b'\n_START_ARTICLE_\nPovijest metalurgije \xc5\xbeeljeza\n_START_PARAGRAPH_\nPovijest metalurgije \xc5\xbeeljeza zapo\xc4\x8dinje jo\xc5\xa1 u prapovijesno doba, ali se ne zna da li je prvo \xc5\xbeeljezo proizvedeno slu\xc4\x8dajno, kad je prapovijesni \xc4\x8dovjek nalo\xc5\xbeio vatru na le\xc5\xbei\xc5\xa1tu \xc4\x8diste \xc5\xbeeljezne rude ili je koriste\xc4\x87i se ve\xc4\x87 ste\xc4\x8denim iskustvom u topljenju bakarne rude primijenio isti postupak na \xc5\xbeeljeznu rudu. Taj postupak je bio prili\xc4\x8dno jednostavan: u plitkom ognji\xc5\xa1tu se \xc5\xbeeljezna ruda pokrila drvenim ugljenom, koji se zatim zapalio, pa je ispod vatre nastala gnjecava i spu\xc5\xbevasta \xc5\xbeeljezna masa (spu\xc5\xbevasto \xc5\xbeeljezo). Da bi se iz spu\xc5\xbevastog \xc5\xbeeljeza dobilo tehni\xc4\x8dko \xc5\xbeeljezo ili \xc4\x8delik ovisilo je prije svega od kvalitete \xc5\xbeeljezne rude._NEWLINE_Plitko ognji\xc5\xa1te je bilo vrlo jednostavne konstrukcije. Sastojalo se od gnijezda oslonjenog na jedan zid, kroz koji je prolazila mlaznica mijeha za raspirivanje vatre. Gnijezdo se je ispunilo izmjeni\xc4\x8dno slojevima \xc5\xbeeljezne rude i drvenog ugljena, koji su se zatim zapalili. Puhanjem zraka kroz mijeh povisila bi se temperatura, tako da bi iz drvenog ugljena nastajao ugljikov monoksid, koji je vezao kisik iz \xc5\xbeeljezovih oksida (uglavnom hematit), te se dobivalo spu\xc5\xbevasto \xc5\xbeeljezo i ugljikov dioksid. Pri tome je dobar dio \xc5\xbeeljeza i dalje ostao vezan s kisikom (\xc5\xbeeljezovi oksidi), te zajedno s ne\xc4\x8disto\xc4\x87ama kao teku\xc4\x87a troska otjecao iz ognji\xc5\xa1ta. Spu\xc5\xbevasto \xc5\xbeeljezo se skupljalo na dnu ognji\xc5\xa1ta sve dok ga ne bi potpuno ispunilo, pa bi se izvadilo i kovanjem bi se istiskivali ostaci troske i ne\xc4\x8disto\xc4\x87a (kovano \xc5\xbeeljezo). Omjer izme\xc4\x91u te\xc5\xbeine \xc5\xbeeljezne rude i drvenog ugljena je bio otprilike 1\xc2\xa0: 4. Ovim postupkom se dobivalo tek oko 12,5% \xc5\xbeeljeza iz \xc5\xbeeljezne rude, a te\xc5\xbeina spu\xc5\xbevastog \xc5\xbeeljeza je iznosila do 70 kilograma. Ovakva plitka ognji\xc5\xa1ta su se odr\xc5\xbeala u \xc5\xa0tajerskoj i \xc5\xa0leziji sve do 18. stolje\xc4\x87a.\n_START_SECTION_\nMeteoritsko \xc5\xbeeljezo\n_START_PARAGRAPH_\nArheolo\xc5\xa1ki dokazi upotrebe meteoritskog \xc5\xbeeljeza za izradu sitnog nakita i oru\xc5\xbeja se\xc5\xbeu do 5. tisu\xc4\x87lje\xc4\x87a pr.Kr., u dana\xc5\xa1njem Iranu i vrhovi koplja koji datiraju iz 4. tisu\xc4\x87lje\xc4\x87a pr.Kr. iz drevnog Egipta. Zapisi hijeroglifima iz 2. stolje\xc4\x87a pr.Kr. govore o "crvenom balonu s neba", \xc5\xa1to se odnosi na meteoritsko \xc5\xbeeljezo. Ovo se je \xc5\xbeeljezo koristilo kao ukrasni dio na vrhovima koplja. To \xc5\xbeeljezo ljudi tada nisu dobivali lijevanjem ili taljenjem \xc5\xbeeljeznih ruda, nego su ga obra\xc4\x91ivali kao \xc5\xa1to su obra\xc4\x91ivali kamen. Metalni meteoriti ili sideriti osim \xc5\xbeeljeza sadr\xc5\xbee i metal nikal od 4,5% do 30%, pa se i predmeti dobiveni iz meteoritskog \xc5\xbeeljeza mogu po tome razlikovati od \xc5\xbeeljeznih predmeta dobivenih topljenjem iz \xc5\xbeeljezne rude. Kada se metalni meteoriti poliraju i jetkaju, pokazuju poznate Widmanst\xc3\xa4ttenove figure (laboratorijsko stvaranje ovih figura je nemogu\xc4\x87e jer zahtijeva tisu\xc4\x87lje\xc4\x87a postepenog hla\xc4\x91enja). Hra\xc5\xa1\xc4\x87anski meteorit je prvi dokazani primjerak izvanzemaljske tvari na kojemu su uo\xc4\x8dene Widmannst\xc3\xa4ttenove figure, koje su od tada osnova za razlikovanje izvanzemaljskoga od zemaljskog \xc5\xbeeljeza.