b'\n_START_ARTICLE_\nPetar Salopek\n_START_PARAGRAPH_\nPetar Salopek (Prezid, 28. lipnja 1909. - Petrinja, 21. srpnja 1989.) je akademski slikar, diplomirao 1936. na Akademiji likovnih umjetnosti u Zagrebu. Kao likovni pedagog, profesor likovnog odgoja, proveo je radni vijek od 1936. do 1940. na gimnaziji u Kninu, te poslije Drugog svjetskog rata od 1945. do 1970. kratko na osnovnoj a potom dugi niz godina na U\xc4\x8diteljskoj \xc5\xa1koli u Petrinji, odgajaju\xc4\x87i generacije budu\xc4\x87ih u\xc4\x8ditelja. Cijelo to vrijeme povremeno sudjeluje na revijalnim izlo\xc5\xbebama zadruge LIKUM i ULUH-a (Udru\xc5\xbeenja likovnih umjetnika Hrvatske) u Zagrebu. Samostalno izla\xc5\xbee 1950., 1954., 1958., i 1980. u Zagrebu, 1972. u Sisku, a post mortem 1997. i 2005. u Petrinji. Prete\xc5\xbeit dio radova ostvario je u tehnici ulja na platnu. Njegovi osnovni slikarski motivi su mrtva priroda (cvije\xc4\x87e), portreti znanaca, a najzastupljeniji motiv je kupski pejza\xc5\xbe. U hrvatskom je slikarstvu prepoznatljiv kao ekspresivni slikar kupskih krajolika.\n_START_SECTION_\nRane godine\n_START_PARAGRAPH_\nPetar Salopek ro\xc4\x91en je 28. lipnja 1909. u Prezidu (kotar \xc4\x8cabar u Gorskom Kotaru) u obitelji Mihovila Salopeka, dr\xc5\xbeavnog financijskog \xc4\x8dinovnika. Obitelj je "po zahtjevu slu\xc5\xbebe" ubrzo preselila u Vrbovsko, te potom u Bjelovar, mjesto njegove mladosti, osnovnog i gimnazijskog \xc5\xa1kolovanja. U njegovo die\xc4\x8da\xc4\x8dko doba majka mu umire od epidemije \xc5\xa1arlaha._NEWLINE_Kao dijete u osnovnoj \xc5\xa1koli Petar je provodio mnogo vremena u prirodi, bjelovarskom okoli\xc5\xa1u, "le\xc5\xbeao u travi oslu\xc5\xa1kuju\xc4\x87i disanje zemlje, zuj kukaca u poljskom cvije\xc4\x87u ili slu\xc5\xa1aju\xc4\x87i \xc5\xa1um vjetra u li\xc5\xa1\xc4\x87u, penju\xc4\x87i se po kro\xc5\xa1njama drve\xc4\x87a", kako je sam jednom kazivao "u dodiru s travama nalazio utjehu i smirenje, vjerojatno kao nadomjestak za izgubljenu maj\xc4\x8dinu ljubav"._NEWLINE_Gimnaziju je poha\xc4\x91ao u Bjelovaru. Bila je to ozbiljna \xc5\xa1kola s o\xc5\xa1trim kriterijima, koju je zavr\xc5\xa1avao mali broj maturanata. Maturirav\xc5\xa1i na realnoj gimnaziji 1928. Petar Salopek se zaposlio kao \xc4\x8dinovnik u bjelovarskom Paromlinu, gdje je ostao godinu dana da bi tada pre\xc5\xa1ao na dr\xc5\xbeavno namje\xc5\xa1tenje u gruntovnicu. Nemiran i nezadovoljan \xc5\xbeivotom izme\xc4\x91u formulara, brojeva i tiskanica napustio je nakon godinu dana i to namje\xc5\xa1tenje, i po nekom unutra\xc5\xa1njem imperativu odlu\xc4\x8duje se, protiv volje roditelja, za studij slikarstva na Akademiji likovnih umjetnosti u Zagrebu.\n_START_SECTION_\nNa Akademiji likovnih umjetnosti u Zagrebu (1931.-1935.)