b'\n_START_ARTICLE_\nAlexander von Humboldt\n_START_PARAGRAPH_\nFriedrich Heinrich Alexander, barun von Humboldt (Berlin, 14. rujna 1769. - Berlin, 6. svibnja 1859.), njema\xc4\x8dki prirodoslovac i istra\xc5\xbeiva\xc4\x8d, mla\xc4\x91i brat pruskog ministra, filozofa i jezikoslovaca Wilhelma von Humboldta.\n_START_SECTION_\nKratak opis Humboldtovih putovanja\n_START_PARAGRAPH_\nIzme\xc4\x91u 1799. i 1804. von Humboldt je putovao po Ju\xc5\xbenoj Americi koju je istra\xc5\xbeio i opisao po prvi put sa znanstvenog gledi\xc5\xa1ta. U svojemu djelu Kosmos u 5 svezaka izvr\xc5\xa1io je fizi\xc4\x8dki opis svijeta. Humboldt je podupirao mnoge znanstvenike kao \xc5\xa1to je radio s mnogima me\xc4\x91u kojima su bili Justus von Liebig i Louis Agassiz.\n_START_SECTION_\nZaklada Alexander von Humboldt\n_START_PARAGRAPH_\nNakon Humboldtove smrti njegovi prijatelji i kolege osnovali su Zakladu "Alexander von Humboldt" (Stiftung na njema\xc4\x8dkom) kako bi nastavili von Humboldtovu velikodu\xc5\xa1nu potporu mladim znanstvenicima. Iako je prvobitna donacija izgubljena u njema\xc4\x8dkoj hiperinflaciji 1920-ih te ponovno u Drugome svjetskom ratu, njema\xc4\x8dka je vlada obnovila nov\xc4\x8danu potporu zakladi koja ima va\xc5\xbenu ulogu u privla\xc4\x8denju stranih istra\xc5\xbeiva\xc4\x8da na rad u Njema\xc4\x8dku, a omogu\xc4\x87uje i njema\xc4\x8dkim istra\xc5\xbeiva\xc4\x8dima da neko vrijeme rade u inozemstvu.\n_START_SECTION_\nRani \xc5\xbeivot i obrazovanje\n_START_PARAGRAPH_\nVon Humboldtov otac je bio pukovnik u pruskoj vojsci i pripadao je uglednoj pomeranijskoj obitelji. Za svoju slu\xc5\xbebu tijekom Sedmogodi\xc5\xa1njeg rata nagra\xc4\x91en je mjestom kraljevskog dvorskog upravitelja. O\xc5\xbeenio se 1766. godine Marijom Elizabethom von Colomb, udovicom baruna von Hollwedea. S njom je imao dvojicu sinova od kojih je mla\xc4\x91i bio Alexander. Djetinjstvo Alexandera von Humboldta nije bilo obe\xc4\x87avaju\xc4\x87e s obzirom na njegovo zdravlje i intelekt. Njegovi karakteristi\xc4\x8dni ukusi ipak su se ubrzo pokazali. Zbog svoje sklonosti sakupljanja i ozna\xc4\x8davanja biljaka, \xc5\xa1koljaka i insekata nazvali su ga "mala ljekarna". Nakon neo\xc4\x8dekivane smrti njegova oca 1779. brigu za obrazovanje preuzela je njegova majka koja je ispunila vjeru s nepokolebljivo\xc5\xa1\xc4\x87u i o\xc5\xa1troumno\xc5\xa1\xc4\x87u. Predodre\xc4\x91en za politi\xc4\x8dku karijeru Humboldt je studirao financije \xc5\xa1est mjeseci na sveu\xc4\x8dili\xc5\xa1tu u Frankfurtu na Odri. Godinu dana kasnije, 25. travnja 1789., upisao se na sveu\xc4\x8dili\xc5\xa1te u G\xc3\xb6ttingenu, tada istaknutom po predavanjima C. G. Heinea i J. F. Blumenbacha. U to su se vrijeme u potpunosti razvile njegove ogromne i raznovrsne sposobnosti, pa je tijekom odmora 1789. prili\xc4\x8dno jasno nazna\xc4\x8dio svoja budu\xc4\x87a postignu\xc4\x87a u znanstvenim putovanjima uz Rajnu te u onda\xc5\xa1njoj izdanoj raspravi, Mineralogische Beobachtungen \xc3\xbcber einige Basalte am Rhein (Brunswick, 1790.). Njegova uro\xc4\x91ena strast za dalekim putovanjima potvr\xc4\x91ena je prijateljstvom stvorenim u G\xc3\xb6ttingenu s Georgeom Forsterom, Heineovim zetom i istaknutim pratiocem kapetana Jamesa Cooka na njegovom drugom putovanju. Humboldtova izvanredna o\xc5\xa1troumnost i ustrajnost