\n_START_SECTION_\nPrirodno \xc5\xbeeljezo\n_START_PARAGRAPH_\nOsim u metalnim meteoritima \xc4\x8disto se \xc5\xbeeljezo mo\xc5\xbee prona\xc4\x87i u malim uklju\xc4\x8dcima kod nekih bazaltnih stijena. Tako se na primjer \xc4\x8disto \xc5\xbeeljezo mo\xc5\xbee prona\xc4\x87i na Grenlandu, na otocima Disko.\n_START_SECTION_\nTopljenje \xc5\xbeeljeza i \xc5\xbeeljezno doba\n_START_PARAGRAPH_\nU sklopu slo\xc5\xbeenog metalur\xc5\xa1kog procesa dobivanja bakra, odnosno bronce iz malahita, njegovim taljenjem u naro\xc4\x8ditim pe\xc4\x87ima, \xc4\x8dovjek je usput upoznao i \xc5\xbeeljezo. Malahitu bi se, naime, kao taljivo dodavala i \xc5\xbeeljezna ruda. Osim \xc5\xa1to bi potpomagala redukciju malahita, ona bi na sebe vezivala raznorazne nepo\xc5\xbeeljne \xc4\x8destice pijeska koje su bile sastavni dio malahita. Po zavr\xc5\xa1etku taljenja obrazovala bi se \xc5\xa1ljaka, koju je, nakon \xc5\xa1to bi se talina ohladila, bilo lako odvojiti od bakra. Ta je \xc5\xa1ljaka sadr\xc5\xbeavala komade \xc5\xbeeljeza, koje je, me\xc4\x91utim, bilo vrlo porozno, nalik na spu\xc5\xbevu, po \xc4\x8demu je i nazvano spu\xc5\xbevasto \xc5\xbeeljezo. Pod udarcima \xc4\x8deki\xc4\x87a ponovno zagrijanog spu\xc5\xbevastog \xc5\xbeeljeza ostatak bi \xc5\xa1ljake otpao, a \xc5\xbeeljezo postalo kompaktnije. Tako bi se dobilo skoro \xc4\x8disto \xc5\xbeeljezo, koje danas nazivamo kovanim \xc5\xbeeljezom. \xc5\xbdeljezo u \xc4\x8distom stanju, me\xc4\x91utim, mek\xc5\xa1e je od bronce, a k tome u dodiru s vla\xc5\xbenim zrakom brzo oksidira, tj. hr\xc4\x91a. Stoga drevim metalurzima nije ni moglo biti naro\xc4\x8dito zanimljivo \xe2\x80\x93 sve dok nije izumljen na\xc4\x8din da se dobije tzv. \xe2\x80\x9edobro \xc5\xbeeljezo\xe2\x80\x9c.\n_START_SECTION_\nPouglji\xc4\x8denje \xc5\xbeeljeza\n_START_PARAGRAPH_\n\xe2\x80\x9eDobro \xc5\xbeeljezo\xe2\x80\x9c proizvodilo se ponavljanjem nekoliko ciklusa koji su se sastojali od zagrijavanja komada spu\xc5\xbevastog \xc5\xbeeljeza na temperaturu od oko 1200 \xc2\xb0C, da bi omek\xc5\xa1alo, a zatim udaranja \xc4\x8deki\xc4\x87em, da bi se uklonila \xc5\xa1ljaka, a \xc5\xbeeljezo sabilo. Zagrijavanje se obavljalo u posebnim pe\xc4\x87ima na drveni ugljen. Tom je prilikom \xc5\xbeeljezo dolazilo u doticaj s ugljikovim monoksidom, kao produktom nepotpunog izgaranja drvenog uglja. To je pak pogodovalo difuziji ugljika u povr\xc5\xa1inski sloj \xc5\xbeeljeza. Kao rezultat nastajala bi slitina \xc5\xbeeljeza i ugljika (\xc4\x8delik) bitno tvr\xc4\x91a i od bronce, \xc4\x8dak i ako bi udio ugljika bio svega 0,5%. Prona\xc4\x91en je, dakle, \xc4\x8delik. Njegova su se mehani\xc4\x8dka svojstva tako\xc4\x91er mogla pobolj\xc5\xa1ati plasti\xc4\x8dnom deformacijom. Povrh toga, ljudi su ve\xc4\x87 u ono doba morali primijetiti da se pouglji\xc4\x8denjem