b'\n_START_ARTICLE_\nSaturn V\n_START_PARAGRAPH_\nSaturn V (izgovara se kao "Saturn pet") je bio ameri\xc4\x8dka potro\xc5\xa1na raketa koju je koristila NASA izme\xc4\x91u 1967. i 1973. Trostupanjska, pogonjena teku\xc4\x87im gorivom, raketa za dizanje te\xc5\xa1kih tereta , razvijena je kako bi podr\xc5\xbeavala Apollo program za ljudsko istra\xc5\xbeivanje Mjeseca, a kasnije je kori\xc5\xa1ten za lansiranje Skylab-a, prve ameri\xc4\x8dke svemirske stanice. Saturn V lansiran je 13 puta iz Kennedyjevog svemirskog centra na Floridi bez gubitka posade ili tereta. Saturn V ostaje najvi\xc5\xa1a, najte\xc5\xbea i najmo\xc4\x87nija raketa ikada dovedena u operativni status do 2017. godine i dr\xc5\xbei rekord o najte\xc5\xbeem teretnom optere\xc4\x87enju i najve\xc4\x87em kapacitetu tereta za nisku Zemljinu orbitu (LEO) od 140.000 kg (310.000 lb), koji je uklju\xc4\x8divao tre\xc4\x87i stupanj rakete i neizgoreno gorivo koji je potreban za slanje Apollo zapovjedni\xc5\xa1tva / servisnog modula i lunarnog modula na Mjesec._NEWLINE_Najve\xc4\x87i proizvodni model obitelji Saturn rakete, Saturn V, dizajniran je pod vodstvom Wernhera von Brauna i Arthura Rudolpha u Marshallovom svemirskom letu u Huntsvilleu, Alabama, s Boeingom, Sjevernoameri\xc4\x8dkim zrakoplovstvom, Douglasom i IBM-om kao vode\xc4\x87im izvo\xc4\x91a\xc4\x8dima._NEWLINE_Do danas, Saturn V ostaje jedino lansirno vozilo za lansiranje misija za no\xc5\xa1enje ljudi izvan niske orbite Zemlje. Ukupno je izgra\xc4\x91eno 15 vozila koja su sposobna za let, ali ih je samo 13 letjelo. Dodatna tri vozila izra\xc4\x91ena su za potrebe ispitivanja na zemlji. Na Mjesec je poslano ukupno 24 astronauta, od kojih su tri poslana dvaput, u \xc4\x8detiri godine u razdoblju od prosinca 1968. do prosinca 1972. godine.\n_START_SECTION_\nPovijesne prilike\n_START_PARAGRAPH_\nPodrijetlo Saturn V rakete po\xc4\x8dinje s dovo\xc4\x91enjem Wernhera von Brauna zajedno sa oko sedam stotina njema\xc4\x8dkih raketnih in\xc5\xbeenjera i tehni\xc4\x8dara u Sjedinjene Ameri\xc4\x8dke Dr\xc5\xbeave u Operaciji Paperclip, programa koji je u kolovozu 1946. godine odobrio predsjednik Truman radi \xc5\xbeetve njema\xc4\x8dkih raketnih stru\xc4\x8dnjaka, da bi SAD-u dali bolji polo\xc5\xbeaj na rubu hladnog rata, kroz razvoj IRBM i interkontinentalnih balisti\xc4\x8dkih raketa (ICBM). Bilo je poznato da \xc4\x87e ameri\xc4\x8dki suparnik, Sovjetski savez, tako\xc4\x91er poku\xc5\xa1ati osigurati neke od Nijemaca._NEWLINE_Von Braun je stavljen u diviziju dizajna vojske zbog svoje prethodne izravne uklju\xc4\x8denosti u stvaranje raketa V-2. Izme\xc4\x91u 1945. i 1958. godine njegov je rad bio ograni\xc4\x8den na preno\xc5\xa1enje ideja i metoda iza V-2 ameri\xc4\x8dkim in\xc5\xbeenjerima. Unato\xc4\x8d Von Braunovim brojnim \xc4\x8dlancima o budu\xc4\x87nosti svemirskih raketa, ameri\xc4\x8dka je vlada nastavila financirati zrakoplovstvo i mornari\xc4\x8dke raketne programe za testiranje svojih Vanguard raketa unato\xc4\x8d brojnim skupim kvarovima. Tek nakon sovjetskog lansiranja Sputnika 1 na R-7 ICBM, koji je mogao nositi termonuklearnu bojnu glavu do SAD-a, su vojska i vlada po\xc4\x8dele poduzimati ozbiljne korake prema stavljanju Amerikanaca u svemir. Kona\xc4\x8dno, okrenuli su se von Braunu i njegovu timu koji je tijekom ovih godina stvorio i eksperimentirao s serijom raketa Jupiter. Juno I bio je raketa koja je u sije\xc4\x8dnju 1958. lansirala prvi ameri\xc4\x8dki satelit, a dio je posljednjeg poku\xc5\xa1aja plana NACA-e (prethodnika NASA-e) da se dobije bolja pozicija u svemirskoj utrci. Serija raketa Jupiter bila je jo\xc5\xa1 jedan korak u von Braunovom putu prema Saturnu V, kasnije nazvav\xc5\xa1i prvu seriju "djeca Saturn-a".