u svrhu vlastitog pripremanja za znanstvenog istra\xc5\xbeiva\xc4\x8da upravljale su odsada njegovim istra\xc5\xbeivanjima koja su rijetku kombinaciju dijelova odmah omogu\xc4\x87ila prikazati na raznovrsni, brz i temeljit na\xc4\x8din. S tim stavom studirao je trgovinu i strane jezike u Hamburgu, geologiju u Freiburgu kod A. G. Wernera, anatomiju u Jeni kod J. C. Lodera, astronomiju i upotrebu znanstvenih instrumenata kod F. X. von Zacha i J. G. K\xc3\xb6hlera. Svoja istra\xc5\xbeivanja o vegetaciji rudnika u Freiuergu dovela su do objavljivanja njegovog djela Florae Fribergensis Specimen 1793. godine; dok su rezultati dugotrajnog eksperimentiranja na pojavi mi\xc5\xa1i\xc4\x87ne razdra\xc5\xbeljivosti, koju je u to vrijeme otkrio L. Galvani, sadr\xc5\xbeane u Versuche \xc3\xbcber die gereizte Muskel- und Nervenfaser (Berlin, 1797.). Potonje djelo Blumenbach je u francuskom prijevodu upotpunio bilje\xc5\xa1kama.\n_START_SECTION_\nPutovanja i rad u Europi\n_START_PARAGRAPH_\n1794. godine primljen je u \xc4\x8dlanstvo slavne Weimarske koterije, a u lipnju 1795. doprinio je Schillerovom novom \xc4\x8dasopisu Die Horen, filozofskoj alegoriji naslovljenoj Die Lebenskraft, oder der rhodische Genius. U ljeto 1790. otputovao je u Englesku u pratnji Forstera. 1792. i 1797. godine bio je u Be\xc4\x8du, a 1795. putovao je po \xc5\xa0vicarskoj i Italiji u svrhu geolo\xc5\xa1kih i botani\xc4\x8dkih promatranja. U me\xc4\x91uvremenu se domogao uredskog zaposlenja i imenovan je poreznikom na rudarstvo u Berlinu 29. velja\xc4\x8de 1792. Iako je dr\xc5\xbeavnu slu\xc5\xbebu dosljedno obavljao ali samo kao nau\xc4\x8davanje u znanstvenoj slu\xc5\xbebi, ispunio je svoje du\xc5\xbenosti s toliko vidljivih sposobnosti da se nije samo ubrzo uzdigao na najvi\xc5\xa1i polo\xc5\xbeaj u svojemu odjelu nego je uz to zadu\xc5\xbeen i za nekoliko va\xc5\xbenih diplomatskih zada\xc4\x87a. Smrt njegove majke, 19. studenog 1796., oslobodila ga je da slijedi volju genija, a nakon \xc5\xa1to je napokon raskinuo svoje slu\xc5\xbebene obveze, \xc4\x8dekao je priliku za izvr\xc5\xa1enje svojeg dugo \xc5\xbeeljenog plana putovanja.\n_START_SECTION_\nLatinskoameri\xc4\x8dka ekspedicija\n_START_PARAGRAPH_\nNakon \xc5\xa1to je kapetan Baudin, kojega je Humboldt slu\xc5\xbebeno pozvao u pratnju, odgodio predlo\xc5\xbeeno krstarenje Humboldt je napustio Pariz i krenuo za Marseille zajedno s Aim\xc3\xa9om Bonplandom, predlo\xc5\xbeenim botani\xc4\x8darom sprije\xc4\x8dene ekspedicije koji se nadao da \xc4\x87e se pridru\xc5\xbeiti Bonaparteu u Egiptu. Na\xc4\x8dini prijevoza ipak nisu bili na vidiku pa su dva putnika na kraju odustali i krenuli za Madrid. Ondje im je ministar d\'Urquijo dao neo\xc4\x8dekivanu potporu kako bi za svoju ekspediciju odredili \xc5\xa1panjolsku Ameriku._NEWLINE_Naoru\xc5\xbeani sna\xc5\xbenim preporukama isplovili su u Pizarru iz A Coru\xc3\xb1e 5. lipnja 1799. Nakon \xc5\xa1est dana stali su na Tenerifama radi uspinjanja na vrh otoka. 16. srpnja stigli su u Cumanu. Ondje je Humboldt promatrao u no\xc4\x87i sa 11. na 12. studenog spektakularnu ki\xc5\xa1u meteora (Leonidi) koja oblikuje po\xc4\x8detnu to\xc4\x8dku na\xc5\xa1ega poznavanja periodi\xc4\x8dnost te pojave. Odatle je nastavio s Bonplandom prema Caracasu, a u velja\xc4\x8di 1800. godine napustio je obalu u svrhu istra\xc5\xbeivanja rijeke Orinoco. Tim putovanjem, koje je trajalo \xc4\x8detiri mjeseca i pokrilo 2775 kilometara divlje i nenastanjene zemlje, otkrilo se postojanje veze izme\xc4\x91u vodenih sustava rijeka Orinoco i Amazone te to\xc4\x8dno odre\xc4\x91ivanje polo\xc5\xbeaja razvodnice. 