b'\n_START_ARTICLE_\nIlija Grigorjevi\xc4\x8d \xc4\x8cav\xc4\x8davadze\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivotopis\n_START_PARAGRAPH_\nInspiriran suvremenim liberalnim pokretima u Europi, kao pisac i javna osoba, Ilija Grigorjevi\xc4\x8d \xc4\x8cav\xc4\x8davadze usmjerio je ve\xc4\x87inu svojih napora prema bu\xc4\x91enju nacionalne svijesti u Gruzijaca i na stvaranje stabilnog dru\xc5\xa1tva u svojoj domovini. Njegova najva\xc5\xbenija knji\xc5\xbeevna djela su: Pustinjak , Duh, Sretan narod, Pisma jednog putnika i Je li \xc4\x8dovjek ljudsko bi\xc4\x87e?. Bio je i urednik gruzijskog \xc4\x8dasopisa Sakartvelos Moambe od 1863. do 1877. i Iveria od 1877. do 1905.. Bio je borac protiv rusifikacije, zala\xc5\xbeu\xc4\x87i se za gruzijski jezik i gruzijsku kulturu. \xc4\x8cav\xc4\x8davadze je bio smrtno ranjen u Tsitsamuri, gdje ga je ubila lokalna banda ubojica. Njegova ostav\xc5\xa1tina donijela mu je \xc5\xa1iroko divljenje gruzijskih ljudi. Godine 1987. Gruzijska pravoslavna Crkva kanonizirala ga je kao Svetoga Iliju Pravednika (gru. \xe1\x83\xac\xe1\x83\x9b\xe1\x83\x98\xe1\x83\x9c\xe1\x83\x93\xe1\x83\x90 \xe1\x83\x98\xe1\x83\x9a\xe1\x83\x98\xe1\x83\x90 \xe1\x83\x9b\xe1\x83\x90\xe1\x83\xa0\xe1\x83\x97\xe1\x83\x90\xe1\x83\x9a\xe1\x83\x98). Gruzijci ga zovu i "neokrunjenim gruzijskim kraljem" (gru. \xe1\x83\xa3\xe1\x83\x92\xe1\x83\x95\xe1\x83\x98\xe1\x83\xa0\xe1\x83\x92\xe1\x83\x95\xe1\x83\x98\xe1\x83\x9c\xe1\x83\x9d \xe1\x83\x9b\xe1\x83\x94\xe1\x83\xa4\xe1\x83\x94), a prozvan je i "Pater patriae" (Ocem domovine) Gruzije.\n_START_SECTION_\nRani \xc5\xbeivot\n_START_PARAGRAPH_\nIlija Grigorjevi\xc4\x8d \xc4\x8cav\xc4\x8davadze je ro\xc4\x91en 8. listopada 1837. u mjestu Kvareli,  u dolini Alazani, u gruzijskoj pokrajini Kaheti, koja je u to vrijeme bila dio Ruskog Carstva. Njegovo prvo ime Ilija je tavadi , gruzijski kne\xc5\xbeevski naslov. Smatra se da je obitelj \xc4\x8cav\xc4\x8davadze iz gruzijske pokrajine Hevsureti 1726. godine. Kralj Konstantin II. od Kahetija im je priznao vite\xc5\xa1tvo i hrabrost u obrani gruzijskog naroda, te poglavaru obitelji, djedu Ilije Grijgorjevi\xc4\x8da \xc4\x8cav\xc4\x8davadze Bespazu \xc4\x8cav\xc4\x8davadzeu, dodijelio naslov princa 1755. Time se obitelj \xc4\x8cav\xc4\x8davadze trajno naselila u pokrajini Kaheti. Ilija je bio tre\xc4\x87i sin oca Grigola \xc4\x8cav\xc4\x8davadzea i majke Mariam Berbu\xc5\xa1vili. Njegov otac Grigol, kao i njegov djed i pradjed, bio je vojnik. Zajedno je s lokalnim paravojnim postrojbama za\xc5\xa1titio selo od dagestanskih provala. Kako bi se za\xc5\xa1titio od provala, otac Grigol je izgradio dvorac na dvije eta\xc5\xbee u dvori\xc5\xa1tu. U svom selu Ilija je stekao osnovnu \xc4\x91a\xc4\x8dku nabrazu kod \xc4\x91akona, nakon koje se preselio u Tbilisi, gdje je poha\xc4\x91ao presti\xc5\xbenu akademiju za plemstvo. Me\xc4\x91utim, od rane je dobi Ilija bio pod utjecajem svojih roditelja koji su bili visoko obrazovani u klasi\xc4\x8dnoj knji\xc5\xbeevnosti, gruzijskoj povijesti i poeziji. Od svojih je roditelja nau\xc4\x8dio nadahnjuju\xc4\x87e pri\xc4\x8de o gruzijskom juna\xc5\xa1tvu u klasi\xc4\x8dnim povijesnim romanima. U svojoj autobiografiji, svoju majku je opisao kao bri\xc5\xbenu \xc5\xbeenu, "koja je znala sve gruzijske romane i pjesme napamet, te je poticala svoju djecu da ih nau\xc4\x8de."  