b'\n_START_ARTICLE_\nHrvatski knji\xc5\xbeevni jezik\n_START_PARAGRAPH_\nHrvatski knji\xc5\xbeevni jezik funkcionalni je stil hrvatskoga standardnog jezika. Knji\xc5\xbeevni jezik, za razliku od standardnog jezika, upotrebljava i nestandardne i supstandardne idiome. Hrvatski knji\xc5\xbeevni jezik nastao je prije jezi\xc4\x8dnog standarda ("nadre\xc4\x91en je hrvatskome standardnom jeziku po dijakroniji"); za\xc4\x8deci mu se\xc5\xbeu u 9. ili 10. stolje\xc4\x87e.\n_START_SECTION_\nPovijest uporabe pojma hrvatski knji\xc5\xbeevni jezik\n_START_PARAGRAPH_\nPovijest hrvatskoga jezika duga je i slo\xc5\xbeena: u novom vijeku rabljeni su nazivi hrvatski jezik, ilirski, slavenski, slovinski, hrvatski ili srpski, hrvatskosrpski, na\xc5\xa1 jezik pa \xc4\x8dak i hrvatskosrpskoslovenski kra\xc4\x87e ili dulje vrijeme. Iz politi\xc4\x8dkih razloga bilo je oportuno jezik nazivati zajedni\xc4\x8dkim i promicati nepostoje\xc4\x87u jedinstvenost hrvatskoga i srpskoga jezika, ili barem isticati genetsku srodnost rabe\xc4\x87i isklju\xc4\x8divo dvoimeni naziv. O pritiscima na jezikoslovce Dalibor Brozovi\xc4\x87 pi\xc5\xa1e: U sedamdesetim godinama, kada je 1978. objavljen navedeni rad, bilo je veoma te\xc5\xa1ko i nezahvalno raditi u kroatistici (i slavistici i lingvistici uop\xc4\x87e), morala se vagati svaka rije\xc4\x8d - mo\xc5\xbee li ipak nekako pro\xc4\x87i u javnosti ili ne._NEWLINE_Radoslav Kati\xc4\x8di\xc4\x87 parafrazira Brozovi\xc4\x87a u predgovoru knjizi "Neka bitna pitanja hrvatskoga jezi\xc4\x8dnog standarda":_NEWLINE_ \xe2\x80\x9e...Ali je isto tako \xc4\x8dinjenica da ti govori, govori Hrvata, svi pripadaju cjelini jezi\xc4\x8dne izra\xc5\xbeajnosti koja je oblikovana izgradnjom knji\xc5\xbeevnoga jezika i njegovom standardizacijom, koja kao izraz jezi\xc4\x8dnoga vrijednosnog opredjeljenja nosi sva obilje\xc5\xbeja posebnoga i vlastitog, jasno prepoznatljivoga ju\xc5\xbenoslavenskog jezika, upravo hrvatskoga. No kako god je to nedvojbeno tako, govorio je dalje Brozovi\xc4\x87, malo je u nas, a i u svijetu, onih koji su pripravni bez agresivne reakcije, otvorene ili ne\xc5\xa1to prigu\xc5\xa1ene, makar samo i \xc4\x8duti obje te istine, a kamo li izgovoriti ih obje kao pozitivno utvrdive \xc4\x8dinjenice, \xc5\xa1to one obje ipak nedvojbeno jesu. \xc5\xbdele slu\xc5\xa1ati i govoriti samo jednu od njih.\xe2\x80\x9d_NEWLINE_Tako je tekst 5. amandmana na Ustav Socijalisti\xc4\x8dke Republika Hrvatske, objavljen 6. o\xc5\xbeujka 1972. godine glasio ovako: U Socijalisti\xc4\x8dkoj Republici Hrvatskoj u javnoj je upotrebi hrvatski knji\xc5\xbeevni jezik standardni oblik narodnog jezika Hrvata i Srba u Hrvatskoj, koji se naziva hrvatski ili srpski... U Socijalisti\xc4\x8dkoj Republici Hrvatskoj autenti\xc4\x8dni su tekstovi saveznih zakona i drugih saveznih op\xc4\x87ih akata koji se objavljuju u slu\xc5\xbebenom listu Socijalisti\xc4\x8dke Federativne Republike Jugoslavije na hrvatskom knji\xc5\xbeevnom jeziku, latinicom., \xc4\x8dime se uvodi naziv "hrvatski knji\xc5\xbeevni jezik" za ono \xc5\xa1to danas zovemo hrvatski standardni jezik. Poslije 1990. godine nema vi\xc5\xa1e politi\xc4\x8dkoga pritiska u Hrvatskoj na naziv jezika, danas su pojmovi hrvatski jezik, hrvatski knji\xc5\xbeevni jezik i hrvatski standardni jezik op\xc4\x87epoznati i prihva\xc4\x87eni.'