b"\n_START_ARTICLE_\nBrera\n_START_SECTION_\nPovijest\n_START_PARAGRAPH_\nNa ovom mjestu je stajao stariji konvikt koji je 1572. god. dodijeljen isusovcima i na njemu je predavao i hrvatski filozof i znanstvenik, Ru\xc4\x91er Bo\xc5\xa1kovi\xc4\x87. Od 1627.-28. god. nadogradio ju je barokni arhitekt Francesco Maria Richini. Po raspu\xc5\xa1tanju isusova\xc4\x8dkog reda 1773. god., pala\xc4\x8da je ostala sjedi\xc5\xa1te astronomskog opservatorija i knji\xc5\xbenice koje su osnovali isusovci. God. 1774., dodan je i herbarij novog botani\xc4\x8dkog vrta. Zgrade su pro\xc5\xa1irene po nacrtima arhitekta G. Piermarinija, koji je 1776. god. imenovan profesorom novoosnovane Akademije, odakle je sljede\xc4\x87ih 20 godina upravljao urbanisti\xc4\x8dkim oblikovanjem Milana (npr. javni vrtovi od 1787.-88., te Piazza Fontana od 1780.-82.)._NEWLINE_U to vrijeme je osniva\xc4\x8d Akademije i njezin prvi dekan, Giuseppe Parini po\xc4\x8deo skupljati anti\xc4\x8dke odljeve kako bi u u\xc4\x8denika usadio osje\xc4\x87aj za neoklasicizam. Njegovi nasljednici, Carlo Bianconi (1778.\xe2\x80\x931802.) i Giuseppe Bossi (1802.\xe2\x80\x931807.) su nastavili pro\xc5\xa1irivati kolekciju neoklasicisti\xc4\x8dkim slikama (autora kao \xc5\xa1to su: David, Pietro Benvenuti, Vincenzo Camuccini, Antonio Canova, Thorvaldsen) i zbirke arheologa Ennia Quirina Viscontija, ali i renesansnim slikama poput Rafaelova Vjen\xc4\x8danja Djevice, koja je bila va\xc5\xbenijom slikom rane kolekcije._NEWLINE_Od 1805. god., u pinkoteci su se organizirale godi\xc5\xa1nje izlo\xc5\xbebe s nov\xc4\x8danim nagradama, u duhu Pari\xc5\xa1kog salona, te su tako pinakoteka Brera i grad Milano postali kulturnim sredi\xc5\xa1tima slikarstva cijelog 19. stolje\xc4\x87a. Umjetni\xc4\x8dki \xc5\xbeiri Akademije, Commissione di Ornato, je sna\xc5\xbeno utjecao na oblikovanje javnih spomenika, \xc5\xa1to danas \xc4\x8dini Sopraintendenze delle Belle Arti._NEWLINE_Tijekom romantizma slavilo se akademsko povijesno slikarstvo, pod vodstvom Francesca Hayeza, i uvo\xc4\x91enje krajolika kao prihvatljivog akademskog motiva (Massimo D'Azeglio i Giuseppe Bisi), a Akademija je sve vi\xc5\xa1e postajala institucija za naobrazbu iz povijesti umjetnosti. Tako se 1882. god. Galerija slika odvojila od Akademije._NEWLINE_Od 1891. godine izlo\xc5\xbebe se odr\xc5\xbeavaju svake tre\xc4\x87e godine, a arhitektonska nastava se odvojila u samostalni te\xc4\x8daj. U vrijeme prevlade avangarde i modernizma, ravnatelj Akademije, Camillo Boito, je naukovao umjetnike kao \xc5\xa1to su Luca Beltrami i Cesare Tallone, koji su opet bili ulitelji modernim umjenticima kao \xc5\xa1to su Carlo Carr\xc3\xa0 i Achille Funi.\n_START_SECTION_\nKolekcija\n_START_PARAGRAPH_\nU arhivu pinakoteke su djela Mantegne, Rafaela, Tintoretta, Canaletta, neoklasicista (David, Canova, Thorvaldsen) i dr."