b'\n_START_ARTICLE_\nZvonimir Berkovi\xc4\x87\n_START_SECTION_\n\xc5\xbdivotopis\n_START_PARAGRAPH_\nOsnovnu \xc5\xa1kolu i ni\xc5\xbee razrede gimnazije poha\xc4\x91ao je u Zaje\xc4\x8daru, a 1943. s obitelji je preselio u Zagreb, gdje je maturirao 1946. U\xc4\x8dio je violinu na Konzervatoriju Hrvatskoga glazbenog zavodau klasi Stjepana \xc5\xa0uleka. Neko je vrijeme studirao filozofiju, a zatim re\xc5\xbeiju na Akademiji za kazali\xc5\xa1nu umjetnost u Zagrebu. Bio je dramaturg Zagreba\xc4\x8dkoga dramskog kazali\xc5\xa1ta (1953. \xe2\x80\x93 1954.), zatim\xc2\xa0\xc2\xbbJadran filma\xc2\xab, a 1957. prelazi u slobodnu profesiju kao filmski radnik. Od 1974. nastavnik je filmskog scenarija i filmske dramaturgije na Akademiji za kazali\xc5\xa1te, film i televiziju u Zagrebu. \xc4\x8clan je Dru\xc5\xa1tva filmskih radnika Hrvatske, gdje je vi\xc5\xa1e puta bio \xc4\x8dlan Upravnog odbora, a od 1968. do 1970. i predsjednik. Obavljao je du\xc5\xbenost potpredsjednika Saveza filmskih radnika Jugoslavije. Bavio se kao student kazali\xc5\xa1nim i glazbenim kritikama a nastavio ih je objavljivati u publikacijama: Narodni list (1952. \xe2\x80\x93 1955., 1958.), Studentski list (1952., 1957.), Vjesnik u srijedu (1952., 1954., 1955., 1970.), Krugovi (1953., 1954.), Naprijed (1953., 1954.), Zagreba\xc4\x8dki tjednik (1953.), Globus (1954.), Politika (1954., 1967.), Vjesnik (1954., 1964., 1965., 1968.), Teatar (1956., 1957.), Kulturni radnik (1957.), Filmski vjesnik (1959.), Ve\xc4\x8dernji vjesnik (1959.), Telegram (1966., 1969.), Knji\xc5\xbeevne novine (1967.), Hrvatski tjednik (1971.). Prvi scenarij napisao je \xe2\x80\x93 zajedno sa Slavkom Kolarom i Nikolom Tanhoferom \xe2\x80\x93 za igrani film Opsada (1956.) u re\xc5\xbeiji Branka Marjanovi\xc4\x87a. Za scenarij filma H-8 (zajedno s Tomislavom Butorcem, u re\xc5\xbeiji Nikole Tanhofera) dobio je\xc2\xa0\xc2\xbbZlatnu arenu\xc2\xab\xc2\xa0i nagradu\xc2\xa0\xc2\xbbJelen\xc2\xab\xc2\xa0na filmskom festivalu u Puli 1958. Napisao je scenarij za ekranizaciju Gervaisove drame Karolina Rije\xc4\x8dka (1961., re\xc5\xbeija V. Poga\xc4\x8di\xc4\x87) i za tre\xc4\x87u pri\xc4\x8du Poslije predstave (re\xc5\xbeija A. Vrdoljak) u omnibus-filmu Klju\xc4\x8d (1965.). Napisao je i desetak scenarija za dokumentarne, nastavne i crtane filmove. Prvi put je samostalno re\xc5\xbeirao dokumentarni film Moj stan (1962.), prema vlastitom scenariju, za koji je dobio nagrade na filmskim festivalima u Beogradu i Cannesu, dok je Balada o pijetlu (1964.) nagra\xc4\x91ena na festivalu u Beogradu. Re\xc5\xbeirao je dokumentarni film Dubrova\xc4\x8dke ljetne igre (1969.). Prvi igrani film, Rondo (1966.), koji je re\xc5\xbeirao po vlastitom scenariju, psiholo\xc5\xa1ka je drama iz suvremenog \xc5\xbeivota. Za taj film dobio je nagrade za scenarij na filmskim festivalima u Puli (1966.) i u Atlanti (SAD, 1967.). Po vlastitom je scenariju 1971. re\xc5\xbeirao i film Putovanje na mjesto nesre\xc4\x87e.'