ograni\xc4\x8denim samo na povr\xc5\xa1inski sloj, npr. o\xc5\xa1trice ma\xc4\x8da ili vr\xc5\xa1ka alata, posti\xc5\xbee vrlo povoljna kombinacija visoke povr\xc5\xa1inske tvrdo\xc4\x87e s dobrom duktilo\xc5\xa1\xc4\x87u (\xc5\xbeilavost) unutra\xc5\xa1njosti, jezgre, izratka. Opisana metoda selektivnog pouglji\xc4\x8davanja u biti odgovara suvremenom postupku cementiranja. Uloga ugljika u promjeni svojstava \xc5\xbeeljeza, odnosno \xc4\x8delika, onodobnim metalurzima naravno nije bila poznata. Znanje i vje\xc5\xa1tina izrade dobrog oru\xc5\xbeja ili alata stjecali su se iskustvom.\n_START_SECTION_\nKaljenje i popu\xc5\xa1tanje \xc5\xbeeljeza\n_START_PARAGRAPH_\nZahvaljuju\xc4\x87i daljnjim dvjema otkri\xc4\x87ima, mehani\xc4\x8dka svojstva \xc4\x8delika dodatno su se mogla pobolj\xc5\xa1ati. Prvo je kaljenje, tj. brzo ohla\xc4\x91ivanje crveno u\xc5\xbearenog pouglji\xc4\x8denog \xc5\xbeeljeza u hladnoj vodi. Ovim postupkom bitno se povisuje tvrdo\xc4\x87a obratka, tako da on ponekad \xc4\x8dak postane krhak. Takav bi, primjerice, kaljeni ma\xc4\x8d lako puknuo ili se \xc4\x8dak raspao na vi\xc5\xa1e dijelova. Drugo otkri\xc4\x87e odnosi se na kratkotrajno ponovno zagrijavanje prethodno zakaljenog \xc4\x8deli\xc4\x8dnog obratka na temperaturu od oko 600\xc2\xa0\xc2\xb0C. Tim mu se tzv. popu\xc5\xa1tanjem djelomi\xc4\x8dno vra\xc4\x87a prvobitna duktilnost i smanjuje krhkost na ra\xc4\x8dun izvjesnog smanjenja tvrdo\xc4\x87e.\n_START_SECTION_\nSirovo \xc5\xbeeljezo\n_START_PARAGRAPH_\nOpisani postupak proizvodnje \xc5\xbeeljeza kao uzgrednog produkta pri proizvodnji bakra ili bronce potje\xc4\x8de s Bliskog Istoka (Hetiti u Anatoliji), odakle je, po svemu sude\xc4\x87i, prenesen i u Kinu. I tamo se dakle isprva redukcijom \xc5\xbeeljezne rude proizvodilo spu\xc5\xbevasto \xc5\xbeeljezo, koje bi se zatim pretvaralo u kovano \xc5\xbeeljezo, da bi ga se onda pouglji\xc4\x8dilo i, mogu\xc4\x87e, kalilo i popu\xc5\xa1talo. Za proizvodnju spu\xc5\xbevastog \xc5\xbeeljeza dovoljno je posti\xc4\x87i temperaturu od oko 1000\xc2\xa0\xc2\xb0C, \xc5\xa1to zna\xc4\x8di da temperatura pri tom postupku nikad nije bila dovoljno visoka da bi se \xc5\xbeeljezo rastalilo._NEWLINE_\xc5\xbdeljezo se po\xc4\x8delo dobivati iz ruda, najvjerojatnije hematita (Fe\xe2\x82\x82O\xe2\x82\x83), oko 1500. pr. Kr., najprije u Anatoliji, dana\xc5\xa1njoj Maloj Aziji, kao spu\xc5\xbevasto \xc5\xbeeljezo. U to vrijeme, zbog nedovoljne temperature primitivnih pe\xc4\x87i, nije bilo mogu\xc4\x87e dobivanje lijevanog \xc5\xbeeljeza, ve\xc4\x87 je nastajalo spu\xc5\xbevasto \xc5\xbeeljezo, koje se kovanjem pretvaralo u upotrebljiv metal. Nalazi\xc5\xa1ta u Uru (Irak), te u Egiptu, svjedo\xc4\x8de o ranom dobivanju \xc5\xbeeljeza iz ruda. Jedan od prvih \xc5\xbeeljeznih predmeta koji je dobiven topljenjem \xc5\xbeeljezne rude potje\xc4\x8de iz grobnice drevnog naroda Hati u Anatoliji i datira negdje oko 2500. pr. Kr. \xc5\xbdeljezo je u to vrijeme bilo nevjerojatno va\xc5\xbean strate\xc5\xa1ki materijal. Smatra se, da je pleme Hetita iz Male Azije postiglo svoju veliku vojnu mo\xc4\x87 upravo zbog rane proizvodnje \xc5\xbeeljeznog oru\xc5\xbeja. U to je vrijeme cijena \xc5\xbeeljeza bila ve\xc4\x87a od cijene zlata, a na\xc4\x8din njegovog dobivanja \xc4\x8duvao se kao najstro\xc5\xbea tajna.