b'\n_START_ARTICLE_\nElektri\xc4\x8dni izboj\n_START_PARAGRAPH_\nElektri\xc4\x8dni izboj je prolazak elektri\xc4\x8dnoga naboja kroz plinove u elektri\xc4\x8dnom polju pri kojem zbog sudara me\xc4\x91u \xc4\x8desticama dolazi do odre\xc4\x91enih (svjetlosnih, akusti\xc4\x8dkih, toplinskih) popratnih pojava. Plinovi su izvrsni izolatori na temperaturama ni\xc5\xbeim od\xc2\xa01000 K (727 \xc2\xb0C), pa \xc4\x87e elektri\xc4\x8dna struja pote\xc4\x87i tek ako se zbog nekoga vanjskog utjecaja (na primjer zra\xc4\x8denja) u njima pojave slobodni nosioci elektri\xc4\x8dnoga naboja (elektroni, ioni). Svojstva elektri\xc4\x8dnih izboja ovise o uvjetima u kojima je do\xc5\xa1lo do izboja (na primjer elektri\xc4\x8dnom naponu elektri\xc4\x8dnog polja, tlaku, temperaturi i vrsti plina). Uvjeti nastanka i svojstva elektri\xc4\x8dnih izboja prou\xc4\x8davaju se prilikom osmi\xc5\xa1ljavanja gradnje rasvjetnih tijela i izrade visokonaponske elektri\xc4\x8dne opreme. Pojave vezane za elektri\xc4\x8dni izboj su elektri\xc4\x8dni luk, vatra svetog Ilije ili Elmova vatra,\xc2\xa0ionizacija; korona, munja.\n_START_SECTION_\nVatra svetog Ilije\n_START_PARAGRAPH_\nVatra svetog Ilije, vatra svetog Nikole ili vatra svetog Elma je gotovo neprekidno slabo do umjereno elektri\xc4\x8dno izbijanje u atmosferi pra\xc4\x87eno svjetlo\xc5\xa1\xc4\x87u, koje se zapa\xc5\xbea na povi\xc5\xa1enim objektima (gromobranima, vjetruljama, jarbolima, op\xc4\x87enito \xc5\xa1iljcima i izlo\xc5\xbeenim dijelovima, pa i na krilima i elisama zrakoplova). Pojavljuje se za izra\xc5\xbeenih grmljavinskih oluja kada je vrlo poja\xc4\x8dano elektri\xc4\x8dno polje u donjem sloju atmosfere. U hrvatskoj se tradiciji ta pojava vezuje uz svetog Nikolu, za\xc5\xa1titnika pomoraca i putnika, pa se koristi i naziv vatra svetog Nikole (prvi zapis kod Benedikta Kotruljevi\xc4\x87a u djelu O plovidbi, 1464.). U meteorologiji je u uporabi i naziv vatra svetog Ilije.\n_START_SECTION_\nElektri\xc4\x8dni luk\n_START_PARAGRAPH_\nElektri\xc4\x8dni luk je trajno samostalno izbijanje elektriciteta u plinovima, me\xc4\x91u grafitnim ili metalnim elektrodama, ozna\xc4\x8deno visokom temperaturom i velikom gusto\xc4\x87om struje, pojavom u\xc5\xbearene katodne mrlje s jakom termoelektronskom i fotoelektronskom emisijom, te padaju\xc4\x87om zna\xc4\x8dajkom napon \xe2\x80\x93 elektri\xc4\x8dna struja. Zbog slo\xc5\xbeenosti eksperimentalnih istra\xc5\xbeivanja, jo\xc5\xa1 su i danas neka pitanja teorije luka nedovoljno obja\xc5\xa1njena, premda je do prvih otkri\xc4\x87a o luku do\xc5\xa1lo ve\xc4\x87 po\xc4\x8detkom 19.\xc2\xa0stolje\xc4\x87a (Vasilij V. Petrov 1802., Humphry Davy 1809). Podizanjem narinutoga napona dolazi najprije do razli\xc4\x8ditih vrsta pra\xc5\xbenjenja (tamno, tinjavo, prameno izbijanje) uz neznatne gusto\xc4\x87e struje, \xc5\xa1to na kraju dovodi do trenuta\xc4\x8dnoga proboja u obliku iskre. Ako je izvor struje dovoljno jak, iskra prelazi u elektri\xc4\x8dni luk._NEWLINE_Svjetlosni i toplinski u\xc4\x8dinci elektri\xc4\x8dnoga luka imaju raznovrsnu tehni\xc4\x8dku primjenu (lu\xc4\x8dnice, \xc5\xbeivine i sli\xc4\x8dne \xc5\xbearulje, lu\xc4\x8dne pe\xc4\x87i za taljenje, aparat za ru\xc4\x8dno elektrolu\xc4\x8dno zavarivanje). Va\xc5\xbena je uloga elektri\xc4\x8dnoga luka u procesima prekidanja strujnih krugova u elektri\xc4\x8dnim sklopnim aparatima i u procesima ispravljanja izmjeni\xc4\x8dne struje u elekri\xc4\x8dnim \xc5\xbeivinim ispravlja\xc4\x8dima.