19. o\xc5\xbeujka 1800. von Humboldt je zajedno s Bonplandom ulovio elektri\xc4\x8dne jegulje od kojih su istra\xc5\xbeiva\xc4\x8di dobivali ogromne elektri\xc4\x8dne udare tijekom svojega istra\xc5\xbeivanja._NEWLINE_24. studenog dva prijatelja su otplovila za Kubu. Nakon ostanka ondje nekoliko mjeseci stigli su ponovo na kopno kod Cartagene. Uspinjaju\xc4\x87i se uz nabujani tok Magdalene i prelaze\xc4\x87i smrznute vrhove Cordillera Real, stigli su 6. sije\xc4\x8dnja 1802. u Quito nakon zamornog i te\xc5\xa1kog putovanja. Ondje je njihov ostanak obilje\xc5\xbeen usponom na Pichinchu i Chimborazo, a zaklju\xc4\x8den je ekspedicijom na izvore Amazone tijekom puta za Limu. Kod Callaa Humboldt je 9. studenog promatrao tranzit Merkura, a prou\xc4\x8dio je i plodna svojstva guana \xc4\x8dije je uvo\xc4\x91enje u Europu uglavnom zaslu\xc5\xbeno njegovim rukopisima. Burno putovanje morem odvelo ih je do Meksika gdje su ostali godinu dana. Nakon Meksika nakratko su posjetili SAD gdje su iz u\xc5\xa1\xc4\x87a Delawarea isplovili za Europu, to\xc4\x8dnije za Bordeaux u koji su uplovili 3. kolovoza 1804.\n_START_SECTION_\nPostignu\xc4\x87a latinskoameri\xc4\x8dke ekspedicije\n_START_PARAGRAPH_\nHumboldt se s pravom mo\xc5\xbee smatrati da je u toj znamenitoj ekspediciji utemeljio nove znanosti poput fizi\xc4\x8dke geografije i meteorologije. Njegovim opisom (1817.) "izotermalnih linija" odjednom je predlo\xc5\xbeio ideju te prona\xc5\xa1ao na\xc4\x8dine uspore\xc4\x91ivanja klimatskih uvjeta razli\xc4\x8ditih zemalja. Prvo je istra\xc5\xbeio stopu smanjivanja prosje\xc4\x8dne temperature s porastom nadmorske visine i prona\xc5\xa1ao je, svojim istra\xc5\xbeivanjem podrijetla tropskih oluja, najraniji znak za otkrivanje sve slo\xc5\xbeenijih zakona koji upravljaju atmosferskim poreme\xc4\x87ajima na vi\xc5\xa1im \xc5\xa1irinama. Ipak njegovo ispitivanje geografije biljaka bilo je temeljeno na onda\xc5\xa1njoj neobi\xc4\x8dnoj ideji prou\xc4\x8davanja raspodijeljenog organskog svijeta pod utjecajem razli\xc4\x8ditih fizikalnih uvjeta. Svoje otkri\xc4\x87e smanjivanja ja\xc4\x8dine Zemljinog magnetskog polja od polova prema ekvatoru dojavio je pari\xc5\xa1kom institutu u memoaru koji je pro\xc4\x8ditao 7. prosinca 1804., a njegovo zna\xc4\x8denje je provjereno brzim pojavljivanjem suparni\xc4\x8dkih tvrdnji. Njegova slu\xc5\xbeba u geologiji uglavnom se temeljila na njegovom pa\xc5\xbeljivom prou\xc4\x8davanju vulkana u Novom svijetu. Pokazao je da se vulkani nalaze u linearnim grupama, vjerojatno odgovaraju\xc4\x87i ogromnim podzemnim pukotinama. Svojom demonstracijom podrijetla eruptivnih stijena za koje se prije smatralo da su nastale djelovanjem vode jako je doprinio odbacivanju neispravnog mi\xc5\xa1ljenja._NEWLINE_Humboldtova najve\xc4\x87a \xc5\xbeelja bilo je smanjivanje u obliku te izdavanju enciklopedijske mase podataka - znanstvenih, politi\xc4\x8dkih i arheolo\xc5\xa1kih - koje je sam sakupio tijekom svojeg odsustva iz Europe. Nakon \xc5\xa1to je zajedno s Gay-Lussacom kratko putovao po Italiji radi istra\xc5\xbeivanja zakona magnetske deklinacije te privremenog boravka u rodnom gradu, doselio se u prolje\xc4\x87e 1808. u Pariz u svrhu osiguravanja znanstvene suradnje potrebne da se njegovo veliko djelo javno objavi. Ta kolosalna zada\xc4\x87a za koju je mislio da \xc4\x87e mu oduzeti samo dvije godine na kraju mu je oduzela dvadeset i jednu, a \xc4\x8dak je i tada ostala nedovr\xc5\xa1ena.