b'\n_START_ARTICLE_\nKraljevstvo Merina\n_START_SECTION_\nPozadina nastanka\n_START_PARAGRAPH_\nKraljevstvo se zove kao i malga\xc5\xa1ki narod Merina na \xc4\x8dijem je ozemlju nastalo. Prema usmenoj predaji Merina, izvorni stanovnici na njihovoj visoravni bili su Vazimbe, koje su Merine pobijedili i protjerali s visoravni za vladavine svoga kralja Andriamanela u 16. stolje\xc4\x87u. Andriamanela je nastavio \xc5\xa1iriti svoju prevlast nad cijelom visoravni, koju oni zovu Imerinom. \xc5\xa0irenje Imerine nastavili su i nasljednici sve do kralja Andriamasivalone koji je podijelio dr\xc5\xbeavu na \xc4\x8detiri dijela, te dao \xc4\x8detvorici svojih najdra\xc5\xbeih sinova u njima samostalno vladati. Tad je zavladao stalni sukob izme\xc4\x91u tih malih kraljevina. Potrajao je sve do 1787. godine kad je jedan od prin\xc4\x8deva, ne\xc4\x87ak kralja Andrianjake iz Ambohimange Ramboasalama (jedan od \xc4\x8detvorice bra\xc4\x87e kojima je podijeljena Imerina), protjerao svog ujaka s prijestolja i uzeo vladarsko ime Andrianampoinimerina. Novi kralj slu\xc5\xbeio se diplomacijom te ne\xc5\xa1to manje silom kako bi ponovno ujedinio Imerinu, ali njegove dugoro\xc4\x8dne namjere bile su vlast nad cijelim Madagaskarom. To je velikoj mjeri ispunio tek njegov sin Radama I._NEWLINE_Kraljevi i kraljice dinastije Merina, koja je vladala ve\xc4\x87im dijelom Madagaskara u 19. stolje\xc4\x87u, bili su potomci niza nasljednih plemi\xc4\x87a plemena Merina. Po usmenoj predaji potjecali su od prvih stanovnika otoka ili bili sinovi samoga Boga. Merine su tako poput ostalih plemena na otoku izgradili jako kastinsko dru\xc5\xa1tvo, s \xc4\x8dvrstom podjelom na aristokraciju (andriana), ostale slobodne ljude (hova) i robove (andevo). Njihovi glavni suparnici bili su Sakalave sa zapadne obale, koji su jo\xc5\xa1 tijekom srednjega vijeka po\xc4\x8deli dolaziti u kontakt s trgovcima robljem s Arapskog poluotoka i iz Europe. Prvi od svih Malga\xc5\xa1a do\xc5\xa1li su do vatrenog oru\xc5\xbeja, \xc5\xa1to im je dalo veliku prednost nad ostalim plemenima Madagaskara. Tako je od 16. stolje\xc4\x87a politi\xc4\x8dki \xc5\xbeivot na otoku bio obilje\xc5\xbeen povremenim sukobima izme\xc4\x91u kraljevstava Merina i Sakalava. Sakalave su upadale u Imerinu u lov na robove, a kasnije su Merine htjele pokoriti Sakalave.\n_START_SECTION_\nKralj Andrianampoinimerina (oko 1787.-1810.)\n_START_PARAGRAPH_\nOd 1800. godine nadalje, Andrianampoinimerina je \xc5\xa1irio svoje \xe2\x80\x8b\xe2\x80\x8bkraljevstvo izvan granica Imerine po\xc4\x8dev\xc5\xa1i odra\xc4\x91ivati dug i te\xc5\xbeak zadatak ujedinjenja ostalih 18 etni\xc4\x8dkih skupina na otoku. Ostao je upam\xc4\x87en po ambicioznom proglasu Ni ranomasina no valapariako ("More je granica mojih ri\xc5\xbeinih polja"). No, istaknuo se me\xc4\x91u ostalim malga\xc5\xa1kim kraljevima i plemenskim poglavicama po svojim vladarskim sposobnostima. On je kodificirao zakone, nadzirao gradnju nasipa i rovova, meliracijskim radovima pove\xc4\x87ao koli\xc4\x8dinu obradivog zemlji\xc5\xa1ta oko Antananariva, te uveo suvremena sredstva u poljoprivredu. Usto je bio uzorni vojni zapovjednik, do svoje smrti 1810. osvojio je zemlje brdskih plemena Bara i Betsileo, po\xc4\x8dev\xc5\xa1i pripreme za pro\xc5\xa1irenje granica do obala otoka.