\n_START_SECTION_\nRazvoj\n_START_PARAGRAPH_\nDizajn Saturn V-a proizlazi iz nacrta serije raketa Jupiter. Kako je uspjeh serije Jupiter postao o\xc4\x8digledan, pojavila se serija Saturn.\n_START_SECTION_\nOd C-1 do C-4\n_START_PARAGRAPH_\nIzme\xc4\x91u 1960. i 1962. godine, Marshall Space Flight Centar (MSFC) osmislio je niz Saturn raketa koje se mogu koristiti za razli\xc4\x8dite misije u orbiti Zemlje ili |Lunarne Misije._NEWLINE_C-1 je razvijen u Saturn I, a C-2 raketa je odba\xc4\x8dena rano u postupku dizajna u korist C-3, koji je namjeravao koristiti dva F-1 Motora na svom prvom stupnju, \xc4\x8detiri motora J-2 za njegov drugi stupanj i S-IV stupanj koji bi koristio \xc5\xa1est RL10 motora ._NEWLINE_NASA je planirala koristiti C-3 kao dio koncepta Earth Earth Orbit Rendezvous (EOR), s najmanje \xc4\x8detiri ili pet lansiranja potrebnih za jednu lunarnu misiju. Ali MSFC je ve\xc4\x87 planirao jo\xc5\xa1 ve\xc4\x87u raketu, C-4, koja bi koristila \xc4\x8detiri F-1 motora na svom prvom stupnju, pro\xc5\xa1ireni drugi stupanj C-3 i S-IVB, stupanj sa jednim J-2 motorom, kao tre\xc4\x87im stupnjem. C-4 bi trebao samo dva lansiranja za obavljanje lunarne misije tipa EOR.\n_START_SECTION_\nC-5\n_START_PARAGRAPH_\nDana 10. sije\xc4\x8dnja 1962. NASA je objavila planove za izgradnju C-5. Trostupanjska raketa bi se sastojale od: prvog stupnja S-IC, s pet F-1 motora; Drugog stupnja S-II s pet J-2 motora; I S-IVB tre\xc4\x87eg stupnja, s jednim J-2 motorom. C-5 je dizajniran za kapacitet nosivosti 41,000 kg na Mjesec._NEWLINE_C-5 je bio podvrgnut ispitivanju komponenata \xc4\x8dak i prije nego \xc5\xa1to je izgra\xc4\x91en prvi model. Tre\xc4\x87i stupanj S-IVB se koristio kao drugi stupanj za C-IB, koji je poslu\xc5\xbeio za dokazivanje koncepta i izvedivosti za C-5, kao i za podatke o letu koji su klju\xc4\x8dni za razvoj C-5. Umjesto da prolazi kroz testiranje za svaku glavnu komponentu, C-5 bi se testirali na na\xc4\x8din da prvi test leta rakete uklju\xc4\x8diva potpune verzije sva tri stupnja rakete. Ispitivanjem svih komponenti odjednom, potrebno je mnogo manje testnih letova prije pokretanja lansiranja._NEWLINE_C-5 je potvr\xc4\x91en kao NASA-in izbor za Apollo program po\xc4\x8detkom 1963., a nazvan je Saturn V. C-1 postao je Saturn I i C- 1B je postao Saturn IB. Von Braun je vodio ekipu u Marshall Space Flight Centru u izgradnji vozila sposobnog za lansiranje letjelice na putu prema Mjesecu. Prije no \xc5\xa1to su se preselili pod jurisdikciju NASA-e, von Braunov tim je ve\xc4\x87 po\xc4\x8deo raditi na pobolj\xc5\xa1anju potiska, stvaraju\xc4\x87i manje slo\xc5\xbeen operativni sustav i osmi\xc5\xa1ljavaju\xc4\x87i bolje mehani\xc4\x8dke sustave. Tijekom ovih izmjena do\xc5\xa1lo je do odluke o odbacivanju jednomotornog dizajna V-2 i tim se preselio na dizajn vi\xc5\xa1estrukih motora. Saturn I i IB su odra\xc5\xbeavali ove promjene, ali nisu bili dovoljno veliki da bi poslali letjelicu na Mjesec. Ovi dizajni su ipak pru\xc5\xbeili ko osnova na kojoj NASA mo\xc5\xbee odrediti njezinu najbolju metodu koja bi vodila prema slijetanju \xc4\x8dovjeka na Mjesec._NEWLINE_Kona\xc4\x8dni dizajn Saturn V imao je nekoliko klju\xc4\x8dnih zna\xc4\x8dajki dizajna. In\xc5\xbeenjeri su utvrdili da su najbolji motori F-1 upareni s novim sustavom propulzije vodika koji se zove J-2, \xc5\xa1to je omogu\xc4\x87ilo optimalnu konfiguraciju Saturn C-5. Do 1962. godine NASA je dovr\xc5\xa1ila svoje planove za nastavak s von