b'\n_START_ARTICLE_\nSamostan sv. Stjepana pod borovima\n_START_PARAGRAPH_\nSamostan sv. Stjepana pod borovima (lat. Sanctus Stephanus sub pinis ili de pinis), nekada\xc5\xa1nji mu\xc5\xa1ki benediktinski samostan koji se u pro\xc5\xa1losti nalazio izvan grada Splita, na poluotoku Sustipan. Izgra\xc4\x91en je nad ostacima rimske ranokr\xc5\xa1\xc4\x87anske bazilike. Iako izvan gradskih bedema, pripadao je gradu Splitu, a njegovi su redovnici i opati u\xc5\xbeivali osobit ugled i veliko po\xc5\xa1tovanje u gradu.\n_START_SECTION_\nPovijest\n_START_PARAGRAPH_\nSamostan sv. Stjepana Prvomu\xc4\x8denika (poznatiji kao samostan sv. Stjepana "pod borovima") spominje se prvi put u izvorima oko 1020. godine, no iz isprave se i\xc5\xa1\xc4\x8ditava da je samostan postojao i u ranijim vremenima._NEWLINE_Ugledni Spli\xc4\x87ani su \xc4\x8desto darivali samostan i povla\xc4\x8dili se u njega iz svjetovnog \xc5\xbeivota. Oko 1060. godine postao je \xc4\x8crne, sin biv\xc5\xa1eg splitskog priora Prestancija, redovnik tog samostana. U to vrijeme opat je bio sin priora Crnog, Dabro._NEWLINE_Godine 1069. darovao je hrvatski kralj Petar Kre\xc5\xa1imir IV. (\xe2\x80\xa0 1074.), na zamolbu splitskog nadbiskupa Lovre (\xe2\x80\xa0 1099.) i opata Gisilberta, samostanu sv. Stjepana mjesto za mlin blizu crkve sv. Petra na solinskom teritoriju._NEWLINE_Hrvatski vojvoda (dux) Stjepan (\xe2\x80\xa0 1090./91.), ne\xc4\x87ak hrvatskog kralja Petra Kre\xc5\xa1imira IV., odrekao se prava na hrvatsko prijestolje u korist bana Zvonimira (\xe2\x80\xa0 1089.) i povukao se 1078. godine u samostan sv. Stjepana na Sustipanu. Nakon smrti kralja Zvonimira, Stjepan je ipak stupio na hrvatsko prijestolje i tada je darovao samostanu kraljevski teritorij u Raduni._NEWLINE_Po\xc4\x8detkom 13. stolje\xc4\x87a splitski gra\xc4\x91ani Rako i supruga mu Elizabeta darovali su marjansku crkvu sv. Nikole na Gori opatu Bogdanu te je ona do raspu\xc5\xa1tanja samostana dio benediktinskog posjeda._NEWLINE_Od 14. stolje\xc4\x87a samostan je povremeno davan na u\xc5\xbeivanje (komendu) pojedinim klericima. Godine 1445. dao je papa opatiju splitskom nadbiskupu Lovri koji je popravio samostan i samostansku ku\xc4\x87u uz crkvu sv. Mihovila na splitskoj obali. Me\xc4\x91utim, u to vrijeme u samostan u nije vi\xc5\xa1e bilo redovnika i otada je samostan slu\xc5\xbeio kao komenda. Ti komendatori imali su ponekad i naslov opata sv. Stjepana. Zadnji je bio neki sve\xc4\x87enik Bonerio koji je umro 1700. godine i tada je cjelokupnu imovinu samostana preuzelo novo nadbiskupsko sjemeni\xc5\xa1te._NEWLINE_Godine 1814. je na mjestu zapu\xc5\xa1tenog i uru\xc5\xa1enog samostana sagra\xc4\x91ena \xc5\xbeupna crkva sv. Stjepana Prvomu\xc4\x8denika, u \xc4\x8dije su dijelove ugra\xc4\x91ene spolije iz propalog benediktinskog samostana. Godine 1820. ustupilo je Nadbiskupsko sjemeni\xc5\xa1te samostan i poluoto\xc4\x8di\xc4\x87 splitskoj op\xc4\x87ini, koja je poru\xc5\xa1ila ostatke samostana oko nove crkvice i izgradila gradsko groblje.'