b'\n_START_ARTICLE_\nZvjezdani atlas\n_START_PARAGRAPH_\nZvjezdani atlas je skup preglednih karata ili nebovida pojedinih dijelova neba (nebeske sfere) koji se koristi za lak\xc5\xa1u orijentaciju pri tra\xc5\xbeenju objekta opa\xc5\xbeanja (nebesko tijelo). Karte u atlasu mogu biti od jednostavnih, sa samo nekoliko stotina najsjajnijih zvijezda, do detaljnih karata s vi\xc5\xa1e od 250\xc2\xa0000 ucrtanih zvijezda. Posebno mogu biti ozna\xc4\x8dene dvojne i promjenljive zvijezde, granice zvije\xc5\xbe\xc4\x91a i sli\xc4\x8dno. Detaljniji suvremeni zvjezdani atlasi prikazuju zvijezde do pribli\xc5\xbeno 9. magnitude . Osim zvijezda, tematske karte mogu sadr\xc5\xbeavati maglice,\xc2\xa0zvjezdane skupove,\xc2\xa0galaktike,\xc2\xa0kvazare, izvore rendgenskoga zra\xc4\x8denja i drugo. Precizan polo\xc5\xbeaj tra\xc5\xbeenih tijela odre\xc4\x91uje se prema koordinatama iz\xc2\xa0zvjezdanih kataloga.\n_START_SECTION_\nNebovid\n_START_PARAGRAPH_\nNebovid, nebeska karta ili karta zvjezdanog neba je prikaz koji astronomima slu\xc5\xbei za pronala\xc5\xbeenje i upoznavanje zvije\xc5\xbe\xc4\x91a, zvijezda koje ih \xc4\x8dine i inih nebeskim tijelima na nebeskom svodu. Pored namjene orijentaciji na nebeskoj sferi, slu\xc5\xbei i za orijentaciju na Zemlji. Neprofesionalcima odnosno amaterskim astronomima i opa\xc5\xbea\xc4\x8dima po\xc4\x8detnicima kao dopuna za nebovid slu\xc5\xbei vrte\xc4\x87a (okretna, ili rotiraju\xc4\x87a) nebeska karta. Opa\xc5\xbea\xc4\x8di koji su ne\xc5\xa1to napredniji i iskusniji, za nadopunu koriste dalekozor, mali astronomski teleskop i zvjezdani atlas.\n_START_SECTION_\nZvjezdani katalog\n_START_PARAGRAPH_\nZvjezdani katalog je popis zvijezda i drugih nebeskih tijela, poredanih prema zvjezdanim koordinatama i va\xc5\xbenijim svojstvima._NEWLINE_Najraniji poznati zvjezdani katalog izradili su Babilonci oko 1500.\xc2\xa0pr.\xc2\xa0Kr., kada su na glinenim plo\xc4\x8dicama naveli popis od 36 zvijezda s opisom njihova polo\xc5\xbeaja na nebu. Polo\xc5\xbeaj manje sjajnih zvijezda opisan je u odnosu na sjajnije zvijezde. Gr\xc4\x8dki astronom\xc2\xa0Eudoks iz Knida u svojem je katalogu Pojave (gr\xc4\x8d. \xce\xa6\xce\xb1\xce\xb9\xce\xbd\xcf\x8c\xce\xbc\xce\xb5\xce\xbd\xce\xb1) oko 370.\xc2\xa0pr.\xc2\xa0Kr. popisao klasi\xc4\x8dna zvije\xc5\xbe\xc4\x91a, opisao polo\xc5\xbeaje zvijezda u njima i naveo vremena njihova izlaska i zalaska. U 3.\xc2\xa0stolje\xc4\x87u\xc2\xa0pr.\xc2\xa0Kr. gr\xc4\x8dki astronomi Timoharid i Aristil izradili su katalog u kojem su polo\xc5\xbeaje zvijezda odredili u odnosu na ekliptiku. Oko 130.\xc2\xa0pr.\xc2\xa0Kr.\xc2\xa0Hiparh iz Nikeje izradio je zvjezdani katalog s polo\xc5\xbeajima i prividnim\xc2\xa0magnitudama za oko 850 zvijezda. U svojem djelu Almagest\xc2\xa0Klaudije Ptolemej je oko 150. objavio katalog zvijezda s polo\xc5\xbeajima i prividnim magnitudama za 1 022 zvijezde. Perzijski astronom\xc2\xa0Abd al-Rahman al-Sufi u svojoj Knjizi o zvijezdama staja\xc4\x8dicama (arap. Kit\xc4\x81b al-kaw\xc4\x81kib al-th\xc4\x81bita al-musawwar, 964.) a\xc5\xbeurirao je i dopunio Ptolemejev katalog te zabilje\xc5\xbeio polo\xc5\xbeaje, magnitude i boje za 1018 zvijezda. Mongolski astronom\xc2\xa0Ulug-beg izradio je 1437. katalog polo\xc5\xbeaja 992 zvijezda,\xc2\xa0Johannes Kepler je 1627. izdao Rudolfinske tablice (lat. Tabulae Rudolphinae) s katalogom koji je obuhva\xc4\x87ao podatke za 1 005 zvijezda._NEWLINE_Nakon uvo\xc4\x91enja teleskopa katalozi se pove\xc4\x87avaju i po\xc4\x8dinju bilje\xc5\xbeiti polo\xc5\xbeaje i svojstva zvijezda koje nisu vidljive golim okom, a katalogiziraju se i druga nebeska tijela.