b'\n_START_ARTICLE_\nJosip Antun \xc4\x86olni\xc4\x87\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivotopis\n_START_PARAGRAPH_\nJosip Antun \xc4\x86olni\xc4\x87 ro\xc4\x91en je u Vivodini kraj Jastrebarskog, 11. o\xc5\xbeujka 1699. godine. Studirao je u Zagrebu te je pitomac hrvatskog kolegija u Be\xc4\x8du (lat. Collegium Croaticum Viennense). U Rimu je studirao skupa sa Danielom Farlatijem, talijanskim isusovcem i povjesni\xc4\x8darom. Za sve\xc4\x87enika je zare\xc4\x91en 30. kolovoza 1722. godine u Rimu. _NEWLINE_obna\xc5\xa1ao je du\xc5\xbenost \xc5\xbeupnog vikara u Vara\xc5\xbedinu, Martijanecu i Maru\xc5\xa1evcu. Bio je \xc5\xbeupnik u Brdovcu 1725. godine te zagreba\xc4\x8dki kanonik 1728. Kao najmla\xc4\x91i kanonik obna\xc5\xa1ao je slu\xc5\xbebu rektora Bolonjskog kolegija (1728.-1732.) te postaje arhi\xc4\x91akon vrbove\xc4\x8dki i dubi\xc4\x8dki zapovjednik. U razdoblju od 1737. do 1739., za vrijeme rata s Turcima, bio je sisa\xc4\x8dki zapovjednik. Vra\xc4\x87a se u Zagreb u kolovozu 1739. i postaje katedralni arhi\xc4\x91akon, potom kanonik lektor. Carica Marija Terezija ga 30. srpnja 1751. imenuje \xc4\x90akova\xc4\x8dko-bosanskim biskupom, a 20. o\xc5\xbeujka naredne godine je njegovo imenovanje potvr\xc4\x91eno. Za biskupa je zare\xc4\x91en 9. srpnja 1752. godineu Ajo\xc5\xa1u. Glavni posvetitelj bio je kalo\xc4\x8dki nadbiskup Franjo II. Klobu\xc5\xa1icki, a suposvetitelji bili su mu njegovi susjedi, koadjutor srijemskog biskupa Ladislava Sz\xc3\xb6renyja Nikola \xc4\x90ivovi\xc4\x87 i \xc4\x90uro Klimo, pe\xc4\x8du\xc5\xa1ki biskup. _NEWLINE_Biskup \xc4\x86olni\xc4\x87 je tada zatekao \xc4\x8detiri \xc5\xbeupe (\xc4\x90akovo, Gorjani, Vrpolje i Vrbicu) kojima su upravljali franjevci. Odlukom carskog dvora, iz 1754. godine, franjevci su morali predati upravu \xc5\xbeupa svjetovnom sve\xc4\x87enstvu \xc5\xa1to je i u\xc4\x8dinjeno. Tada zapo\xc4\x8dinje sa osnivanjem novih \xc5\xbeupa u Semeljcima (1754.), Trnavi i Pi\xc5\xa1korevcima (1758.), te u Punitovcima (1767.) _NEWLINE_Dao je popraviti i pokriti drevnu crkvu sv. Bartola u Novim Mikanovcima (1751.), potom je zapo\xc4\x8deo graditi crkve u svojoj biskupiji. Godine 1752. kupuje u Trnavi posjed gdje gradi ljetnu rezidenciju te podi\xc5\xbee biskupijske vinograde. Nove crkve gradi u mjestima: Mrzovi\xc4\x87u (1760.), \xc4\x90ur\xc4\x91ancima (1762.), Ivanovcima (1766.), Toma\xc5\xa1ancima (1769.), Starim Mikanovcima (1769.) i Pi\xc5\xa1korevcima (1769.) _NEWLINE_Obnavlja katedralnu crkvu i podi\xc5\xbee novu biskupsku rezidenciju. Godine 1753. daje poru\xc5\xa1iti isto\xc4\x8dni dio srednjovjekovnih zidina te na njihovim temeljima izgra\xc4\x91uje novu rezidenciju koja i danas stoji te skupa sa Strossmayerovom katedralom zatvara jednu stranu trga. Gradnja je trajala do 1761. kada je napravljena biskupska kapela. U svojoj biskupiji je posalo naredbu kako se u \xc5\xbeupama moraju voditi matice. U \xc3\x90akovu je utemeljio 1751. prvu javnu pu\xc4\x8dku \xc5\xa1kolu, a tako\xc4\x91er je jedan od zaslu\xc5\xbenijih za osnivanje gimnazije u Osijeku. 14. velja\xc4\x8de 1773. kada je podjeljivao biskupsko posve\xc4\x87enje zagreba\xc4\x8dkom biskupu Josipu Galjufu te\xc5\xa1ko se razbolio te je nakon tri dana i umro. Pokopao ga je biskup Galjuf na \xc4\x8cistu srijedu, 17. velja\xc4\x8de 1773. _NEWLINE_Bio je veliki prijatelj sa talijanom Danieleom Farlatijem koji je njegovu nadopunu povijesti biskupije i autobiografiju uvrstio u svoje djelo "Illyricum sacrum". Drugu autobiografiju je krenuo pisati 1760. u Knjizi vizitacija Bosansko-\xc4\x91akova\xc4\x8dke biskupije (lat. "Liber Visitationis Episcopatus Bosnensis seu Deakovariensis"). Osnovna \xc5\xa1kola u \xc4\x90akovu danas nosi njegovo ime.'