoj. Ona je sva polazila od kritike vijesti cara Konstantina. _NEWLINE_Pri tome su se otvarale razne mogu\xc4\x87nosti. Barokna je historiografija pokloniv\xc5\xa1i vjeru Konstantinu Porfirogenetu dosljedno razlikovala doseljenje i osvajanje Avara i Slavena, koji su uni\xc5\xa1tili rimski red u Dalmaciji i razorili Salonu, od kasnijega doseljenja Hrvata, koji su pobijedili Avare i njihovu vlast zamijenili svojom. Promijenilo se to tek u 19. stolje\xc4\x87u, kad je slavistika po\xc4\x8dela crtati cjelovitu i podrobnu sliku slavenske drevnosti na temelju svih raspolo\xc5\xbeivih podataka. U njoj je seoba Slavena sa sjevera na jug preko Dunava imala veliko zna\xc4\x8denje, a vijesti cara Konstantina o naknadnoj hrvatskoj seobi u\xc4\x8dinile su se neznatne, suvi\xc5\xa1e komplicirane i premalo vjerodostojne. Kada se onda u\xc4\x8dinilo da sjeverni Hrvati nemaju osim imena nikakve veze s Hrvatima u Dalmaciji i da je samo ta jednakost imena dala povoda za tvrdnju da ju\xc5\xbeni potje\xc4\x8du od sjevernih (Franjo Ra\xc4\x8dki) i da cjelovit ju\xc5\xbenoslavenski kontinuum hrvatskih govora ne dopu\xc5\xa1ta pretpostavku o zapadnoslavenskim doseljenicima me\xc4\x91u narodom, koji njima govori (Vatroslav Jagi\xc4\x87), zabacile su se vijesti Konstantina Porfirogeneta i po\xc4\x8dele se smatrati nehistorijskima (Tadija Smi\xc4\x8diklas). Takvo je shva\xc4\x87anje dakako odgovaralo zastupnicima ideologema slavizma, koji su Hrvate htjeli identificirati isklju\xc4\x8divo i jedino kao Slavene. Trebalo je da Hrvati svojim podrijetlom budu dio amorfnoga Slavenstva. _NEWLINE_Nasuprot tomu su oni kojima je bilo stalo ne toliko do pu\xc4\x8dkog i narodnog slavenskoga identiteta Hrvata, nego do dr\xc5\xbeavnopravnog i nacionalnoga, rado prihva\xc4\x87ali vijesti o kasnijoj posebnoj doseobi Hrvata i uspostavi njihove vlasti (Vjekoslav Klai\xc4\x87). Mo\xc5\xbee se tako govoriti o modelu kroatisti\xc4\x8dkog slavizma nasuprot modelu \xc4\x8distoga slavizma, za koja su se oba mogli navoditi argumenti, a stoje u vezi s ideologemima slavizma i kroatizma. No model posebne i kasnije doseobe Hrvata prihva\xc4\x87ali su i takvi povjesni\xc4\x8dari koji nisu pristajali uz ideologem izdvojenoga kroatizma (Natko Nodilo). Odatle se lijepo vidi kako nema mehani\xc4\x8dke povezanosti izme\xc4\x91u pojedinih modela i ideologema.\n_START_SECTION_\nGermanisti\xc4\x8dki\n_START_PARAGRAPH_\nRadikalno suprotni slavisti\xc4\x8dkom modelu jesu neslavisti\xc4\x8dki, osobito germanisti\xc4\x8dki i iranisti\xc4\x8dki. Argumentacija za takve modele nalazi pored Porfirogenetovih vijesti o posebnoj i kasnijoj doseobi Hrvata najja\xc4\x8de upori\xc5\xa1te u \xc4\x8dinjenici da ime samih Hrvata i imena onih petero bra\xc4\x87e i dvije sestre \xc5\xa1to su prema drugoj