b'\n_START_ARTICLE_\nRetabl\n_START_PARAGRAPH_\nRetabl (fra. r\xc3\xa9table< \xc5\xa1pa. retablo< katal. retaule< stkatal. reataule< stlat. retrotabulum, retro - straga + tabula - daska, plo\xc4\x8da) je nadgradnja koju se postavlja iza i iznad oltarne menze. Istovremeno je i okvir oltarne slike (vidi oltarna pala). Javlja se u 11. stolje\xc4\x87u. Uloga retabla bila je podupira\xc4\x8d koji je nosio relikvije. U tom stolje\xc4\x87u premjestilo ih se izme\xc4\x91u oltara i zida apside. Nosa\xc4\x8d je vremenom dobivao dekoracije slikama iz vi\xc5\xa1e dijelova (diptih, triptih, poliptih). Goti\xc4\x8dko razdoblje retabl razvija u krilni oltar. Renesansa i barok donose novu ulogu i oblik. Retabl postaje arhitektonski, od arhitektonskih elemenata poput stupova, vijenaca, voluta i dr. Unutar tih elemenata smje\xc5\xa1tena je glavna slika (oltarna pala) ili kip. Rubni dio ukra\xc5\xa1en je kipovima: u donjem dijelu sveci, u gornjem dijelu an\xc4\x91eli i kerubini, a na vrhu Bog ili neki od simbola Sv. Trojstva._NEWLINE_Retabler je kipar ili arhitekt koji stvara retable. Znanja mu obuhva\xc4\x87aju kompetencije brojnih obrtnika-umjetnika (kipara, slikara, zlatara, polikromista, \xc5\xa1krinjara).'