b'\n_START_ARTICLE_\nVinko Prli\xc4\x87\n_START_PARAGRAPH_\nFra Vinko Marinko Prli\xc4\x87 (Sovi\xc4\x87i, Grude, 22. srpnja 1940. - Split, 28. studenoga 2017.), hrvatski katoli\xc4\x8dki sve\xc4\x87enik, franjevac, kulturni djelatnik, crkveni nakladnik i humanitarac, pomagao \xc5\xbdidovima iz okupiranog Sarajeva, spasio pravoslavne ikone\n_START_SECTION_\nPrije rata\n_START_PARAGRAPH_\nRodio se je u Sovi\xc4\x87ima, \xc5\xbeupa Gorica, od oca Petra i majke Ive r. Vla\xc5\xa1i\xc4\x87. U Sovi\xc4\x87ima je zavr\xc5\xa1io osnovnu \xc5\xa1kolu (1947.-1955.). U Sinju i Zagrebu (1955.- 1960.) zavr\xc5\xa1io je Franjeva\xc4\x8dku klasi\xc4\x8dnu gimnaziju. Na Visovcu je 7. srpnja 1957. stupio u novicijat, gdje je polo\xc5\xbeio prve jednostavne zavjete 8. srpnja 1958. godine. U Makarskoj je zavr\xc5\xa1io bogosloviju, filozofsko-teolo\xc5\xa1ki studij (1962.-1967.). Sve\xc4\x8dane zavjete polo\xc5\xbeio je 8. prosinca 1963. u Makarskoj. Za \xc4\x91akona je zare\xc4\x91en 13. srpnja 1966. u Makarskoj, a red prezbiterata primio je 14. srpnja 1966. u Makarskoj. Mladu misu proslavio je u \xc5\xbeupi Gorica 24. srpnja 1966. godine. Prvo mjesto sve\xc4\x87eni\xc5\xa1tva bio mu je Metkovi\xc4\x87 (1967.-1973.), gdje je bio \xc5\xbeupni vikar. Obna\xc5\xa1ao je du\xc5\xbenost prefekta Sjemeni\xc5\xa1ta u Sinju (1973. \xe2\x80\x93 1977.). Godine 1977. postao je \xc5\xbeupnikom Miljevaca, gdje je pokrenuo \xc5\xbeupni list Miljevci. Od 1982. je \xc5\xbeupnik u Prolo\xc5\xa1cu sve do 1991. godine. Ondje je pokrenuo \xc5\xbeupni list Prolo\xc5\xbeac. Imenovan je 1991. godine gvardijanom, \xc5\xbeupnikom i dekanom u Imotskom. Ondje je nastavio s izdavanjem lista Grad na gori.\n_START_SECTION_\nDomovinski rat\n_START_PARAGRAPH_\nKad je izbila velikosrpska agresija na Hrvatsku i poslije na BiH, izjavio je da je razmi\xc5\xa1ljao kako pomo\xc4\x87i potrebitima i o tome raspravljao u samostanu sa svojim fratrima. Jednog je trena u Imotskom dekanatu bilo vi\xc5\xa1e od \xc4\x8detiri tisu\xc4\x87e (4000) prognanika i izbjeglica. Da bi im pomogli, mnogi \xc5\xbeupljani dali su na raspolaganje svoje obiteljske ku\xc4\x87e da primili prognane. Stanje se dodatno ote\xc5\xbealo za imotsko podru\xc4\x8dje kad je travnja 1992. pao Kupres. Tako je neko vrijeme dok je rat eskalirao u imotskom samostanu boravila i katoli\xc4\x8dka i pravoslavna i muslimanska obitelj, znalo je biti po 70 osoba koje su no\xc4\x87ile u samostanu. Fra Vinku je prepoznavao \xc4\x8dovjeka u nevolji kojem je trebalo iza\xc4\x87i u susret i pomo\xc4\x87i im, ne mariv\xc5\xa1i tko je tko. Tad je imotski samostan bio kri\xc5\xbeanjem puteva, svojevrsna uto\xc4\x8di\xc5\xa1na i polazi\xc5\xa1na to\xc4\x8dka: ondje su odsjedala i brojna izaslanstva, konvoji, predstavnici me\xc4\x91unarodne zajednice, budu\xc4\x87i da nisu imali gdje drugdje boraviti. Fratri su uvijek pru\xc5\xbeali najvi\xc5\xa1e i najbolje \xc5\xa1to se moglo._NEWLINE_Dok je ratnih 1992. i 1993. slu\xc5\xbebovao u Imotskom, suorganizirao je i supomagao kod izlaska oko \xc5\xbdidova iz okupiranog Sarajeva. Kad