\xc2\xa0John Flamsteed je 1725. katalogizirao oko 3 000 zvijezda i uveo nazive zvijezda po rastu\xc4\x87im\xc2\xa0rektascenzijama,\xc2\xa0Joseph J\xc3\xa9r\xc3\xb4me Lefran\xc3\xa7ois de Lalande je 1801. objavio katalog s 47\xc2\xa0390 zvijezda s prividnim sjajem do devete magnitude. U bonnskoj zvjezdarnici\xc2\xa0Friedrich Wilhelm August Argelander izradio je Bonnski premjer neba (njem. Bonner Durchmusterung, akronim BD, 1852\xe2\x80\x9362), zvjezdani katalog s podatcima za 324\xc2\xa0198 zvijezda.\xc2\xa0Annie Jump Cannon objavila je Katalog Henryja Drapera (eng. Henry Draper Catalogue, akronim HD, 1918. \xe2\x80\x93 1924.), koji obuhva\xc4\x87a cijelu nebesku sferu i daje\xc2\xa0spektralne razrede za 225\xc2\xa0300 zvijezda. Katalog je 1949. pro\xc5\xa1iren za 133\xc2\xa0783 zvijezde, do broja 359\xc2\xa0083.\xc2\xa0_NEWLINE_Charles Messier oblikovao je prvi katalog magli\xc4\x8dastih tijela, Messierov katalog (fran. Catalogues des n\xc3\xa9buleuses et des amas d\xe2\x80\x99\xc3\xa9toiles, 1774. \xe2\x80\x93 1784.), koji sadr\xc5\xbei 103 nebeska tijela (s kasnijom dopunom do 110 tijela).\xc2\xa0William Herschel objavio je tri kataloga novih maglica i zvjezdanih skupova (1786., 1789. i 1802), koje je pro\xc5\xa1irivao njegov sin\xc2\xa0John Herschel. Dansko-irski astronom John Louis Emil Dreyer izradio je Novi op\xc4\x87i katalog maglica i zvjezdanih skupova (eng. New General Catalogue of Nebulae and Clusters of Stars, akronim NGC, 1888.) kao nadogradnju Herschelovih kataloga, koji obuhva\xc4\x87a 7 840 nebeskih tijela, a \xc4\x8dini cjelinu s poslije objavljenim Dodatcima katalogu (eng. Index Catalogue, akronim IC, 1895. i 1908.), koji sadr\xc5\xbee jo\xc5\xa1 5 386 tijela._NEWLINE_Od suvremenih zvjezdanih kataloga najopse\xc5\xbeniji su Katalog Hipparcos (eng. Hipparcos Catalogue, 1997.), s podatcima za polo\xc5\xbeaje 118\xc2\xa0218 zvijezda do prividne magnitude m\xc2\xa0=\xc2\xa012,4, s to\xc4\x8dno\xc5\xa1\xc4\x87u od 0,002\xe2\x80\xb3, vlastito gibanje zvijezda s to\xc4\x8dno\xc5\xa1\xc4\x87u od 0,002\xe2\x80\xb3/god., Tychov katalog (eng. Tycho Catalogue, 1997.), s manje preciznim podatcima za 1\xc2\xa0058\xc2\xa0332 zvijezde, i Drugi Tychov katalog (eng. Tycho-2 Catalogue, 2000), s pobolj\xc5\xa1anim podatcima za 2\xc2\xa0539\xc2\xa0913 zvijezda. Izra\xc4\x91eni su s pomo\xc4\x87u podataka dobivenih mjerenjima astronomskoga satelita\xc2\xa0Hipparcos (1989. \xe2\x80\x93 1993.). Specijalizirani se zvjezdani katalozi izra\xc4\x91uju za\xc2\xa0dvojne zvijezde, na primjer Aitkenov katalog dvojnih zvijezda (eng. Aitken\xe2\x80\x99s Double Star Catalogue, akronim ADS, 1932.), za bliske zvijezde, na primjer Glieseov katalog bliskih zvijezda (eng. Gliese Catalogue of Nearby Stars, 1957.),\xc2\xa0promjenljive zvijezde, na primjer Op\xc4\x87i katalog promjenljivih zvijezda (eng. The General Catalog of Variable Stars, akronim GCVS, neprekidno se dopunjava), i drugi.'