verziji u djelu cara Konstantina doveli narod u Dalmaciju sigurno nisu slavenska._NEWLINE_No koliko god je gotsko razdoblje va\xc5\xbeno i za hrvatsku etnogenezu, ve\xc4\x87 time \xc5\xa1to su Dalmacija s Liburnijom i Savska Panonija ba\xc5\xa1 tada prvi put postale jedno upravno, a \xc4\x8dini se, i crkveno podru\xc4\x8dje, pa je time postavljen kalup, u kojem \xc4\x87e se poslije izliti hrvatski narod kakav je danas, ostaje \xc4\x8dinjenica da se po\xc4\x8detci hrvatske povijesti, pa time niti podrijetlo Hrvata ne mogu vezati za germansko doseljavanje i gotsku vlast u Dalmaciji jer je poslije nje restaurirana rimska i potrajala kojih pol stolje\xc4\x87a, te izme\xc4\x91u gotske vlasti u Dalmaciji i slavenske/hrvatske nema kontinuiteta. Svi koji \xc5\xbeele podrijetlo Hrvata povezati s Gotima u Dalmaciji (Kelemina, Rus, Kerubin \xc5\xa0egvi\xc4\x87) moraju nekako premostiti taj diskontinuitet, a za to nema podataka, pa se moraju slu\xc5\xbeiti kojekakvim domi\xc5\xa1ljanjima._NEWLINE_Nije ni\xc5\xa1ta bolje ni onda kada se podrijetlo Hrvata izvodi od nekih drugih Gota, a ne od onih u Dalmaciji, ili kakvih drugih Germana koji nepoznati i neprimije\xc4\x87eni dolaze iz prostranstava isto\xc4\x8dne Europe. I opet su to sve tek pretpostavke. To je velika slabost germanisti\xc4\x8dkih modela pri odgovaranju na pitanje o podrijetlu Hrvata. Oni se pri dana\xc5\xa1njem stanju na\xc5\xa1ega znanja ne mogu obrazlagati valjanim argumentima, pa ih uglavnom prihva\xc4\x87aju samo takvi kojima je blizak ideologem antislavizma.\n_START_SECTION_\nIranisti\xc4\x8dki model\n_START_PARAGRAPH_\nS iranisti\xc4\x8dkim modelima je ne\xc5\xa1to bolje. To je tako u prvom redu stoga \xc5\xa1to su od svih dosada predlo\xc5\xbeenih etimologija hrvatskoga imena one \xc5\xa1to pretpostavljaju njegovo iransko podrijetlo najmanje nevjerojatne._NEWLINE_Dakako, ni tu nema sigurnosti niti jedinstvenoga mi\xc5\xa1ljenja. Predla\xc5\xbeu se razne iranske etimologije hrvatskoga imena. Pomi\xc5\xa1lja se na iranski (f\xc5\xa1u-)haurvata - "pastir" ili na hu-urvatha - "prijatelj" (oboje Max Vasmer). Po najnovijem tuma\xc4\x8denju (Oleg Truba\xc4\x8dev) hrvatsko bi se ime izvodilo od iranskoga har-vat - "u kojem su \xc5\xbeene, \xc5\xbeenski" i bio bi to iranski glasovni lik rije\xc4\x8di koja u indijskom glasi sar-mat - s nepromijenjenim indoiranskim s i alternantnim indoiranskim sufiksom -ma(n)t-/-va(n)t-. Me\xc4\x91u nomadskim narodima u stepama sjevernoga Pricrnomorja javljaju se, naime, u starini uz brojnije iranske i indijski jezi\xc4\x8dni tragovi. Tako bi i indijski oblik te rije\xc4\x8di kao Sarmati postao isto kao i iransko Hrvati imenom naroda. Anti\xc4\x8dka pak vrela bilje\xc5\xbee da Sarmatima vladaju \xc5\xbeene. Ime Hrvata bio bi po tome