\n_START_SECTION_\nDrevna metalurgija \xc5\xbeeljeza u Kini\n_START_PARAGRAPH_\nVrlo brzo Kinezi su, me\xc4\x91utim, u proizvodnji \xc4\x8delika krenuli svojim putem. Razvili su naime sna\xc5\xbene mijehove za upuhivanje zraka u pe\xc4\x87 za taljenje rude (ubacivanje velikih koli\xc4\x8dina zraka u pe\xc4\x87 pomo\xc4\x87u naro\xc4\x8ditih mlaznica izumljeno je na Zapadu tek u 15. stolje\xc4\x87u; i tako je nastala visoka pe\xc4\x87). \xc5\xa0to je jo\xc5\xa1 va\xc5\xbenije, Kinezi su pove\xc4\x87av\xc5\xa1i dimenzije pe\xc4\x87i i bitno pove\xc4\x87av\xc5\xa1i koli\xc4\x8dinu drvenog ugljena kao izvora topline, osim temperature, povisili i koncentraciju ugljikovog monoksida unutar pe\xc4\x87i. To je pospje\xc5\xa1ilo difuziju ugljika u \xc5\xbeeljezo, \xc4\x8dime se opet znatno snizilo tali\xc5\xa1te \xc5\xa1ar\xc5\xbee. (Kod eutekti\xc4\x8dkog sastava, koji sadr\xc5\xbei 4,3\xc2\xa0% ugljika, ono se snizuje na 1148\xc2\xa0\xc2\xb0C.) Kona\xc4\x8dan rezultat novih tehnolo\xc5\xa1kih mjera bio je da se rastaljeno \xc5\xbeeljezo, s visokim sadr\xc5\xbeajem ugljika, moglo lijevati poput bronce. Danas se takvo \xc5\xbeeljezo izliveno izravno iz pe\xc4\x87i naziva sirovim \xc5\xbeeljezom._NEWLINE_\xc5\xbdeljezo s visokim sadr\xc5\xbeajem ugljika prili\xc4\x8dno je tvrdo, ali i krhko, toliko da je gotovo neupotrebljivo za izradu oru\xc4\x91a ili oru\xc5\xbeja. Stoga je sirovo \xc5\xbeeljezo zahtijevalo (i zahtijeva) dodatnu obradu. I njega su Kinezi izmislili, a sastojao se od uklanjanja vi\xc5\xa1ka ugljika. U tu bi svrhu odljevak od sirovog \xc5\xbeeljeza zagrijali u prisustvu zraka na temperaturu izme\xc4\x91u 800 i 900\xc2\xa0\xc2\xb0C. Kisik iz zraka reagirao bi s dijelom ugljika iz odljevka na njegovoj povr\xc5\xa1ini, a nastali uglji\xc4\x8dni monoksid lako bi se odvodio. Iz unutra\xc5\xa1njosti prema povr\xc5\xa1ini odljevka ugljik bi stizao jednako kako je tamo bio i dospio \xe2\x80\x93 difuzijom._NEWLINE_Kinezi su razvili jo\xc5\xa1 jedan va\xc5\xbean metalur\xc5\xa1ki postupak. On se odnosi na intenzivno mije\xc5\xa1anje taline \xc5\xbeeljeza s visokim sadr\xc5\xbeajem ugljika, kako bi se pospje\xc5\xa1ilo reagiranje kisika iz zraka s ugljikom iz taline. Time se ve\xc4\x87 u talini udio ugljika mogao smanjiti do te mjere da bi nastao \xc4\x8delik (dakle ispod 2,03\xc2\xa0% C). I taj je postupak na Zapadu, to\xc4\x8dnije u Engleskoj, izmi\xc5\xa1ljen tek krajem 18. stolje\xc4\x87a. Osnovna prednost kineskog na\xc4\x8dina proizvodnje \xc5\xbeeljeza, odnosno \xc4\x8delika, pred bliskoisto\xc4\x8dnim (odnosno sredozemnim) sastojala se u tome \xc5\xa1to je tehnologija lijevanja omogu\xc4\x87avala masovnu proizvodnju.\n_START_SECTION_\nDrevna metalurgija \xc5\xbeeljeza u Indiji\n_START_PARAGRAPH_\nArheolo\xc5\xa1ka nalazi\xc5\xa1ta u indijskoj saveznoj dr\xc5\xbeavi Uttar Pradesh pokazuju da se je \xc5\xbeeljezo dobivalo iz \xc5\xbeeljezne rude jo\xc5\xa1 negdje izme\xc4\x91u 1800. i 1200. pr. Kr. Starogr\xc4\x8dki povjesni\xc4\x8dar Herodot je prvi opisao kori\xc5\xa1tenje \xc5\xbeeljeza u Indiji. Kada je Aleksandar Veliki dobivao poklone od kralja Pora (dana\xc5\xa1nji Pand\xc5\xbeab), umjesto zlata i srebra odabrao je jedan poklon od \xc4\x8delika, te\xc5\xbeak 15 kilograma. Oko godine 400. sagra\xc4\x91en je \xc5\xbeeljezni stup u Delhiju, visok 7 metara i te\xc5\xbeak vi\xc5\xa1e od 6 tona, koji i dan danas odolijeva monsunskim ki\xc5\xa1ama i koroziji.