b'\n_START_ARTICLE_\nPodmornice klase Holland\n_START_SECTION_\nRazvoj\n_START_PARAGRAPH_\nU\xc5\xbeivaju\xc4\x87i u svojoj veli\xc4\x8dini i nedodirljivosti, britanski Admiralitet ipak nije mogao a da barem "samo jednim okom" i s dosta sumnji\xc4\x8davosti ne gleda na to \xc5\xa1to razvijaju njihovi stoljetni pomorski neprijatelji - Francuzi, ali i kakve uspjehe u gradnji podmornica posti\xc5\xbeu Amerikanci Holland i Lake. Uskoro, u vrhu britanske mornarice sazrijeva spoznaja da bi se njihova povr\xc5\xa1inska flota mogla na\xc4\x87i u velikim problemima suo\xc4\x8dena s novim neprijateljem koji napada iznenada i neprimjetno iz tamnih morskih dubina. Zapravo, promjenu razmi\xc5\xa1ljanja u Admiralitetu potaknuli su u prvom redu britanski politi\xc4\x8dari, koji u oba doma britanskog Parlamenta nisu mogli ostati imuni na brojne upite: \xc5\xa0to to rade i grade Francuzi._NEWLINE_Nakon duljeg vije\xc4\x87anja i me\xc4\x91usobnog nadmudrivanja, me\xc4\x91u \xc4\x8dlanovima Admiraliteta odlu\xc4\x8deno je da i Velika Britanija krene u razvoj podmorni\xc4\x8darstva. Tu se pred Admiralitetom pojavio prvi pravi problem: na britanskim otocima i njenim kolonijama nije bilo ni jednog konstruktora koji bi mogao ponuditi kvalitetan podmorni\xc4\x8darski projekt - jer ga jednostavno nitko nije ni razvijao. Zbog takve situacije i trke s vremenom, britanska Vlada i Admiralitet odlu\xc4\x8duju se na kupovinu tu\xc4\x91e tehnologije i svojih prvih podmornica izvan granica svog golemog kolonijalnog imperija. Izbor je pao na SAD i njihovog konstruktora irskog podrijetla Johna Phillipa Hollanda. Ustvari, mo\xc5\xbeda najve\xc4\x87u ulogu pri dono\xc5\xa1enju takve odluke odigrao je glavni in\xc5\xbeenjer-konstruktor kraljevske mornarice, John Durston, koji je, iako protivnik podmornica, smogao snage priznati nespremnost britanske brodogradnje da konstruira tra\xc5\xbeeno plovilo. Zanimljivo je da je prva britanska narud\xc5\xbeba, potpisana u prosincu 1900. godine, izvr\xc5\xa1ena u sklopu tajnog protokola. Prava borbena vrijednost podmornica mogla je biti potvr\xc4\x91ena samo opse\xc5\xbenim programom ispitivanja. Eksperimenti s naru\xc4\x8denim podmornicama trebali su pomo\xc4\x87i Admiralitetu da procijeni njihovu pravu borbenu i operativnu vrijednost._NEWLINE_Prema odrednicama britansko-ameri\xc4\x8dkog ugovora, dogovorena je isporuka pet podmornica koje \xc4\x87e se, po projektima Hollandove Electric Boat Company (nasljednici ranije Holland Torpedo Boat Co.), licencno izgraditi u britanskom brodogradili\xc5\xa1tu Messrs Vickers, Sons & Maxim u Barrow-in-Furnessu smje\xc5\xa1tenom na zapadnoj obali Velike Britanije. Slu\xc5\xbebeni naziv prvih britanskih naru\xc4\x8denih podmornica bio je HM Submarine Torpedo Boat (podmorni\xc4\x8darski torpedni \xc4\x8damac). Prema klauzulama potpisanog me\xc4\x91udr\xc5\xbeavnog ugovora brodogradili\xc5\xa1te u Barrow- in - Furnessu izgradilo je i isporu\xc4\x8dilo prvih pet podmornica prema sljede\xc4\x87em redoslijedu:_NEWLINE_Zanimljivo je da je podmornica No. 1, koja je prva porinuta u more, posljednja u\xc5\xa1la u slu\xc5\xbebu ratne mornarice. Kompletna cijena prve britanske narud\xc5\xbebe iznosila je 175 000 funti, odnosno 35 000 funti po komadu. Kad su sve podmornice bile isporu\xc4\x8dene mornarici, Admiralitet je na osobno inzistiranje