\n_START_SECTION_\nKlicanje Humboldtu\n_START_PARAGRAPH_\nIzuzev\xc5\xa1i Napoleona Bonapartea, Humboldt je sada bio najslavniji \xc4\x8dovjek u Europi. Zbor pljesaka pozdravljao ga je sa svih strana. Akademije, doma\xc4\x87e i inozemne, bile su nestrpljive kako bi ga po\xc4\x8dastile svojim \xc4\x8dlanstvom. Pruski vladar Fridrik Vilim III. povjerio mu je \xc4\x8dast postaviv\xc5\xa1i ga bez napornog slu\xc5\xbeenja na mjesto kraljevskog dvorskog upravitelja zajedno s pla\xc4\x87om od 2500 talira koja je nakon toga udvostru\xc4\x8dena. Odbio je 1810. imenovanje za pruskog ministra javnog obrazovanja, a 1814. pratio je savezni\xc4\x8dke vladare u London. Tri godine kasnije kralj Prusije poziva Humboldta da ga prati na kongres u Aix-la-Chapelle. Ponovno je u jesen 1822. pratio istog monarha na kongres u Veroni kojem je slijedila kraljevska zabava u Rimu i Napulju. U prolje\xc4\x87e 1823. godine vratio se u Pariz._NEWLINE_On je dugo smatrao francuski glavni grad svojim istinskim domom. Ondje nije prona\xc5\xa1ao samo znanstvene simpatije ve\xc4\x87 i dru\xc5\xa1tveni poticaj koji je njegov \xc5\xbeivahan i zdrav um \xc5\xbeudno tra\xc5\xbeio. U svojem podru\xc4\x8dju bio je prepoznatljiv jednako kao salonski uglednik i kao stru\xc4\x8dnjak instituta i zvjezdarnice. Stoga se on uistinu pokorio kada je napokon dobio od svojega vladara poziv da se pridru\xc5\xbei njegovom dvoru u Berlinu, ali je na kraju pokazao zbog toga svoje duboko i trajno \xc5\xbealjenje. Provincijalizam vlastitog rodnog grada bio mu je odvratan. Nikad nije odustao kritizirati revnost bez religije, esteticizam bez kulture i filozofiju bez uobi\xc4\x8dajenog smisla koje je sve to prona\xc5\xa1ao prevladavaju\xc4\x87ima na obalama rijeke Spree. Neprestane pogodnosti i iskrena odanost dobronamjernih prin\xc4\x8deva osigurali su njegovu zahvalnost, ali ipak nisu mogle ubla\xc5\xbeiti njegovo nezadovoljstvo. Isprva je \xc4\x8destim posjetima Pariza tra\xc5\xbeio pomo\xc4\x87 od "obla\xc4\x8dne atmosfere" njegovog novog boravka, ali kako su godine prolazile njegovi izleti postajali su sve rje\xc4\x91i prate\xc4\x87i monotone "oscilacije" izme\xc4\x91u dvora u Potsdamu i Berlinu. Trajno se nastanio u pruskom glavnom gradu 12. svibnja 1827. Ondje su njegovi prvi napori bili usmjereni prema unapre\xc4\x91ivanju znanosti o terestri\xc4\x8dkom magnetizmu. Koristiv\xc5\xa1i na\xc4\x8din istovremenih promatranja udaljenih to\xc4\x8daka, upravo je terestri\xc4\x8dki magnetizam bio jedna od njegovih omiljenih nacrta za osiguranje potpunog istra\xc5\xbeivanja prirode i zakona "magnetskih oluja", termin koji je on izmislio kako bi ozna\xc4\x8dio abnormalne poreme\xc4\x87aje u Zemljinom magnetizmu. Mogu\xc4\x87nost da postavi na noge sveobuhvatni sustav istra\xc5\xbeivanja zajedno sa svojim marljivim osobnim promatranjima omogu\xc4\x87io mu je susret u Berlinu 18. rujna 1828. kojim je