\n_START_PARAGRAPH_\nS manjom u\xc5\xa1te\xc4\x91evinom (pokri\xc4\x87e \xc5\xbeivotnih tro\xc5\xa1kova za prva dva mjeseca) uspio se upisati na studij. Studirao je bez potpore roditelja, rade\xc4\x87i u slobodno vrijeme najrazli\xc4\x8ditije poslove za pre\xc5\xbeivljavanje. Tu i tamo ga je nov\xc4\x8dano podupro brat Stjepan Salopek, u\xc4\x8ditelj u Grabarju. Studij Likovne akademije u Zagrebu, u klasi Ljube Babi\xc4\x87a, kod profesora Maksimilijana Vanke i Omera Mujad\xc5\xbei\xc4\x87a poha\xc4\x91ao je od 1931. i diplomirao 1935. "S Babi\xc4\x87em je od prvog dana uspostavljen korektan, pomalo nategnut odnos. Neima\xc5\xa1tina tjera me na gordost. To o\xc4\x8dito ne poma\xc5\xbee uspostavljanju neposrednog kontakta s bilo kojim profesorom. O zanatskoj strani slikarstva, tehnologiji i bojama ne govori se ni\xc5\xa1ta. Ili to nije potrebno ili se pretpostavlja da se sve znade. Rije\xc4\x8d je samo o \xc4\x8disto estetskom vrednovanju slike ili studije\xe2\x80\xa6 \xc4\x8cesto pomi\xc5\xa1ljam da su najbolje pro\xc5\xa1li oni na\xc5\xa1i slikari koji su zavr\xc5\xa1ili obrtnu \xc5\xa1kolu, jer su dobili solidne zanatske temelje iz prve ruke."_NEWLINE_Kolege na studiju su mu bili: Zoran Mu\xc5\xa1i\xc4\x8d, Gabrijel Stupica, Frano \xc5\xa0imunovi\xc4\x87, Mario Pregelj, Vilko Gliha, Ivan Jakob i Ante Kastelan\xc4\x8di\xc4\x87. "Dok ja reagiram svim temperamentom na svaki izazov re\xc5\xbeima i dok nosim srce na tanjuru za patnje drugih, mojih se kolega sve to ni\xc5\xa1ta ne ti\xc4\x8de, krajnje ekonomiziraju svojim snagama i mudro gledaju isklju\xc4\x8divo svoj posao."\n_START_SECTION_\nKninska faza (1936.-1941.)\n_START_PARAGRAPH_\nPoslije studija akademski slikar 1936. dobiva mjesto profesora na Kninskoj gimnaziji. U Kninu prijateljuje s arheologom Stipom Gunja\xc4\x8dom, prati arheolo\xc5\xa1ka iskapanja na kninskoj tvr\xc4\x91i i izra\xc4\x91uje crte\xc5\xbee rekonstrukcije starohrvatskih ciborija. Tada crte\xc5\xbeem komemorira fra Luju Maruna, arheologa, na odru u trenucima njegova klonu\xc4\x87a. Ve\xc4\x87 tada u njegov slikarski vidokrug ulazi rijeka ("Motiv s Krke I" i "Motiv s Krke II" 1938/39., "Gola stabla" 1939.). Na izlo\xc5\xbebi "Pola vijeka hrvatskog slikarstva" 1938. izla\xc5\xbee sliku "Zagorski pejza\xc5\xbe". 1936. godine upoznaje Petrinjku, Zoricu Zadrovi\xc4\x87, u\xc4\x8diteljicu u Pri\xc5\xa1linu, vjen\xc4\x8daju se 1937.\n_START_SECTION_\nRatna faza, Sisak (1941. \xe2\x80\x93 1945.)\n_START_PARAGRAPH_\nGodine 1940. u prolje\xc4\x87e ro\xc4\x91eni su im sinovi Dalibor i Davor u Bjelovaru, ali se supruga s djecom vratila na jesen u Knin. Kad je po\xc4\x8deo rat 1941. godine pred \xc4\x8detni\xc4\x8dkim prijetnjama s djecom se sklonila u Petrinju, gdje je u staroj drvenoj ku\xc4\x87i \xc5\xbeivjela Zori\xc4\x8dina majka Ana Zadrovi\xc4\x87 (ro\xc4\x91. Wagner). Petar je mobiliziran u domobrane, rat je proveo kao ekonom u oficirskoj menzi ("mena\xc5\xbei") u Sisku. Slijede ratne godine u uvjetima nesigurnosti za \xc5\xbeivot, svoj, supruge i djece i sudbinu Hrvatske. Ipak i u tom vremenu na\xc5\xa1ao je snage za nekoliko akvarela i autoportret (ulje na platnu), kojeg izla\xc5\xbee na revijalnoj izlo\xc5\xbebi Dru\xc5\xa1tva hrvatskih umjetnika 1943/44. U trenutku preokreta 1945., pred ulaskom partizana u Sisak, nakratko ga zatvaraju usta\xc5\xa1e, ali uspjeva pobje\xc4\x87i