b"\n_START_ARTICLE_\nUkiyo-e\n_START_PARAGRAPH_\nUkiyo-e (jap. \xe6\xb5\xae\xe4\xb8\x96\xe7\xb5\xb5, \xe3\x81\x86\xe3\x81\x8d\xe3\x82\x88\xe3\x81\x88) je japanska \xc5\xa1kola slikanja koja je osnovana sredinom 16. stolje\xc4\x87a i trajala sve do kraja Edo-a, zlatnog doba japanske umjetnosti, 1868. godine. Pojam ukiyo-e u budizmu doslovno zna\xc4\x8di \xe2\x80\x9cplutaju\xc4\x87i svijet\xe2\x80\x9d, a ozna\xc4\x8dava prikaz opipljive stvarnosti. \xc4\x8cesto je naziv ukiyo-e izjedna\xc4\x8davan s temama kao \xc5\xa1to su slava, glasovitost i ljepota, dakle plutaju\xc4\x87i svijet nije bijeg iz svakodnevnog \xc5\xbeivota, ve\xc4\x87 na\xc4\x8din \xc5\xbeivljenja sam po sebi. Kasnije je pojam shva\xc4\x87en kao \xe2\x80\x9csvijet u\xc5\xbeitaka\xe2\x80\x9d._NEWLINE_Najpopularnije teme su bile kazali\xc5\xa1te, ples, i razli\xc4\x8dite vrste \xc5\xbeenske ljepote (bijin ga), od otvorene erotike do kurtizana iz visokog dru\xc5\xa1tva, pri \xc4\x8demu se nagla\xc5\xa1avaju pojedina\xc4\x8dni \xc5\xbeenski likovi i sjaj njihova kimona. Tako\xc4\x91er su prikazivali i \xc5\xbeene iz srednje klase u obavljanju svakodnevnih poslova, dok su mitolo\xc5\xa1ke i povijesne scene bile manje popularne, a pejza\xc5\xbei su bili samo pozadina sve do 19. stolje\xc4\x87a.\n_START_SECTION_\nPovijest i razvoj\n_START_PARAGRAPH_\nMir i blagostanje u razdoblju Edo (Tokugawa \xc5\xa1ogunat), razvoj bogate trgova\xc4\x8dke klase te preno\xc5\xa1enje politi\xc4\x8dke mo\xc4\x87i s Kyota na Edo (danas Tokyo) je pridonijelo stvaranju hedonisti\xc4\x8dkog dru\xc5\xa1tva \xc4\x8diji se pripadnici skupljaju oko sredi\xc5\xa1ta u\xc5\xbeitaka (kao \xc4\x8detvrti Yoshiwara u Edu, Shimabara u Kyotu, Shinmachi u Osaki) i kabuki kazali\xc5\xa1ta._NEWLINE_Nakon prvih crno-bijelih otisaka (sumizuri) Moronobua (1618.-1694.), u izradi se drvoreza uvodi crvena boja, a od 1710. nadalje i \xc5\xbeuta i zelena. Primjena nekoliko razli\xc4\x8ditih boja po\xc4\x8dinje oko 1764. godine, pri \xc4\x8demu se za svaku boju izra\xc4\x91uje po jedna drvena plo\xc4\x8da. Ovu tehniku usavr\xc5\xa1io je Suzuki Haronobu (1725.-1770.) na svojim \xe2\x80\x9cbrokatnim otiscima\xe2\x80\x9d (nishiki-e) s prikazima lijepih i otmjenih \xc5\xbeena._NEWLINE_Inovativni pristup kazali\xc5\xa1noj tematici pokazuje Katsukawa Shunsho (1726. - 1792.) koji je utro put eksperimentalizmu Katsukawe Shun'eija (1762.-1819.), \xc5\xa1koli Utagawa koju je vodio Toyokuni (1769.-1825.) te originalnim radovima Toshusaija Sharakua (djelovao 1794.-1795.)._NEWLINE_Slike \xc5\xbeanr-scena dobile su naziv \xe2\x80\x9cfuzokuga\xe2\x80\x9d jer su se usredoto\xc4\x8dile na prikaz dokolice, osjetilne u\xc5\xbeitke, pravila pona\xc5\xa1anja u dru\xc5\xa1tvu i profinjen ukus. Torii Kiyonaga (1752.-1785.) je postupnim izdubljivanjem \xc5\xbeenskog lika uspio ostvariti osjetljivu ravnote\xc5\xbeu izme\xc4\x91u svijeta stvarnosti i svijeta ma\xc5\xa1te, dok Keisai Eisen i Kitagawa Utamaro (1735.-1806.) hvataju pojedinosti \xc5\xbeivota u \xc4\x8detvrti Yoshiwara, o \xc4\x8demu svjedo\xc4\x8de prikazi arhetipske \xc5\xbeenske ljepote._NEWLINE_Katsushika Hokusai (1760.-1849.) je zapo\xc4\x8deo veliki pejza\xc5\xbeni ciklus pod nazivom Tridest \xc5\xa1est pogleda na planinu Fuji (1830.-1832.) i Stotinu pogleda na planinu Fuji (1834.-1840.), a Utagawa Hiroshige (1797.-1858.) u ciklusu Pedeset tri postaje na cesti Isto\xc4\x8dnog mora (1833.-1834.) slika krajolike kraj \xc4\x8duvene ceste koja spaja Kyoto i Edo._NEWLINE_Ukiyo-e u 19. stolje\xc4\x87u je svojim stilom u drvorezu i motivima (opu\xc5\xa1taju\xc4\x87ih \xc5\xbeanr-scena, zabave, kurtizana, pejza\xc5\xbea i veduta gradova, pogledima iz zraka, itd.) bio jako sli\xc4\x8dan francuskom impresionizmu, a njegovi umjetnici su utjecali na postimpresioniste i secesijsku dekoraciju."