\n_START_SECTION_\nKralj Radama I. (1810.-1828.)\n_START_PARAGRAPH_\nAndrianampoinimerin sin Radama I. (Radama Veliki) preuzeo je prijestolje u doba velike prekretnice u europskoj povijesti, Napoleonovog poraza 1815. godine, koji je imao i posljedice po Madagaskar. Nakon tog poraza odnos snaga u Europi i kolonijama promijenio se u korist Britanaca. Oni su prije svega \xc5\xbeeljeli nadzirati pomorske puteve u Indijskom oceanu, te su zbog toga preoteli otoke Reunion i Mauricijus od Francuske 1810. Nakon toga vratili su Francuskoj Reunion, ali zadr\xc5\xbeali Mauricijus kao bazu za \xc5\xa1irenje carstva. Guverner Mauricijusa nastojao je svim sredstvima da Madagaskar ne do\xc4\x91e pod nadzor Francuske, zbog toga je i priznao Radamu I. kao malga\xc5\xa1kog suverena. Taj diplomatski manevar naglasio je ideju da je Madagaskar suverena zemlja, kako bi se time sprije\xc4\x8dile teritorijalne pretenzije bilo koje europske sile._NEWLINE_Radama I. sklopio je ugovor o prijateljstvu s Britanskim Carstvom, pristaju\xc4\x87i na zabranu trgovine robljem, i davanjem slobode djelovanja britanskim protestantskim misionarima na Madagaskaru. Na prvi pogled, to su bili solidni i ne\xc5\xa1kodljivi uvjeti, ali su protestantski misionari pro\xc5\xa1irili britanski utjecaj i kr\xc5\xa1\xc4\x87anstvo. Zabrana trgovine robovima oslabila je Reunion koji je ostao bez robovske radne snage za rad na planta\xc5\xbeama \xc5\xa1e\xc4\x87era, te Madagaskar koji je zara\xc4\x91ivao na toj trgovini. U zamjenu za zabranu trgovine robljem, Madagaskar je dobio kompenzaciju u vidu godi\xc5\xa1njeg iznosa od 1 000 dolara u zlatu, 1 000 u srebru, godi\xc5\xa1nje isporuke baruta, kremena i mu\xc5\xa1keta, te 400 odora na godinu. Guverner Mauricijusa pomagao je Radamu I. slanjem vojnih savjetnika, koji su ponekad i vodili njegovu merinsku vojsku u borbi protiv Sakalava i Betsimisaraka. Godine 1824., nakon \xc5\xa1to je porazio Betsimisarake, Radama je izjavio: Danas je cijeli otok moj! Madagaskar ima samo jednog gospodara. Radama je umro 1828. godine pod nerazja\xc5\xa1nenim okolnostima.\n_START_SECTION_\nKraljica Ranavalona I. (1828.-1861.)\n_START_PARAGRAPH_\nTridesetrogodi\xc5\xa1nja vladavina kraljice Ranavalone I., udovice Radame I., bila je obilje\xc5\xbeena borbom za o\xc4\x8duvanje kulturne i politi\xc4\x8dke suverenosti Madagaskara od francuskih i britanskih kolonijalnih pretenzija i izolacionizmom. Kraljica je odbacila ugovor koji je njen mu\xc5\xbe potpisao s Velikom Britanijom, a 1835. godine izdala kraljevski edikt kojim zabranjuje kr\xc5\xa1\xc4\x87anstvo i misionarski rad na otoku. Time je otpo\xc4\x8deo progon vlastitih sunarodnjaka koji su pre\xc5\xa1li na kr\xc5\xa1\xc4\x87anstvo. Ranavalona je umrla 1861. godine, ostaviv\xc5\xa1i prijestolje svom sinu Radami II.\n_START_SECTION_\nKralj Radama II. (1861.-1863.)