stvoreno novo znanstveno udru\xc5\xbeenje za \xc4\x8dijeg je predsjednika izabran sam Humboldt. Njegov poziv ruskoj vladi 1829. godine doveo je do uspostavljanja magnetskih i meteorolo\xc5\xa1kih postaja du\xc5\xbe sjeverne Azije, dok je njegovo pismo vojvodi od Sussexa, tada\xc5\xa1njem (travanj 1836.) predsjedniku Kraljevskog dru\xc5\xa1tva, osiguralo preuzimanje \xc5\xa1iroke podloge britanskih dominiona. Stoga je ta znanstvena urota naroda koja je jedno od najvrednijih plodova suvremene civilizacije bila zbog njegovih nastojanja po prvi put uspje\xc5\xa1no organizirana.\n_START_SECTION_\nIstra\xc5\xbeivanja u Rusiji\n_START_PARAGRAPH_\nHumboldtu su 1811. godine i ponovno 1818. prvo Rusi, a kasnije i pruska vlada predlo\xc5\xbeili projekt azijskog istra\xc5\xbeivanja. Me\xc4\x91utim na svakoj prilici pojavile su se nepovoljne okolnosti sve dok Humboldt nije navr\xc5\xa1io \xc5\xa1ezdesetu godinu kada je opet napokon nastavio svoju ulogu putnika u interesu znanosti. Izme\xc4\x91u svibnja i studenog 1829. zajedno je sa svojim izabranim suradnicima Gustavom Roseom i C. G. Ehrenbergom pre\xc5\xa1ao \xc5\xa1iroko prostranstvo Ruskog Carstva od Neve do Jeniseja prevaljuju\xc4\x87i u dvadeset i pet tjedana udaljenost od 15 472 kilometra. Iako je putovanje izvedeno sa svim prednostima potpomognutim izravnim pokroviteljstvom ruske vlade, bilo je ipak prebrzo da bude isplativo. Humboldtova najva\xc5\xbenija postignu\xc4\x87a bila su ispravljanje krive op\xc4\x87e procjene visine srednjoazijske ravni te otkri\xc4\x87e dijamanata u le\xc5\xbei\xc5\xa1tima zlata u Tjrali, rezultat koji je Humboldtovom iskustvu iz Brazila omogu\xc4\x87io da predvidi i predvi\xc4\x91anjem da osigura.\n_START_SECTION_\nHumboldt kao diplomat\n_START_PARAGRAPH_\nIzme\xc4\x91u 1830. i 1848. godine Humboldt je \xc4\x8desto bio zaposlen u diplomatskim zada\xc4\x87ama na dvoru Luja Filipa s kojim je uvijek ostajao u najiskrenijim osobnim odnosima. Smrt njegova brata Wilhelma von Humboldta, koji je izdahnuo na njegovim rukama 8. travnja 1836., ra\xc5\xbealostila je kasnije godine njegova \xc5\xbeivota. Izgubiv\xc5\xa1i njega Alexander je \xc5\xbealio \xc5\xa1to je "izgubio polovicu sebe". Smrt njegova oca u lipnju 1840. te uspon na prijestolje prestolonasljednika Fridrika Vilima IV. vi\xc5\xa1e ga je privukla nego odvukla iz milosti dvora. Zapravo nova kraljevska \xc5\xbeudnja za njegovim dru\xc5\xa1tvom postalo je svojevremeno toliko nesnosna da mu je ostavila samo nekoliko sati otrgnutih od spavanja do obavljanja svojih knji\xc5\xbeevnih radova.\n_START_SECTION_\n"Kosmos"\n_START_PARAGRAPH_\nRijetko se doga\xc4\x91a da netko odla\xc5\xbee do sedamdeset i \xc5\xa1este godine te tada uspje\xc5\xa1no izvr\xc5\xa1i glavnu zada\xc4\x87u svojega \xc5\xbeivota, ipak to je bio Humboldtov slu\xc4\x8daj. Prva dva sveska Kosmosa su izdana i u glavnini sastavljena izme\xc4\x91u godina 1845. i 1847. Ideja za rad, koji bi trebao sadr\xc5\xbeavati ne samo grafi\xc4\x8dki opis, nego i zami\xc5\xa1ljenu koncepciju prirodnog svijeta koji bi podr\xc5\xbeavao generalizaciju po detaljima i obrnuto, lebdjela je ispred njegova uma za pola stolje\xc4\x87a unaprijed. Kosmos je uzeo prvi kona\xc4\x8dan obris u zbirci predavanja koju je Humboldt predao prije sveu\xc4\x8dili\xc5\xa1ta u Berlinu u zimi 1827.