\n_START_SECTION_\nIonizacija\n_START_PARAGRAPH_\nIoniziranje ili ionizacija je nastajanje elektri\xc4\x8dki nabijenih \xc4\x8destica,\xc2\xa0iona, iz neutralnih atoma ili molekula. Ionizaciju mo\xc5\xbee izazvati druga elektri\xc4\x8dki nabijena \xc4\x8destica (ion, elektron, pozitron, mezon, proton, alfa-\xc4\x8destica, deuteron) koja se giba kroz plinovitu, kapljevitu ili \xc4\x8dvrstu tvar, ako je kineti\xc4\x8dka energija \xc4\x8destice dovoljno velika da u sudaru s neutralnim atomima ili molekulama izbaci iz njih elektrone. Najmanja za to potrebna energija je energija ionizacije (ionizacijski potencijal), to jest energija koja je dovoljna da izolirani atom ili molekula u plinovitom stanju izgube jedan elektron, pri \xc4\x8demu nastaje ionski par: pozitivno nabijeni ion i izba\xc4\x8deni elektron. Energija ionizacije mjera je sposobnosti nekog kemijskog elementa da ulazi u kemijske reakcije uz stvaranje iona. Prva energija ionizacije odnosi se na gubitak najslabije vezanog elektrona u neutralnom atomu, druga, ve\xc4\x87a energija ionizacije odnosi se na ionizaciju tako nastaloga kationa i tako dalje. Ukupan broj ionskih parova nastalih na jedinici duljine uzdu\xc5\xbe puta \xc4\x8destice naziva se ionizacijska gusto\xc4\x87a (specifi\xc4\x8dna ionizacija) i mjeri se naj\xc4\x8de\xc5\xa1\xc4\x87e u odnosu prema ionizacijskoj gusto\xc4\x87i u zraku. Ona ovisi o energiji, masi i naboju \xc4\x8destice, za razliku od totalne ionizacije, to jest ukupnoga broja ionskih parova nastalih uzdu\xc5\xbe cijele staze \xc4\x8destice, koji ovisi uglavnom samo o energiji s kojom je \xc4\x8destica u\xc5\xa1la u tvar. Atomi ili molekule mogu ionizacijom izgubiti po jedan elektron ili vi\xc5\xa1e njih, a izba\xc4\x8deni elektron mo\xc5\xbee kratko vrijeme ostati slobodan, mo\xc5\xbee se vezati uz neki neutralni atom ili molekulu i tako stvoriti negativno nabijen ion, ili se pak spojiti s nekim pozitivno nabijenim ionom. Prosje\xc4\x8dni put koji oslobo\xc4\x91eni elektron prije\xc4\x91e prije nego \xc5\xa1to se spoji s drugom \xc4\x8desticom naziva se srednji slobodni put i ovisi uglavnom o tlaku plina i stupnju ionizacije, to jest o omjeru izme\xc4\x91u broja nastalih iona i preostalih neutralnih atoma, odnosno molekula. Gibaju\xc4\x87i se kroz sredstvo, \xc4\x8destica koja uzrokuje ionizaciju postupno gubi energiju i kona\xc4\x8dno se mo\xc5\xbee zaustaviti. U zraku pri temperaturi od 15\xc2\xa0\xc2\xb0C i tlaku od 101\xc2\xa0325\xc2\xa0Pa utro\xc5\xa1ak energije po nastajanju jednog ionskoga para iznosi oko 32,5\xc2\xa0eV i ne ovisi o uzro\xc4\x8dniku ionizacije._NEWLINE_Uz primarnu ionizaciju, koju izravno uzrokuje \xc4\x8destica, zbiva se i sekundarna ionizacija, to jest proces nastajanja iona djelovanjem elektrona i iona koji su nastali primarnom ionizacijom, ako su prilikom svojega postanka dobili dovoljno veliku energiju. Neutralne \xc4\x8destice, na primjer neutron ili neutralni mezon, mogu uzrokovati samo sekundarnu ionizaciju, predaju\xc4\x87i ili svu svoju energiju ili samo njezin dio nekoj elektri\xc4\x8dki nabijenoj \xc4\x8destici, na primjer protonu.