b"\n_START_ARTICLE_\nKomunisti\xc4\x8dka partija Italije\n_START_SECTION_\nOsnutak\n_START_PARAGRAPH_\nKorijeni stranke bili su ve\xc4\x87 u Komunisti\xc4\x8dkoj sekciji (za Italiju) - Komunisti\xc4\x8dke Internacionale (znane kao Kominterna) iz 1912._NEWLINE__NEWLINE_Slu\xc5\xbebeno je Komunisti\xc4\x8dka partija Italije utemeljena u Livornu 21. sije\xc4\x8dnja 1921., od grupe nezadovoljnika nakon raspada Talijanske socijaliti\xc4\x8dke partije. Raskol se dogodio za vrijeme kongresa stranke u Livornu, - kad je stranka odbila Kominternin zahtjev da iz svojih redova izbaci reformiste. Zbog tog se dio \xc4\x8dlanova stranke oko torinskog glasila L'Ordine Nuovo koju je predvodio Antonio Gramsci uz kulturaliste predvodene od Angela Tasce udru\xc5\xbeio s Komunisti\xc4\x8dkom sekcijom iz Kominterne i osnovao novu stranku.\n_START_SECTION_\nIme\n_START_PARAGRAPH_\nKominterna, je u to vrijeme bila organizirana kao jedinstvena svjetska stranka po lenjinisti\xc4\x8dkim na\xc4\x8delima._NEWLINE__NEWLINE_Zbog tog je slu\xc5\xbebeno ime stranke bilo Komunisti\xc4\x8dka partija Italije, Sekcija Komunisti\xc4\x8dke Internacionale, to ime je zadr\xc5\xbeano sve do raspu\xc5\xa1tanja Kominterne 1943.,- tad se stranka uzela novo ime Talijanska komunisti\xc4\x8dka partija (Partito Comunista Italiano, akronim: PCI). Kratica PCI se stala upotrebljavati od 1924. - 1925. , a stranku su u skladu sa tada\xc5\xa1njim internacionalistickim tendencijama naj\xc4\x8de\xc5\xa1\xc4\x87e zvali samo - partija.\n_START_SECTION_\nProgram\n_START_PARAGRAPH_\nPCI je ispo\xc4\x8detka djelovala kao Sekcija Kominterne, sa potpuno istim programom i strana\xc4\x8dkom taktikom, koji Kominterna usvojila na svom II. Kongresu u Moskvi 1920. To je bio jezgrovit program u svega deset to\xc4\x8daka, koji je po\xc4\x8dinjao od konstatacije o katastrofi\xc4\x8dnoj prirodi - kapitalizma i potrebi ru\xc5\xa1enja takve dr\xc5\xbeave, posve uskladen sa programom Komunisti\xc4\x8dke partije SSSR-a . Nakon Lenjinove smrti, stranka se sve vi\xc5\xa1e stala okretati - doma\xc4\x87im talijanskim temama i problemima.\n_START_SECTION_\nBolj\xc5\xa1evizacija stranke\n_START_PARAGRAPH_\nOd 1923., otpo\xc4\x8dela su uhi\xc4\x87ivanja \xc4\x8dlanova stranke pod optu\xc5\xbebom za tajno djelovanje na ru\xc5\xa1enju dr\xc5\xbeave. Time su osobito bili izlo\xc5\xbeeni - \xc4\x8dlanovi ve\xc4\x87inskog Bordiginog krila (ljevi\xc4\x8darskog), a vlast u stranci je postupno prelazila u ruke strana\xc4\x8dke manjine - centra koji je bio \xc4\x8dvr\xc5\xa1\xc4\x87e vezan uz Moskvu. Tako da je od 1924.-1925., otpo\xc4\x8deo proces bolj\xc5\xa1evizacije stranke i \xc4\x8dvrsto vezanje uz politiku Kominterne i Moskve._NEWLINE_Strana\xc4\x8dko glasilo L\xe2\x80\x99Ordine Nuovo uga\xc5\xa1eno je 1922., a naslijedila ga je od 1924. L'Unit\xc3\xa0, koju je uredivao Gramsci. Strana\xc4\x8dka frakcija - radikalne ljevice, izdavala je svoje glasilo Bilan (teorijski \xc4\x8dasopis koji je izlazio mjese\xc4\x8dno)._NEWLINE_Strana\xc4\x8dki \xc4\x8delnici Bordiga i Gramsci, uhi\xc4\x87eni su 1926. i zato\xc4\x8deni na usamljeni oto\xc4\x8di\xc4\x87 Ustica. Novi lider postao je Palmiro Togliatti koji je izabran za generalnog sekretara 1927. godine. Veliki doga\xc4\x91aj bilo je izbacivanje Bordige iz stranke 1930., pod optu\xc5\xbebom da je trockist."