-1828. Ta predavanja oblikovala su, kao \xc5\xa1to posljednji pisac Humboldtove biografije ka\xc5\xbee, "crtani film za veliku fresku Kosmosa". Opseg tog zna\xc4\x8dajnog djela mo\xc5\xbee se ukratko opisati kao oslikavanje jedinstva unutar slo\xc5\xbeenosti prirode. U njemu su veliki i neodre\xc4\x91eni ideali 18. stolje\xc4\x87a tra\xc5\xbeeni za spajanje s to\xc4\x8dnim znanstvenim zahtjevima 19. stolje\xc4\x87a. Usprkos neizbje\xc5\xbenim nedostacima poku\xc5\xa1aj je bio u visokom stupnju uspje\xc5\xa1an. Tako\xc4\x91er sigurna te\xc5\xbeina stila te radna slikovitost opho\xc4\x91enja \xc4\x8dini djelo vi\xc5\xa1e impozantnijim od privla\xc4\x8dnosti obi\xc4\x8dnom \xc4\x8ditatelju. Me\xc4\x91utim njegova nadmo\xc4\x87na i trajna vrijednost sastoji se u njegovoj iskrenoj osje\xc4\x87ajnosti uma tog velikog \xc4\x8dovjeka. Nijedna ve\xc4\x87a pohvala ne mo\xc5\xbee pro\xc4\x87i kod Alexandra von Humboldta kao ova. On nije uspio samo u svojem nebezvrijednom poku\xc5\xa1avanju oslikavanja svemira nego i u savr\xc5\xa1enom oslikavanju vlastite opse\xc5\xbene inteligencije._NEWLINE_Zadnje desetlje\xc4\x87e svojega dugog \xc5\xbeivota - svoje "nevjerojatne" godine, kao \xc5\xa1to ih je obi\xc4\x8davao nazivati - posve\xc4\x87ene su nastavku njegova djela od kojeg su izdani tre\xc4\x87i i \xc4\x8detvrti svezak 1850.-1858., dok se fragment petog postumno pojavio 1862. U njima on tra\xc5\xbei na\xc4\x8din za ispunjenjem onoga \xc5\xa1to je tra\xc5\xbeio od detalja jednako kao i individualne grane znanosti u obuhvatnom istra\xc5\xbeivanju sadr\xc5\xbeanom u prvom svesku. Usprkos njihovoj visokoj zasebnoj vrijednosti, mora se priznati da su iz umjetni\xc4\x8dkog gledi\xc5\xa1ta ti dodaci zapravo bili deformacije. Karakteristi\xc4\x8dna ideja djela, do sada kao neka gigantska ideja potvr\xc4\x91ena knji\xc5\xbeevnim utjelovljenjem, u potpunosti je razvijena u njegovim otvorenim dijelovima, a poku\xc5\xa1aj da se promijeni u znanstvenu enciklopediju bio je uistinu onemogu\xc4\x87eno tim stvorenim povodom. Humboldtovo zna\xc4\x8dajno stvarala\xc5\xa1tvo i pouzdanost nikad nisu bili vi\xc5\xa1e vidljivi nego u uzdizanju ovoga zadnjeg trofeja njegovoj genijalnosti. On nije ni po\xc4\x8divao u potpunosti samo na vlastitim radovima, ve\xc4\x87 je dugovao mnogo od svojih postignu\xc4\x87a svojoj jedinstvenoj snazi usvajanja mi\xc5\xa1ljenja i sura\xc4\x91uju\xc4\x87i s drugima. Vi\xc5\xa1e nije bio spreman natovariti se jednako kao i izvr\xc5\xa1iti obveze. Zabilje\xc5\xa1ke o Kosmosu preplavile su citate, trenutna kovanica u kojoj je ispraznio svoje intelektualne dugove.\n_START_SECTION_\nBolest i smrt\n_START_PARAGRAPH_\nHumboldt je 24. velja\xc4\x8de 1857. pre\xc5\xbeivio blagu kap koja je pro\xc5\xa1la mimo njega bez ostavljanja ijednog zamjetnog traga. Sve do zime 1858.-1859. njegova snaga nije opadala. \xc5\xa0est mjeseci prije svoje devedesete godine, 6. svibnja 1859. mirno je izdahnuo. \xc4\x8casti koje su ga poput ki\xc5\xa1e zasipale tijekom \xc5\xbeivota slijedile su ga i nakon smrti. Njegovi ostaci koji su prije bili sahranjeni u obiteljskom odmarali\xc5\xa1tu kod Tegela sve\xc4\x8dano su preneseni berlinskim ulicama te ih je princ-regent primio sa spu\xc5\xa1tenom kapom na vratima katedrale. Prva stogodi\xc5\xa1njica njegova ro\xc4\x91enja proslavljena je 14. rujna 1869. s jednakom odu\xc5\xa1evljeno\xc5\xa1\xc4\x87u u Starom i Novom svijetu. Brojni spomenici podignuti u njegovu \xc4\x8dast kao i novoistra\xc5\xbeena podru\xc4\x8dja nazvana po njegovom imenu svjedo\xc4\x8de sveop\xc4\x87oj ra\xc5\xa1irenosti njegove slave i popularnosti.