\n_START_SECTION_\nElektri\xc4\x8dno izbijanje u razrije\xc4\x91enim plinovima\n_START_PARAGRAPH_\nPlinovi i pare su lo\xc5\xa1i vodi\xc4\x8di elektriciteta kod obi\xc4\x8dnog tlaka i niskog elektri\xc4\x8dnog napona. Tek onda kad se pribli\xc5\xbee dva tijela, izme\xc4\x91u kojih postoji visoki napon od nekoliko tisu\xc4\x87a volti, presko\xc4\x8dit \xc4\x87e elektri\xc4\x8dna iskra. Tako je na primjer zrak kod obi\xc4\x8dnog tlaka vrlo lo\xc5\xa1 vodi\xc4\x8d elektriciteta, pa za preskok iskre treba vrlo veliki napon, oko 30 000 V po centimetru duljine iskre._NEWLINE_U razrije\xc4\x91enim plinovima pojave elektri\xc4\x8dnog pra\xc5\xbenjenja su savim druga\xc4\x8dije. Uzme se staklena cijev koja je cjev\xc4\x8dicom spojena sa zra\xc4\x8dnom sisaljkom. Staklena cijev duga je oko 400 mm, promjera 40 mm i ispunjena zrakom. Cijev se postepeno isisava zra\xc4\x8dnom sisaljkom. Na krajevima cijevi nalaze se polne elektrode. Pozitivna elektroda ili anoda sastoji se od tanke aluminijske niti, a negativna elektroda ili katoda je okrugla aluminijska plo\xc4\x8dica. Elektrode se mogu spojiti s izvorom struje visokog napona. Dok je zrak jo\xc5\xa1 pod atmosferskim tlakom od oko 1 bar, u cijevi ne postoji nikakvo izbijanje. Kod razrje\xc4\x91enja od 0,05 bara pojavi se izme\xc4\x91u polova tanka vijugava, plavkasta svijetla nit. Snizujemo li tlak i dalje, nit postaje sve \xc5\xa1ira, pa \xc4\x87e kod tlaka od 0,001 bar ispuniti gotovo cijelu staklenu cijev, tako da ispred anode bude ljubi\xc4\x8dasta svjetlost koja se zove pozitivni stup svjetlosti. Na katodi se javlja tanki sloj plave svjetlosti koja se zove tinjava svjetlost. Izme\xc4\x91u tinjave svjetlosti na katodi i pozitivnog stupa na anodi nalazi se tamno podru\xc4\x8dje, takozvani Faradayev tamni prostor. Kod razje\xc4\x91enja od 0,000 5 bara nestaje pozitivni stup svjetlosti, a negativna tinjava svjetlost dolazi gotovo do anode, dok se Crookesov tamni prostor pro\xc5\xa1iruje. Kad tlak padne na 0,000 03 bara, nestaje i negativne tinjave svjetlosti, pa se izbijanje vi\xc5\xa1e ne vidi. Kod ovog razrje\xc4\x91enja u cijevi iz katode izlaze zrake koje na staklenoj cijevi prouzrokuju svjetlucanje (fluorescencija). Te se zrake zovu katodne zrake. Kod razrje\xc4\x91enja od 0,000 001 bar prestaje fluorescencija i svaki prolaz elektri\xc4\x8dne struje kroz razrije\xc4\x91eni plin._NEWLINE_Sve ove pojave su posljedica ionizacije razrije\xc4\x91enog zraka koju proizvode elektroni. U svakom se naime plinu, pa i u zraku, nalaze uz neutralne atome i atomi s elektri\xc4\x8dnim nabojem, takozvani ioni. Na te ione djeluje elektri\xc4\x8dno polje privla\xc4\x8dnom silom i nastaje gibanje pozitivnih iona prema katodi, a negativnih iona