b"\n_START_ARTICLE_\nFlamansko slikarstvo\n_START_PARAGRAPH_\nFlamansko slikarstvo je slikarska produkcija Flamanaca naseljenih u dana\xc5\xa1njoj Flandriji, tj. slikarstvo povijesnih dr\xc5\xbeava i pokrajina: Grofovija Flandrija, Burgundijska Nizozemska, Habsbur\xc5\xa1ka Nizozemska, \xc5\xa0panjolska Nizozemska, Austrijska Nizozemska, Francuska Belgija i Nizozemska Belgija.\n_START_SECTION_\nKasnogoti\xc4\x8dko slikarstvo\n_START_PARAGRAPH_\n_NEWLINE_U kasnoj gotici, po\xc4\x8detkom 15. stolje\xc4\x87a, Flamanci su bili prvi umjetnici koji su popularizirali uporabu uljenih boja i slikarstva minijatura, ali i prvih europskih portreta. Tada je Flandrija privla\xc4\x8dila mnoge obe\xc4\x87avaju\xc4\x87e umjetnike iz okolice i proizvodila mnoge umjetnike koji su obilje\xc5\xbeili umjetnost sjeverne Europe. Me\xc4\x91u najva\xc5\xbenijima su bili: Jan van Eyck (1395.\xe2\x80\x931441.), Hans Memling, Hugo van der Goes, Robert Campin i Rogier van der Weyden. Ovi slikari su u goti\xc4\x8dki naturalizam unijeli krajnji realizam pojedinosti, tako da su likovi na njihovim djelima slikani s detaljnim osobinama naravi.\n_START_SECTION_\nRenesansno slikarstvo\n_START_PARAGRAPH_\n_NEWLINE_Flamanci su se u umjetnosti istaknuli osobito kao slikari, a najve\xc4\x87u slavu stekli su za vrijeme renesanse. Pieter Brueghel stariji (oko 1515. ili 1530.\xe2\x80\x9369.) bio je slikar koji se potpuno okrenuo prirodi, toliko da je i likove (obi\xc4\x8dno fladrijske seljake) na svojim slikama prilago\xc4\x91avao \xe2\x80\x9epti\xc4\x8djoj perspektivi\xe2\x80\x9d da bi krajolik do\xc5\xa1ao do potpunog izra\xc5\xbeaja. On je prvi pokazao osebujnost krajolika u razli\xc4\x8ditim obli\xc4\x8djima, tako \xc5\xa1to je \xe2\x80\x9eportretirao\xe2\x80\x9d godi\xc5\xa1nja doba. Njega su naslijedili njegovi sinovi, Pieter Brueghel mla\xc4\x91i (1564.\xe2\x80\x931638.) i Jan Brueghel stariji. Jan Brueghel stariji je poznat kao prvi slikar samostalnih mrtvih priroda s cvije\xc4\x87em i krajolika, \xc5\xa1to je opet barokna odlika.\n_START_SECTION_\nFlamanski barok\n_START_PARAGRAPH_\nNakon opsade Antwerpena (1584.-'85.) ju\xc5\xbene nizozemske pokrajine (Flandrija) ostale su odvojene od neovisne Nizozemske Republike na sjeveru. Premda su brojni umjetnici pobjegli od vjerskih ratova na sjever, \xc5\xa1to \xc4\x87e kasnije dovesti do procvata nizozemskog baroknog slikarstva \xe2\x80\x9eZlatnog doba\xe2\x80\x9d, na jugu se javlja tzv. \xe2\x80\x9eAntwerpenska \xc5\xa1kola\xe2\x80\x9d koja \xc4\x87e postati jedna od najutjecajnijih u Europi, ponajvi\xc5\xa1e zbog rada njezinih najva\xc5\xbenijih predstavnika kao \xc5\xa1to su: Peter Paul Rubens (1577.\xe2\x80\x931640.), Anthonis van Dyck (1599.\xe2\x80\x931641.) i Jacob Jordaens._NEWLINE_No, nakon smrti ovih slikara kulturni zna\xc4\x8daj Flandrije, zajedno s njezinom gospodarkom va\xc5\xbeno\xc5\xa1\xc4\x87u, blijedi dok ja\xc4\x8da utjecaj nizozemskih gradova i drugih slikarskih \xc5\xa1kola (Amsterdam, Haarlem, Gouda, Rotterdam, Utrecht, Delft i Leiden)."