i skrivati se dan i no\xc4\x87 u koprivama iza kasarni pod Viktorovcem i prebaciti se pje\xc5\xa1ke do Petrinje. Sam \xc4\x87e se javiti partizanskim vlastima u gradu, ali ga hapse i \xc5\xa1alju na Kri\xc5\xbeni put preko Slavonije. U Kovinu dijeli domobransku sudbinu s Otom \xc5\xa0vajcerom. Tamo obolijeva od dizenterije. U logor mu sti\xc5\xbee poslani paket jabuka (poslan iz Siska preko po\xc5\xa1tanske slu\xc5\xbebenice Paule Belovi\xc4\x87); naribana oksidirana jabuka spa\xc5\xa1ava ga od smrti.\n_START_SECTION_\nPetrinjsko razdoblje figuracije (1945.- 1963.)\n_START_PARAGRAPH_\nNakon amnestije vra\xc4\x87a se s ostalim pre\xc5\xbeivjelima. Povratak u Petrinju iz Druge svjetske vojne bio je povratak pre\xc5\xbeivjelog domobranskog \xc4\x8dasnika, koji je pro\xc5\xa1ao kalvariju Kri\xc5\xbenog puta i razumljivo jest, da je to u obilje\xc5\xbeenom gradu bio te\xc5\xbeak, bespravan polo\xc5\xbeaj, s potrebnim dugim vremenom za povratak do svoga gra\xc4\x91anskog statusa. _NEWLINE_Nakon ratnog vihora, u uvjetima primitivne partijske diktature do\xc5\xa1ljaka, koji su starosjedioce dr\xc5\xbeali gra\xc4\x91anima drugog reda, bilo je potrebno nekoliko godina psihofizi\xc4\x8dkog oporavka do povratka platnu i kistu. Slijedi studiozno razdoblje figurativnog slikarstva predstavljeno na samostalnim izlo\xc5\xbebama u Zagrebu 1950., (s Vilkom Glihom \xe2\x80\x93 Selanom), 1954. i 1958. godine._NEWLINE_Slu\xc5\xbebuje kao profesor na osnovnoj, a potom na srednjoj \xc5\xa1koli, za \xc4\x8dije u\xc4\x8denike je ostao legenda. Prijateljevao je s kolegama, profesorima petrinjske U\xc4\x8diteljske \xc5\xa1kole. Ozbiljno intelektualno prijateljstvo odr\xc5\xbeavao je s jezikoslovcem Rikardom Simeonom, u \xc4\x8dijem se dru\xc5\xa1tvu \xc4\x8de\xc5\xa1\xc4\x87e nalazio i filozof Milan Kangrga. S njima je vodio o\xc5\xa1tre polemike na razgovorima u Zagrebu, a ponekad su bili i gosti u drvenoj ku\xc4\x87i \xe2\x80\x93 korablji u Petrinji. U tu su staru hi\xc5\xbeu navra\xc4\x87ali i slikar Ivan Domac, slikarica Vesna Sokoli\xc4\x87, kipar Vanja Radau\xc5\xa1, kasnije od mla\xc4\x91ih povjesni\xc4\x8dara umjetnosti \xc5\xbdarko Domljan i Ivo Maroevi\xc4\x87, pjesnik Josip Sever, sisa\xc4\x8dki pjesnik Slavko Jendri\xc4\x8dko. \xc4\x8cesti je gost bio petrinjski slikar Branko \xc4\x8ca\xc4\x8di\xc4\x87, kipar Lovro Findrik, a vi\xc5\xa1ekratno i Matko Pei\xc4\x87 i Grgo Gamulin.\n_START_SECTION_\nPetrinjsko razdoblje ekspresije (1964.- 1989.)\n_START_PARAGRAPH_\nPrirodi je bio orijentiran "punim plu\xc4\x87ima", od dje\xc4\x8da\xc4\x8dkih dana le\xc5\xbeanja na travi, penjanja po drve\xc4\x87u, mladena\xc4\x8dkih skautskih izleta, do dugogodi\xc5\xa1njeg kupanja i vo\xc5\xbenje po Kupi \xc4\x8damcem koji je sam izgradio sa sinovima. \xc4\x8camac na vesla pru\xc5\xbeao je trajnu mogu\xc4\x87nost kontakta s vodom, promjene vizura na obalu i nebo iznad nje i vjerojatno tome treba zahvaliti za sve ono bogatstvo tonova zelenila na njegovim slikama, koje mnogostruko nadma\xc5\xa1uju vizualnu pojavnost predlo\xc5\xa1ka u