b'\n_START_ARTICLE_\nDukljansko Kraljevstvo\n_START_SECTION_\nNaziv\n_START_PARAGRAPH_\nDuklja je slavenizirani naziv i potje\xc4\x8de od naziva rimskoga grada Duklja, sada gradine u blizini suvremene Podgorice, te od ilirskoga plemena Dokleati koji su \xc5\xbeivjeli na podru\xc4\x8dju od Podgorice do dana\xc5\xa1njeg Nik\xc5\xa1i\xc4\x87a. _NEWLINE_Duklja se, tako\xc4\x91er, etimologi\xc4\x8dki izvodi iz starog indoeuropskog korijena - dhoukl, sa zna\xc4\x8denjem skrovit, taman, crn, te je o\xc4\x8dita semanti\xc4\x8dka veza ovoga korijena s dana\xc5\xa1njim imenom Crne Gore._NEWLINE_Podrobniji \xc4\x8dlanak o temi: Duklja (etimologija)_NEWLINE_Negdje od konca 12. stolje\xc4\x87a za ovo podru\xc4\x8dje sve se vi\xc5\xa1e koristi naziv Zeta.\n_START_SECTION_\nSlaveniziranje\n_START_PARAGRAPH_\nSlavenski pretci dana\xc5\xa1njih Crnogoraca i drugih narodnosti suvremene Crne Gore po\xc4\x8dev\xc5\xa1i od 6. stolje\xc4\x87a ovladavali su rimskom provincijom Prevalitanom, gradom Dukljom, planinama i ravnicom oko Skadarskoga jezera i dijelom obale Jadranskoga mora prihva\xc4\x87aju\xc4\x87i ne samo kr\xc5\xa1\xc4\x87anstvo, ve\xc4\x87 i etnonim Dukljani.\n_START_SECTION_\nEtnogeneza\n_START_PARAGRAPH_\nNajpoznatiji bizantski kroni\xc4\x8dar, car (945.-959.) Konstantin Porfirogenet, u svome znamenitom djelu De administrando imperio - premda za sve okolne zemlje nabraja ju\xc5\xbenoslavenske narode, izrijekom Srbe ili Hrvate koji ih naseljavaju - za Duklju ne navodi da su je naselili ni Srbi ni Hrvati, naime spominje samo i jedino: Dukljane._NEWLINE_K. Porfirogenet,O Dukljanima i zemlji u kojoj sada obitavaju\n_START_SECTION_\nDukljani\n_START_PARAGRAPH_\nDukljani su slavensko i/ili slavenizirano stanovni\xc5\xa1tvo Duklje, prve crnogorske dr\xc5\xbeave, preci suvremenih Crnogoraca._NEWLINE_Za razliku od Porfirogeneta, te navoda N. Brijenija (\xce\x9d\xce\xb9\xce\xba\xce\xb7\xcf\x86\xcf\x8c\xcf\x81\xce\xbf\xcf\x82 \xce\x92\xcf\x81\xcf\x85\xce\xad\xce\xbd\xce\xbd\xce\xb9\xce\xbf\xcf\x82)_NEWLINE_, Kekvamena (\xce\x9a\xce\xb5\xce\xba\xce\xb1\xcf\x85\xce\xbc\xce\xad\xce\xbd\xce\xbf\xcf\x82), najve\xc4\x87eg bizantskog pjesnika 12. st. T. Prodroma (\xce\x98\xce\xb5\xcf\x8c\xce\xb4\xce\xbf\xcf\x81\xce\xbf\xcf\x82 \xce\xa0\xcf\x81\xcf\x8c\xce\xb4\xcf\x81\xce\xbf\xce\xbc\xce\xbf\xcf\x82) itd., neki drugi manje pouzdani bizantski pisci ponekad izjedna\xc4\x8davaju dukljanske vo\xc4\x91e ili dio stanovni\xc5\xa1tva Duklje s drugim Slavenima (Dukljani-Srbi i Dukljani-Hrvati), daju im pogrdna zna\xc4\x8denja (Dukljani-Dalmati, Dukljani-Tribali, Dukljani-Skiti)), tre\xc4\x87i zamjenjuju imena iz neznanja i komotnosti (Srbi koje neki i Hrvati nazivaju), a rije\xc4\x8d je, kako primje\xc4\x87uje Pavle Mijovi\xc4\x87, samo i izrijekom o Dukljanama, \xc4\x8detvrti koriste recidiv mode skitomanije (Neki skitski \xc4\x8dovjek po imenu Vojislav), a peti pleonazam (Hrvati i Dukljani pobuniv\xc5\xa1i se), a govori se i o ustanku makedonskih Slavena pod vodstvom tada\xc5\xa1njeg dukljanskog princa Bodina itd._NEWLINE_Dr. \xc5\xa0piro Kuli\xc5\xa1i\xc4\x87 utvrdio je kako jo\xc5\xa1 od najstarijih bizantskih izvora i kasnije nema spomena o tome da Srbi ili Hrvati u zna\xc4\x8dajnijim skupinama naseljavaju podru\xc4\x8dje u 11. st. oformljene Duklje (cit. u izvorniku):_NEWLINE_ \xe2\x80\x9eU vizantijskim izvorima XI vijeka Dukljani su iskazani kao zaseban etnos, jasno odvojen i od Hrvata i od Srba. (O etnogenezi Crnogoraca, 1980.)