\n_START_SECTION_\nDrevna metalurgija \xc5\xbeeljeza u arapskim zemljama\n_START_PARAGRAPH_\nIndijski \xc4\x8delik je bio veoma cijenjen pa su ga i arapski trgovci po\xc4\x8deli uvoziti i u Damasku proizvodili visoko kvalitetno oru\xc5\xbeje (Damask \xc4\x8delik). To je bila tehnika spajanja traka iz razli\xc4\x8ditih vrsta \xc5\xbeeljeznih materijala kovanjem, a u cilju postizanja posebnih dobrih svojstava za ma\xc4\x8deve i no\xc5\xbeeve. I u Srednjem vijeku to je bio najkvalitetniji materijal za oru\xc5\xbeje. Po kvaliteti su izradbe poznati i samurajski ma\xc4\x8devi.\n_START_SECTION_\nDrevna metalurgija \xc5\xbeeljeza u Europi\n_START_PARAGRAPH_\nStari Grci su upoznali tehnologiju dobivanja \xc5\xbeeljeza negdje oko 11. stolje\xc4\x87a pr. Kr. Homer u IX knjizi Odiseje navodi kaljenje \xc4\x8delika - ma\xc4\x8deva, a i ostali izvori pokazuju da se o \xc4\x8deliku iskustveno mnogo znalo, ponajprije zbog njegove va\xc5\xbenosti za oklope i ma\xc4\x8deve. U sredi\xc5\xa1njoj Europi, \xc5\xbeeljezno doba je podijeljeno u dvije faze u kojima dominiraju Kelti: rana \xc5\xbeeljezna hal\xc5\xa1tatska kultura (HaC i D, 800. \xe2\x80\x93 450. pr. Kr.) i kasna \xc5\xbeeljezna latenska kultura (prema mjestu u \xc5\xa0vicarskoj, La T\xc3\xa8ne) koja traje od 450. pr,. Kr. do rimskih osvajanja. Do 6. st. pr. Kr. hal\xc5\xa1tatska kultura se prostirala na oko 1000 km, od pokrajina Champagne-Ardenne na zapadu, kroz gornje Poranje do gornje dunavske oblasti, sve do be\xc4\x8dke doline i donje dunavske oblasti na istoku; te od Majne, \xc4\x8ce\xc5\xa1ke i Malih Karpata na sjeveru do \xc5\xa1vicarskog platoa, Salzkammerguta i donje Stirije na jugu. Naziv je dobila prema najve\xc4\x87em nalazi\xc5\xa1tu u mjestu Hallsttatu na obali jezera u pokrajini Salzkammergut u Austriji, ju\xc5\xbeno od Salzburga. Ova kultura se \xc4\x8desto smatra proto-keltskom ili keltskom, te proto-ilirskom zapadnih Ilira. Stari Rimljani su proizvodili i do 84 750 tona \xc5\xbeeljeza godi\xc5\xa1nje. Za Rimskog Carstva posebice se posve\xc4\x87ivala pozornost izradbi \xc4\x8deli\xc4\x8dnog oru\xc5\xbeja zbog brojnosti rimske vojske (oko 500 000 vojnika).\n_START_SECTION_\nMetalurgija \xc5\xbeeljeza u srednjem vijeku\n_START_PARAGRAPH_\nU ranom Srednjem vijeku metalurgija se razvijala relativno slabo. Ne\xc5\xa1to br\xc5\xbei razvoj zapo\xc4\x8dinje u srednjoj Europi poslije 1100. Oko 1371. prvi detaljni opis taljenja \xc5\xbeeljeza dao je francuski nadbiskup Henry de Poitier, a sredinom 15. stolje\xc4\x87a prva je visoka pe\xc4\x87 konstruirana u Europi. Godine 1450. Filarete, talijanski kipar i graditelj opisao je visoku pe\xc4\x87 u knjizi Trattato d\xe2\x80\x99 Architettura. Leonardo da Vinci dao je nacrt prve valjaonice za plasti\xc4\x8dnu preradu \xc5\xbeeljeza koja nije ostvarena u praksi._NEWLINE_Kasniji srednji vijek obilje\xc5\xbeavaju na polju metalurgije prvenstveno Vannoccio Biringuccio svojim