b"\n_START_ARTICLE_\nStvarna alegorija\n_START_SECTION_\nPovijest\n_START_PARAGRAPH_\nKada je stru\xc4\x8dni \xc5\xbeiri Pari\xc5\xa1kog salona (najve\xc4\x87e i najzna\xc4\x8dajnije godi\xc5\xa1nje izlo\xc5\xbebe slika u Europi) odbio izlo\xc5\xbeiti Courbetovu sliku \xe2\x80\x9eStvarna alegorija\xe2\x80\x9d, samo je veliki romanti\xc4\x8darski slikar Delacroix prepoznao jedinstvenu originalnost djela i zapisao: \xe2\x80\x9eOdbili su jednu od najdojmljivijih slika na\xc5\xa1eg doba\xe2\x80\x9d. Tijeko samog Pari\xc5\xa1kog slona, prigodom kojom su veli\xc4\x8dane slike Ingresa i Delacroixa, iznimno samouvjeren slikar i anti-romanti\xc4\x8dar - Courbet, je privukao pa\xc5\xbenju napraviv\xc5\xa1i samostalnu izlo\xc5\xbebu u obli\xc5\xbenjoj velikoj \xc5\xa1upi. O Courbetovoj odva\xc5\xbenosti, kriti\xc4\x8dar, Jules Champfleury je napisao u svom pismu knji\xc5\xbeevniku Georgesu Sandu: \xe2\x80\x9eTo je nevjerojatno javan \xc4\x8din; podrivanje svih institucija povezanih s izlo\xc5\xbebom u Salonu; apel javnosti; sloboda ...\xe2\x80\x9d_NEWLINE_Tijekom izlo\xc5\xbebe dijelio je primjerke svog \xe2\x80\x9eManifesta Realizma\xe2\x80\x9d u kojemu se zala\xc5\xbee za nesentimentalnu umjetnost li\xc5\xa1ene pretjeranih gesti i dramati\xc4\x8dnih kompozicija. Centralna slika na toj izlo\xc5\xbebi je bilo ovo veliko ulje na platnu (3,6 x 6 m). Danas se nalazi u muzeju d'Orsay u Parizu.\n_START_SECTION_\nOdlike\n_START_PARAGRAPH_\nSam naziv \xe2\x80\x9eStvarna alegorija\xe2\x80\x9d je sam po sebi kontradiktran jer su alegorije po definiciji nestvarne. Courbet je zapravo mislio na alegori\xc4\x8dan prikaz stvarnih detalja iz \xc5\xbeivota i stvarnih osoba, \xc4\x8dime je \xc5\xbeelio naglastiti kako alegori\xc4\x8dnost slike ne naru\xc5\xa1ava njihovu realisti\xc4\x8dnost._NEWLINE_Slika je naslikana u zemljanim tonovima poput slika Rembrandta ili Halsa, ali u epskim dimenzijama poput slika Veronesea, gdje se nalaze brojni likovi smje\xc5\xa1teni u nizu u plitki prostor._NEWLINE_Smje\xc5\xa1taj likova je Courbet posudio sa Vermeerove slike \xe2\x80\x9eUmije\xc4\x87e slikanja\xe2\x80\x9d i Velazquezove slike \xe2\x80\x9eMale dvorske dame\xe2\x80\x9d, ali je ovdje umjetnik (sam Courbet u asirskom profilu) koji slika jedan Barbizonski pejza\xc5\xbe pomaknut u sredinu, a posjetitelji su njegovi modeli i mecene koji su do\xc5\xa1li na njegov poziv. _NEWLINE_Smisao slike mo\xc5\xbeemo spoznati samo ako podrobno prou\xc4\x8dimo likove sa slike i njihove odnose s Courbetom. Na slici se nalaze dvije skupine. Na lijevoj strani se nalaze \xe2\x80\x9cobi\xc4\x8dni\xe2\x80\x9d ljudi, tj. razni tipovi ljudi iz njegovog okru\xc5\xbeenja u Ornansu: lovci, seljaci, radnici, jedan  \xc5\xbeidov, sve\xc4\x87enik, kineski klaun, te mlada irska prosjakinja s djetetom. Na desnoj strani, u kontrastu s lijevom, nalaze se Pari\xc5\xbeani: Courbetovi klijenti, kriti\xc4\x8dari, intelektualci (ve\xc4\x87 spomenuti kriti\xc4\x8dar Charmpfleury, socijalni teoreti\xc4\x8dar Joseph Proudhon, a \xc4\x8dovjek koji \xc4\x8dita knjigu je Baudelaire). Svi oni su iznimno pasivni, kao da ne\xc5\xa1to o\xc4\x8dekuju. Jedni tiho razgovaraju s drugima, dok su drugi zami\xc5\xa1ljeni, ali nitko ne gleda u slikara. Oni nisu njegova publika, nego reprezentativni uzorci njegove dru\xc5\xa1tvene sredine._NEWLINE_Jedini koji gledaju slikara dok slika su dje\xc4\x8dak, koji predstavlja \xe2\x80\x9cnevini pogled\xe2\x80\x9d, i nagi model koji simboli\xc4\x8dki predstavlja \xe2\x80\x9cPrirodu\xe2\x80\x9d ili jednostavno \xe2\x80\x9cIstinu\xe2\x80\x9d koju on isti\xc4\x8de kao glavni princip njegove umjetnosti._NEWLINE_Zna\xc4\x8dajno je i to \xc5\xa1to je ova sredi\xc5\xa1nja skupina okupana dnevnim svjetlom dok su ostale figure u polutami, kao da umjetnik \xc5\xbeeli odvojiti aktivnog stvratelja i svijet koji je oko njega koji on tek treba o\xc5\xbeivjeti."