\xe2\x80\x9d_NEWLINE_ _NEWLINE_Dr. Radoslav Rotkovi\xc4\x87 pi\xc5\xa1e (cit. u izvorniku):_NEWLINE_ \xe2\x80\x9eSlavenski pretci suvremenih Crnogoraca do\xc5\xa1li su iz Polablja... u ranom 6. st., pretci Crnogoraca naselili su Prevalis. Kasnije \xc4\x87e Prevalis postati Dukljansko kraljevstvo a njeni stanovnici Dukljanski Slaveni ili Dukljani. (Odakle su do\xc5\xa1li preci Crnogoraca, 1995.)\xe2\x80\x9d_NEWLINE_Dr. Neven Budak, razmatraju\xc4\x87i krunidbu Mihaila, prvog kralja Duklje i \xc4\x8dinjenicu da je "zavladao susjednim sklavinijama" u svjetlosti etnonima Dukljani, veli:_NEWLINE_ \xe2\x80\x9eTime su postavljeni temelji za \xc5\xa1irenje dukljanskog etni\xc4\x8dkog imena na \xc5\xa1ire podru\xc4\x8dje, \xc5\xa1to je moglo dovesti (da zbog promjene odnosa snaga nije do\xc5\xa1lo do obrata) do etnogeneze \xc4\x8diji bi rezultati bili bitno druga\xc4\x8diji od dana\xc5\xa1njih.\xe2\x80\x9d_NEWLINE_Podrobniji \xc4\x8dlanak o temi: Dukljani\n_START_SECTION_\nVjera\n_START_PARAGRAPH_\nPo Ljetopisu popa Dukljaninu, Sv. \xc4\x86iril je, na proputovanju za Rim, preveo u kr\xc5\xa1\xc4\x87anstvo slavenskog kralja Svetopeleka. Uslijedilo je (citati na crnogorskom jeziku) "... veliko veselje i hri\xc5\xa1\xc4\x87ani, silaze\xc4\x87i s planina i skrivenih mjesta, \xc4\x91e su se bili raspr\xc5\xa1ili, po\xc4\x8de\xc5\xa1e hvaliti i blagosiljati ime Gospoda". _NEWLINE_Tada je, navodno, "Svetopelek odobrio hri\xc5\xa1\xc4\x87anima koji se \'slu\xc5\xbeahu latinskim jezikom\' da se povrate u svoja mjesta i da obnove sela i gradove, poru\xc5\xa1ene od pagana"._NEWLINE_No, o svemu tome nema potvrde u drugim izvorima._NEWLINE_Konstantin Porfirogenet isti\xc4\x8de prvenstvo Bizanta u \xc5\xa1irenju kr\xc5\xa1\xc4\x87anstva me\xc4\x91u Slavenima. On ka\xc5\xbee da je jo\xc5\xa1 car Heraklije (610. - 641.) uputio misionare me\xc4\x91u Slavene. Na osnovu toga je inzistirano da ju\xc5\xbenoslavenske zemlje pripadaju bizantskoj ekumenskoj patrijar\xc5\xa1iji iz Carigrada. _NEWLINE_Kristijaniziranje Dukljana izgleda da je u potpunosti svr\xc5\xa1eno do 10. stolje\xc4\x87a:_NEWLINE_ \xe2\x80\x9eDukljanski (crnogorski) Sloveni bili su u jednom stepenu hristijanizirani i prije 9. st., a u vrijeme dukljanskog arhonta Petra (10. st.), \xc4\x8diji je pe\xc4\x8dat, na kome je prikazan lik Bogorodice s Hristom, sa\xc4\x8duvan, proces prevo\xc4\x91enja slovenskih doseljenika u hrir\xc5\xa1\xc4\x87ansku religiju bio je ve\xc4\x87 zna\xc4\x8dajno dovr\xc5\xa1en.\xe2\x80\x9d_NEWLINE_Za vladavine Mihaila dukljanskom kne\xc5\xbeevinom do\xc5\xa1lo je do kona\xc4\x8dne \xc5\xa1izme izme\xc4\x91u Isto\xc4\x8dne i Zapadne crkve (1054. godine). _NEWLINE_Rim i Carigrad sukobit \xc4\x87e se oko crkvene supremacije. Katoli\xc4\x8dki vjerski karakter Duklje ostat \xc4\x87e nepromijenjen do kraja njezina postojanja kao nezavisne dr\xc5\xbeave (do 1186. - 1189. godine). _NEWLINE_No nakon srpskog osvajanja Dukljanskoga kraljevstva, tijekom narednih stolje\xc4\x87a, uz nemale \xc4\x87e otpore dominatnom vjerom postati pravoslavlje. Paradoks se o\xc4\x8dituje u \xc4\x8dinjenici da je Nemanja, ra\xc5\xa1ki veliki \xc5\xbeupan koji je predvodio Srbe u pohodu na Duklju - kao dijete oca-izbjeglice iz Ra\xc5\xa1ke - bio kr\xc5\xa1ten upravo kao katolik u Duklji._NEWLINE_ \xe2\x80\x9eA kako su u zemlji toj (Duklji \xe2\x80\x93 op.a.) latinski jereji, to se po volji Bo\xc5\xbejoj udostoji da u hramu primi latinsko kr\xc5\xa1tenje.