torpednog specijalista kapetana Rogera Bacona dodijelio ispitnom podmorni\xc4\x8darskom skvadronu jednu torpiljarku (HMS Hazard), koja je trebala igrati ulogu broda-matice. U tehni\xc4\x8dkom smislu, prve britanske podmornice bile su gotovo identi\xc4\x8dne Hollandovoj podmornici Adder. Ustvari, tehni\xc4\x8dka specifikacija ovog Hollandovog modela za britansku su narud\xc5\xbebu bile pone\xc5\xa1to pobolj\xc5\xa1ane - ali samo na papiru. Tijekom probnih plovidbi i testiranja podmornica ustanovit \xc4\x87e se da su tra\xc5\xbeene tehni\xc4\x8dke performanse na ovoj Hollandovoj konstrukciji jo\xc5\xa1 uvijek nedosti\xc5\xbene.\n_START_SECTION_\nDizajn\n_START_PARAGRAPH_\nS dana\xc5\xa1njeg gledi\xc5\xa1ta, bile su to vrlo jednostavne, jednotrupne podmornice deplasmana 113 odnosno 122 tone. Nepropusnost trupa podmornice bila je ispitana punjenjem vode i njezinim tla\xc4\x8denjem na pritisak od 3,5 bara. Odlikovale su se zadovoljavaju\xc4\x87om podvodnom upravljivo\xc5\xa1\xc4\x87u, ali i relativno slabim manevarskim osobinama u povr\xc5\xa1inskoj plovidbi, pogotovo po uzburkanom moru, kada je stabilnost podmornica bila ozbiljno ugro\xc5\xbeena._NEWLINE_Posadu podmornice \xc4\x8dinilo je ukupno sedam (rje\xc4\x91e osam) podmorni\xc4\x8dara. Propulzija podmornice bila je izvedena preko jednog \xc4\x8detverotaktnog benzinskog Otto motora (ameri\xc4\x8dke proizvodnje), koji je slu\xc5\xbeio za povr\xc5\xa1insku plovidbu i punjenje elektri\xc4\x8dne baterije, te jednog elektri\xc4\x8dnog motora za podvodnu plovidbu. Benzinski motor mogao je razviti snagu od 160 KS, dok je elektri\xc4\x8dni motor mogao razviti 74 KS. Elektri\xc4\x8dni motor crpio je struju iz elektri\xc4\x8dne baterije koja se sastojala od 60 \xc4\x8dlanaka kapaciteta 1840 Ah. Snaga se preko mehani\xc4\x8dke spojke prenosila direktno (bez reduktora) na jednu osovinu na koju je bio montiran \xc4\x8detverokraki propeler fiksnog koraka. Upu\xc4\x87ivanje glavnog benzinskog motora u pogon obavljalo se pomo\xc4\x87u elektri\xc4\x8dnog motora i njegove baterije. U dva tanka za gorivo moglo se ukrcati otprilike 1890 litara benzina, \xc5\xa1to je bilo dovoljno za doplov podmornice od 250 NM brzinom od 8 \xc4\x8dv u povr\xc5\xa1inskoj plovidbi._NEWLINE__NEWLINE_Hollandove podmornice bile su opremljene s tri okomite cijevi, koje su slu\xc5\xbeile za dobavu svje\xc5\xbeeg zraka u podmornicu, za ventilaciju baterijskog prostora te za potrebe benzinskog motora. Bez sigurnosnih vodonepropusnih pregrada, oskudne ventilacije i uz stalna benzinska isparenja, ove podmornice bile su iznimno opasne za svoje posade. Uz sve te opasnosti, uska i klaustrofobi\xc4\x8dna, slabo osvijetljena unutra\xc5\xa1njost bez ugra\xc4\x91enih le\xc5\xbeajeva za odmor i bez najprimitivnijeg oblika toaleta bila je iznimno nehumana radna okolina. Niski ulazni toranj s minijaturnim otvorima, koji su trebali slu\xc5\xbeiti za povr\xc5\xa1insku navigaciju, ali i kao svjetlarnik, bio je nepuni metar visoko iznad vodene linije pa je pri svakom imalo ve\xc4\x87em valu prijetila opasnost od nalijevanja mora i plavljenja podmornice. Zbog toga se poslije moralo pribje\xc4\x87i konstrukcijskom zahvatu modifikacije i povi\xc5\xa1enja kontrolnog tornji\xc4\x87a iznad trupa podmornice. Ta preinaka je prvo izvedena na podmornici No.1 a zatim redom i na svima