Braunovim dizajnom Saturn-a, i Apollo svemirski program je dobio na brzini. _NEWLINE_Dovr\xc5\xa1etkom konfiguracije, NASA je usmjerila pozornost na profile misije. Unato\xc4\x8d nekoj kontroverzi, spajanje u lunarnoj orbiti za lunarni modul odabrana je umjesto orbitalnog spajanja oko Zemlje. Pitanja kao \xc5\xa1to je vrsta ubrizgavanja goriva, potrebna koli\xc4\x8dina goriva za takvo putovanje , i procesi proizvodnje raketa su izpolirani, a odabrani su nacrti za Saturn V. Stupnjeve rakete je dizajnirao von Braunov Marshall Space Flight Center u Huntsvilleu, a vanjski su izvo\xc4\x91a\xc4\x8di odabrani za gradnju: Boeing (S-IC), North American Aviation (S-IIB, S-II), Douglas Aircraft i IBM.\n_START_SECTION_\nTehnologija\n_START_PARAGRAPH_\nVeli\xc4\x8dina i nosivost Saturn-a V je nadma\xc5\xa1ila sve ostale rakete koje su do tada uspje\xc5\xa1no letjele. Sa Apollo svemirskom kapsulom na vrhu, bio je visok 111 metara,a bez stabilizatora je bio promjera 10 metara. Potpuno napunjen gorivom, Saturn V je te\xc5\xbeio 2,950 tona i imao je kapacitet za podizanje tereta u nisku Zemljinu orbitu koji je izvorno procijenjen na 118,000 kg, ali je dizajniran za slanje najmanje 41,000 Kg na Mjesec. Kasnije nadogradnje pove\xc4\x87ale su taj kapacitet; Tijekom posljednje tri Apollo lunarne misije, lanirano je oko 140.000 kg u LEO i poslano 48.600 kg na Mjesec. Sa visinom od 111 m, Saturn V bio je 18 m vi\xc5\xa1i od Kipa Slobode od zemlje do baklje, a 15 m vi\xc5\xa1i od sata Big Ben._NEWLINE_Nasuprot tome, raketa Mercury-Redstone koju se rabilo za misiju Freedom 7, leta prvog amerikanca u svemir bila je ne\xc5\xa1to manje od 3,4 metra du\xc5\xbea od stupnja S-IVB i davala je manji potisak na razini mora (350 KN) od rakete Launch Escape System-a (Sustav za hitnu evakuaciju) (potiska razine mora od 667 kN montiran na vrhu Apollo Komandnog Modula._NEWLINE_Saturn V je prvenstveno osmislio Marshall Space Flight Center u Huntsville-u, Alabama, iako su brojni glavni sustavi, uklju\xc4\x8duju\xc4\x87i propulziju, projektirani od strane kooperanata. Koristio je mo\xc4\x87ne nove rakete F-1 i J-2 za pogon. Kada su testirani, ovi motori razbili su prozore obli\xc5\xbenjih ku\xc4\x87a. Dizajneri su rano odlu\xc4\x8dili poku\xc5\xa1ati iskoristiti \xc5\xa1to vi\xc5\xa1e tehnologije iz Saturn I programa \xc5\xa1to je vi\xc5\xa1e mogu\xc4\x87e. Slijedom toga, tre\xc4\x87i stupanj Saturn V S-IVB-500 temelji se na S-IVB-200 drugom stupnju Saturn IB. Instrumentalna jedinica koja je kontrolirala Saturn V djelila je zajedni\xc4\x8dke karakteristike s onom koju je imao u sebi Saturn IB._NEWLINE_Nacrti i drugi planovi Saturn-a V dostupni su na mikrofilmu u Marshall Space Flight Centru.\n_START_SECTION_\nStupnjevi\n_START_PARAGRAPH_\nSaturn V se sastojao od tri stupnja - prvog stupnja S-IC-a, drugog stupnja S-II i tre\xc4\x87eg stupnja S-IVB - i instrumentalne jedinice. Sva tri stupnja koristila su teku\xc4\x87i kisik (LOX) kaoOksidator. Prvi stupanj koristio je RP-1 za gorivo, dok su drugi i tre\xc4\x87i stupanj koristili teku\xc4\x87i vodik (LH2). Gornji stupnjevi tako\xc4\x91er su koristili male motore sa krutim gorivom koji su pomogli odvojiti stupnjeve tijekom lansiranja i kako bi se osiguralo da se teku\xc4\x87e gorivo u pravilnom polo\xc5\xbeaju povu\xc4\x8de u crpke.