\xe2\x80\x9d\n_START_SECTION_\nCrvena Hrvatska\n_START_PARAGRAPH_\nLjetopis popa Dukljanina (Glava XI.), nastao koncem 12. stolje\xc4\x87a, donosi izvje\xc5\xa1\xc4\x87e o razdiobi na Duvanjskom saboru 753. godine kojom je Duklja od druge polovice 8. stolje\xc4\x87a i kasnije jedno vrijeme bila dijelom Crvene Hrvatske, a koja se po tom izvoru prostirala od Duvna do Dra\xc4\x8da u Albaniji, no o svemu tome nema nikakve potvrde u bizantskim ili drugim referentnim povijesnim izvorima.\n_START_SECTION_\nNajraniji spomen dukljanske dr\xc5\xbeave\n_START_PARAGRAPH_\nTijekom 9. stolje\xc4\x87a Bizant je objedinio ve\xc4\x87i dio teritorija neko\xc4\x87 rimskih provincija Prevalitane i Novoga Epira u posebnu temu sa sjedi\xc5\xa1tem u Dra\xc4\x8du._NEWLINE_No Duklja, po spisima Konstantina Porfirogeneta iz 10. stolje\xc4\x87a tada je izvan bizantskog i doma\xc5\xa1aja Dra\xc4\x8dke teme.  _NEWLINE_Izuzev\xc5\xa1i primorske gradove Bar i Ulcinj, Porfirogenet izvje\xc5\xa1\xc4\x87uje o slavenskoj arhontiji Duklji kao posebnoj sklaviniji koju naseljavaju Dukljani. U spisu De ceremoniis aulae byzantinae me\xc4\x91u stranim vladarima nalazio se i dukljanski arhont.\n_START_SECTION_\nSveti Vladimir\n_START_PARAGRAPH_\nSveti Vladimir je dukljanski knez i prvotni svetac. U Dukljanskoj crkvi je Vladimir u najmanju ruku bio bla\xc5\xbeenik (beatus, prvi stupanj svetosti) a Ljetopis popa Dukljanina tri puta spominje da je on i sveti (sanctus). Ima inidcija da ga je kanonizirao, kao sveca tada jedinstvene Crkve, 1019. Carigradska patrijar\xc5\xa1ija._NEWLINE_Crnogorska povjesnica pretpostavlja da je Vladimir ro\xc4\x91en oko 970. godine. Na samom koncu 10. st. Duklja se prostirala od Boke kotorske do rijeke Bojane. Vladimir je vladao i Duklji susjednim oblastima \xc5\xa1to Ivan Skilica  opisuje kao Trimalijom i obli\xc5\xbenjim oblastima Srbije. Skilica, op\xc4\x87enito nenaklonjen Slavenima, ka\xc5\xbee da je Vladimir bio \xc4\x8dovjek pravi\xc4\x8dan i miroljubiv i pun vrline. Prema nekim povijesnim dokumentima prvi puta objavljenim 2001. - 2009. u zborniku Monumenta Montenegrina kojeg o\xc4\x8dekuje znanstveno verificiranje, Vladimirova je titula bila i kralj Dalmacije._NEWLINE_Bezuspje\xc5\xa1no je Vladimir nastojao sklopiti sporazum s Bizantom protivu cara Samuila. To je izazvalo bijes Samuilov, pa je 997. godine poslao vojsku na Duklju. Do sukoba je do\xc5\xa1lo na rijeci Bojani i Dukljani su pora\xc5\xbeeni. Vladimir je zarobljen i odveden u Samuilov dvor na Prespi. _NEWLINE_Samuilova k\xc4\x87er, lijepa princeza Kosara, obratila se ocu za milost. Ona se zaljubila u dukljanskoga kneza i uz Samuilovu suglasnost Vladimir i Kosara ubrzo su se vjen\xc4\x8dali._NEWLINE_Vladimir se vratio u Duklju i bio je Samuilov vazal. Nakon Samuilove smrti 1014. godine, novi makedonski vladar Vladislav odlu\xc4\x8dio je ukloniti Vladimira. Pozvao ga je u Prespu, a kao garanciju da mu se ne\xc4\x87e ni\xc5\xa1ta dogoditi poslao je Vladimiru kri\xc5\xbe nad kojim se zakleo u svoju miroljubivost. I Vladimir je do\xc5\xa1ao u Prespu._NEWLINE_No Vladislav je pogazio obe\xc4\x87anje i dao je 22. svibnja 1016. godine pogubiti, sje\xc4\x8dom glave, dukljanskoga kneza Vladimira._NEWLINE_Mo\xc5\xa1ti Vladimirove bijehu \xc4\x8dudotvorne, te je Vladimir progla\xc5\xa1en svetcem. _NEWLINE_Na dukljanskom prijestolju zamijenio ga je Vojislav, utemeljitelj crnogorske dinastije Vojislavljevi\xc4\x87a. Vladimir je bio stric ili brati\xc4\x87 Vojislavov.