prema anodi. U duga\xc4\x8dkim cijevima dobivaju ioni velike brzine, a time i veliku kineti\xc4\x8dku energiju, pa dolazi do sudara s drugim molekulama iz kojih izbijaju elektroni i tako stvaraju nove elektri\xc4\x8dne naboje. Svjetlosne pojave koje se javljaju u razrije\xc4\x91enim plinovima iskori\xc5\xa1\xc4\x87uju se kod razli\xc4\x8ditih svjetiljki. Pozitivnu svjetlost iskori\xc5\xa1\xc4\x87uju takozvane fluorescentne cijevi koje se sve vi\xc5\xa1e upotrebljavaju za elektri\xc4\x8dnu rasvjetu jer daju ja\xc4\x8du svjetlost nego elektri\xc4\x8dne \xc5\xbearulje, a osim toga tro\xc5\xa1e mnogo manje elektri\xc4\x8dne energije._NEWLINE_To su ravne staklene cijevi koje se izra\xc4\x91uju u duljinama od 230 do 1 500 mm s promjerom od 16 do 54 mm. Na svakom kraju cijevi nalazi se elektroda, na\xc4\x8dinjena od volframove \xc5\xbeice u obliku spirale. Cijev je ispunjena argonom pod malim tlakom, i u njoj se nalazi mala kapljica \xc5\xbeive. Cijevi su fluoroscentne jer su s unutarnje strane premazane specijalnom masom koja se zove luminofor. Kako se u cijevi razvijaju ultraljubi\xc4\x8daste zrake, to luminofor fluorescira pod njihovim utjecajem. Boja svjetla koju daje cijev ovisi o materijalu koji je upotrijebljen kao luminofor. Mogu se posti\xc4\x87i razli\xc4\x8dite boje svjetla, pa i posve bijelo svjetlo i svjetlo sli\xc4\x8dno danjem. Za paljenje takve svjetiljke treba poseban upalja\xc4\x8d ili starter i prigu\xc5\xa1nica. Kad se priklju\xc4\x8di na elektri\xc4\x8dni napon, strujni krug je zatvoren preko upalja\xc4\x8da (startera) fluoroscentne cijevi. Uslijed toka struje ugriju se elektrode. Nakon kratkog vremena upalja\xc4\x8d prekida strujni krug. Kad se struja prekine, nastaje uslijed samoindukcije prigu\xc5\xa1nice relativno veliki napon izme\xc4\x91u elektroda. Zbog toga se cijev upali, pa je strujni krug zatvoren kroz cijev mimo upalja\xc4\x8da, koji je otvoren._NEWLINE_Me\xc4\x91u svjetiljke na udarnu ionizaciju spadaju tako\xc4\x91er tinjalice koje iskori\xc5\xa1\xc4\x87uju negativnu tinjavu svjetlost.\n_START_SECTION_\nKatodno zra\xc4\x8denje\n_START_PARAGRAPH_\nKatodno zra\xc4\x8denje je naziv za struju elektrona koji u cijevima s plinskim izbojem ili u elektronskim cijevima struje od katode prema anodi. Danas je naziv katodno zra\xc4\x8denje pro\xc5\xa1iren na svako oda\xc5\xa1iljanje elektrona iz katode. Rabi se u nekim vrstama elektronskih cijevi, za dobivanje rendgenskoga zra\xc4\x8denja i drugo (na primjer\xc2\xa0katodna cijev).\n_START_SECTION_\nGeisslerova cijev\n_START_PARAGRAPH_\nGeisslerova cijev je staklena cijev s utaljenim elektrodama, u kojima se pod sni\xc5\xbeenim tlakom nalazi neki plin (na primjer neon ili helij) ili smjesa plinova. Nazvane su prema njema\xc4\x8dkom staklopuha\xc4\x8du Heinrichu Geissleru, koji ih je izra\xc4\x91ivao po narud\xc5\xbebi njema\xc4\x8dkoga fizi\xc4\x8dara Juliusa Pl\xc3\xbcckera (zato su se katkad nazivale i Pl\xc3\xbcckerovim cijevima). Pri visokom naponu nastaje izme\xc4\x91u elektroda u cijevi elektri\xc4\x8dno izbijanje, a zbog ionizacije plina nastaju i svjetlosne pojave. Cijevi