\n_START_SECTION_\nS-IC prvi stupanj\n_START_PARAGRAPH_\nS-IC je sagradila tvrtka Boeing u Michoud Assembly Facility, gdje su kasnije sastavljani i vanjski spremnici Space Shuttle-a od strane Lockheed Martin-a. Ve\xc4\x87ina mase od 2000 tona pri lansiranju je RP-1 gorivo s LOX kao oksidatorom. S-IC je bio visok 42m i 10m u promjeru, i stvarao 34,000kN potiska. S-IC stupanj je imao suhu te\xc5\xbeinu od 131 tone i potpuno napunjen gorivom pri lansiranju je imao ukupnu masu od 2300 tona. Pokretali su ga pet motora Rocketdyne F-1,s \xc4\x8detiri motora raspore\xc4\x91ena na kvadratu, a peti u sredini). Sredi\xc5\xa1nji motor dr\xc5\xbean je u fiksnom polo\xc5\xbeaju, Dok su \xc4\x8detiri vanjska motora mogla biti hidrauli\xc4\x8dni okretana kako bi upravljao raketom. U letu je sredi\xc5\xa1nji motor isklju\xc4\x8den oko 26 sekundi prije valjskih motora za ograni\xc4\x8davanje akceleracije. Tijekom lansiranja, S-IC je imao upaljene motore 168 sekundi (paljenje se dogodilo oko 8,9 sekundi prije poljetanja) i pri zaustavljanju motora, vozilo je bilo na nadmorskoj visini od oko 67 km, i 93 km niz vjetar i kretao se oko 2300 m/s.\n_START_SECTION_\nS-II drugi stupanj\n_START_PARAGRAPH_\nS-II je sagradio North American Aviation na Seal Beach, California. Koriste\xc4\x87i  teku\xc4\x87i vodik i teku\xc4\x87i kisik, imao je pet motora Rocketdyne J-2 u sli\xc4\x8dnom sklopu kao S-IC, tako\xc4\x91er pomo\xc4\x87u vanjskih motora za kontrolu. S-II je bio visok 24,87 m s promjerom 10 m, identi\xc4\x8dan S-IC i time je bila najve\xc4\x87a kriogenski stupanj rakete do lansiranja Space Shuttlea 1981. S-II je imao suhu te\xc5\xbeinu od 36,000 kg i potpuno napunjen gorivom,480 000 Kg. Drugi stupanj je ubrzao Saturn V kroz gornju atmosferu s potiskom u vakuumu od 4 900 kN. Kada je bio napunjen gorivom, znatno vi\xc5\xa1e od 90 posto mase stupnja bilo je gorivo; Me\xc4\x91utim, iznimno lagani dizajn dovelo je do dva kvara u strukturnim ispitivanjima. Umjesto da ima me\xc4\x91usobnu konstrukciju za odvajanje dvaju spremnika za gorivo, kao \xc5\xa1to je to u\xc4\x8dinjeno u S-IC, S-II je koristio zajedni\xc4\x8dku pregradu koja je konstruirana od vrha LOX spremnika i dna spremnika LH2. Sastojao se od dva aluminijska lista odvojena sa sa\xc4\x87astom strukturom od fenolne smole. Ova pregrada mora se izolirati od temperaturnog gradijenta od 126 \xc2\xb0 F (70 \xc2\xb0 C) izme\xc4\x91u dva spremnika. Uporaba zajedni\xc4\x8dke pregrade je u\xc5\xa1tedila 3600 kg. Poput S-IC-a, S-II je prevezen iz svoje tvornice do Cape Canaverala morem.\n_START_SECTION_\nS-IVB tre\xc4\x87i stupanj\n_START_PARAGRAPH_\nS-IVB je sagradila tvrtka Douglas Aircraft Company na adresi Huntington Beach, California. Imao je jedan J-2 motor i koristio isto gorivo kao i S-II. S-IVB je koristio zajedni\xc4\x8dku pregradu za odvajanje dvaju spremnika. Bio je 17.86 m visok s promjerom 6,604 m i tako\xc4\x91er je dizajniran s visokom masovnom u\xc4\x8dinkovito\xc5\xa1\xc4\x87u, iako ne ba\xc5\xa1 tako agresivno kao S-II. S-IVB je imao suhu te\xc5\xbeinu od oko 10 000 kg i, u potpunosti napunjen gorivom, te\xc5\xbeio oko 119 000 kg._NEWLINE_Model S-IVB-500 koji se koristi na Saturnu V razlikovao je od S-IVB-200 koji se koristi kao drugi stupanj Saturna IB, jer je motor mogu\xc4\x87e restartirati jednom po lansiranju. To je bilo neophodno jer bi se stupanj koristio dvaput tijekom lunarne misije: prvo paljenje koje je trajalo 2,5 min za umetanje u orbitu nakon prekida rada drugog stupnja, a kasnije za trans-lunarnog umetanja u orbitu mjeseca (TLI), koja traje oko 6 min. Dvije jedinice pomo\xc4\x87ne propulzivne jedinice (APS), koje se nalaze na stra\xc5\xbenjoj strani stupnja, koristile su se za kontrolu visine tijekom orbitiranja oko zemlje i trans-lunarne faze misije. Dva APS-a tako\xc4\x91er su kori\xc5\xa1tena kao motor za spu\xc5\xa1tanje goriva u donji dio spremnika prije trans-lunarne