\n_START_SECTION_\nNeovisnost pod Vojislavljevi\xc4\x87ima\n_START_PARAGRAPH_\nVojislav, dukljanski knez, nakon \xc5\xa1to je 1042. godine potukao Bizantince i njihove ra\xc5\xa1ko-bosansko-humske vazale u bitci kod Bara, osamostalio je Duklju. Tome krupnom povijesnom doga\xc4\x91aju prethodile su burne godine. _NEWLINE_Naime, 1035. godine je Vojislav bio nakratko osamostalio Duklju, no ona je ve\xc4\x87 1036. godine opet postala bizantskom provincijom, a Vojsilava su odveli u Carigrad. _NEWLINE_On odatle uspijeva pobje\xc4\x87i u Duklju gdje podi\xc5\xbee ustanak, s Dukljanima napadaju\xc4\x87i Srbe i Tribale. _NEWLINE_Bizantski kroni\xc4\x8dar Ivan Skilica (\xce\x99\xcf\x89\xce\xac\xce\xbd\xce\xbd\xce\xb7\xcf\x82 \xce\xa3\xce\xba\xcf\x85\xce\xbb\xce\xaf\xcf\x84\xce\xb6\xce\xb7\xcf\x82) o tome izvje\xc5\xa1\xc4\x87uje:_NEWLINE_ \xe2\x80\x9ePo\xc5\xa1to je Stefan Vojislav bio pobjegao, kao \xc5\xa1to je ranije re\xc4\x8deno, iz Carigrada i zauzeo ilirske planine i Tribale  i Srbe, okolna plemena podlo\xc5\xbena Romejima, napadao i plja\xc4\x8dkao, Monomah nije mogao da podnosi njegove upade i pismeno naredi arhontu Dra\xc4\x8da - bio je to patrikije Mihailo, sin logoteta Anastasija - da prikupi stratiotsku vojsku Dra\xc4\x8da koja je bila pod njime, kao i vojske iz susjednim tema koje su bile njemu podre\xc4\x91ene.\xe2\x80\x9d\n_START_SECTION_\nBitka kod Bara 1042.\n_START_PARAGRAPH_\nOdlu\xc4\x8duju\xc4\x87i sukob izme\xc4\x91u Bizantinaca i Dukljana predvo\xc4\x91enih Vojislavom bila je bitka kod Bara 6./7. listopada 1042. godine, na obroncima planine Rumije, na lokaciji sela Tu\xc4\x91emil._NEWLINE_Bizantici su, pod vodstvom Kursilija, u napad na Duklju uklju\xc4\x8dili svoje vazale, iz Zahumlja Srbina Ljutovida, koji je imao titulu stratega Srbije, te \xc5\xbeupane Ra\xc5\xa1ke i Bosne i njihove postrojbe._NEWLINE_Kursilije je forsirao rijeku Bojanu, te se ulogorio kod Bara, gdje se nalazio i Vojislavov dvor Prapratna. Po bizantskom operacijskom planu, on je tu trebao sa\xc4\x8dekati ra\xc5\xa1ko-bosansko-humsku vojsku koja je trebala prodrijeti u Duklju dolinama Zete i Mora\xc4\x8de, kako bi zajedno napali glavninu dukljanske vojske koja se koncentrirala na prostoru Crmnice, izme\xc4\x91u Bara i Skadarskoga jezera._NEWLINE_Vojislav je, skupa sa svojim sinovima, organizirao posjedanje boji\xc5\xa1nice 6. listopada 1042. godine tijekom kojeg je nebom protutnjao komet \xc5\xa1to je bizantska vojska shvatila kao zlokoban signal._NEWLINE_U pono\xc4\x87 6./7. listopada 1042. godine Dukljani su poduzeli napad po logorima bizantske vojske uz strahovitu vrisku i uz zvukove truba i rogova, \xc5\xa1to je paraliziralo Bizantince. Bez obzira na malo vjerojatan broj\xc4\x8dani podatak o desetinama tisu\xc4\x87a pobijenih Bizantinaca, nema sumnje da je, kod Bara, bizantska vojska bila masakrirana._NEWLINE_Istodobno je Gojislav, sin kneza Vojislava, kod Klobuka (blizu suvremenog Nik\xc5\xa1i\xc4\x87a) predvodio dukljanske postrojbe i pobijedio kombiniranu ra\xc5\xa1ko-bosansko-humsku vojsku koja se kod Bara trebala spojiti s bizantskom._NEWLINE_Bizantski zapovjednik Kursilije te\xc5\xa1ko je ranjen, no uspio je pobije\xc4\x87i. Dukljani su nastavili goniti bizantske postrojbe sve do rijeke Drima (u suvremenoj Albaniji)._NEWLINE_Podrobniji \xc4\x8dlanak o temi: Bitka kod Bara_NEWLINE_Bizantska vlast Bitkom kod Bara bila je trajno zba\xc4\x8dena i Duklja je postala neovisna.\n_START_SECTION_\nKraljevstvo\n_START_PARAGRAPH_\nSin kneza Vojislava, Mihailo \xc4\x87e najkasnije 1078. godine postati kralj._NEWLINE_Nasljednik Mihaila, njegov sin kralj Bodin, ovladao je i velikim dijelovima Ra\xc5\xa1ke, Bosne (koriste\xc4\x87i gra\xc4\x91anski rat u Hrvatskoj nakon smrti kralja Zvonimira), Albanije, te okolicom Dubrovnika.