iranski izraz toga matrijarhata, kao \xc5\xa1to je ime Sarmata indijski. Ima i drugih iranskih etimologija hrvatskoga imena, no ovdje spomenute me\xc4\x91u svima su najuglednije. Ni jedna pak nije pouzdana, \xc4\x8dak ni osobito vjerojatna. One tek pokazuju da se to ime dade dosta dobro etimologizirati iz iranskoga._NEWLINE_Upravo na prostoru po kojem su se kretali iranski nomadi na\xc4\x91eni su u gr\xc4\x8dkoj naseobini Tanaisu (dana\xc5\xa1njem Azovu na u\xc5\xa1\xc4\x87u Dona) natpisi iz 2.-3. stolje\xc4\x87u poslije Krista s osobnim imenom Horoatos, Horuatos. U tome se prepoznavalo ime Hrvata i smatralo se da je taj naziv za narod tamo postao osobno ime, \xc5\xa1to po sebi nije ni\xc5\xa1ta neobi\xc4\x8dno. I jezi\xc4\x8dni okoli\xc5\xa1 u kojem se javlja to negr\xc4\x8dko ime i njegov glasovni lik upu\xc4\x87ivali su na to da se ono mo\xc5\xbee smatrati iranskim. U tome se pogledu nisu izricale nikakve sumnje. To \xc5\xa1to se u tom osobnom imenu vidi neizravan trag hrvatskoga narodnog imena ozbiljna je i na\xc4\x8delno uvjerljiva pretpostavka. Nije manje, ali nije ni vi\xc5\xa1e od toga. Prave sigurnosti ni tu, me\xc4\x91utim, nema.\n_START_SECTION_\nKritika\n_START_PARAGRAPH_\nOnima koji tragaju za iranskim podrijetlom Hrvata, a ne snalaze se u iranistici, ponudilo se i ime perzijske satrapije Harauvati\xc5\xa1. Ono se \xc4\x8dita na jednom natpisu kralja Darija. To ime jako podsje\xc4\x87a na hrvatsko. Lako je onda pomisliti da je to najstariji njegov spomen i da Hrvati potje\xc4\x8du iz te perzijske satrapije. No takvu zaklju\xc4\x8divanju stoje na putu ozbiljne zaprjeke. Ime zemlje Harauvati\xc5\xa1, zapravo tu klinasto pismo bilje\xc5\xbei glasovni lik Harahuvati\xc5\xa1, potpuno je prozirno. U indoiranskom ono zna\xc4\x8di "ona, koja se razlijeva u bare". To je ime rijeke. Ono se javlja i u Avesti kao sveta rijeka Harahvaiti, a u indijskoj je to predaji tako\xc4\x91er sveta rijeka i bo\xc5\xbeica Sarasvati. Po toj rijeci prozvala se zemlja, ne po narodu koji \xc5\xbeivi u njoj. Naziv pak za njezina stanovnika mora biti izveden iz imena zemlje. Tako i jest. Na natpisu kralja Artakserksa potvr\xc4\x91eno je kako se zove \xc4\x8dovjek iz te zemlje. Taj naziv glasi Harahuvatiya. Kad bi Hrvati doista bili potomci ljudi koji su se tako zvali, njihovo bi ime moralo imati takav do\xc4\x8detak. Tomu pak nema nikakva traga. Stoga se ime Hrvata ne mo\xc5\xbee izvoditi iz iranske rije\xc4\x8di za razlivenu rijeku._NEWLINE_Iransko podrijetlo poku\xc5\xa1avalo se dokazivati i time \xc5\xa1to su se u ostatcima poganske vjere Hrvata htjeli prepoznati tragovi zoroastrizma. U starim slavenskim ritualnim tekstovima ima dodu\xc5\xa1e nekih elemenata koji se mogu u\xc4\x8diniti kao da izra\xc5\xbeavaju dualizam, ali niti