b'\n_START_ARTICLE_\nApsorpcijska spektroskopija\n_START_PARAGRAPH_\nApsorpcijska spektroskopija se odnosi na spektroskopske tehnike koje mjere apsorpciju zra\xc4\x8denja, nastalu uslijed interakcije sa uzorkom, kao funkciju frekvencije ili valne duljine. Uzorak apsorbira energiju (npr. fotone) iz izvora zra\xc4\x8denja pri \xc4\x8demu postoji razlika u intenzitetu apsorpcije u zavisnosti od frekvencije. Zavisnost intenziteta apsorpcije od frekvencije (ili valne duljine) predstavlja apsorpcioni spektar. Apsorpciona spektroskopija ima primjenu u analiti\xc4\x8dkoj kemiji kao tehnika kojom je mogu\xc4\x87e kvalitativno i kvantitativno odrediti neku supstancu (npr. infracrvena spektroskopija, UV-vidljiva spektroskopija).\n_START_SECTION_\nApsorpcijski spektar\n_START_PARAGRAPH_\nApsorpcijski spektar neke kemijske tvari predstavlja dio upadnog zra\xc4\x8denja koji je supstanca apsorbirala u odre\xc4\x91enom podru\xc4\x8dju frekvencija. Apsorpcijski spektar je prvenstveno odre\xc4\x91en atomskim i molekularnim sastavom kemijske tvari. Najve\xc4\x87a je vjerojatno\xc4\x87a da \xc4\x87e zra\xc4\x8denje biti apsorbirano na frekvencijama koje odgovaraju energetskoj razlici izme\xc4\x91u energetskih nivoa molekule. Apsorpcija koja se doga\xc4\x91a uslijed prelaza izme\xc4\x91u dva energetska stanja predstavlja apsorpcionu liniju, a spektar se obi\xc4\x8dno sastoji od ve\xc4\x87eg broja linija. U zavisnosti od sredine u kojoj se nalazi molekula, spektar \xc4\x87e imati odre\xc4\x91enu \xc5\xa1irinu i oblik.\n_START_SECTION_\nObja\xc5\xa1njenje\n_START_PARAGRAPH_\nApsorpcijski spektar nastaje ra\xc5\xa1\xc4\x8dlanjivanjem zra\xc4\x8denja propu\xc5\xa1tenoga kroz tvari koje djelomi\xc4\x8dno propu\xc5\xa1taju a djelomi\xc4\x8dno apsorbiraju elektromagnetsko zra\xc4\x8denje na svojstven, selektivan na\xc4\x8din. Frekvencije zra\xc4\x8denja koje neka tvar apsorbira odgovaraju frekvencijama koje bi ta tvar emitirala u usijanom stanju (Kirchhoffov zakon toplinskog zra\xc4\x8denja). \xc4\x8cvrste tvari emitiraju kontinuirani spektar, koji sadr\xc5\xbei sve frekvencije vidljivog, infracrvenog i ultraljubi\xc4\x8dastoga podru\xc4\x8dja. Nasuprot tomu, tvari u plinovitom stanju emitiraju diskontinuirani, linijski ili atomski spektar, sastavljen od niza diskretnih monokromatskih spektralnih linija to jest samo zra\xc4\x8denje frekvencija karakteristi\xc4\x8dnih za pobu\xc4\x91eni atom. Rendgensko linijsko zra\xc4\x8denje atoma nastaje kada upadni snop visokoenergijskoga zra\xc4\x8denja izbija elektrone iz dijela elektronskog oblaka u blizini jezgre atoma a nastale se \xc5\xa1upljine popunjavaju skokom elektrona iz vi\xc5\xa1ih energijskih razina. Tuma\xc4\x8denje nastanka takvih spektara dovelo je do razja\xc5\xa1njenja strukture pojedinih atoma (kvantna mehanika), a na temelju prou\xc4\x8davanja emisijskih spektara zvijezda razja\xc5\xa1njena su njihova fizikalna i kemijska svojstva (spektralni razredi zvijezda)._NEWLINE_Spektri emisije, apsorpcije, raspr\xc5\xa1enja i polarizacije