\n_START_SECTION_\nBodinova ekspanzija\n_START_PARAGRAPH_\nBodinov otac Mihailo imao je 11 sinova. Jo\xc5\xa1 kao mladi\xc4\x87 predvodio je Bodin Dukljane u bojevima, skupa s bratom Vladimirom. Godine 1072. pobijedio je Srbe i okupirao Ra\xc5\xa1ku, a po naredbi je svoga oca (skupa s polubratom Petrislavom) pomogao makedonskim ustanicima (koje onda\xc5\xa1nji izvori nazivaju "Bugarima") u Makedoniji protiv bizantske vojske. Doprili su do Ni\xc5\xa1a, Podunavlja te Kosova. U Prizrenu ili Pri\xc5\xa1tini Bodina su bugarsko-makedonski ustanici okrunili za svoga cara. No na koncu je zarobljen i odveden u Antiohiju, otkuda je uspio pobje\xc4\x87i 1078. godine._NEWLINE_Godine 1082. umire njegov otac, kralj Mihailo, pa ga Bodin naslje\xc4\x91uje. No tome je prethodio obra\xc4\x8dun s Mihailovim bratom a Bodinovim stricem Radoslavom - on tako\xc4\x91er je pretendirao na vladarski tron - koji je na kraju morao pobje\xc4\x87i u susjednu Travunju.  _NEWLINE_Godine 1083. i 1084. poduzeo je Bodin nove napade na Ra\xc5\xa1ku, te je Srbe nanovo pokorio. Potom je nastavio osvajati na jugu, u Albaniji, gdje je 1085. godine od Normana, koji su bili u ratu s Bizantom, oteo Dra\xc4\x8d, no ubrzo ga je predao Bizanticima. Nakon smrti kralja Zvonimira (1089.) koristi gra\xc4\x91anski rat u Hrvatskoj kako bi zauzeo Vrhbosnu._NEWLINE_Za Bodinove je vladavine u Rimu je 8. sije\xc4\x8dnja 1089. godine izdata bula kojoj je Dukljanskoj crkvi potvr\xc4\x91en rang arhiepiskopata. _NEWLINE_Izme\xc4\x91u 1096. i 1097. godine kroz Dukljansko Kraljevstvo su prolazile postrojbe kri\xc5\xbeara koje je Bodin gostio u svojoj prijestolnici - Skadru.\n_START_SECTION_\nUnutarnje borbe\n_START_PARAGRAPH_\nBodinov drugi stric Branislav, te njegovi sinovi Predihna, Petrislav, Dragilo, Tvrdislav, Grube\xc5\xa1a i Gradihna, utemeljili su sna\xc5\xbenu oporbu koja je kanila organizirati prevrat. Bodin je zarobio Branislava i dao ga baciti u tamnicu u Skadru a njegovi su sinovi uspjeli pobje\xc4\x87i u Dubrovnik._NEWLINE_Bodin je stoga poduzeo oru\xc5\xbeanu akciju protiv Dubrov\xc4\x8dana u \xc4\x8demu mu je pomogla vojska njegova bosanskoga vazala Stipana. Dukljanska je vojska opsjedala Dubrovnik i na koncu su 1104. godine uspjeli u nakani: Dubrovnik je zauzet, a Bodinovi ro\xc4\x91aci su protjerani, pa su neprijateljstva s Dubrov\xc4\x8danina svr\xc5\xa1ena. Bodin je Dubrov\xc4\x8danima podigao jednu od utvrda i dao im je na upravljanje. _NEWLINE_Bodin je umro 1108. godine, a od tada \xc4\x87e mo\xc4\x87 Dukljanskoga Kraljevstva trajno opadati._NEWLINE_Naslijedio ga je Dobroslav, sin Mihaila i polubrat Bodina. Voljom je naroda izabran za kralja, no ubrzo je postao \xc5\xbertva urote koju je ispleo ra\xc5\xa1ki \xc5\xbeupan Vukan koji ga je zatvorio. Pustio ga je na slobodu, ali je Dobroslava oslijepio njegov nasljednik na dukljanskom prijestolju, kralj Vladimir._NEWLINE_Novi kralj Duklje Vladimir, unuk Mihaila, sura\xc4\x91ivao s ra\xc5\xa1kim \xc5\xbeupanom Vukanom i bio eksponent ra\xc5\xa1ke struje u Duklji o kojoj izvje\xc5\xa1\xc4\x87uje i Ljetopis popa Dukljanina. Otrovan je 1113. godine po nare\xc4\x91enju Bodinove \xc5\xbeene kraljice Jakvinte._NEWLINE_Sin Bodinov, kralj \xc4\x90or\xc4\x91e, vladao je iz dva puta, najprije od 1113. do 1118. godine, a onda u razdoblju od 1125. do 1131. godine. Glavni mu je rival bio Grube\xc5\xa1a, koji je zbacio \xc4\x90or\xc4\x91a s prijestolja te vladao Dukljom od 1118. do 1125. godine. \xc4\x90or\xc4\x91e se sklonio u Ra\xc5\xa1ku, sklopio