Osim majke, osvrnuo se i na svoje \xc4\x91a\xc4\x8dke dane, koji su ga kasnije inspirirali u pisanju novela i romana. Majku Mariam umrla je 4. svibnja 1948., kada je Ilija imao deset godina. Nakon smrti, njegov otac je doveo sestru Makrine kako bi nastavila odgajala djecu. "Teta Makrine", kako ju je Ilija zvao, imala je va\xc5\xbenu ulogu u njegovom \xc5\xbeivotu, jer je nako o\xc4\x8deve smrti 1852. bila jedini Ilijin skrbnik i odgajatelj.  Nakon maj\xc4\x8dine smrti, otac je Iliju poslao u Tbilisi, gdje je u tri godine stekao srednjo\xc5\xa1kolsko obrazovanje, nakon kojega je 1951. krenuo na akademiju. Njegovo srednjo\xc5\xa1kolsko obrazovanje bilo je vrlo stresno zbog o\xc4\x8deve smrti, a ote\xc5\xbeano je vije\xc5\xa1\xc4\x87u o smrti brata Konstantina, kojega su ubili Dagestani u Kahetiju. Tugu i bol prema poginulom bratu iskazao je u jednoj od svojih prvih kratkih pjesama pod nazivom Tuga siromaha.  Osim osobnih problema, na njega je utjecala te\xc5\xa1ka politi\xc4\x8dka situacija u Gruziji, popra\xc4\x87ena rusifikacijom i politikom destrukcije gruzijskog jezika i naroda od strane Ruskog Carstva, koja se provodila u cijeloj Gruziji.\n_START_SECTION_\nStudentski \xc5\xbeivot\n_START_PARAGRAPH_\nNakon diplome na Akademiji, Ilija je svoje obrazovanje odlu\xc4\x8dio nastaviti na sveu\xc4\x8dili\xc5\xa1tu u Sankt-Peterburgu. Prije odlaska na sveu\xc4\x8dili\xc5\xa1te u Sankt-Peterburg napisao je jednu od svojih najzna\xc4\x8dajnijih pjesama "Na planinama Kvareli" u selu Kardanahi 15. travnja 1857., u kojoj je izrazio divljenje planinama Kavkaza i gruzijskim borcima za slobodu, koje sad mora napustiti zbog obazovanja.  Iste godine, primljen je na sveu\xc4\x8dili\xc5\xa1te u Sankt-Peterburg. Za studenstskih dana je sa divljenjem promatrao doga\xc4\x91aje u Italiji 1848., koje je predvodio Giuseppe Garibaldi, kojem se mnogo godina divio. Za svog boravka u Petrogradu upoznao je princezu Katarinu \xc4\x8cav\xc4\x8davadze, od koje je saznao o poeziji i stihovima romanti\xc4\x8dnog gruzijskog princa Nikole Barata\xc5\xa1vilija. Zbog o\xc5\xa1tre klime u St. Petersburgu, Ilija se razbolio i vratio u Gruziji na nekoliko mjeseci 1859. Nakon zavr\xc5\xa1etka studija 1861. vra\xc4\x87a se u Gruziju, gdje je tijekom putovanja nagla\xc5\xa1avao va\xc5\xbenost izgradnje naroda i bu\xc4\x91enja nacionalnog identiteta.