b'\n_START_ARTICLE_\nEl Greco\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivotopis\n_START_PARAGRAPH_\nNa Kreti (koja je jo\xc5\xa1 bila pod mleta\xc4\x8dkom vla\xc5\xa1\xc4\x87u) je bio slikar ikona u stilu posljednje faze bizantske umjetnosti, ali je u dobi od 26 godina krenuo u Veneciju kako bi nau\xc4\x8dio zapadnja\xc4\x8dki stil slikanja. Bio je u\xc4\x8denik Tiziana i Tintoretta, ali je na njega utjecala i maniristi\xc4\x8dka slikarska \xc5\xa1kola, osobito Tintoretto i Jacopo Bassano. Kasnije (oko 1570.-72.) je oti\xc5\xa1ao u Rim (gdje su ga dojmila Michelangelova djela) i ponovno se vra\xc4\x87a u Venciju (1572.-76.)._NEWLINE_Slikar i povjesni\xc4\x8dar umjetnosti, F. Pacheco, spominje da je El Greco bio i veliki filozof, no njegove je spise zamelo vrijeme, kao \xc5\xa1to je i prekrivalo zaboravom njegovo zna\xc4\x8dajno likovno djelo gotovo do polovice 19. stolje\xc4\x87a kad je 1833. god. A. Ronchini u Rimu objavio, kao prvi autenti\xc4\x8dni dokument o postojanju El Greca, pismo hrvatskog minijaturista J. Klovi\xc4\x87a (\xc4\x8diji je portret naslikao 1570.) kardinalu Alessandru Farneseu (Rim, 16. studenog 1570.)._NEWLINE_Godine 1577., u 36 godini \xc5\xbeivota, otputovao je u Toledo, pradavno \xc5\xa1panjolsko sredi\xc5\xa1te (jo\xc5\xa1 od Vizigota) a tada najva\xc5\xbenije katoli\xc4\x8dko mjesto, gdje je ostao sve do smrti. Po dolasku je za crkvu Santo Domingo el Antiguo izradio prvu sliku u \xc5\xa0panjolskoj. Taj samotar, melankolik i okorjela sva\xc4\x91alica je postao pravim \xc5\xa0panjolcem i zaljubljenikom u Toledo kojeg slika u oluji, zabilje\xc5\xbeiv\xc5\xa1i tako misti\xc4\x8dni i nestvarni duh ekstati\xc4\x8dne protureformatorske \xc5\xa0panjolske toga doba._NEWLINE_Pokopan je kapeli toledske crkve Santo Domingo el Antiguo, a nakon njegove smrti je u njegovoj je radionici prona\xc4\x91eno 115 slika, 15 zapo\xc4\x8detih skica, 4 grisaillea i oko 150 crte\xc5\xbea. El Greco nije dr\xc5\xbeao slikarsku \xc5\xa1kolu, a neke je njegove slike dovr\xc5\xa1io njegov sin Jorge Manuel, a druge vje\xc5\xa1to kopirao. Inspirirao je i jednog od najve\xc4\x87ih slikara 20. stolje\xc4\x87a - Pabla Picassa.\n_START_SECTION_\nDjela\n_START_PARAGRAPH_\nNa El Greca je najprije utjecalo kr\xc5\xa1\xc4\x87anski motivi bizantske ikonografije, koje je on kasnio upotpunio maniristi\xc4\x8dkim oblicima od Michelangela i neprirodnim Tintorettovim bojama. Dakle, njegova djela sumra\xc4\x8dnih tonova, misti\xc4\x8dnog ugo\xc4\x91aja, izdu\xc5\xbeenih lica i vijugavih figura predstavljaju spoj bizantskog ikonopisa i zapadnja\xc4\x8dke kasne renesanse tvore\xc4\x87i jedinstven maniristi\xc4\x8dki stil._NEWLINE_El Greco je po venecijanskom receptu mije\xc5\xa1ao boje s mlije\xc4\x8di smokvina lista, i s tom je smjesom postizao azurne boje (otrovne i bolesne, ali i opojne i omamljive nijanse), hladne poput odsjaja u starim zrcalima. Uz njih koristio je i slaba\xc5\xa1ne zemljane boje, i bogati raspon od crvenog purpura do duboke ljubi\xc4\x8daste u sna\xc5\xbenom tamnom okviru. Takva paleta je bila svar\xc5\xa1ena za njegove uskovitlane melankoli\xc4\x8dne kompozicije._NEWLINE_Prva njegova utvr\xc4\x91ena slika je Poklonstvo pastira u crkvi Santo Domingo el Antiguo u Toledu, a kasnije postaje jedan od najzna\xc4\x8dajnijih slikara oltara u \xc5\xa0panjolskoj. U novom dvorcu Filipa II., Escorialu kod Madrida, slikao je slike za pala\xc4\x8du i samostan San Lorenzo. \xc4\x8cesto je slikao prizore iz Kristova \xc5\xbeivota, krajolike Toleda, brojne portrete (Juraj Klovi\xc4\x87, Veliki inkvizitor Don Fernando Ni\xc3\xb1o de Guevara), i teme iz Apokalipse, a ostvario je i varijantu teme o Laokontu. Njegova su djela izlo\xc5\xbeena u vi\xc5\xa1e muzeja, od kojih treba navesti Muzej Prado u Madridu i Muzej i ku\xc4\x87a El Greca u Toledu. Spomenimo neka od njih: Navje\xc5\xa1tenje, Pogreb grofa Orgaze, Uznesenje Djevice, Laokont, Sveti Franjo u molitvi, i dr._NEWLINE_Slika u kojoj se najbolje odra\xc5\xbeava njegov irealni slikarski stil je Pogreb grofa Orgaze u maloj crkvi San Tom\xc3\xa9 u Toledu. Na toj slici bizantskog rasporeda, svjetlo je potpuno nestvarno; ono ne samo da isijava uokolo svih likova, ve\xc4\x87 postaje fluidni glavni element izra\xc5\xbeavanja. To je svjetlo prozirno i stakleno u gornjem dijelu, gdje nagi grof d\xe2\x80\x99Orgaz ulazi u nebo, dok je na donjem zemaljskom dijelu odsjeva, lijeska se po ukrasima i pojedinim licima pogrebne pratnje (jedno od njih je i umjentikov autoportret) i rukama. Ljudska lica su izduljena i nalik jedno na drugo poput bra\xc4\x87e. Stavovi su im ponegdje nemogu\xc4\x87i, a njihove uko\xc4\x8dene i sve\xc4\x8dane kretnje su veli\xc4\x8dajne i hijerarhijske.'