savezni\xc5\xa1tvo sa Srbima, napao Grubi\xc5\xa1u te ga u jednom takovom boju kod Bara i ubio._NEWLINE_Bizant je iskoristio unutarnje borbe, pa je, uz pomo\xc4\x87 Srba (koji su sada kao njihovi vazali nastupili protiv kralja \xc4\x90or\xc4\x91a) 1131. godine poduzet vojni napad na Duklju u kojem je zauzeta prijestolnica Skadar, uhi\xc4\x87en \xc4\x90or\xc4\x91a i odveden u Carigrad gdje je i umro._NEWLINE_Nakon svgravanja \xc4\x90or\xc4\x91a, Gradihna (Gradinja), brat 1125. godine ubijenog Grube\xc5\xa1e, postavljen kao bizantski vazal, novi je dukljanski kralj._NEWLINE_Ljetopis popa Dukljanina izvje\xc5\xa1\xc4\x87uje da je sukob s kraljem \xc4\x90or\xc4\x91em prouzro\xc4\x8dio brojnu emigraciju, no Gradihna je bio blag, krotak, milosrdan, za\xc5\xa1titnik udovica i siro\xc4\x8dadi. Dalje Ljetopis opisuje da je podnio kralj Gradinja u danima svoga vladanja mnoge prevare i nepravde od r\xc4\x91avih ljudi, ali ga je od svega Bog izbavio. Umro je 1142. godine. _NEWLINE_Radoslav je kao knez, naslijedio prijestolje do svoga oca kralja Gradihne. Za razliku od njega i svih ostalih Vojislavljevi\xc4\x87a od doba Mihaila, Radoslav nije nosio titulu kralja, \xc5\xa1to bjelodano svjedo\xc4\x8di o dezintegraciji mo\xc4\x87i Dukljanskoga kraljevstva. Na prijestolje je postavljen uz suglasnost bizantskoga cara Manuela (Manojla) I. Komnena._NEWLINE_Skupa sa svojom bra\xc4\x87om Jovanom i Vladimirom poku\xc5\xa1ao je Radoslav organizirati oru\xc5\xbeani otpor srpskim napadima koje je predvodio \xc5\xbeupan Ra\xc5\xa1ke Uro\xc5\xa1 II. Primislav (vladao 1145. - 1162.) te njegov sin Desa (srpski \xc5\xbeupan 1162. - 1165.). _NEWLINE_ \xe2\x80\x9ePotom usta\xc5\xa1e neki zlikovci, koji su bili stari neprijatelji, i odmetnu\xc5\xa1e se od njega i dovedo\xc5\xa1e Desu, Uro\xc5\xa1evog sina, i njemu dado\xc5\xa1e Zetu (\xc5\xbeupu Zetu u Duklji - prim.a.) i Travuniju a Radoslavu i njegovoj bra\xc4\x87i preosta Primorska oblast i grad Kotor do Skadra. Ali oni neprestano ne odustajahu da se bore i ratuju protiv Uro\xc5\xa1evog sina i protiv ostalih neprijatelja, sve dok zemlju koja se bila od njih odmetnula nijesu mogli ponovo zadobiti, i onu kojom vladahu juna\xc4\x8dki odbraniti.\xe2\x80\x9d_NEWLINE_Za njegove vladavine Srbi su ve\xc4\x87 formulirali svoje ambicije da uni\xc5\xa1te Dukljansko kraljevstvo:_NEWLINE_Njegov sin i nasljednik knez Mihailo III., vladar od 1163. do 1186. godine, potporu je pred navalom Srba, \xc4\x8diji je predvoditelj bio Stefan Nemanja, poku\xc5\xa1ao prona\xc4\x87i u Bizantu. Do 1186.-1189. to mu je donekle i polazilo za rukom, no te je godine Nemanja potpuno pokorio dukljansku dr\xc5\xbeavu. O Mihailu III. nema pouzdanih podataka - ne zna se je li ubijen u tom srpskom naletu ili je uspio pobje\xc4\x87i ili je jo\xc5\xa1 ranije umro.\n_START_SECTION_\nSlom\n_START_PARAGRAPH_\nDukljansku je dr\xc5\xbeavu, desetlje\xc4\x87ima razdiranu unutarnjim sukobima, srpski \xc5\xbeupan Nemanja kona\xc4\x8dno 1186. - 1189. godine pokorio, poru\xc5\xa1iv\xc5\xa1i - osim Kotora - sve druge dukljanske gradove._NEWLINE_Smr\xc4\x87u bizantskoga cara Manuela I. Komnena (1180. godine), Mihailo III., dukljanski knez, izgubio je posljednju potporu obrane od naleta Srba._NEWLINE_Srpski \xc5\xbeupan Stefan Nemanja po\xc4\x8detkom 1080-ih uni\xc5\xa1tio je bizantske ciljeve u dolini Morave te u Makedoniji i Kosovu, pa se ustremio na Duklju._NEWLINE_No jo\xc5\xa1 prema izvje\xc5\xa1\xc4\x87u koje je oko 1080. godine kanoniku Splitske nadbiskupije uputio poglavar Dukljanske  crkve Grgur Barski, izme\xc4\x91u grada Bara i Nemanje do\xc5\xa1lo je do velike razmirice. Nemanja je tra\xc5\xbeio od Bara 800 perpera, koje Bar nema, jer su polja oko Bara opusto\xc5\xa1ena. Grgur Barski ka\xc5\xbee:_NEWLINE_ \xe2\x80\x9eA od kneza Mihaila, \xc4\x8dija briga za Dukljansku crkvu nije mala, ne mo\xc5\xbee se u ovim okolnostima o\xc4\x8dekivati pomo\xc4\x87...