\n_START_SECTION_\nPoliti\xc4\x8dki \xc5\xbeivot\n_START_PARAGRAPH_\nNjegovi glavni politi\xc4\x8dki i dru\xc5\xa1tveni ciljevi temeljili su se na gruzijskom domoljublju. Radikalno je zagovarao o\xc5\xbeivljavanje uporabe gruzijskog jezika, njegovanje gruzijske knji\xc5\xbeevnosti, o\xc5\xbeivljavanje autokefalnog statusa gruzijske nacionalne crkve, i, kona\xc4\x8dno, o\xc5\xbeivljavanje gruzijske dr\xc5\xbeavnosti, koja je zavr\xc5\xa1ila kada je zemlja postala dio Ruskog Carstva. Kako je broj prista\xc5\xa1a njegovih ideja rastao, njhovi glavni ciljevi bili su sve usmjereniji na demokratozaciju Ruskog Carstva i ru\xc5\xa1enje aristokratskog sustava vladanja. Ilija Grigorjevi\xc4\x8d \xc4\x8cav\xc4\x8davadze bio je utemeljitelj i predsjednik mnogih javnih, kulturnih i obrazovnih organizacija: Dru\xc5\xa1tvo za \xc5\xa1irenje pismenosti me\xc4\x91u Gruzijcima, Banka plemstva, Dramati\xc4\x8dno dru\xc5\xa1tvo, Povijesno-Etnografsko dru\xc5\xa1tvo Gruzije i sl. Bio je i prevoditelj britanske knji\xc5\xbeevnosti. Njegova glavna knji\xc5\xbeevna djela su prevedena i objavljena na francuskom, engleskom, njema\xc4\x8dkom, ukrajinskom, bjeloruskom, ruskom i drugim jezicima. Izme\xc4\x91u 1906. i 1907. godine, bio je \xc4\x8dlan Dr\xc5\xbeavnog vije\xc4\x87a (Dume) u Rusiji. Bio je \xc4\x8dlan mnogih ruskih dru\xc5\xa1tava poput Geografskog dru\xc5\xa1tva Rusije, Dru\xc5\xbebe Etnografija i antropologija sveu\xc4\x8dili\xc5\xa1ta u Moskvi, Dru\xc5\xbebe orijentalista Rusije i Anglo-ruskog knji\xc5\xbeevnog dru\xc5\xa1tva u Londonu. Djelovao je kao knji\xc5\xbeevni mentor mladom Staljinu koji je tada bio pravoslavni sjemeni\xc5\xa1tarac u Tbilisiju. Povjesni\xc4\x8dar Simon Sebag Montefiore zapisao je:_NEWLINE_ \xe2\x80\x9ePrinc \xc4\x8cav\xc4\x8davadze se divio Staljinovu stihu, a pet njegovih pjesama je odabrao za objavljivanje. Staljina je nazvao mladi\xc4\x87em s goru\xc4\x87im o\xc4\x8dima. \xe2\x80\x9d\n_START_SECTION_\nSmrt\n_START_PARAGRAPH_\nNakon svoga \xc4\x8dlanstva Gornjeg doma u Dumi, Ilija se odlu\xc4\x8dio vratiti u rodnu Gruziju. 12. rujna 1907. banda ubojica ubila je njega i njegovu suprugu Olgu u zasjedi na putu iz Tbilisija kod mjesta Tsitsamuri. Temeljnim istra\xc5\xbeivanjem i otkri\xc4\x87ima iz arhiva, uroti i atentata vjeruje se da su u zasjedi zajedno sudjelovali i menj\xc5\xa1evici i bolj\xc5\xa1evici, koji su na krilima socijaldemokratskih na\xc4\x8dela, osudili Iliju zbog njegovog "revolucionarnog domoljublja, nacionalizma i kontroverznog pogleda na Gruziju", ali i zbog velike popularnosti u javnosti. Grigorjevi\xc4\x8deva smrt i dan danas je u mnogo pogleda kontroverzno. Povjesni\xc4\x8dar Simon Sebag Montefiore sumnja da je mladi Josip Staljin bio umije\xc5\xa1an u planiranje ubojstva, koji je o tome izjavio:_NEWLINE_ \xe2\x80\x9eBolj\xc5\xa1evi\xc4\x8dki polo\xc5\xbeaj u Gruziji je iznimno potkopan nakon ubojstva Ilije Grigorjevi\xc4\x8da. U kolovozu 1907. su napali njegovu patrijarhalnu viziju Gruzije, te su ga, po \xc5\xa1irokom vjerovanju, odlu\xc4\x8dili ubiti. Postoje neki dokazi da je Staljinov prijatelj Sergo Ordzonikid\xc5\xbee organizirao ili sudjelovao u atentatu. Mo\xc5\xbeda sam Staljin i nije sudjelovao, jer je uvijek hvalio \xc4\x8cav\xc4\x8davadzea, \xc4\x8dak i u starosti, a konkretni dokazi o umije\xc5\xa1anosti ili naru\xc4\x8divanju ubojstva nikad nisu na\xc4\x91eni. \xe2\x80\x9d'