b'\n_START_ARTICLE_\nEvakuacija bolnice u Pakracu\n_START_PARAGRAPH_\nEvakuacija bolnice u Pakracu jedna je od najhumanijih akcija Domovinskog rata. Naime, 29. rujna 1991. branitelji Pakraca i Prekopakre i dio djelatnika pakra\xc4\x8dke bolnice uspjeli su iz bolnice evakuirati tristotinjak bolesnika, od kojih je 260 psihijatrijskih, i tako ih spasili od sigurne smrti.\n_START_SECTION_\nBolnica u ratu\n_START_PARAGRAPH_\nPakra\xc4\x8dka bolnica napadnuta je 19. kolovoza 1991., ve\xc4\x87 prvog dana oru\xc5\xbeane agresije na Pakrac, a iz bolnice je otet njezin ravnatelj, dr. Vladimir Solar. Uspje\xc5\xa1nom akcijom policije bolnica je oslobo\xc4\x91ena i \xc4\x8detnici su iz nje istjerani odmah sutradan. Me\xc4\x91utim, nastavljaju se napadi na bolnicu iz svih vrsta naoru\xc5\xbeanja, pa \xc4\x8dak i protuzrakoplovnim strojnicama. Pobunjenici nisu po\xc5\xa1tivali znak Crvenog kri\xc5\xbea niti norme humanitarnog prava, ve\xc4\x87 su pucali na sve \xc5\xa1to se kre\xc4\x87e oko bolnice i u bolnici, iako je u njoj na lije\xc4\x8denju bilo i nekoliko njihovih ranjenika. \xc4\x8cetni\xc4\x8dkim snajperistima su posebno na meti bila sanitetska vozila i nova zgrada u kompleksu bolnice. Kako bi za\xc5\xa1titili bolesnike, djelatnici bolnice su ih sklanjali iz prostorija koje gledaju na neprijateljske polo\xc5\xbeaje. Stanje u bolnici je iz dana u dan sve te\xc5\xbee, a najve\xc4\x87i je problem bio nedostatak vode. U vi\xc5\xa1e navrata su iz bolnice pomo\xc4\x87u medija apelirali da se po njoj ne puca, a i telefonski se pregovaralo s pobunjenicima koji nisu reagirali na apele. Zbog svega toga je tada\xc5\xa1nji pomo\xc4\x87nik povjerenika Vlade Republike Hrvatske za zdravstvo i socijalnu skrb za Pakrac, \xc4\x90or\xc4\x91e Gunjevi\xc4\x87, odlu\xc4\x8dio 13. rujna prihvatiti poziv \xc4\x8detnika na izravne pregovore. Nakon \xc5\xa1to je do\xc5\xa1ao na jugoisto\xc4\x8dni dio grada zvan Gavrinica, kako je dogovoreno, otet je i odveden na Bu\xc4\x8dje uz stalne prijetnje ubojstvom od lokalnih "rezervista". Tamo je razgovarao s aktivnim oficirom JNA koji se nije htio predstaviti i zatra\xc5\xbeio da se oslobode zarobljeni zdravstveni radnici, a posebno dr. Ivan \xc5\xa0reter, dr. Vladimir Solar i dr. Marko Ostoji\xc4\x87. Zatra\xc5\xbeio je i da se prestane pucati po bolnici te da se u gradski vodovod pusti voda. Pobunjenici su pitali za\xc5\xa1to su dva kata bolnice ispra\xc5\xbenjena, \xc5\xa1to dokazuje da su u bolnici imali svoje dou\xc5\xa1nike, te zatra\xc5\xbeili da se branitelji koji osiguravaju bolnicu povuku iz nje. Posebno je ironi\xc4\x8dno bilo \xc5\xa1to su pitali kada vlast misli uspostaviti normalan \xc5\xbeivot u gradu, iako su ba\xc5\xa1 oni bili glavna prepreka normalizaciji. Nakon toga su u istom stilu zatra\xc5\xbeili "da se prestane hapsiti ljude po gradu" i kao vrhunac svega, "da se na zgradu op\xc4\x87ine i sjedi\xc5\xa1ta SDS-a istaknu srpske zastave". Zaprijetili su da \xc4\x87e sru\xc5\xa1iti dalekovod "ako se ne prestane s povremenim isklju\xc4\x8divanjem struje". Nakon takvih "pregovora" Gunjevi\xc4\x87 je odvezen na Gavrinicu i jedva je izvukao \xc5\xbeivu glavu kada su "hrabri pregovara\xc4\x8di" pucali po njegovom vozilu kada je odlazio. Telefonski pregovori su poku\xc5\xa1avani i