\n_START_SECTION_\nOsobni \xc5\xbeivot\n_START_PARAGRAPH_\nHumboldtov romanti\xc4\x8dni \xc5\xbeivot je kontroverzalan. Neki su raspravljali o njegovoj seksualnoj vezi s nekim mu\xc5\xa1karcima pa bi ga se danas smatralo homoseksualcem, me\xc4\x91utim ne postoji izravan dokaz za potvrdu ove tvrdnje kao i mnogih drugih tvrdnji o njegovom osobnom \xc5\xbeivotu. Nedostatak dokaza ve\xc4\x87inom je zasluga njegove sestre koja je spalila mnoge Humboldtove osobne bilje\xc5\xa1ke i pisma nakon njegove smrti. Humboldt je uistinu stvarao \xc4\x8dvrsta, \xc4\x8disto emocionalna prijateljstva s drugim mu\xc5\xa1karcima, no nikad nije izrazio bilokakvo emocionalno zanimanje za \xc5\xbeene i nikada se nije \xc5\xbeenio. Bio je jako povezan s bratovom obitelji. U svojim kasnijim godinama nekakva samovoljna mo\xc4\x87 starog i odanog sluge dr\xc5\xbeala ga je u vezi koja je bila vi\xc5\xa1e nego bra\xc4\x8dna. Zbog jednog primjera dobrodu\xc5\xa1nosti (ili kako bi neki ljudi rekli slabosti) sastavio je \xc4\x8detiri godina prije svoje smrti darovnicu kojom je prenio tom \xc4\x8dovjeku, Seifertu, apsolutno posjedovanje svoje \xc4\x8ditave imovine. Treba se dodati da nijedna prednost nije uzeta od te izvanredne povlastice. O vrijednostima Humboldtova srca mnogo je lak\xc5\xa1e govoriti nego o onima njegove glave. Trag k njegovom unutra\xc5\xa1njem \xc5\xbeivotu vjerojatno bi se mogao prona\xc4\x87i u sigurnom egotizmu samoobrazovanja te\xc5\xa1ko odvojivog od poticanja genija. Ipak su njegove veze, jednom stvorene, bile iskrene i trajne. On je stvorio bezbroj prijatelja i nigdje ne stoji u zapisima da je ikada izgubio i najmanjeg prijatelja. Njegovo dobro\xc4\x8dinstvo bilo je kroz \xc4\x8ditav \xc5\xbeivot vrijedno i nesebi\xc4\x8dno. Najranija gorljivost za pobolj\xc5\xa1anje radnih uvjeta rudarima u Galiciji i Frankoniji, ustrajno gnu\xc5\xa1anje prema ropstvu te revno pokroviteljstvo izu\xc4\x8davanju znanstvenika svjedo\xc4\x8de njegovoj velikoj humanosti koja je oblikovala temelj njegova karaktera. Pogre\xc5\xa1ke njegove starije dobi donesene su neprikladnim isticanjem nepromi\xc5\xa1ljenog objavljivanja njegovih pisama usmjerenih Varnhagenu von Enseu. Povrh svega toga bio je i njegov na\xc4\x8din laskavog govorenja, gotovo jednakog udvaranju, koji je oblikovao bolni kontrast s ujedljivim sarkazmom njegovog povjerljivog govora. Humboldtova ta\xc5\xa1tina, cijeloga vremena vidljiva, bila je kritizirana vlastitim smislom za humor te toliko iskreno priznavana da je izazivala simpatije vi\xc5\xa1e nego sam smijeh. Ipak nakon svakog donesenog zaklju\xc4\x8dka Humboldt jo\xc5\xa1 uvijek stoji pred nama poput kakve kolosalne figure, ne bezvrijedne da zauzme samo mjesto uz Goethea kao predstavnika znanstvene strane \xc4\x8ditave kulture njegove zemlje.