djelom Pirotechnia (1540.), u kojem opisuje redukciju ruda, te poznati Georgius Agricola (Georg Pawer) djelom De re Metallica (1556.). Agricola, \xc4\x8dovjek vrlo \xc5\xa1irokih interesa, jedan od naju\xc4\x8denijih ljudi svojeg doba, opisao je vrlo slikovito i s mnogo detalja stanje tada\xc5\xa1nje metalurgije. U kasnijim stolje\xc4\x87ima dolazi do naglog \xc5\xa1irenja znanja na svim podru\xc4\x8djima ljudske djelatnosti, pa tako i metalurgije._NEWLINE_Procijenjeno je da je u 15. stolje\xc4\x87u u Europi proizvedeno 60 000 tona \xc5\xbeeljeza, od toga 30 000 u Njema\xc4\x8dkoj, 10 000 tona u Francuskoj itd. Glede velike uporabe i sje\xc4\x8de \xc5\xa1uma za dobivanje drvenog ugljena, postojala je mogu\xc4\x87nost potpune sje\xc4\x8de, pa je ona u Engleskoj zabranjena. Razvijen je postupak dobivanja koksa iz ugljena. Tako je ve\xc4\x87 1619. D. Dudley u Engleskoj izgradio prvu visoku pe\xc4\x87 za taljenje s posebno pripremljenim ugljenom, a 1735. je A. Darby patentirao koksiranje ugljena. Nedugo poslije James Watt pronalazi parni stroj \xc5\xa1to je imalo izuzetnu va\xc5\xbenost (do kraja 19. stolje\xc4\x87a parni je stroj prakti\xc4\x8dno u svijetu bio jedini pogonski stroj). Godine 1815. izra\xc4\x91ena je prva \xc5\xbeeljezni\xc4\x8dka tra\xc4\x8dnica; prva \xc5\xbeeljezni\xc4\x8dka pruga je napravljena 1819., a tra\xc4\x8dnica je izlo\xc5\xbeena i na svjetskoj izlo\xc5\xbebi u Londonu 1824. (oblik tra\xc4\x8dnice nije se prakti\xc4\x8dno izmijenio do dana\xc5\xa1njih dana)._NEWLINE_Postupak dobivanja \xc5\xbeeljeza u visokoj pe\xc4\x87i dalje se usavr\xc5\xa1avao (upotreba grijanog zraka; kisika itd.), pa se ukazala potreba i konstrukcije ure\xc4\x91aja za dobivanje \xc4\x8delika iz teku\xc4\x87eg \xc5\xbeeljeza. Godine 1856. engleski in\xc5\xbeenjer Henry Bessemer predlo\xc5\xbeio je novi na\xc4\x8din izradbe \xc4\x8delika konvertorima (Bessemerov postupak), a postupak je usavr\xc5\xa1io Sidney Gilchrist Thomas 1878. Francuski metalurg Pierre-Emile Martin 1864. i njema\xc4\x8dki Carl Wilhelm Siemens izradili prvu pe\xc4\x87 za taljenje i dobivanje \xc4\x8delika. Premda je taj process bio sporiji i manje ekonomi\xc4\x8dan u usporedbi s konvertorskim postupkom dobivanja \xc4\x8delika, u prvoj polovici 20. stolje\xc4\x87a oko 80\xc2\xa0% sveukupne proizvodnje \xc4\x8delika u svijetu bila je iz Siemens-Martinovih pe\xc4\x87i.\n_START_SECTION_\nDana\xc5\xa1nja proizvodnja \xc5\xbeeljeza\n_START_PARAGRAPH_\nDanas se \xc5\xbeeljezo uglavnom proizvodi taljenjem i redukcijom \xc5\xbeeljezne rude u visokim pe\xc4\x87ima, u koje se kroz mlaznice (puhalice) pri njihovom dnu upuhuju obilate koli\xc4\x8dine predgrijanog zraka, da bi se postigla potrebna visoka temperatura. Kao gorivo i redukcijsko sredstvo slu\xc5\xbei djelotvorniji koks, a kao taljivo vapnenac. U zemljama koje raspola\xc5\xbeu dovoljnim koli\xc4\x8dinama elektri\xc4\x8dne energije, sirovo \xc5\xbeeljezo proizvodi se taljenjem \xc5\xbeeljezne rude u tzv. elektroredukcijskim pe\xc4\x87ima._NEWLINE_Iz sirovog \xc5\xbeeljeza \xc4\x8delik se dobiva na vi\xc5\xa1e na\xc4\x8dina. Jedan je da se u konverter napunjen talinom sirovog \xc5\xbeeljeza naro\xc4\x8ditom pokretnom mlaznicom odozgo upuhuje kisik