ostalima kako su bile zavr\xc5\xa1avane na navozima brodogradili\xc5\xa1ta u Barrowsu. Povi\xc5\xa1eni toranj podmornice imao je ukomponiran te\xc5\xa1ki poklopac glavnog ulaza u podmornicu promjera 82 cm. Magnetni kompas je morao biti smje\xc5\xa1ten u posebnoj vodonepropusnoj komori izvan trupa podmornice jer u to vrijeme jo\xc5\xa1 nisu bili rije\xc5\xa1eni problemi s njegovim ispravnim radom unutar velikih \xc4\x8deli\xc4\x8dno-magneti\xc4\x8dnih masa. _NEWLINE_Kad je podmornica bila u podvodnoj plovidbi, kompas je bio vidljiv uz pomo\xc4\x87 posebno konstruiranog kormilarskog periskopa, koji je imao ugra\xc4\x91eno osvjetljenje pomo\xc4\x87u elektri\xc4\x8dne \xc5\xbearulje. Navigacijski periskop, koji je konstruirao kapetan Reginald Bacon, bio je ugra\xc4\x91en iza glavnog ulaza u podmornicu i njegov glavni problem je bila iskrivljena slika. Ukoliko je slika povr\xc5\xa1inskog objekta bila prevrnuta naopako, zapovjednik je znao da se gledani objekt nalazi po krmi podmornice itd. Slike objekata po lijevom i desnom boku podmornice tako\xc4\x91er su bile nerealne jer se lijeva strana vidjela kao desna i obratno. Osim toga, periskop je morao biti dodatno u\xc4\x8dvr\xc5\xa1\xc4\x87en \xc4\x8deli\xc4\x8dnim sajlama radi osiguranja potrebne krutosti njegove konstrukcije._NEWLINE_Procedure zaranjanja bile su prili\xc4\x8dno opse\xc5\xbene i trajale su i preko desetak minuta da bi se podmornica spustila na periskopsku dubinu. Dizajn prvih britanskih podmornica Hollandova tipa bio je daleko od idealnog: odlikovao se malom longitudinalnom (uzdu\xc5\xbenom) stabilno\xc5\xa1\xc4\x87u i malom rezervom uzgona od nekih 8,2%. Zbog konstrukcije ovih plovila sve podmornice ovog tipa naginjale su nekontroliranom pram\xc4\x8danom zaronu jer nisu raspolagale horizontalnim kormilom dubine. Uzdu\xc5\xbeni trim Hollandovih podmornica ostvarivao se prepumpavanjem vodenog balasta iz krmenih u pram\xc4\x8dane balastne tankove i obratno. Potrebni komprimirani zrak osiguravao je ugra\xc4\x91eni kompresor, \xc5\xa1to ga je mogao pogoniti benzinski motor, ali i elektromotor. Komprimirani zrak se tla\xc4\x8dio na tlak od 138 bara (2000 psi), a kapacitet boca za komprimirani zrak iznosio je 1,925 m\xc2\xb3 (69 stopam \xc2\xb3). Za potrebe ispaljivanja torpeda i pirenja balastnih tankova pri izronu podmornice komprimirani zrak se reducirao na tlak od ~3,5 bara (50 psi) odnosno 0,75 ~ 1,4 bara (10-20 psi ).\n_START_SECTION_\nNaoru\xc5\xbeanje\n_START_PARAGRAPH_\nNaoru\xc5\xbeanje prvih britanskih podmornica \xc4\x8dinio je borbeni komplet od dva Whiteheadova torpeda, koja su se komprimiranim zrakom od 5 bara mogla ispaliti kroz pram\xc4\x8danu torpednu cijev kalibra 356 mm. Torpedna cijev nalazila se na dubini od 60 cm ispod konstrukcijske vodene linije. Bila je opremljena sigurnosnim poklopcem i specijalnim protueksplozivnim zatvara\xc4\x8dem. Nakon ispaljenja torpeda, usta cijevi su se zatvarala, a voda iz nje bi se posebnim drena\xc5\xbenim sustavom odvodila u glavni balastni tank._NEWLINE_Najve\xc4\x87a dubina do koje je zaronila neka od prvih britanskih podmornica iznosila je 78 feeta (gotovo 20 m), do koje je (slu\xc4\x8dajno) zaronila podmornica No.2 kada je u pram\xc4\x8dani balastni tank gre\xc5\xa1kom bilo ukrcano previ\xc5\xa1e vode. Ispitivanja podmornica zapo\xc4\x8dela su