injekcije. S-IVB je bio jedini raketni stupanj Saturn V dovoljno malen da se prevozi zrakoplovom, u ovom slu\xc4\x8daju Aero Spacelines Guppy\n_START_SECTION_\nInstrumentalna jedinica\n_START_PARAGRAPH_\nInstrumenatalnu jedinicu je izradio IBM i letio je na tre\xc4\x87em stupnju. Izra\xc4\x91en je u prostoru Space Systems Center u Huntsville-u, Alabama. Ovo je ra\xc4\x8dunalo upravljalo operacijama rakete od neposredno prije lansiranja, sve dok se S-IVB ne odbaci. To uklju\xc4\x8duje smjernice i telemetriju za sustave za raketu. Mjerenjem akceleracije i kontrola visine vozila, mogao je izra\xc4\x8dunati poziciju i brzinu rakete i ispraviti sva odstupanja.\n_START_SECTION_\nLet\n_START_PARAGRAPH_\nSaturn V je nosio sve Apollo lunarne misije. Sve misije Saturn V lansirane su iz Launch Complex 39 u John F. Kennedy Space Centeru u Floridi. Nakon \xc5\xa1to je raketa pro\xc5\xa1la lansirani toranj, kontrola leta preba\xc4\x8dena je u Houston, Texas._NEWLINE_Prosje\xc4\x8dna misija je koristila raketu za ukupno samo 20 minuta. Iako je Apollo 6 do\xc5\xbeivio tri kvara motora, ugra\xc4\x91ena ra\xc4\x8dunala su uspjela to nadoknaditi kori\xc5\xa1teljem preostalih motora dulje da bi postigli parkirnu orbitu. Sva lansiranja rakete Saturn V  su pro\xc5\xa1la bez gubitka tereta.\n_START_SECTION_\nS-IC stupanj\n_START_PARAGRAPH_\nPrvi stupanj izgarao je oko 2 minute i 41 sekundu, podi\xc5\xbeu\xc4\x87i raketu do visine od 68 km i brzine 2 756 m/s i izgaraju\xc4\x87i 2 100 tona potisnog goriva._NEWLINE_8,9 sekundi prije lansiranja pokrenuto je paljenje prvog stupanja. Najprije je upanjen sredi\xc5\xa1nji motor, potom suprotni vanjski parovi u intervalima od 300 milisekunda kako bi se smanjilo strukturno optere\xc4\x87enje rakete. Kad je potisak potvrdilo ra\xc4\x8dunalo, raketa je bila "mekano oslobo\xc4\x91ena" u dva stupnja: prvo, dr\xc5\xbea\xc4\x8di su pustili raketu, a drugo, kada se raketa po\xc4\x8deo ubrzati, usporavale su je konusni metalne igle koje su se izvukla\xc4\x8dile kroz pola sekunde. Kad se raketa podigla, nije se mogla sigurno spustiti natrag na rampu ako bi motori zakazali. Astronauti su smatrali ovo jednim od najte\xc5\xbeih trenutaka u vo\xc5\xbenji Saturnom V, jer "ako" raketa nije uspjela uzletjeti nakon osloba\xc4\x91anja imali su malu \xc5\xa1ansu za opstanak zbog velikih koli\xc4\x8dina goriva. Potpuno napunjen gorivom, Saturn V koji eksplodira na rampi bi oslobodio ekvivalent energije od dva kilotona TNT-a. Da bi se pobolj\xc5\xa1ala sigurnost, sustav za otkrivanje hitnih slu\xc4\x8dajeva u Saturnu (EDS) sprije\xc4\x8dio je isklju\xc4\x8divanje motora tijekom prvih 30 sekundi leta._NEWLINE_Trebalo je oko 12 sekundi da se raketa uzdigne iznad lansirnog tornja . Tijekom tog vremena, nagnula bi se 1.25 stupnjeva udaljeno od tornja kako bi se osigurala adekvatna udaljenost unato\xc4\x8d nepovoljnim vjetrovima. (Ova kretnja, iako mala, mo\xc5\xbee se vidjeti u pokretnim fotografijama snimljenim s istoka ili zapada.) Na nadmorskoj visini od 130m zapo\xc4\x8delo bi okretanje rakete prema pravom azimutu leta.a zatim postupno se naginju\xc4\x87i se sve do 38 sekundi nakon paljenja drugog stupnja. Ovaj program leta postavljen je prema prevladavaju\xc4\x87im vjetrovima tijekom mjeseca lansiranja. \xc4\x8cetiri vanjska motora tako\xc4\x91er su nagnuta prema van, tako da bi u slu\xc4\x8daju preranog isklju\xc4\x8divanja vanjskog motora, preostali motori prolazili kroz centar mase rakete. Saturn V dosegnuo je 120 m/s pri nadmorskoj visini od 1600 m. Velik dio ranog dijela leta provedeno je kako bi se dobilo na visini, a potrebna brzina