je to pravi dualizam kakav je zoroastrijski, niti je obilje\xc5\xbeje po kojem bi se hrvatska duhovna predaja razlikovala od ostale slavenske._NEWLINE_Kao trag iranskoga podrijetla spominje se i predaja o petero bra\xc4\x87e koja su povela narod u novu domovinu i boje kao oznake strana svijeta (tako Bijela i Crvena Hrvatska). Kad su postavljali tabor, stepski su nomadi zabadali stijegove sa zastavama razli\xc4\x8ditih boja da ozna\xc4\x8de sredi\xc5\xa1te i sve \xc4\x8detiri strane. Njima su ozna\xc4\x8divali i raspored u bojnome pokretu. Odatle broj pet i boje. To doista odra\xc5\xbeava mitsku sliku svijeta srednjoazijskih nomada, ali nije nikakva isklju\xc4\x8divo iranska ba\xc5\xa1tina. Kada se radi o Hrvatima, najprije \xc4\x87e se tu misliti na Avare. U turkijskih je (proto-)Bugara osobito dobro potvr\xc4\x91ena predaja o petero bra\xc4\x87e, a trag joj se jasno razabire i u Srba._NEWLINE_Osim toga su veze starih Slavena s iranskim nomadima (Skitima, Sarmatima, Alanima) na podru\xc4\x8dju gdje \xc5\xa1uma prelazi u stepu, po svemu sude\xc4\x87i, bile \xc5\xbeive, trajne i prisne, pa je odatle lako mogao nastati narod koji je, kao Hrvati kakvima se opisuju u Porfirogeneta, bio dorastao borbi s Avarima. Ako se dakle Porfirogenetove vijesti o podrijetlu hrvatske vlasti u Dalmaciji uzmu ozbiljno, onda je i iranisti\xc4\x8dki model prihvatljiviji nego germanisti\xc4\x8dki. No daleko smo od toga da bi ga se moglo smatrati \xc4\x8dvrsto zasnovanim._NEWLINE_O jednome nema dvojbe. I caru Konstantinu, i popu Dukljaninu, i Tomi Arhi\xc4\x91akonu, Hrvati su Slaveni. Njihovo neslavensko ime i neslavenska imena ono sedmero bra\xc4\x87e \xc5\xa1to su ih po jednoj tradiciji doveli u Dalmaciju zna\xc4\x8de da taj gentilno organiziran narod, ta gens Chroatorum, ima neslavenski sloj u svojoj tradiciji, i ni\xc5\xa1ta vi\xc5\xa1e. Kada se pak zna kako su u ranom srednjem vijeku nastajale gentes, onda se shva\xc4\x87a da to jo\xc5\xa1 iz daleka ne zna\xc4\x8di da taj narod nije bio slavenski. Treba doista biti obuzet antislavisti\xc4\x8dkim ideologemom pa da se \xc4\x8dovjek raduje takvu iranisti\xc4\x8dkom modelu kao neslavisti\xc4\x8dkomu jer on uistinu i nije suprotan slavisti\xc4\x8dkomu niti se s njime isklju\xc4\x8duje. Tek ideologemi su nespojivi._NEWLINE_Neslavisti\xc4\x8dki modeli nemaju jakih argumenata u specifi\xc4\x8dnim povijesnim podatcima. Ja\xc4\x8di su kada se stave u okvir hipoteze o prvobitnom socijalnom dualizmu kod Hrvata. Zato je, po\xc5\xa1to su isto\xc4\x8dnja\xc4\x8dka vrela svojim potvrdama vratila vjeru u Bijelu Hrvatsku cara Konstantina (Westberg, Marquart, Niederle), vi\xc5\xa1e autora zastupalo mi\xc5\xa1ljenje da su prvobitno Hrvati neslavenskoga podrijetla vladali kao plemstvo nad Slavenima avarskim