b'\n_START_ARTICLE_\nTeodozije II.\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivotopis\n_START_PARAGRAPH_\nTeodozije je bio sin cara Arkadija i carice Eudokije, a rodio se u kolovozu 401. godine. Ro\xc4\x91enje prijestolonasljednika je s rado\xc5\xa1\xc4\x87u do\xc4\x8dekala carska obitelj i stanovnici Carigrada, jer je to bio prvi sin kojeg je carica rodila. Teodozije je kr\xc5\xa1ten i okrunjen za cara u sije\xc4\x8dnju 402. godine. Car je primio klasi\xc4\x8dnu naobrazbu, izvrsno je govorio gr\xc4\x8dki i latinski jezik, a izvori navode da je iskazivao veliku \xc5\xbee\xc4\x91 za znanjem. Nakon smrti oca 408. godine, Teodozije je naslijedio krunu, a regentsku vlast je obna\xc5\xa1ao prefekt pretorijanaca Antemije. Mladi je car pro\xc5\xa1ao vojnu obuku, te nau\xc4\x8dio ma\xc4\x8devanje, jahanje, a vjerojatno i druge vje\xc5\xa1tine. Njegova sestra Pulherija je vodila brigu o njegovom moralnom odgoju, a odgajala ga je u asketskom duhu._NEWLINE_Regent Antemije je popravio odnos sa Zapadnim Rimskim Carstvom. Godine 409. zapadni car Honorije i isto\xc4\x8dni car Teodozije II. zajedni\xc4\x8dki su obna\xc5\xa1ali du\xc5\xbenost konzula, a Antemije je poslao vojsku da pomogne obraniti Ravenu i Honorija od Vizigota. Antemije je odlu\xc4\x8dio bolje utvrditi Carigrad, pa je podigao Teodozijev zid. Antemija je na to posebice potakla hunska prijetnja. Godine 414. Antemije nestaje s politi\xc4\x8dke pozornice, jer je ili umro ili ga je car otpustio. Regentstvo je tada preuzela careva sestra Pulherija. Pulherija se jo\xc5\xa1 kao djevojka zavjetovala na vje\xc4\x8dno djevi\xc4\x8danstvo, pa je imala i veliki moralni autoritet. Ona je u bratovo ime izdala zakone protiv \xc5\xbdidova, pogana i krivovjeraca. Pogani vi\xc5\xa1e nisu mogli biti dr\xc5\xbeavni du\xc5\xbeno\xc5\xa1nici, niti slu\xc5\xbeiti vojsku. Pulherija je bratu odabrala i suprugu. Bila je to dobro obrazovana, mlada i inteligentna Atenaida. Ona je pre\xc5\xa1la na kr\xc5\xa1\xc4\x87anstvo i kao carica uzela ime Eudokija. Carica je rodila k\xc4\x87er Liciniju Eudokiju, koja se vjen\xc4\x8dala za zapadnorimskog cara Valentinijana III. Obje \xc5\xbeene su se ubrzo sukobile \xc5\xbeele\xc4\x87i pridobiti cara na svoju stranu. Na kraju je pobijedila Pulherija, pa je carica morala napustiti metropolu._NEWLINE_Pulherijin je utjecaj vidljiv i na Efe\xc5\xa1kom saboru 431. godine. Koncil je raspravljao o kristolo\xc5\xa1kim pitanjima. Pod utjecajem carice o\xc5\xa1tro je osu\xc4\x91eno nestorijanstvo, a carigradski patrijarh Nestorije svrgnut s patrijar\xc5\xa1ke stolice i prognan. On je naime nau\xc4\x8davao da u Kristu postoje dvije odvojene prirode ljudska i bo\xc5\xbeanska, te da se bo\xc5\xbeanska priroda manifestirala tek nakon njegova ro\xc4\x91enja. Zbog toga je nau\xc4\x8davao da se Djevica Marija ne mo\xc5\xbee nazivati Majkom Bo\xc5\xbejom (teotokos) ve\xc4\x87 samo Kristorodicom (kristotokos). To je izazvalo nerede bijesnog naroda, koji je ustao u Marijinu obranu.\n_START_SECTION_\nVanjska politika\n_START_PARAGRAPH_\nCarska vanjska politika se koncentrirala na tri pitanja: odnosi s Perzijancima, problem Huna, te uspostava ravnote\xc5\xbee na Mediteranu._NEWLINE_Perzijanci su 421. godine obnovili neprijateljstva s Rimom, no ubrzo su pretrpjeli vi\xc5\xa1e poraza na svim boji\xc5\xa1nicama, te su pristali na stogodi\xc5\xa1nji mir, koji je potrajao do 502. godine. Carstva su priznala me\xc4\x91usobne granice i obvezale se da granice budu razvoja\xc4\x8dene. Ve\xc4\x87i su problem bili Huni. Oni nikada nisu imali jaku sredi\xc5\xa1nju vlast, pa nisu ugro\xc5\xbeavali carstvo. No ubrzo je po\xc4\x8deo proces ujedinjenja hunskih plemena, koji je vrhunac dosegao pod Atilom i njegovim bratom Bledom. Atila je zatra\xc5\xbeio udvostru\xc4\x8denje godi\xc5\xa1njeg danka, a car je na to morao pristati. Ponovno je iskoristio priliku dok je carska vojska ratovala protiv Perzijanaca i Vandala, da zatra\xc5\xbei isto, a kada je car to odbio krenuo je u rat i porazio carsku vojsku. Dvor je morao pristati na pove\xc4\x87anje danka, a 448. godine Atila je zatra\xc5\xbeio da se iznos ponovno pove\xc4\x87a. Nemaju\xc4\x87i izbora car je pristao na te uvjete, no carska je riznica zbog toga bila ispra\xc5\xbenjena.\n_START_SECTION_\nPravo\n_START_PARAGRAPH_\nGodine 429. car je dao sastaviti zbirku koja je poslije dobila ime Teodozijev zakonik (Codex Theodosianus). Bila je to zbirka zakona Rimskog Carstva iz vremena kr\xc5\xa1\xc4\x87anskih vladara nakon 312. godine.  Zbirka je objavljena u Isto\xc4\x8dnom Rimskom Carstvu 438. godine. Godinu poslije, u Zapadno Rimsko Carstvo uveo ga je car Valentinijan III..'