\n_START_PARAGRAPH_\nRanavalonin sin i nasljednik, kralj Radama II., odrastao je pod velikim utjecajem Francuza naseljenih u Antananarivu. Tako nije bilo nikakvo \xc4\x8dudo kad je 28. lipnja 1855., u vrijeme dok je jo\xc5\xa1 samo prijestolonasljednik, potpisao ugovor s francuskim poduzetnikom Josephom-Fran\xc3\xa7oisom Lambertom, takozvanu Povelju Lambert. Poveljom je dao ekskluzivno pravo na eksploataciju svih rudnih bogastava, \xc5\xa1uma i neiskori\xc5\xa1tenog zemlji\xc5\xa1ta na Madagaskaru, u zamjenu za 10% od prihoda koje bi Lambert pla\xc4\x87ao dvoru. Ta nesretna povelja i njeno tuma\xc4\x8denje bila je u idu\xc4\x87im godinama razlogom francuske ljutnje i casus belli za Francusko-malga\xc5\xa1ki rat i zaposjednu\xc4\x87e otoka kao kolonije._NEWLINE_Tijekom svoje kratke vladavine od svega dvije godine, Radama II. ponovno je dopustio trgovinu s Mauricijusom i Reunionom (zapravo s europskim trgovcima), te pozvao kr\xc5\xa1\xc4\x87anske misionare i strance vratiti se na Madagaskar. Kralj je vratio na snagu mnoge zakone iz doba Radame I. Njegova liberalna politika do\xc5\xa1la ga je glave, jer je naljutila dvorsku aristokraciju i predsjednika vlade Rainivoninahitrinionija koji je organizirao dr\xc5\xbeavni udar protiv mladog kralja. Po brojnim izvorima Radama je udavljen 12. svibnja 1863, iako ima nekih koji i danas tvrde da je on mo\xc5\xbeda pre\xc5\xbeivio udar i \xc5\xbeivio do duboke starosti kao anonimni gra\xc4\x91anin.\n_START_SECTION_\nKraljica Rasoherina (1863.-1868.)\n_START_PARAGRAPH_\nDvorsko vije\xc4\x87e (Andriana) na \xc4\x8delu s predsjednikom vlade Rainilaiarivonijem odabralo je udovicu kralja Radame II. Rabodo kao budu\xc4\x87u kraljicu, ali uz uvjete da zabrani praksu bo\xc5\xbejeg sudovanja (izvo\xc4\x91enja dokaza mu\xc4\x8denjem) i osigura slobodu vjeroispovijesti u monarhiji. Rabodo je okrunjena za kraljicu 13. svibnja 1863. godine pod imenom Rasoherina, vladala je sve do smrti 1. travnja 1868._NEWLINE_Malga\xc5\xa1i su zapamtili kraljicu Rasoherinu kao svoju prvu vladaricu koja je uputila malga\xc5\xa1ke veleposlanike u London i Pariz, ali i zabranila trgovanje nedjeljom. Ona je 30. lipnja 1865. potpisala ugovor s Ujedinjenim Kraljevstvom, kojim je dala britanskim podanicima pravo na najam zemlji\xc5\xa1ta i nekretnina na otoku i pravo na stalnog veleposlanika. Sa Sjedinjenim Ameri\xc4\x8dkim Dr\xc5\xbeavama potpisala je sporazum o trgovini i suradnji, njime je bio djelomi\xc4\x8dno ograni\xc4\x8den uvoz oru\xc5\xbeja i izvoz stoke s Madagaskara. Na kraju je potpisala mirovni ugovor s Francuskom, kojim je nagla\xc5\xa1eno pomirenje dva naroda. Rasoherina se udala za svog predsjednika vlade Rainivoninahitrinionija, ali je on nakon javne kritike protiv njegove umije\xc5\xa1anosti u ubojstvo Radame II. uskoro bio prisiljen dati ostavku i oti\xc4\x87i u progonstvo me\xc4\x91u Betsileje. Ona se tad udala za njegova brata Rainilaiarivonija, koji je u vrijeme ubojstva Radame II. bio vrhovni vojni zapovjednik vojske, a nakon bratove ostavke postao predsjednik vlade. Rainilaiarivoni je postao toliko mo\xc4\x87an da je prakti\xc4\x8dno on vladao Madagaskarom 32 godine, o\xc5\xbeenio se svima trima posljednjim kraljicama zaredom kako je koja umirala.\n_START_SECTION_\nKraljica Ranavalona II. (1868.-1883.)