kasnije, ali su \xc4\x8detnici samo jo\xc5\xa1 vi\xc5\xa1e pucali po bolnici._NEWLINE_Najte\xc5\xbei dani za bolnicu i za ostatak grada po\xc4\x8deli su 24. rujna s dolaskom Banjalu\xc4\x8dkog korpusa na na\xc5\xa1e podru\xc4\x8dje. Oko 11.30 po\xc4\x8deo je izuzetno \xc5\xbeestok, divlja\xc4\x8dki napad iz svih vrsta naoru\xc5\xbeanja. U bolnici je tada bilo 338 bolesnika te stotinjak zdravstvenih radnika i \xc4\x8dlanova njihovih obitelji koji su bili prisiljeni spas potra\xc5\xbeiti u skloni\xc5\xa1tima. Posebno je ga\xc4\x91ana i te\xc5\xa1ko o\xc5\xa1te\xc4\x87ena nova zgrada bolnice gdje je jedan bolesnik poginuo na odjelu hemodijalize, a nekoliko je bolesnika i zdravstvenih radnika ranjeno. Zbog toga i zbog potpune nemog\xc4\x87nosti za daljnji rad, odlu\xc4\x8deno je da se izvr\xc5\xa1i evakuacija nove zgrade koja je provedena drugog dana u ranim jutarnjim satima. Tada su u Kutinu i Lipik evakuirani bolesnici i osoblje s kirurgije, internog, porodiljnog i dje\xc4\x8djeg odjela. Od 26. rujna svi su bolesnici i osoblje bili u nemogu\xc4\x87im uvjetima u zgradi psihijatrije. Hrane je bilo vrlo malo i to uglavnom suhe. Kuhalo se na vati natopljenoj alkoholom. Stanje je bilo gotovo beznadno, kako je to slikovito opisala tada\xc5\xa1nja glavna sestra psihijatrije, Katica Bergman: "Spasio nas je dragi Bog, molitve i nada te Marija Terezija koja je dala sagraditi tako debele zidove." Istog dana propao je poku\xc5\xa1aj Me\xc4\x91unarodnog Crvenog kri\xc5\xbea \xc4\x8diji je konvoj koji je trebao izvr\xc5\xa1iti evakuaciju, napadnut i zaustavljen kod Dobrovca. Odlu\xc4\x8deno je da se evakuacija izvr\xc5\xa1i u vlastitoj organizaciji i Gunjevi\xc4\x87 je ve\xc4\x87 28. rujna u 18,00 primljen kod tada\xc5\xa1njeg ministra zdravstva, dr. Andrije Hebranga, koji ju je odobrio i obe\xc4\x87ao svu logisti\xc4\x8dku pomo\xc4\x87.\n_START_SECTION_\nPlan evakuacije\n_START_PARAGRAPH_\nKompletan plan ove izvanredne akcije smi\xc5\xa1ljen je i uobli\xc4\x8den u sobi broj 217 kutinskog hotela tijekom no\xc4\x87i s 28. na 29. rujna kada je "mozak akcije" Gunjevi\xc4\x87, okupio Dragu Jednakovi\xc4\x87a, Dragu Martera, Stjepana Sencija i Zlatka Kruckog, takozvani Lete\xc4\x87i odred, izlo\xc5\xbeio im detaljan plan te napisao naloge i upute v.d. ravnatelju psihijatrije, dr. Nikoli Zeli\xc4\x87u, policiji i vojnim strukturama koju se akciju trebala provesti i izvr\xc5\xa1iti osiguranje. U rano jutro 29. rujna "Lete\xc4\x87i odred" s nalozima odlazi u Pakrac, a ministar Hebrang potvr\xc4\x91uje da je sve koordinirano s vojskom i policijom. Kutinski \xc4\x8cazmatrans osigurava \xc5\xa1est autobusa za prijevoz, a jedini voza\xc4\x8d koji zna kamo \xc4\x87e se i\xc4\x87i je Berto Satolo. On je voza\xc4\x8dima kojima najvi\xc5\xa1e vjeruje, Tomi Lujanovi\xc4\x87u, Viktoru Bosaku, Vladi Roksandi\xc4\x87u, Sa\xc5\xa1i Vugrinu i Ivicu \xc4\x90urkanu, nalo\xc5\xbeio da dobro pregledaju i pripreme svoje autobuse. Oko 11,00 zbog tajnosti su se u ve\xc4\x87im razmacima kretali prema tvornici Modea u Gare\xc5\xa1nici i na tvorni\xc4\x8dkom parkirali\xc5\xa1tu su se okupili i \xc4\x8dekali znak polaska. Ovo mjesto je odabrano radi za\xc5\xa1tite tajnosti akcije jer na tom parkirali\xc5\xa1tu uvijek stoji vi\xc5\xa1e autobusa. Akcija