namijenjene istra\xc5\xbeivanju svjetlosnoga spektra u sredini su stanjene u kapilaru. Od Geisslerovih cijevi razvile su se svijetle\xc4\x87e cijevi, koje slu\xc5\xbee za rasvjetu i danas se, oblikovane u slova, znakove ili likove, vrlo mnogo upotrebljavaju za izradbu svijetle\xc4\x87ih natpisa, reklama i sli\xc4\x8dno. Boja svjetlosti ovisi o vrsti i tlaku plina u cijevi te o vrsti i boji stakla, a posti\xc5\xbee se i dodatkom para nekih metala, pa tako cijevi punjene neonom svijetle crveno, one punjene argonom i \xc5\xbeivinim parama plavo, a natrijevim parama \xc5\xbeuto itd.\n_START_SECTION_\nCrookesova cijev\n_START_PARAGRAPH_\nCrookesova cijev je vakuumska cijev, prete\xc4\x8da rendgenske cijevi kojom su otkrivene katodne zrake. To je staklena cijev punjena plinom niskoga tlaka, s dvije elektrode na koje se dovodi visoki napon.  Nazvana je po njenom otkriva\xc4\x8du Williamu Crookesu.\n_START_SECTION_\nRendgenska cijev\n_START_PARAGRAPH_\nRendgenska cijev je izvor rendgenskog zra\xc4\x8denja u dana\xc5\xa1njim rendgenskim ure\xc4\x91ajima i strojevima. Danas se upotrebljavaju rendgenske cijevi s u\xc5\xbearenom katodom, koje su mnogo u\xc4\x8dinkovitije u emitiranju elektrona od hladne katode u ionskim cijevima, kao \xc5\xa1to su bile Crookesova cijev ili Coolidgeova cijev.\n_START_SECTION_\nKorona\n_START_PARAGRAPH_\nU fizici i elektrotehnici, korona je svjetle\xc4\x87i izboj koji se pojavljuje obi\xc4\x8dno na mjestima gdje su vodi\xc4\x8di visokog napona svinuti pod o\xc5\xa1trim kutom. Uz odre\xc4\x91ene meteorolo\xc5\xa1ke uvjete koji pogoduju stvaranju iona, korona se opa\xc5\xbea na prostoru oko ovjesi\xc5\xa1ta dalekovodnih \xc5\xbeica. Pojava djeluje korozivno, a uzrokuje i gubitke elektri\xc4\x8dne energije, pa se pri konstrukciji dalekovoda nastoje izbje\xc4\x87i o\xc5\xa1tre promjene smjera vodi\xc4\x8da.\n_START_SECTION_\nMunja\n_START_PARAGRAPH_\nMunja je naglo pra\xc5\xbenjenje atmosferskog elektri\xc4\x8dnoga naboja koncentriranog u olujnim, grmljavinskim oblacima (kumulonimbusima), povezano s pojavom intenzivnoga bljeska i sna\xc5\xbenoga zvu\xc4\x8dnog udara (grom). Unutar grmljavinskih oblaka elektri\xc4\x8dni potencijal naraste i do 3\xc2\xa0milijuna\xc2\xa0Volti\xc2\xa0pa zrak vi\xc5\xa1e nije dostatan izolator i nastaje izbijanje elektri\xc4\x8dnoga\xc2\xa0naboja unutar oblaka, prema drugom oblaku, prema okolnomu zraku ili prema tlu (jedno takvo izbijanje na svakih deset). Munja se mo\xc5\xbee vidjeti i na udaljenostima do 150\xc2\xa0kilometara. Naj\xc4\x8de\xc5\xa1\xc4\x87a je izlomljena linearna munja. Od njezina glavnog puta \xc4\x8desto se odvaja vi\xc5\xa1e grana. Istra\xc5\xbeivanja linearne munje ultrabrzim kamerama pokazala su da munja izme\xc4\x91u oblaka i tla nastaje\xc2\xa0u nekoliko faza: svakoj munji prethodi po\xc4\x8detno, slabije pretpra\xc5\xbenjenje, koje napreduje brzinom od pribli\xc5\xbeno 50\xc2\xa0m/s i postupnom ionizacijom zraka stvara takozvani kanal munje, svjetlosni, intenzivno ugrijan (do 30\xc2\xa0000\xc2\xa0K) koridor promjera nekoliko centimetara. Kada kanal pove\xc5\xbee oblak i tlo (ili