\n_START_PARAGRAPH_\nKraljicu Ranavalonu II. odgojilo je i \xc5\xa1kolovalo londonsko misionarsko dru\xc5\xa1tvo, krstila se 1869. u anglikanskoj crkvi, tako da je nakon toga anglikanstvo postalo slu\xc5\xbebenom dr\xc5\xbeavnom religijom Madagaskara. Nakon \xc5\xa1to je javno spalila sve svoje prija\xc5\xa1nje animisti\xc4\x8dke talismane, ohrabreni tim \xc4\x8dinom veliki broj katoli\xc4\x8dkih i protestantskih misionara pohrlio je na Madagaskar osnivati crkve i vjerske \xc5\xa1kole. Vladavine ove kraljice trajala je u zenitu britanskog utjecaja na otoku.\n_START_SECTION_\nKraljica Ranavalona III. (1883.-1897.)\n_START_PARAGRAPH_\nRanavalona III. je bila posljednja malga\xc5\xa1ka kraljica. Javno je okrunjena 22. studenog 1883. godine i ona se kao i njezine prethodnice udala za mo\xc4\x87nog Rainilaiarivonija koji je postao i njen predsjednik vlade. Od po\xc4\x8detka svoje vladavine sukobljavala se s Francuzima, prema kojima je zauzela na\xc4\x8delno \xc4\x8dvrst nepopustljiv stav usprkos njihovim otvorenim prijetnjama. Kulminacija nesno\xc5\xa1ljivosti izme\xc4\x91u kraljice i Francuza zbila se 1894., kad je zajedno sa svojom vladom odbila francuske zahtjeve za teritorijalnim ustupcima i njihovo tuma\xc4\x8denje potpisanog ugovora iz 1885.\n_START_SECTION_\nKraj malga\xc5\xa1ke monarhije\n_START_PARAGRAPH_\nFrancuska je prvi put napala Madagaskar 1883. u ratu koji je bio poznat kao Francusko-malga\xc5\xa1ki rat, casus belli za Francuze je bilo poni\xc5\xa1tenje Lambertove povelje i imovina oduzeta od francuskih gra\xc4\x91ana za koju su oni tra\xc5\xbeili od\xc5\xa1tetu. Na kraju tog rata, Madagaskar je morao ustupiti luku Diego Suarez i Francuskoj platiti od\xc5\xa1tetu od 560 000 franaka u zlatu nasljednicima Josepha-Fran\xc3\xa7oisa Lamberta. Budu\xc4\x87nost otoka u me\xc4\x91uvremenu je odlu\xc4\x8dena u Europi, u diplomatskim krugovima, u kojim su veliki podijelili afri\xc4\x8dki kontinent. Dogovorili su se da Velika Britanija dobije sultanat Zanzibar, a zuzvrat ustupi Heligoland Njema\xc4\x8dkoj i prepusti Madagaskar u korist Francuske. Taj sporazum zna\xc4\x8dio je kraj Kraljevine Madagaskara. Vje\xc4\x8dni predsjednik vlade Rainilaiarivori dotad je uspio sa\xc4\x8duvati neovisnost Madagaskara laviraju\xc4\x87i izme\xc4\x91u Velike Britanije i Francuske, ali sada je Francuska dobila slobodne ruke bez straha od britanske intervencije._NEWLINE_Francuzi su novi sukob otpo\xc4\x8deli bombardiranjem i okupacijom luke Toamasine u prosincu 1894., zatim su u u sije\xc4\x8dnju 1895. godine zauzeli luku Mahajangu. Nakon toga su u svibnju uputili istra\xc5\xbeiva\xc4\x8dki odred iz Mahajange koritom rijeke Betsiboke u cilju zauzimanja Antananariva. Mnogi francuski vojnici pomrli su od malarije i drugih bolesti tijekom mar\xc5\xa1a na glavni grad. Francuzi su stigli do Antananariva u rujnu 1895. Malga\xc5\xa1ka vojska uspjela ih je zadr\xc5\xbeati na prilazima gradu tri dana, ali je nakon bombardiranja pala\xc4\x8de Rove kraljica Ranavalona III. procijenila kako je daljnji otpor nemogu\xc4\x87 i pristala na predaju Francuzima._NEWLINE_Nakon toga je francuski parlament 1896. godine izglasovao zaposjednu\xc4\x87e Madagaskara, \xc5\xa1to je bio kraj 103 godine starog Kraljevstva Merina koje je zavr\xc5\xa1ilo progonstvom predsjednika i mu\xc5\xbea Rainilaiarivonija u Al\xc5\xbeir. Na kraju je protjerana i sama kraljica 17. srpnja 1896. godine.'