b'\n_START_ARTICLE_\nTofalari\n_START_PARAGRAPH_\nTofalari (Karagasi; \xd0\xa2\xd0\xbe\xd1\x84\xd0\xb0\xd0\xbb\xd0\xb0\xd1\x80\xd1\x8b, \xd0\x9a\xd0\xb0\xd1\x80\xd0\xb0\xd0\xb3\xd0\xb0\xd1\x81\xd1\x8b), turcizirani samojedski (P. S. Pallas i J. G. Georgi r) ili ketski (V. Rassadin) narod, danas gotovo i\xc5\xa1\xc4\x8dezao, nastanjen u Irkutskoj oblasti u Rusiji, u tajgama sjeverno od planina Sajan, na gornjim pritokama rijeka Ob, Uda, Biryuza, Kan, Gutar i Ia. Tofalari su svojevremeno bili poznati kao Karagasi, a antropolo\xc5\xa1ki pripadaju srednjoazijskoj mongoloidnoj rasi. Malenog su rasta (mu\xc5\xa1karci 160-164 centimetra), tamnije puti, pljosnata lica, usne tanke, a jagodice im nisu jako izra\xc5\xbeene. Jezik Tofalara najbli\xc5\xbei je tuvinskom i pripada sjevernoj grani turkijskih jezika zajedno sa hakaskim, tuvinskim, dolganskim i jakutskim. prema V. Rassadinu oni mora da su bili ketsko pleme koje je izme\xc4\x91u 6. i 8. stoje\xc4\x87a poprimilo turkijski jezik. O njihovoj ranoj povijesti malo je poznato. Pod utjecaj Rusa dolaze 1648 izgradnjom Udinska, no usprkos tome jo\xc5\xa1 1917. me\xc4\x91u njima su postojala svega dva pismena \xc4\x8dovjeka. Negdje 1930.-tih godina po\xc4\x8dinju se za njih graditi \xc5\xa1kole, no one su na ruskom jeziku, i u njima se propagira ruski jezik i ideologija. Nomadski lovci i sobogojci.'