je Caritas Zagreba\xc4\x8dke nadbiskupije zamolio, odnosno koncem srpnja 1992. samostan je dobio dopis Tajni\xc5\xa1tva HBK i od ravnatelja inozemne pastve mons. Vladimira Stankovi\xc4\x87a s molbom da pripomognemo pri izlasku ve\xc4\x87e skupine \xc5\xbdidova iz Sarajeva. Nekoliko dana poslije, po\xc4\x8detkom kolovoza, stigli su u Imotski predstavnici \xc5\xbdidovske zajednice iz Zagreba, dr. Vladimir \xc5\xa0alamon i Abinud Bencion, s molbom da pomognemo u prihvatu i svemu \xc5\xa1to treba za izlazak \xc5\xbdidova iz Sarajeva. \xc5\xa0alomon je bio glavni voditelj i pregovara\xc4\x8d. Fratri su sudjelovali u svemu. Od tada\xc5\xa1njih vlasti oni su priskrbili potrebnu dokumentaciju i isposlovali policijsku pratnju do Kiseljaka i natrag. Konvoj od oko 700 \xc5\xbdidova iza\xc5\xa1ao je iz Sarajeva i i\xc5\xa1ao preko Imotskoga. Fra Vinko je pripovjedao kako su po polasku konvoja po\xc4\x8deli zvoniti telefoni, a pozivi su bili iz Jeruzalema, Londona, Amerike i odasvud, raspitivaju\xc4\x87i se za vrijeme njihova dolaska i molili za informacije o svojim najbli\xc5\xbeima. Kad su \xc5\xbdidovi stigli u Imotski, fratri su ih prihva\xc4\x87ali u samostanu. Smjestili su ih u samostan gdje im je gvardijan fra Vinko Marinko Prli\xc4\x87 pru\xc5\xbeao svu potrebnu pomo\xc4\x87. Sudionici konvoja su se u samostanu malo okrijepili, odmorili i nastavili put dalje. Mnogo je samostan zna\xc4\x8dio bolesnima i starijima kojima je putovanje predstavljao veliki napor. Mnogi su poslije zahvaljivali i pisali, fra Vinko je s mnogima ostao u kontaktu. Pomagao je i u organiziranju dostave hrane \xc5\xbdidovima u okru\xc5\xbeenom Sarajevu. Zahvale su brzo i stigle. Izraelska vlada mu se zahvalila na tome. Formirala je izaslanstvo koje je posjetilo imotski samostan 16. rujna 1992. godine, radi uru\xc4\x8denja zahvale za pomo\xc4\x87 koju su dobili u Imotskom od sve\xc4\x87enika u samostanu. Zahvalu su dali istaknuti \xc5\xbdidovi pukovnik Izraelske vojske Ben-Shachar Samuel i voditelj \xc5\xbeidovske agencije u Budimpe\xc5\xa1ti Raviv Tuvya u ime dr\xc5\xbeave Izrael. Gvardijana i jo\xc5\xa1 nekoliko najzaslu\xc5\xbenijih \xc4\x8dlanova samostana pozvali su ih posjetiti Izrael o njihovu tro\xc5\xa1ku i susretnu se s onima koji su izi\xc5\xa1li iz Sarajeva. Fra Vinko je prihvatio poziv, ali nije i\xc5\xa1ao zbog rata. Istakao je "Ja sam sretan da sam mogao pomo\xc4\x87i ljudima u nevolji, jer rat je jedno veliko zlo koje nas je pogodilo". Ve\xc4\x87 4. listopada 1992. i delegacija \xc5\xbdidovske op\xc4\x87ine iz Sarajeva na \xc4\x8delu s Ivanom \xc4\x8cernje\xc5\xa1em, do\xc5\xa1la se zahvaliti._NEWLINE_Osim po spa\xc5\xa1avanju ljudskih \xc5\xbeivota, po \xc4\x8demu je poznatiji, manje je poznato da je bitan i po spa\xc5\xa1avanju crkvenih svetinja i umjetni\xc4\x8dkih vrijednosti u vrijeme Domovinskog rata. Iz srpske pravoslavne crkve u Glavini Donjoj spa\xc5\xa1avao je pravoslavne ikone. Crkveni odbor pravoslavne crkve u Glavini Donjoj zatra\xc5\xbeio je i 31 ikona spremljena u franjeva\xc4\x8dki samostan u Imotskom. Luka