pod tlakom. To, pored ostalih burnih egzotermnih reakcija, dovodi do izgaranja ugljika iz taline, a smanjenjem njegovog sadr\xc5\xbeaja nastaje \xc4\x8delik. Drugi je na\xc4\x8din da se sadr\xc5\xbeaj ugljika u \xc5\xbeeljezu smanji u Siemens-Martinovim ognji\xc5\xa1nim pe\xc4\x87ima, u kojima zrak, a jo\xc5\xa1 bolje kisik, zagrijan plinskim plamenicima ve\xc5\xbee na sebe suvi\xc5\xa1ak ugljika struje\xc4\x87i preko slobodne povr\xc5\xa1ine taline u plitkom bazenu. U ove se pe\xc4\x87i osim sirovog \xc5\xbeeljeza ubacuje i lomljevina starog \xc5\xbeeljeza i \xc4\x8delika._NEWLINE_Najkvalitetniji \xc4\x8delici proizvode se u elektrolu\xc4\x8dnim i elektroindukcijskim pe\xc4\x87ima, gdje se kao izvor topline koristi elektri\xc4\x8dna energija. Kontroliranim dovo\xc4\x91enjem kisika potrebnog za oksidaciju ugljika, dodavanjem raznih legiraju\xc4\x87ih elemenata i ostalih potrebnih dodataka, te regulacijom temperature, mo\xc5\xbee se dobiti \xc4\x8delik to\xc4\x8dno \xc5\xbeeljenog sastava.\n_START_SECTION_\nRazvitak metalurgije \xc5\xbeeljeza na hrvatskom tlu\n_START_PARAGRAPH_\nRazvoj metalurgije datira iz Vu\xc4\x8dedola, arheolo\xc5\xa1kog lokaliteta nadomak Vukovara. To se razdoblje od 3 000. do 2 200. pr. Kr. se mo\xc5\xbee nazvati praskozorjem Europe i uvodom u pisanu povijest. U sve ve\xc4\x87oj potra\xc5\xbenji za bakrenom rudom, dolazi do \xc5\xa1irenja vu\xc4\x8dedolske kulture._NEWLINE_Banovina je u kasno bron\xc4\x8dano doba intenzivnije naseljena, pogotovo prostor sjeverno od Zrinske gore do Kupe. Vjerojatno je u to doba otvoren put preko Zrinjske gore. Time se otvorio jedan od najzna\xc4\x8dajnijih povijesnih pravaca koji su povezali Jadran s Panonijom. Zbog njega je nikao i opstao Sisak kao klju\xc4\x8dno mjesto u tom sudaru kultura. Najvjerojatnije upravo tim putem u mla\xc4\x91em \xc5\xbeeljeznom dobu u na\xc5\xa1e krajeve prodiru Kelti. Kao izuzetni metalurzi, koji su usavr\xc5\xa1enom obradbom \xc5\xbeeljeza osvojili golem prostor Europe, osnutkom Segestike, njima najzna\xc4\x8dajnijega strate\xc5\xa1kog polo\xc5\xbeaja u Panoniji, usmjerili su se na proizvodnju \xc5\xbeeljeza. \xc5\xbdeljezni ingoti ili gotovi proizvodi dono\xc5\xa1eni su iz najbli\xc5\xbeih rudnika \xc5\xbeeljeza. Takva najbli\xc5\xbea rudi\xc5\xa1ta \xc5\xbeeljeza nalaze se u Trgovskoj gori. Na Osje\xc4\x8denici i Gracu ima keltskih nalaza, pa \xc4\x8dak i dvije keltske srebrne tetradrahme tzv. samoborskog tipa, \xc5\xa1to govori da im je tu bio va\xc5\xbean punkt. Tako je osovina Segestika - Osje\xc4\x8denica dr\xc5\xbeala ve\xc4\x87i dio proizvodnje \xc5\xbeeljeza u Panoniji._NEWLINE_Tu, ve\xc4\x87 uhodanu proizvodnju preuzimaju Rimljani, kada je 35. pr. Kr. Gaj Julije Cezar Oktavijan ili August razorio Segestiku, na temeljima koje je osnovano novo naselje Siscia. Za cjelokupna trajanja rimske prevlasti u Panoniji i Sisciji, na obali Kupe rade velike radionice za proizvodnju oru\xc5\xbeja. U doba Rimljana metalurgiji se posve\xc4\x87ivala posebna pa\xc5\xbenja glede potrebe za oru\xc5\xbejem. \xc4\x8cak su iskori\xc5\xa1tavani i siroma\xc5\xa1ni rudnici \xc5\xbeeljezne rude u Dalmaciji. U doba cara Galijena u Sisciji je otvorena kovnica novca._NEWLINE_Nakon propasti Rimskog