podanicima, koje su, po\xc5\xa1to su pobijedili Avare, podvrgli sebi (Gumplowicz, \xc5\xbdupani\xc4\x8d, Hauptmann). No uza svu u\xc4\x8denost i o\xc5\xa1troumnost nisu se mogle u dokumentima na\xc4\x87i potvrde za takav socijalni dualizam kod Hrvata, a i mjesto u Porfirogenetovu djelu u kojem se mislilo da se mo\xc5\xbee na\xc4\x87i osobito sna\xc5\xbeno upori\xc5\xa1te za to ima se razumjeti sasvim druk\xc4\x8dije (Koder).\n_START_SECTION_\nModel slav. autohtonizma\n_START_PARAGRAPH_\nNasuprot modelima doseljenja dugo je stajao model autohtonizma. Jo\xc5\xa1 u 18. i na po\xc4\x8detku 19. stolje\xc4\x87a imao je uglednih zastupnika (Matija Petar Katan\xc4\x8di\xc4\x87, Ljudevit Gaj). To je onaj \xc5\xa1to ga je zastupao jo\xc5\xa1 Vinko Pribojevi\xc4\x87. Po tom su modelu ve\xc4\x87 anti\xc4\x8dki stanovnici Dalmacije i Panonije bili Slaveni, a oni na sjeveru potekli su od njih i raselili se po velikim prostranstvima srednje i isto\xc4\x8dne Europe. Hrvati su kao potomci starih stanovnika svojih zemalja u njima starosjedioci i kao takvi dio ne u ranom srednjem vijeku doseljenoga, nego iz prapovijesti i antike jo\xc5\xa1 autohtonoga ju\xc5\xbenog Slavenstva. Takav se model oko sredine 19. stolje\xc4\x87a pokazao neodr\xc5\xbeivim i potpuno su ga prestali zastupati. Nema dvojbe da je tomu pridonijelo i raspolo\xc5\xbeenje koje je tada stvarao mo\xc4\x87ni ideologem slavizma, koji je svoje najutjecajnije predstavnike tada imao na sjeveru, me\xc4\x91u \xc4\x8cesima, Slovacima i Rusima. Ipak je pri tome bilo od svega daleko najva\xc5\xbenije to \xc5\xa1to su se jezi\xc4\x8dni tragovi anti\xc4\x8dkih domorodaca u ilirskim provincijama pokazivali neslavenskima; \xc5\xa1to su se bolje istra\xc5\xbeivali i upoznavali, to vi\xc5\xa1e. Jezi\xc4\x8dni kontinuitet izme\xc4\x91u toga staroga stanovni\xc5\xa1tva i slavenskih Hrvata nije se vi\xc5\xa1e mogao iznositi kao ozbiljno tuma\xc4\x8denje njihova podrijetla i pretpostavka vrijedna znanstvene pozornosti._NEWLINE_Dakako, model autohtonizma ne mora se konstruirati u tom najja\xc4\x8dem njegovu obliku. U nj ne mora biti ugra\xc4\x91en jezi\xc4\x8dni kontinuitet. To je onda ne\xc5\xa1to kao \xc5\xa0i\xc5\xbegori\xc4\x87evo shva\xc4\x87anje po kojem se doseljenje ne isklju\xc4\x8duje, ali smatra pobo\xc4\x8dnim doga\xc4\x91ajem koji nije bitan za identitet, dakle za izvo\xc4\x91enje podrijetla. Po takvu shva\xc4\x87anju su onda Hrvati svoj slavenski jezik dodu\xc5\xa1e dobili od doseljenika koji su ga donijeli sa sjevera, ali se time bitno ne odre\xc4\x91uje njihovo podrijetlo jer je za nj va\xc5\xbeniji kontinuitet \xc5\xbeivota na jadransko-podunavskom prostoru, kontinuitet koji se o\xc4\x8dituje u fizi\xc4\x8dkom tipu, mentalitetu, materijalnoj i duhovnoj kulturi. Vjerojatno