dva suprotno nabijena oblaka), nastupi kroza nj u suprotnom smjeru obilno elektri\xc4\x8dno pra\xc5\xbenjenje, glavni udar munje, koji \xc4\x8de\xc5\xa1\xc4\x87e putuje od tla (ili morske povr\xc5\xa1ine) prema oblaku nego obratno. Takvih je povratnih udara u jednoj munji\xc2\xa0vi\xc5\xa1e, prosje\xc4\x8dno dva, ali ih mo\xc5\xbee biti i do 40, s vremenskim razmakom od prosje\xc4\x8dno 0,03\xc2\xa0sekunde._NEWLINE_Elektri\xc4\x8dni naponi izme\xc4\x91u krajnjih to\xc4\x8dka munje iznose i do 100\xc2\xa0milijuna Volta; maksimalne su struje nekih munja 100\xc2\xa0000\xc2\xa0Ampera, a traju od 0,1 do 0,6\xc2\xa0sekunda, uz temperaturu u kanalu munje vi\xc5\xa1u od 20\xc2\xa0000\xc2\xa0Kelvina. Zbog zagrijavanja, ionizacije i disocijacije uzdu\xc5\xbe puta munje naglo se i drasti\xc4\x8dno mijenja tlak zraka, \xc5\xa1to je uzrok nastanka groma. Opa\xc5\xbeene su i tihe munje. Munje pokazuju dvostruk razorni u\xc4\x8dinak: kod vrlo jakih struja nastaje kratkotrajno, ali vrlo jako magnetsko polje, koje daje eksplozivni u\xc4\x8dinak; struje do 500\xc2\xa0A teku dosta dugo (s obzirom na trajanje samoga svjetlosnog efekta munje), pa uzrokuju jak toplinski u\xc4\x8dinak, koji djeluje razorno, osobito na vodi\xc4\x8de._NEWLINE_Uz \xc4\x8desto zapa\xc5\xbeene oblike razgranate munje, koja udara prema tlu, pojavljuje se gdjekad i takozvana biserna munja u obliku niza od 20 do 30 svjetlosnih zrna, promjera pribli\xc5\xbeno 10\xc2\xa0cm i odvojenih tamnim prostorima. Plo\xc5\xa1na munja elektri\xc4\x8dno je izbijanje unutar oblaka, kod kojega su osvijetljene velike povr\xc5\xa1ine oblaka, no sam kanal munje nije zamjetljiv. Toplinska munja pojava je munje na velikoj udaljenosti od promatra\xc4\x8da, prevelikoj da bi se \xc4\x8dula grmljavina; ona mo\xc5\xbee biti crvene boje zbog raspr\xc5\xa1enja i apsorpcije svjetlosti u zraku. Kuglasta munja vrlo je rijetka i do danas jo\xc5\xa1 nerazja\xc5\xa1njena pojava elektri\xc4\x8dnoga izbijanja; pojavljuje se u obliku \xc5\xbeute do crvene svjetle\xc4\x87e kugle promjera 10 do 20\xc2\xa0cm, rijetko i do 1\xc2\xa0m, u kojoj je temperatura 4000 do 5000\xc2\xa0\xc2\xb0C. Kratko se vrijeme lagano kre\xc4\x87e i nestaje tiho ili uz prasak, ostavljaju\xc4\x87i za sobom jak miris po sumporu i nitritu._NEWLINE_Kada se zbog povi\xc5\xa1ene vlage pove\xc4\x87a elektri\xc4\x8dna provodnost zraka, kao za grmljavinskih procesa, mo\xc5\xbee se na istaknutim vrhovima planina, \xc5\xa1iljcima visokih zgrada, jarbolima i stupovima pojaviti takozvana vatra svetog Ilije ili vatra svetog Elma, elektri\xc4\x8dno izbijanje u obliku svjetle\xc4\x87e zelenkaste ili plavi\xc4\x8daste korone. Poznat je i takozvani plavi mlaz, slabi mlaz plave svjetlosti koja izbija iz vrha kumulonimbusa i di\xc5\xbee se nepoznatim mehanizmom do visine od 40 do 50\xc2\xa0km brzinom ve\xc4\x87om od 90\xc2\xa0km/s, te takozvani crveni vilenjak, svjetlosna pojava u mezosferi, crvenkaste do plave boje i najraznovrsnijih oblika, od velikih mjehura do oblika nalik na veliku hobotnicu, povezana sa sna\xc5\xbenim elektri\xc4\x8dnim izbijanjem iz kumulonimbusa u tlo.'