\xe2\x80\x9d_NEWLINE_Nemanjin sin, prvi srpski kralj Stefan Prvovjen\xc4\x8dani, u spisu o svom ocu \xc5\xbditje. Sv. Simeona, izvje\xc5\xa1\xc4\x87uje da Nemanja "povrati Dioklitiju i Dalmaciju", ru\xc5\xa1e\xc4\x87i "Danj grad, Sardoniki grad, Drivast, Rosaf grad zvani Skadar, grad Sva\xc4\x8d, grad Ulcinj, grad slavni Bar". _NEWLINE_ \xe2\x80\x9eA Kotor ostavi, utvrdi ga i prenese svoj dvor u nj, koji je i do danas. Ostale gradove poobara, i poru\xc5\xa1i, i pretvori slavu njihovu u pusto\xc5\xa1, istrijebi gr\xc4\x8dko ime, da se nikako ne spominje ime njihovo u toj oblasti, a narod svoj u njima nepovredjen ostavi da slu\xc5\xbei dr\xc5\xbeavi njegovoj sa strahom i s ure\xc4\x8denim dankom od Svetoga.\xe2\x80\x9d_NEWLINE_Dukljanska kneginja Desislava, \xc5\xbeena posljednjeg kneza neovisne dukljanske dr\xc5\xbeave Mihaila III, do 1189. godine je pred naletom Srba izbjegla u Dubrovnik.  _NEWLINE_U pratnji Desislave izbjegli su i arhiepiskop Dukljanske  crkve Grgur Barski, \xc5\xbeupan \xc4\x8cerneh i Crenik, Grdomil i drugo dukljansko plemstvo.\n_START_SECTION_\nKomentar\n_START_PARAGRAPH_\nKako primje\xc4\x87uje austrijski povjesni\xc4\x8dar i slavist S. Hafner, sinovi velikog \xc5\xbeupana Nemanje - koga su Srbi kanonizirali kao Sv. Simeona "Miroto\xc4\x8divog" - Rastko Nemanji\xc4\x87 i Stefan Prvovjena\xc4\x8dni, utemljeitelj Srpske crkve i prvi srpski kralj, svim su raspolo\xc5\xbeivim sredstvima dr\xc5\xbeavne i vjerske promid\xc5\xbebe suprotstavili ukorijenjenoj dr\xc5\xbeavnoj, kulturnoj i dinasti\xc4\x8dkoj misli Zete" (tako nominira Duklju - op.a.)._NEWLINE_Isti\xc4\x8du\xc4\x87i antagoniziranost Zete i Ra\xc5\xa1ke on, nadalje, ka\xc5\xbee da se time mo\xc5\xbee donekle, a mo\xc5\xbeda i u cijelosti, objasniti pre\xc5\xa1utkivanje imena svih dukljanskih vladara u srpskoj knji\xc5\xbeevnosti  i Povijest historiografiji srednjega vijeka._NEWLINE_ \xe2\x80\x9e"U duhovnim i kulturnim stvarima, i pored gubitka svoje politi\xc4\x8dke nezavisnosti, Zeta jo\xc5\xa1 dugo vremena bila je nadmo\xc4\x87nija od Ra\xc5\xa1ke".\xe2\x80\x9d_NEWLINE_Kao dokaz nadmo\xc4\x87i dukljanske kulture S. Hafner navodi Ljetopis popa Dukljanina i Miroslavljevo evan\xc4\x91elje, dva najpoznatija kulturna spomenika Zete, koji se mogu mjeriti sa sli\xc4\x8dnim europskim spomenicima.\n_START_SECTION_\nDukljanska crkva\n_START_PARAGRAPH_\nArhiepiskopsko sjedi\xc5\xa1te Dukljanske crkve bilo je u gradu Baru._NEWLINE_Arhiepiskopija je nominacija koja potje\xc4\x8de iz razdoblja prije \xc5\xa1izme i zadr\xc5\xbeala se u rimokatoli\xc4\x8dkoj crkvi stanovito vrijeme nakon nje - u rangu je s arhidijecezom ili metropolijom. Specifi\xc4\x8dna titula poglavara Dukljanske crkve splet je politi\xc4\x8dkih, crkvenih i kulturnih odnosa - nastalih kao rezultat vi\xc5\xa1estoljetne supremacije Bizanta na dukljanskom teritoriju._NEWLINE_I koncem 12. stolje\xc4\x87a sjedi\xc5\xa1te Dukljanske crkve je bilo u gradu Baru. Tada je vjerojatno i napisan znameniti Ljetopis popa Dukljanina, koji zapo\xc4\x8dinje rije\xc4\x8dima (citati na crnogorskom):_NEWLINE_ \xe2\x80\x9eBudu\xc4\x87i da ste me zamolili, voljena bra\xc4\x87o u Hristu i po\xc5\xa1tovani sve\xc5\xa1tenici svetog sjedi\xc5\xa1ta Arhiepiskopije Dukljanske crkve...