dolazi kasnije. Saturn V je probio zvu\xc4\x8dni zid na ne\xc5\xa1to vi\xc5\xa1e od jedne minute na nadmorskoj visini izme\xc4\x91u 3 i 4 nauti\xc4\x8dke milje. U ovom trenutku, mogu se vidjeti shock valovi, ili oblaci kondenzata, koji se formiraju oko dna komandnog modula i oko vrha drugog stupnja._NEWLINE_Nakon otprilike 80 sekundi, raketa je do\xc5\xbeivjela maksimalni dinami\xc4\x8dki tlak. Dinami\xc4\x8dki tlak na raketi varira s  i kvadratom relativne brzine. Iako se brzina i dalje pove\xc4\x87ava, gusto\xc4\x87a zraka se tako brzo smanjuje s nadmorskom visinom da dinami\xc4\x8dki pritisak padne ispod maksimuma._NEWLINE_Ubrzanje se pove\xc4\x87alo tijekom leta S-IC iz tri razloga. Prvo, pove\xc4\x87ano ubrzanje pove\xc4\x87ao je pritisak goriva na motore, ne\xc5\xa1to pove\xc4\x87avaju\xc4\x87i brzinu protoka. To je bio najmanje bitan \xc4\x8dimbenik, iako je ovaj povratni efekt \xc4\x8desto doveo do ne\xc5\xbeeljenih oscilacija potiska pod nazivom Pogo efekt. Drugo, kako \xc5\xa1to se raketa popela u rje\xc4\x91u atmosferu u\xc4\x8dinkovitost F-1 motora zna\xc4\x8dajno je porasla, vlasni\xc5\xa1tvo svih raketa. Kombinirani potisak pet motora na jastu\xc4\x8di\xc4\x87u bio je oko 7,5 milijuna funti, dosegnuv\xc5\xa1i gotovo 9 milijuna funti na visini. No, najve\xc4\x87i doprinos daleko je bilo brzo smanjivanje mase. Gorivo u samo S-IC-u \xc4\x8dinio je oko tri \xc4\x8detvrtine ukupne mase lansiranog Saturna V, a tro\xc5\xa1eno je vi\xc5\xa1e od 13 tona goriva u sekundi. Newtonov drugi zakon ka\xc5\xbee da je sila jednaka ubrzanju pomno\xc5\xbeen sa masom, ili ekvivalentno da je ubrzanje jednako sili podijeljenoj masom, tako da je masa smanjena (a snaga je ne\xc5\xa1to porasla), ubrzanje se pove\xc4\x87alo. _NEWLINE_Uklju\xc4\x8duju\xc4\x87i gravitaciju, ubrzanje lansiranja bilo je samo 1\xc2\xbc & nbsp; g , tj. Astronauti su osjetili 1\xc2\xbc & nbsp; g dok je raketa ubrzala okomito na 1 && nbsp; g. Budu\xc4\x87i da je raketa brzo gubila masu, ukupno ubrzanje, uklju\xc4\x8duju\xc4\x87i gravitaciju, pove\xc4\x87ano je na gotovo 4 g u T + 135 sekundi. U ovom trenutku ugra\xc4\x91eni (sredi\xc5\xa1nji) motor je isklju\xc4\x8den kako bi se sprije\xc4\x8dilo pove\xc4\x87anje ubrzanja nakon 4 & nbsp; g._NEWLINE_Kada su se u usisnim sklopovima osjetili nedostatak oksidacijskog sredstva ili goriva, preostali su vanjski motori uga\xc5\xa1eni. Prvi stupanj se odvojio ne\xc5\xa1to manje od jedne sekunde nakon toga kako bi se omogu\xc4\x87ilo smanjene potiska F-1 . Osam malih motora za odvajanje , od krutog goriva, poduprlo je S-IC od ostatka vozila na nadmorskoj visini od oko 67 km. Prvi stupanj se nastavio balisti\xc4\x8dkim putem  podizati na nadmorsku visinu od 109 km, a potom je pao u Atlantski ocean oko 560 km niz vjetar._NEWLINE_Postupak zaustavljanja motora promijenjen je za lansiranje Skylab-a kako bi se izbjegle \xc5\xa1tete na Apollo Telescope Mount. Umjesto da istodobno gase sva \xc4\x8detiri vanjska motora, gasili su ih dva po dva, s odgodom, kako bi se dodatno smanjilo maksimalno ubrzanje.\n_START_SECTION_\nS-II stupanj\n_START_PARAGRAPH_\nNakon razdvajanja S-IC, drugi stupanj S-II izgarala je 6 minuta i potisnula letjelicu do visine 175 km i brzine 6.995 m/s \xc5\xa1to je blizu orbitalne brzine._NEWLINE_Za prva dva bespilotna lansiranja, osam raketa sa krutim gorivom je gorilo \xc4\x8detiri sekunde kako bi se pozitivno ubrzalo stupanj S-II, nakon \xc4\x8dega slijedi paljenje pet J -2 motora. Za prvih sedam zapovjednih misija Apollo samo su \xc4\x8detiri motora kori\xc5\xa1tena na S-II, a potpuno su eliminirani za posljednja \xc4\x8detiri lansiranja. Oko 30 sekundi nakon odvajanja prvog stupnja, me\xc4\x91uprostorni prsten je pao s drugog stupnja. To je u\xc4\x8dinjeno s inerti\xc4\x8dki fiksnim stavom tako da se me\xc4\x91uprostor, samo 1 metar od vanjskih J-2 motora, pada \xc4\x8disto bez da ih se dotakne. Nedugo poslije razdvajanja me\xc4\x91ustupnja, Launch Escape System tako\xc4\x91er je otpu\xc5\xa1ten._NEWLINE__NEWLINE_Oko 38 sekundi nakon paljenja drugog stupnja Saturn V se prebacio iz unaprijed programirane putanje na "zatvorenu petlju" ili na Iterativni na\xc4\x8din upravljanja. Jedinica instrumenata sada izra\xc4\x8dunava u stvarnom vremenu najodgovorniju putanju prema ciljanoj orbiti. Ako instrumentna jedinica u tome ne bi uspjela, posada bi mogla prebaciti kontrolu nad Saturnom na ra\xc4\x8dunalni komandni modul, preuzeti ru\xc4\x8dnu kontrolu ili prekinuti let._NEWLINE_Oko 90 sekundi prije prekida drugog stupnja, sredi\xc5\xa1nji motor se gasi kako bi se smanjili longitudinalne pogo oscilacije. Oko tog vremena, brzina protoka LOX-a smanjila se, mijenjaju\xc4\x87i omjer mije\xc5\xa1anja dvaju pogonskih goriva, osiguravaju\xc4\x87i da u spremnicima ostane \xc5\xa1to manje goriva \xc5\xa1to je mogu\xc4\x87e na kraju leta drugog stupnja._NEWLINE_Pet Senzora koli\xc4\x8dine goriva na dnu svakog spremnika goriva S-II bili su naoru\xc5\xbeani tijekom leta S-II, dopu\xc5\xa1taju\xc4\x87i bilo kojem paru senzora da aktivira prekidanje S-II i odvajanje kad su bili otkriveni. Jednu sekundu nakon odvajanja drugog stupnja odvojio se i me\xc4\x91ustupanj i nekoliko sekunda kasnije tre\xc4\x87a faza se upalila. Retro rakete \xc4\x8dvrstog goriva postavljene na me\xc4\x91uprostoru na vrhu S-II upaljene su da bi se odvojile od S-IVB-a. S-II je pao na  4200 km od mjesta lansiranja._NEWLINE_U misiji Apollo 13, srednji motor je patio od velikih pogo oscilacija, \xc5\xa1to je rezultiralo ranim automatskim prekidanjem. Da bi se postigla dostatna brzina, preostala \xc4\x8detiri motora su bila aktivna dulje nego \xc5\xa1to je planirano. Pogo suzbijanje ugra\xc4\x91eno je na kasnije Apolloove misije kako bi se to izbjeglo, iako je po\xc4\x8detni motor 5 zaustavljen kako bi se smanjile g-sile.\n_START_SECTION_\nS-IVB stupanj\n_START_PARAGRAPH_\nZa razliku od razdvajanja S-IC i S-II s dvije ravnine, stupnjevi S-II i S-IVB razdvojeni su jednim korakom. Iako je izgra\xc4\x91ena u sklopu tre\xc4\x87eg stupnja, me\xc4\x91usobna je veza ostala pri\xc4\x8dvr\xc5\xa1\xc4\x87ena na drugi stupanj._NEWLINE_Tijekom Apollo 11, tipi\xc4\x8dne lunarne misije, tre\xc4\x87i stupanj je izgarao oko 2,5 minuta dok se nije ugasio u 11 minuta i 40 sekundi. U ovom je trenutku je bila na visini od 2650 km, u parkirnoj orbiti na nadmorskoj visini od 191,1 km i pri brzini od 7.793 m/s. Tre\xc4\x87i stupanj ostaje pri\xc4\x8dvr\xc5\xa1\xc4\x87ena za letjelicu, dok je orbitirala Zemlju jedan i pol puta dok su astronauti i kontrolori misije pripremili za translunarnu injekciju (TLI)._NEWLINE_Ova orbita parkiranja bila je prili\xc4\x8dno niska prema standardima orbite Zemlje i bila bi kratkotrajna zbog aerodinami\xc4\x8dkog otpora. Ovo nije bio problem na lunarnoj misiji zbog kratkog boravka u orbiti parkiranja. S-IVB je tako\xc4\x91er nastavio potiskivati \xe2\x80\x8b\xe2\x80\x8bna niskoj razini odzra\xc4\x8divanjem plinovitog vodika, kako bi se propelenti smjestili u svojim spremnicima i sprije\xc4\x8dili stvaranje plinovitih \xc5\xa1upljina u pogonskim linijama za gorivo. Ovo odzra\xc4\x8divanje tako\xc4\x91er je odr\xc5\xbeavalo sigurne tlakove dok je teku\xc4\x87i vodik isparavao u spremniku za