elektromagnetskoga zra\xc4\x8denja primjenjuju se za obja\xc5\xa1njenje strukture molekula, a slu\xc5\xbee i u kvalitativnoj i kvantitativnoj kemijskoj analizi. Razdvajanje spektralnih linija opa\xc5\xbea se kad se promatraju spektri koje emitiraju ili apsorbiraju atomi u magnetnom ili elektri\xc4\x8dnom polju, a te se pojave nazivaju Zeemanov u\xc4\x8dinak ili Starkov u\xc4\x8dinak._NEWLINE_Druge vrste spektara se od elektromagnetskih spektara razlikuju po na\xc4\x8delima energijskih promjena u ispitivanim tvarima ili na\xc4\x8dinu detekcije, na primjer spektar energijske razdiobe elektrona ili maseni spektar iona prema omjeru njihove mase i naboja, a tako\xc4\x91er i magnetski spektar koji nastaje kada katodne zrake nakon prolaska kroz magnetsko polje padnu na odgovaraju\xc4\x87i zaslon, akusti\xc4\x8dki spektar kao prikaz jest amplituda (ili faza) pojedinih komponenata slo\xc5\xbeenoga zvuka kao funkcije frekvencije i drugo.\n_START_SECTION_\nKirchhoffovi zakoni spektroskopije\n_START_PARAGRAPH_\nPromatramo li spektroskopom zrake bijele svjetlosti koje su pro\xc5\xa1le kroz pare nekog kemijskog elementa, vidjet \xc4\x87emo da spektar vi\xc5\xa1e nije kontinuiran, ve\xc4\x87 da se u njemu nalaze tamne linije. Te se tamne linije nalaze upravo tamo gdje bi ina\xc4\x8de bile svijetle linije u emisionom spektru pare. Zna\xc4\x8di da su pare, kroz koje je pro\xc5\xa1la bijela svijetlost, apsorbirale upravo one valne duljine bijele svjetlosti koje bi one emitirale kad bi same davale spektar. Takav spektar u kome se pojavljuju tamne linije zove se apsorpcijski spektar._NEWLINE_Sun\xc4\x8dev spektar je tipi\xc4\x8dni apsorpcijski spektar, kako je to utvrdio njema\xc4\x8dki fizi\xc4\x8dar J. Fraunhofer 1814. Naime zrake bijele svjetlosti koje izlaze iz Sun\xc4\x8deve jezgre prolaze kroz njegovu atmosferu, u kojoj se nalaze pare nekih kemijskih elemenata. Te pare apsorbiraju svjetlost onih valnih duljina koje bi one same emitirale. Tamne linije u spektru Sunca zovu se Fraunhoferove linije._NEWLINE_Na temelju toga G. R. Kirchoff je postavio zakon emisije i apsorpcije, koji ka\xc5\xbee: Odnos izme\xc4\x91u emisije, to jest energije zra\xc4\x8denja nekog tijela, i apsorpcije, to jest energije koju tijelo apsorbira, konstantan je za sva tijela pri istoj temperaturi i istoj valnoj duljini zra\xc4\x8denja. To zna\xc4\x8di, \xc5\xa1to vi\xc5\xa1e neko tijelo zra\xc4\x8di zrake svjetlosti odre\xc4\x91ene valne duljine pri odre\xc4\x91enoj temperaturi, to \xc4\x87e ono tu svjetlost vi\xc5\xa1e apsorbirati pri istoj temperaturi.\n_START_SECTION_\nOsnovna teorija\n_START_PARAGRAPH_\nApsorpcijske linije su tipi\xc4\x8dno klasificirane prema prirodi kvantno-mehani\xc4\x8dke promjene inducirane u atomu ili molekuli. Na primjer rotacione linije se pojavljuju kada se mijenja rotaciono stanje molekule. Rotacione linije pripadaju mikrotvalnom dijelu spektra. Vibracione linije su posljedica promjene vibracionog stanja molekule i pripadaju infracrvenom podru\xc4\x8dju elektromagnetnog spektra.'