\xe2\x80\x9d_NEWLINE_Njezin prvi poglavar bio je Petar I., arhiepiskop dukljanski i nadbiskup barski.\n_START_SECTION_\nKontroverzno priznanje iz 1067. godine\n_START_PARAGRAPH_\nJo\xc5\xa1 u buli pape Aleksandra II. iz 1067. godine Dukljanska crkva tretira se kao arhiepiskopija. _NEWLINE_No Grgur VII., premda 1078. godine u svojoj buli Mihaila uvr\xc5\xa1\xc4\x87uje i u red "po\xc5\xbertvovanih prijatelja svete crkve", tek nagovje\xc5\xa1\xc4\x87uje konstituiranje Dukljanske crkve koja je, u buli pape Aleksandra II. iz 1067. godine, ve\xc4\x87 bila uspostavljena._NEWLINE_Naime, Grgur VII. u buli veli da tek od Mihaila o\xc4\x8dekuje, preko izaslanika, izvje\xc5\xa1\xc4\x87e o ispitivanju glede _NEWLINE_ \xe2\x80\x9e... zahtjeva za osnivanjem samostalne crkvene organizacije za Duklju.\xe2\x80\x9d_NEWLINE_Ipak, dio ju\xc5\xbenoslavenskih latinista dr\xc5\xbei da je bula iz 1067. godine pape Aleksandra II. posve autenti\xc4\x8dna (\xc4\x8dak da je ona prijepis istovjetne starije bule iz 1062. godine), no drugi inzistiraju da je u pitanju krivotvorina.\n_START_SECTION_\nPriznanje iz 1089. godine\n_START_PARAGRAPH_\nKona\xc4\x8dno je u Rimu 8. sije\xc4\x8dnja 1089. godine, za vladavine kralja Bodina, izdana bula kojom je \xc4\x8delnom barskom prelatu potvr\xc4\x91eno arhiepiskopstvo i status Dukljanske crkve u cijelosti, te ustanovljena Barska nadbiskupija._NEWLINE_Protupapa Klement III. istom je bulom potvrdio Bodinu kraljevsku titulu njegova oca Mihaila.\n_START_SECTION_\nBiskupije podre\xc4\x91ene arhiepiskopu dukljanskom\n_START_PARAGRAPH_\nDukljanska crkva je imala sufraganstvo nad biskupijama barskom, kotorskom, ulcinjskom, sva\xc4\x8dkom, skadarskom, drivastskom, polatskom, srpskom, bosanskom i travunjskom.\n_START_SECTION_\nDukljanska kultura\n_START_PARAGRAPH_\nPisac znamenitoga Ljetopisa popa Dukljanina na po\xc4\x8detku isti\xc4\x8de da je njegov izvornik bio sastavljen na slavenskom. Ve\xc4\x87 bi i samo postojanje takva historiografskog djela - koje je vjerojatno trajno uni\xc5\xa1teno nakon srpske okupacije Duklje - svjedo\xc4\x8dilo o visokoj razini pismenosti u Duklji._NEWLINE_Slavensko je sigurno bilo \xc5\xbditije sv. Vladimira, koje Ljetopis u nama poznatoj formi donosi samo u skra\xc4\x87enoj verziji, a koje izravno ilustrira dosege dukljanske knji\xc5\xbeevnosti u 11. stolje\xc4\x87u._NEWLINE_Da je \xc5\xbditije sv. Vladimira, ili slavenizirano Vita Sancti Vladimiri, svakako bilo napisano, mi\xc5\xa1ljenja je i srpski znanstvenik N. Bana\xc5\xa1evi\xc4\x87. Ljetopis izvje\xc5\xa1\xc4\x87uje da je nakon pogubljenja Vladimirovo tijelo preneseno u Duklju uz najsve\xc4\x8danije po\xc4\x8dasti koje crkva prire\xc4\x91uje "pjevanjem himni i pohvala". N. Bana\xc5\xa1evi\xc4\x87 ka\xc5\xbee:_NEWLINE_ \xe2\x80\x9e\xc5\xa1to je drugo pjevanje himni i pohvala (cum hymnis et laudibus) svecu ako ne podrazumijevaju beatizaciju po rimokatoli\xc4\x8dkom ritualu? Te himne i pohvale su osnova za Vita Sancti Vladimiri, koje je unijeto u Ljetopis. Takvom \xc4\x8dinu morao je li\xc4\x8dno prisustvovati biskup barske dijaceze.\xe2\x80\x9d_NEWLINE_Tako\xc4\x91er su slavenska i \xc5\xbeitija Sv. \xc4\x86irila i Metoda, kojima se autor Ljetopisa slu\xc5\xbeio. Naime, izri\xc4\x8dito navodi Liber Methodius, jo\xc5\xa1 jednu slavensku knjigu koja se odnosila na zakonodavnu djelatnost vladara, a koja bi se, po nekim autorima, mogla poistovjetiti s Metodovim prijevodom Nomokanona.'