gorivo. Ovaj potisak za odzra\xc4\x8divanje je lagano prema\xc5\xa1io aerodinami\xc4\x8dan otpor._NEWLINE_Za posljednja tri Apolla leta, privremena orbita za parkiranje bila je jo\xc5\xa1 ni\xc5\xbea (pribli\xc5\xbeno  172 km), kako bi se pove\xc4\x87ala nosivost ovih misija. Zemljina orbitalna misija Apollo 9 lansirana je u nominalnu orbitu u skladu s Apollo 11, no letjelica je uspjela iskoristiti vlastite motore kako bi podigle perigee dovoljno visoko da odr\xc5\xbei 10-dnevnu misiju. Skylab je lansiran u sasvim druga\xc4\x8dijoj orbiti, s 434 km perigee koji ga je odr\xc5\xbeavao \xc5\xa1est godina, a tako\xc4\x91er imao je ve\xc4\x87i nagib prema ekvatoru (50 stupnjeva u odnosu na 32,5 stupnjeva za Apollo)._NEWLINE_Za Apollo 11, TLI je do\xc5\xa1ao za 2 sata i 44 minute nakon lansiranja. S-IVB je izarao gotovo \xc5\xa1est minuta, daju\xc4\x87i letjelici brzinu blizu Zemljine brzine bijega od 11,200 m/s. To je dalo energetski u\xc4\x8dinkoviti prijenos na mjese\xc4\x8devu orbitu, a Mjesec poma\xc5\xbee u hvatanju letjelice s minimalnom potro\xc5\xa1njom goriva za hvatanje u mjese\xc4\x8devu orbitu._NEWLINE_Oko 40 minuta nakon TLI Apollo Command Service Module (CSM) se odvojio od tre\xc4\x87eg stupnja, okrenuo za 180 stupnjeva i usidrio s Lunarim Modulom (LM) koji je vozio ispod CSM-a tijekom lansiranja. CSM i LM odvojeni su od potro\xc5\xa1ene tre\xc4\x87e faze 50 minuta kasnije. Taj je postupak poznat kao Transpozicija, spajanje i va\xc4\x91enje._NEWLINE_Da je ostala na istoj putanji kao i svemirska letjelica, S-IVB je mogao predstavljati opasnost od sudara pa su se preostali propelenti izbacili i pomo\xc4\x87ni propulzijski sustav uklju\xc4\x8dio da bi je pomaknuo. Za Mjese\xc4\x8deve misije prije Apollo 13, S-IVB je bio usmjeren prema Mjese\xc4\x8devom rubu u svojoj orbiti, tako da je mjesec gravitacijski ispali stupanj izvan brzine izlijevanja zemlje i u solarnu orbitu. Od Apolla 13 nadalje, kontroleri su usmjerili S-IVB na Mjesec. Seizmometar koji su ostali iza prethodnih misija otkrili su utjecaje na tlu i informacije pomogle stvoriti karte unutarnje strukture Mjeseca._NEWLINE_3. rujna 2002. astronom Bill Yeung otkrio je sumnjiv asteroid, koji je dobio oznaku otkri\xc4\x87a J002E3. \xc4\x8cini se da se nalazi u orbiti oko Zemlje, a uskoro je otkriveno iz spektralne analize da je pokriven bijelim titan dioksidom, koji je bio glavni sastojak boje kori\xc5\xa1tene na Saturnu V. Izra\xc4\x8dunavanje orbitalnih parametara doveo je do identifikacije kao Apollo 12 S-IVB stupnja. Kontroleri misije planirali su S-IVB Apollo 12 poslati u solarnu orbitu nakon odvajanja od Apollo svemirske letjelice, ali se vjeruje da je izgaranje trajalo dugo i stoga nije poslalo letjelicu dovoljno blizu Mjeseca, ostaju\xc4\x87i u jedva stabilnoj orbiti oko Zemlje i Mjeseca. Godine 1971., kroz niz gravitacijskih perturbacija, vjeruje se da je u\xc5\xa1ao u solarnu orbitu, a zatim se vratio u slabo zarobljenu orbitu Zemlje 31 godine kasnije. Napustio je orbitu Zemlje ponovno u lipnju 2003.\n_START_SECTION_\nUpotreba\n_START_PARAGRAPH_\nSaturn V kori\xc5\xa1ten je za lansiranje letjelica Apollo prema Mjesecu. Osim letova za Mjesec, jedna ina\xc4\x8dica Saturna V kori\xc5\xa1tena je za lansiranje svemirske postaje Skylab. Raketa je ukupno poletjela 13 puta. Od tih 13 letova, dva su bila pokusna, 10 je ponijelo ljudsku posadu (1 u zemljinu orbitu, a 9 prema Mjesecu), dok je jedan iskori\xc5\xa1ten za lansiranje Skylaba. Ukupno je bilo proizvedeno 15 primjeraka ove rakete. Ostala dva neiskori\xc5\xa1tena primjerka danas su svoje mjesto na\xc5\xa1li u muzejima.'