\n_START_SECTION_\nBiografije\n_START_PARAGRAPH_\nJednu od boljih Humboldtovih biografija napisao je profesor Karl Bruhns (u 3 sveska, Leipzig, 1872.), a preveo ju je na engleski Misses Lasseil 1873. Kratak iskaz njegove karijere dao je A. Dove u djelu Allgemeine deutsche Biographie i S. Gunther u Alexander von Humboldt (Berlin, 1900.). Le voyage aux r\xc3\xa9gions equinoxiales du Nouveau Continent, fait en 1799-1804, par Alexandre de Humboldt el Aim\xc3\xa9 Bonpland (Paris, 1807., itd.), sastoji se od trideset listova i \xc4\x8detiri sveska, a njima je obuhva\xc4\x87en znatan broj sporednih ali jednako va\xc5\xbenih radova. Uz ta djela mogu se ubrojiti Vue des Cordill\xc3\xa8res et monuments des peuples indig\xc3\xa8nes de l\'Am\xc3\xa9rique (2 sveska u folio-formatu, 1810.), Examen critique de l\'histoire de la g\xc3\xa9ographie du Nouveau Continent (1814.-1834.), Atlas g\xc3\xa9ographique et physique du royaume de la Nouvelle Espagne (1811.), Essai politique sur le royaume de la Nouvelle Espagne (1811.), Essai sur la g\xc3\xa9ographie des plantes (1805., danas vrlo rijedak) te Relation historique (1814.-1825.), nedovr\xc5\xa1en iskaz njegovih putovanja koji uklju\xc4\x8duje Essai politique sur l\'\xc3\xaele de Cuba. Nova genera et species plantarum (7 svezaka u folio-formatu, 1815?1825.), koja sadr\xc5\xbei opise od oko 4500 vrsta biljaka koje su sakupili zajedno Humboldt i Bonpland, uglavnom je sastavio C. S. Kunth. J. Oltmanns je pomagao u pripremi Recueil d\'observations astronomiques (1808.). Cuvier, Latreille, Valenciennes i Gay-Lussac sura\xc4\x91ivali su na Recueil d\'observations de zoologie et d\'anatomie compar\xc3\xa9e (1805.-1833.). Humboldtovo djelo Ansichten der Natur (Stuttgart and T\xc3\xbcbingen, 1808) pro\xc5\xa1lo je kroz tri izdanja tijekom njegova \xc5\xbeivota, a prevedeno je na skoro svaki europski jezik. Rezultati njegova azijskog putovanja izdani su u Fragments de g\xc3\xa9ologie et de climatologie asiatiques (2 sveska, 1831.), i u Asie centrale (3 sveska, 1843.) pro\xc5\xa1irenju ranijeg rada. Memoari i bilje\xc5\xa1ke koje je Humboldt pro\xc4\x8ditao pred znanstvenim dru\xc5\xa1tvima ili doprinio znanstvenim \xc4\x8dasopisima mnogobrojni su za specifikaciju.\n_START_SECTION_\nHumboldtova pisma\n_START_PARAGRAPH_\nOd njegove smrti objavljeni su zna\xc4\x8dajni dijelovi njegovih pisama. Prvo od njih u redu po vremenu i va\xc5\xbenosti je Briefe an Varnhagen von Enze (Leipzig, 1860.). Njega je slijedio u brzom uspjehu Briefwechsel mit einem jungen Freunde (Friedrich Althaus, Berlin, 1861.), Briefwechsel mit Heinrich Berghaus (~ sv., Jena, 1863.), Correspondance scientifique e litt\xc3\xa9raire (2 sv., Pariz, 1865?1869.), Lettres \xc3\xa0 Marc-Aug. Pictet, izdanih u Le Globeu, svezak vii. (Geneva, 1868.), Briefe an Bunsen (Leipzig, 1869.), Briefe zwischen Humboldt und Gauss (1877.), Briefe an seinen Bruder Wilhelm (Stuttgart, 1880.) i Jugendbriefe an W. G. Wegener (Leipzig, 1896.) uz jo\xc5\xa1 neke druge kolekcije manje va\xc5\xbenosti. Oktav izdanje Humboldtovih najva\xc5\xbenijih djela izdao je u Parisu Tb. Morgand (1864?1866.). Vi\xc5\xa1e informacija na Karl von Baer, Bulletin de l\'acad. des sciences de St-P\xc3\xa9tersbourg, xvii. 529 (1859.), R. Murchison, Proceedings, Geog. Society of London, vi. (1859.), L. Agassiz, American Jour. of Science, xxviii. 96 (1859.), Proc. Roy. Society, X. xxxix., A. Quetelet, Annuaire de l\'acad. des sciences (Brussels, 1860.), str. 97, J. M\xc3\xa4dler, Geschichte der Himmelskunde, ii. 113 te J.C.Houzeau, Bibl. astronomique, ii. 168. (A. M. C.)'