krajoliku._NEWLINE_Slijedi kreativna faza ekspresivnog slikarstva podjednako vidljiva u portretima, kupskim pejza\xc5\xbeima i kompozicijama kupa\xc4\x8da. Nakon odlaska u prijevremenu mirovinu 1970. nastaje razdoblje njegova intenzivnog stvarala\xc5\xa1tva. Slikao je nezaustavljivim ritmom, dnevno, u pravilu dvokratno, u jutro i popodne. Slikar je jednom izjavio: "Kad sunce za\xc4\x91e, gotovo u sumrak, sve najbolje razaznajem na slici, boja postaje gotovo opipljiva\xe2\x80\xa6"_NEWLINE_Unato\xc4\x8d prisnoj kako \xc5\xbeivotnoj tako i slikarskoj vezanosti za petrinjski krajolik i petrinjski prostor, ostao je trajno u kontaktu s vanjskim likovnim tokovima. Studijska putovanja po\xc4\x8dela su kolektivnim putovanjima s hrvatskim slikarima u Italiju i \xc5\xa0panjolsku, a potom, u vrijeme otvaranja granica, individualnim putovanjima u Francusku i Austriju. U Parizu je boravio nekoliko puta po vi\xc5\xa1e tjedana, obilaze\xc4\x87i muzeje i izlo\xc5\xbebe. Odlazak u .Zagreb na zna\xc4\x8dajnije izlo\xc5\xbebe bio je redovit, najmanje jednom mjese\xc4\x8dno. Likovnu kritiku u dnevnom tisku i \xc4\x8dasopisima redovito je pratio i izdvajao pojedine zna\xc4\x8dajnije tekstove._NEWLINE_Godine 1972. na poziv brata Juraja Salopeka odlazi na pola godine u Njema\xc4\x8dku (Tubingen), gdje nastaje nekoliko portreta i mrtvih priroda sna\xc5\xbene slikarske geste. Istodobno odr\xc5\xbeana je samostalna (dijelom retrospektivna) izlo\xc5\xbeba u Galeriji muzeja Sisak, u postavu autorova sina arhitekta Davora Salopeka._NEWLINE_Godine 1980. samostalno izla\xc5\xbee u Galeriji HDLU-a "Karas" u Zagrebu pod nazivom "Tijek krajolika". "Petar Salopek ne slika da bi \xc5\xbeivio, on \xc5\xbeivi da bi slikao." "Tema je Salopekova, dakle, zapravo heraklitska, likovno elementarna \xe2\x80\x93 veliki kvatur: zemlja, zrak, svjetlo, voda. Ergo: tijek vijeka. I vijek tijeka."_NEWLINE_Nakon izlo\xc5\xbebe slijedi razdoblje podjednako intenzivnog slikanja, u kojem kreira i nekoliko maestralnih kupskih pejza\xc5\xbea ("Tamni sjaj zemlje" 1985/86., "Dah druge obale" 1986., "Zeleni kristal" 1986., "Kupska oluja" 1988.). Umro je u Petrinji 21. srpnja 1989. To jutro radio je u vrtu pokraj ku\xc4\x87e, potom slikao u ateljeu, vratio se na ru\xc4\x8dak, poslije kojega je prilegao na popodnevni odmor i zaspao u vje\xc4\x8dnost.\n_START_SECTION_\nSamostalne izlo\xc5\xbebe\n_START_PARAGRAPH_\n1950. Izlo\xc5\xbeba slika Petar Salopek/Vilko Gliha Selan, Zagreb, Salon "Likum"_NEWLINE_1954. Izlo\xc5\xbeba slika Petra Salopeka, Zagreb, Salon "ULUH"_NEWLINE_1958. Izlo\xc5\xbeba Petra Salopeka, Zagreb, Salon "Likum"_NEWLINE_1972. Izlo\xc5\xbeba slika Petra Salopeka, Sisak, Galerija muzeja Sisak_NEWLINE_1980. Petar Salopek -Tijek krajolika, Zagreb, Galerija "Karas"_NEWLINE_1997. Izlo\xc5\xbeba Petra Salopeka, Petrinja, (posthumna izlo\xc5\xbeba uz promociju monografije "Petar Salopek"), Galerija "Krsto Hegedu\xc5\xa1i\xc4\x87"_NEWLINE_2005. Zbirka Salopek: U tra\xc5\xbeenju nestalih pejza\xc5\xbea, Petrinja, Galerija "Krsto Hegedu\xc5\xa1i\xc4\x87"'