odmah, \xc4\x8dim je prva od podmornica bila dostupna mornarici - prvo u akvatoriju samog brodogradili\xc5\xa1ta u Barrow-in-Furnessu, a kasnije u Irskom moru. Program ispitivanja i nu\xc5\xbenih preinaka na osnovnom projektu protegao se gotovo godinu dana. Unato\xc4\x8d svim nedostacima, podmornice su izazvale veliko odu\xc5\xa1evljenje u britanskim pomorskim krugovima, ali i kod rijetkih pojedinaca u samom vrhu Admiraliteta. Posebno se to odnosi na vje\xc5\xbebu bojevog torpednog ga\xc4\x91anja na otvorenom moru kod Walney Islanda, kada je pogo\xc4\x91en zadani cilj dimenzija 45x5 m i \xc4\x8diji je gornji rub bio tek jedan metar iznad povr\xc5\xa1ine. Zanimljivo je da je torpedno ga\xc4\x91anje izvedeno prema simuliranim ratnim uvjetima, pri kojima se podmornica pribli\xc5\xbeavala svom cilju u podvodnoj plovidbi s dopu\xc5\xa1tena tri izrona radi zahvata cilja, od kojih nijedan nije smio biti dulji od 60 sekundi.\n_START_SECTION_\nPovijest uporabe\n_START_PARAGRAPH_\nUo\xc4\x8deni nedostaci ispravljani su u hodu, \xc5\xa1to je i utjecalo da prvoizgra\xc4\x91ena podmornica No.1 u\xc4\x91e posljednja u slu\xc5\xbebu mornarice. Prvom britanskom podmorni\xc4\x8darskom skvadronu ili, bolje re\xc4\x8deno, prvoj podmorni\xc4\x8darskoj flotili, kao baza odre\xc4\x91ena je luka Portsmouth odnosno njezin vojni dio Fort Blockhouse. Obuka prvih britanskih podmorni\xc4\x8dara bila je povjerena ameri\xc4\x8dkom podmorni\xc4\x8darskom asu, kapetanu Cableu - koji je do tada na podmornicama Hollandova tipa ostvario vi\xc5\xa1e od 2500 zarona. U britanskim mornarima i \xc4\x8dasnicima na\xc5\xa1ao je vrlo marljive i zahvalne u\xc4\x8denike. Kapetan Reginald Bacon, veliki pobornik podmornica, imenovan je za prvog inspektora britanskih podmorni\xc4\x8darskih snaga. Prve britanske tzv. Hollandove podmornice bile su, jednom rije\xc4\x8dju, vrlo skromnih mogu\xc4\x87nosti. Njihove tehni\xc4\x8dke karakteristike i takti\xc4\x8dke mogu\xc4\x87nosti dopu\xc5\xa1tale su britanskoj mornarici da ih uporabi za samo dvije zada\xc4\x87e: blisku za\xc5\xa1titu britanskih luka i sidri\xc5\xa1ta te za obuku budu\xc4\x87ih podmorni\xc4\x8dara. U slu\xc5\xbebi mornarice ove podmornice su se zadr\xc5\xbeale punih desetak godina. Podmornica No.1 kori\xc5\xa1tena je kao vje\xc5\xbebovna podmornica u PB Fort Blockhouse sve do 1913. godine, kada je prodana u staro \xc5\xbeeljezo. Za vrijeme tegljenja do rezali\xc5\xa1ta u Portsmouthu do\xc5\xa1lo je do prekida teglja i njezina potonu\xc4\x87a. Prona\xc4\x91ena je tek 1981. godine, izvu\xc4\x8dena na suho i nakon rekonstrukcije postavljena kao jedan od najva\xc5\xbenijih eksponata u podmorni\xc4\x8darskom muzeju u Gosportu._NEWLINE__NEWLINE_Podmornice No.2 i No.3 prodane su i izrezane kao staro \xc5\xbeeljezo u listopadu 1913. Podmornica No.4 potonula je 3. rujna 1912., ali je ne\xc5\xa1to kasnije podignuta s morskog dna. Minimalno je popravljena i kori\xc5\xa1tena kao meta za ga\xc4\x91anje sve do 1914. godine, kada je potopljena. Podmornica No.5 slu\xc5\xbeila je u sastavu Prve flotile podmornica u PB Fort Blockhouse sve dok nije bila izbrisana iz flotne liste po\xc4\x8detkom kolovoza 1912. Potonula je za vrijeme tegljenja u rezali\xc5\xa1te 8. kolovoza 1912._NEWLINE__NEWLINE_Prve britanske podmornice nisu do\xc5\xbeivjele borbene aktivnosti 1. svjetskog rata.'