Ivani\xc5\xa1evi\xc4\x87 i Nemanja Dragi\xc4\x8devi\xc4\x87 predali su 16. prosinca 1992. na \xc4\x8duvanje slike u samostan. Fra Vinko je preuzeo od njih ikone i popisao svaku pojedina\xc4\x8dno. Tad je rekao da \xc4\x87e slike biti u samostanu dok se ne po\xc4\x8dne samostan nadogra\xc4\x91ivati. U isto je vrijeme velikosrpsko glasilo Vojska Krajine, koje je ure\xc4\x91ivao Veljko Kadijevi\xc4\x87, optu\xc5\xbeilo imotske fratre da su oteli re\xc4\x8dene slike i da istodobno prevode pravoslavne na katoli\xc5\xa1tvo i to najvi\xc5\xa1e kroz sprovode. Sami Srbi pobijali su te neistinite optu\xc5\xbebe. Katoli\xc4\x8dki sve\xc4\x87enici Imotske krajine nikad nisu nudili katoli\xc4\x8dki obred sprovoda, nego je to napravljeno tek kad su u samo dva slu\xc4\x8daja pravoslavne obitelji zatra\xc5\xbeile od \xc5\xbeupnika u Imotskom da vodi sprovod. Iz samostana su tad zatra\xc5\xbeili savjet od Nadbiskupskog ordinarijata savjet na \xc5\xa1to su im rekli neka upute pismenu zamolbu, \xc5\xa1to su i zatra\xc5\xbeili. \xc5\xa0to se ti\xc4\x8de ikona, iste osobe koje su predale ikone su se poslije i zahvalile gvardijanu i cijeloj samostanskoj obitelji, pismom s nadnevkom 17. kolovoza 1995. godine.\n_START_SECTION_\nPoslije rata\n_START_PARAGRAPH_\nU Imotskom je bio do 1997. \xc5\xbdupnik je Zmijavaca od 1997. gdje je nastavio s izdavanjem lista Zmijavci sve do 2006. godine. 2005. godine bio je privremeni upravitelj \xc5\xbeupe u Runovi\xc4\x87ima. Od 2006. \xc5\xbeupnik je u Sta\xc5\xa1evici, gdje je pokrenuo \xc5\xbeupni list Sta\xc5\xa1evicu. Dok je bio u Sta\xc5\xa1evici radio je na tome da se izgrade brdske ceste do starih crkava. 50. obljetnicu misni\xc5\xa1tva proslavio je u \xc5\xbeupi Gorica \xe2\x80\x93 Sovi\xc4\x87i. \xc5\xbdupnik je bio sve do smrti 2017. godine. Umro je iznenada, od sr\xc4\x8danog zastoja u splitskom KBC-u u 78. godini \xc5\xbeivota, 61. godini redovni\xc5\xa1tva i 52. godini sve\xc4\x87eni\xc5\xa1tva. Misa zadu\xc5\xa1nica bila je u crkvi sv. Franje u Imotskom, a posljednji ispra\xc4\x87aj omiljenog franjevca bio je na groblju Gospe od An\xc4\x91ela u Imotskom.\n_START_SECTION_\nZasluge\n_START_PARAGRAPH_\nRadio na duhovnoj i materijalnoj izgradnji. U Prolo\xc5\xa1cu je obnovio \xc5\xbeupnu ku\xc4\x87u te sagradio dvije crkve: Kraljicu Mira u \xc5\xa0umetu te Svetog Josipa na Podima. U Imotskom je dogradio samostan, zvonik podigao za jedan kat te obnovio zavjetnu crkvicu Gospe od An\xc4\x91ela na Topani. U Zmijavcima je na Todori\xc4\x87a glavici podigao Zavjetni kri\xc5\xbe, novu crkvu svetog Josipa te novi zvonik. Pridonio crkvenom nakladni\xc5\xa1tvu u pastoralu. \xc5\xbdupne listove izdavao je u svim \xc5\xbeupama gdje je bio. Veliku je ulogu dao u spa\xc5\xa1avanju \xc5\xbdidova u vrijeme velikosrpske agresije. U imotskom je samostanu primio i ugostio oko 900 \xc5\xbdidova koji su izbjegli iz opkoljenog Sarajeva, o \xc4\x8demu se danas planira snimiti i dokumentarni film. Spa\xc5\xa1avanje \xc5\xbdidova bio je veliki posao. Anga\xc5\xbeirao je i svoje \xc5\xbeupljane te je te ljude odveo na sigurno.'