je skoro propala kada je u ranim poslijepodnevnim satima dr. Ivica Kostecki, tada\xc5\xa1nji ravnatelj Doma zdravlja Kutina i jedan od organizatora akcije, javio Gunjevi\xc4\x87u da je ministar Hebrang nalo\xc5\xbeio da se akcija obustavi i da mu se Gunjevi\xc4\x87 javi iz Daruvara u 16,00. Nakon neuspje\xc5\xa1nog poku\xc5\xa1aja kontakta, Gunjevi\xc4\x87 je odlu\xc4\x8dio nastaviti akciju na vlastiti rizik i autobusi su krenuli prema Pakracu. Prvo se i\xc5\xa1lo prema Daruvaru, opet da bi se sa\xc4\x8duvala tajnost. Kolona je vozila preko De\xc5\xbeanovca, Trojeglave, Kapetanovog Polja i Plo\xc5\xa1tina do Donje Obrije\xc5\xbei gdje ju je do\xc4\x8dekao tada\xc5\xa1nji zapovjednik obrane Pakraca, Stjepan \xc5\xa0irac. Od tamo do Matkovca vozilo se s uga\xc5\xa1enim svjetlima, a nakon okupljanja u Matkovcu, odlu\xc4\x8deno je da se ipak autobusima poku\xc5\xa1a si\xc4\x87i do Ulice Matije Gupca, a ne, kako je prvotno planirano, samo do trgovine na vrhu ulice Pihirov sokak. Prvi autobus kojega je vozio Satolo krenuo je u grad ispitati teren, a vodi\xc4\x8d mu je bio Marko Matija\xc5\xa1evi\xc4\x87 jer je cesta djelomi\xc4\x8dno bila zakr\xc4\x8dena olupinama uni\xc5\xa1tenih automobila i traktora, a on je znao na kojim mjestima. Kroz ulicu Rehakov sokak spu\xc5\xa1tao se u grad i Satolo je odlu\xc4\x8dio natrag u Matkovac i\xc4\x87i Ulicom kneza Domagoja jer je kod autobusnog kolodvora gorio plin i previ\xc5\xa1e osvjetljavao put.\n_START_SECTION_\nEvakuacija\n_START_PARAGRAPH_\nZa to vrijeme su izvrsno organizirani branitelji iz Prekopakre i Pakraca, zajedno s medicinskim osobljem bolnice, sve pripremili za evakuaciju. Od cigala, gredica i dasaka improviziran je prijelaz preko Pakre iza zgrade psihijatrije jer je zaklju\xc4\x8deno da bi prijelaz preko \xc5\xbeeljeznog mosti\xc4\x87a bio prerizi\xc4\x8dan. \xc4\x8cim je autobus stigao, po\xc4\x8deo je ukrcaj bolesnika. Branitelji su bolesnike prihva\xc4\x87ali i sistemom \xc5\xa1tafete prebacivali preko Pakre do autobusa. Najte\xc5\xbee je bilo onima u koritu rijeke jer su moralo gaziti po vodi dok su bolesnike vodili preko improviziranog mosta. pri prijelazu su, pored branitelja i medicinskog osoblja, pomagali i neki lak\xc5\xa1i bolesnici. Prva tri autobusa i\xc5\xa1la su u grad pojedina\xc4\x8dno, a nakon toga su preostala tri krenula zajedno. U njih su ukrcani najte\xc5\xbei, polupokretni i nepokretni bolesnici koje su prenosili, a u to vrijeme \xc4\x8detnici su po\xc4\x8deli s minobaca\xc4\x8dkim napadom. Dio bolesnika nije htio i\xc4\x87i pa su ih branitelji morali nagovarati, \xc5\xa1to je u nekim slu\xc4\x8dajevima bilo i smije\xc5\xa1no. Govorili su im: "Ide\xc5\xa1 ku\xc4\x87i, ide\xc5\xa1 u Zagreb, ide\xc5\xa1 u Kukunjevac!" i tako ih smirivali. Mnogo je pomoglo i to \xc5\xa1to su djelatnici psihijatrije pacijente dobro pripremili za put, posebno ako se zna da je barem polovica njih bila potencijalno opasna za okolinu. Koliko je akcija prebacivanja preko Pakre i ukrcavanja bila izvanredno dobro organizirana, govori i to \xc5\xa1to je provedena za samo dva sata i petnaest minuta. Iz bolnice su zadnji iza\xc5\xa1li Nikola Zeli\xc4\x87 i Katica Bergman, a vrata su simboli\xc4\x8dno ostavili otvorena jer su bili sigurni da \xc4\x87e se vratiti.'