je utjecaj slavisti\xc4\x8dkoga ideologema kroz mnogo desetlje\xc4\x87a sprje\xc4\x8davao da se razmi\xc5\xa1lja u tom smjeru, premda arheologija i etnologija, povijest umjetnosti te usmena knji\xc5\xbeevnost daju mnogo podataka koji upu\xc4\x87uju u tom pravcu. Za slabiju varijantu autohtonisti\xc4\x8dkoga modela doista ima razloga. Argumentacija koja se zasniva samo na njima mora, me\xc4\x91utim, ipak ostati jednostrana. Ima, naime, tako\xc4\x91er obilnih i dojmljivih podataka koji pokazuju da je praslavenska ba\xc5\xa1tina u Hrvata jako prisutna, da su oni svojom tradicijskom kulturom autenti\xc4\x8dni pripadnici izvornoga slavenstva. Samim se time nudi mogu\xc4\x87nost da se konstruira slavisti\xc4\x8dko-autohtonisti\xc4\x8dki model, u kojem \xc4\x87e se podrijetlo Hrvata izvoditi i iz kontinuiteta anti\xc4\x8dkoga domoroda\xc4\x8dkog etni\xc4\x8dkoga supstrata i iz doseljavanja Slavena sa sjevera u karakteristi\xc4\x8dnom suodnosu jednoga i drugoga, ne pori\xc4\x8du\xc4\x87i nikojoj od tih tradicija autenti\xc4\x8dnost. Mnogo toga, doista, govori za konstruiranje takva slo\xc5\xbeenoga modela, ali se tomu odupire kako utjecaj ideologema slavizma, tako i utjecaj ideologema antislavizma, pa se na razmi\xc5\xa1ljanja u tom smjeru nailazi najrje\xc4\x91e.\n_START_SECTION_\nInterdisciplinarnost\n_START_PARAGRAPH_\nOvim su razmatranjima sada ve\xc4\x87 dotaknute \xc5\xa1ire interdisciplinarnosti pri konstruiranju modela kojima se odgovara na pitanje o podrijetlu Hrvata. A re\xc4\x8deno je da bez suradnje raznih znanstvenih disciplina ne mo\xc5\xbee biti valjana odgovora na nj. Nema dvojbe da, u na\xc4\x8delu, o tome ima \xc5\xa1to re\xc4\x87i etnologija. No ona je pri tome u slabu polo\xc5\xbeaju jer je materijal koji skuplja i prou\xc4\x8dava ve\xc4\x87inom sasvim recentan, nije stariji od pro\xc5\xa1loga stolje\xc4\x87a, a starina tradicije iz koje potje\xc4\x8de ne mo\xc5\xbee se to\xc4\x8dnije odrediti, vi\xc5\xa1e se naslu\xc4\x87uje nego se o njoj pouzdano zna. Stoga i poku\xc5\xa1aj da se etnolo\xc5\xa1kim istra\xc5\xbeivanjem dade prinos kriti\xc4\x8dkoj raspravi o vrelima za podrijetlo i doseobu Hrvata, koliko god zanimljiv bio, nije imao istinske dokazne snage._NEWLINE_Fizi\xc4\x8dka antropologija pak oskudijeva starijim materijalom i metode joj za sada ne dolaze do dovoljno podrobnih rezultata da bi nam mogla dati onoliko i onakvih podataka koliko bismo i kakvih trebali za odgovore na pitanje o podrijetlu Hrvata. Ono pak \xc5\xa1to je u najnovije doba na tom podru\xc4\x8dju u\xc4\x8dinjeno vrlo je vrijedno i upu\xc4\x87uje na autohtonisti\xc4\x8dko modeliranje._NEWLINE_Najvi\xc5\xa1e se pomo\xc4\x87i, dakako, o\xc4\x8dekuje od arheologije. No upravo ona do danas nije dala o\xc4\x8dekivanih rezultata. Nove