Carstva metalur\xc5\xa1ka aktivnost u tim krajevima zamire, da bi se obnovila tek poslije dolaska Sasa u 11. stolje\xc4\x87u. Olovni su rudnici bili smje\xc5\xa1teni u dolini malog Majdana, a manjim dijelom u podru\xc4\x8dju Srebrenjaka i Toma\xc5\xa1ice, dok se \xc5\xbeeljezna ruda iskori\xc5\xa1tavala u Trgovskoj gori. Rudarilo se na primitivan na\xc4\x8din kori\xc5\xa1tenjem isklju\xc4\x8divo ljudske i vodene snage._NEWLINE_Po\xc4\x8detkom 18. stolje\xc4\x87a poslije povla\xc4\x8denja Turaka, prva visoka pe\xc4\x87 bila je podignuta na potoku \xc5\xbdirovac, a zapo\xc4\x8dela je radom u o\xc5\xbeujku 1808. Kasnije, preradba \xc5\xbeeljezne ruda\xc4\x8de s tog podru\xc4\x8dja koncentrirana je u Be\xc5\xa1lincu kraj Dvora. S manjim ili ve\xc4\x87im intenzitetom rudnici i talionica radili su do 1939. \xc4\x8cak i u prvoj godini rata ljevaonica je proizvodila dijelove za bicikle, pribor za jelo, odljevke sivog lijeva, da bi nakon toga zamrlo._NEWLINE_Dokazano je da se 1847. u Rudama kraj Samobora vadila i pretapala \xc5\xbeeljezna ruda. Otvorena je i ljevaonica \xc5\xbeeljeza, a prestala je s radom 1860. zbog po\xc5\xbeara. Proizvodnja je bila slabog intenziteta da bi prestala po\xc4\x8detkom Drugog svjetskog rata._NEWLINE_Tek kada je Petar Zrinski preuzeo Gorski kotar u vlasni\xc5\xa1tvo, do\xc5\xa1lo je do nagle promjene u razvoju metalurgije u tom kraju. Po\xc4\x8detak rudarenja zabilje\xc5\xbeen je u Li\xc4\x8du 1638. Poslije je otkrivanjem \xc5\xbeeljezne ruda\xc4\x8de u \xc4\x8cabru tamo preneseno va\xc4\x91enje i taljenje \xc5\xbeeljeza. Posebice se iskori\xc5\xa1tavao bakar i zlato u gorama oko Grobnika. Rudari su uglavnom bili doseljeni Sasi. Pe\xc4\x87 za taljenje \xc5\xbeeljeza u \xc4\x8cabru izgra\xc4\x91ena je 1651., a tu je bila i kova\xc4\x8dnica. Izra\xc4\x91ivali su se \xc4\x8davli, potkove, oprema za kuhinje, \xc5\xbeeljezne \xc5\xa1ipke, obru\xc4\x8di, no\xc5\xbeevi itd. Dio je robe preko Bakra izvezen u inozemstvo. Sama je tvornica imala uz visoku pe\xc4\x87 i posebnu malu pe\xc4\x87 za taljenje, tri zgrade za velika kladiva, dvije kova\xc4\x8dnice za \xc4\x8davle, a jednu za kovanje ostalih proizvoda._NEWLINE_Godine 1671, Petar Zrinjski je ubijen u Be\xc4\x8dkom Novom Mjestu, a imanja su zaplijenjena i predana na upravu Ugarskoj komori. Do\xc5\xa1lo je do zastoja u proizvodnji, da bi se poslije 1685. sve obnovilo, i \xc4\x8dak izgradile nove visoke pe\xc4\x87i (1692. Ugarska je komora imanja u Gorskom kotaru prodala austrijskoj komori). Godine 1711. \xc4\x8cabar je pretrpio veliku elementarnu nepogodu (prolom oblaka i velike ki\xc5\xa1e), pa je osim jedne pe\xc4\x87i prakti\xc4\x8dno sve bilo onespobljeno za rad. Izvr\xc5\xa1eni su popravci, a 1719. pu\xc5\xa1tena je nova visoka pe\xc4\x87 (Plaofen). Poslovanje je bilo dosta slabo. U Brodu na Kupi je bila mala pe\xc4\x87 (\xe2\x80\x9cHabstuckofen\xe2\x80\x9d izradba \xc5\xa1ipki i \xc4\x8davala). Pe\xc4\x87 je bila visoka 3,6 metara, a ve\xc4\x87a pe\xc4\x87 nije podignuta radi tro\xc5\xa1kova dovoza ruda\xc4\x8de i ugljena. Rad u tim poduze\xc4\x87ima prestao je po\xc4\x87etkom 19. stolje\xc4\x87a. Glede \xc4\x8cabra, tamo se ponovo 1784. tra\xc5\xbeila ruda, ali je bila slabog kvaliteta.'