sinteze na tom podru\xc4\x8dju pokazale su vrlo jasno da ba\xc5\xa1 o razdoblju koje je odlu\xc4\x8dno za odgovor na pitanje o podrijetlu Hrvata nema arheolo\xc5\xa1kih podataka, isto onako kao \xc5\xa1to nema ni pisanih. I nije problem u tome \xc5\xa1to se doseljenje Slavena dosada nije pokazalo kao kronolo\xc5\xa1ki odrediv kulturni sloj, nego u tome \xc5\xa1to se za klju\xc4\x8dno razdoblje, za 7. stolje\xc4\x87e, osim samoga njegova po\xc4\x8detka, i za 8. stolje\xc4\x87e, osim samoga njegova kraja, ne mo\xc5\xbee utvrditi nikakav kulturni sloj. Dok se ne razjasni \xc5\xa1to je s tim, arheologija ne mo\xc5\xbee mnogo pomo\xc4\x87i pri konstruiranju znanstvenih modela o podrijetlu Hrvata. Svakako se pak ne mogu odatle \xc5\xa1to za to klju\xc4\x8dno razdoblje nema arheolo\xc5\xa1kih podataka izvoditi nikakvi povijesni zaklju\xc4\x8dci, kao npr. da su se Hrvati doselili, kako pi\xc5\xa1e car Konstantin, ali tek na kraju 7. stolje\xc4\x87a, ili da se uop\xc4\x87e nije doseljavao nitko osim Gota, i jo\xc5\xa1 kakvih drugih Germana, kako se to u novije vrijeme zna \xc4\x8duti i \xc4\x8ditati. Ako se rije\xc5\xa1i ta arheolo\xc5\xa1ka zagonetka, ima izgleda da se dobiju novi elementi za rasu\xc4\x91ivanje o hrvatskim po\xc4\x8detcima. Sada smo \xc5\xa1to se toga ti\xc4\x8de u polo\xc5\xbeaju kakav je ovdje opisan._NEWLINE_Lingvistika, napokon, daje neke vrlo pouzdane rezultate u tom sklopu pitanja. Nema nikakve dvojbe da je jezik Hrvata slavenski, i to ju\xc5\xbenoslavenski. Slavenski su jezici usko srodni s balti\xc4\x8dkima, pa su prvobitno morali biti u bliskom susjedstvu. Starih tragova balti\xc4\x8dkih jezika ima samo na sjeveru, uz Balti\xc4\x8dko more i u njegovu zale\xc4\x91u. Odatle se razabire da su ju\xc5\xbenoslavenski jezici doneseni iz sjevernijih predjela. Domoroda\xc4\x8dki jezici rimskoga Ilirika, sude\xc4\x87i po njihovim oskudnim ostatcima, nisu nikako bili slavenski. Jezi\xc4\x8dna istra\xc5\xbeivanja tako pokazuju da je jaki model hrvatskoga autohtonizma, onaj po kojem slavenski Hrvati oduvijek \xc5\xbeive na svojoj zemlji, a drugi su se Slaveni odatle raselili po sjevernim prostranstvima, potpuno neodr\xc5\xbeiv._NEWLINE_Pokazalo se da je klju\xc4\x8d za razumijevanje \xc4\x8ditavog spleta oko pitanja i odgovora o podrijetlu Hrvata razlu\xc4\x8divanje znanstvenih modela od mobilizatorskih ideologema. Koliko god jedni utjecali na druge, po svojoj su biti ipak sasvim razli\xc4\x8diti. Rasprava o modelima ne mo\xc5\xbee se voditi ideolo\xc5\xa1kim optu\xc5\xbebama. Umjesto toga valja razmi\xc5\xa1ljati kako da se od jednostavnih i jednosmjernih modela dobiju slo\xc5\xbeeni i polidimenzionalni koji \xc4\x87e najpotpunije, najobuhvatnije i najistan\xc4\x8danije odgovarati raspolo\xc5\xbeivim podatcima.'