b'\n_START_ARTICLE_\nJohn Dewey\n_START_PARAGRAPH_\nJohn Dewey (20. oktoober 1859 \xe2\x80\x93 1. juuni 1952) oli ameerika filosoof, ps\xc3\xbchholoog ja haridusreformi edendaja._NEWLINE_Ta oli \xc3\xbcks pragmatismi ja instrumentalismi, funktsionaalse ps\xc3\xbchholoogia ning progressiivse haridusfilosoofia rajajaid. Kuigi Dewey on k\xc3\xb5ige tuntumad t\xc3\xb6\xc3\xb6d on haridusteemalised, siis on ta lisaks kirjutanud ka epistemoloogiast, metaf\xc3\xbc\xc3\xbcsikast, kunstist, loogikast, sotsiaalsetest teooriatest ja eetikast. Ta oli tuline demokraatiapooldaja \xe2\x80\x93 seda nii poliitikas, hariduses kui ka ajakirjanduses. Dewey uskus, et on kaks fundamentaalset teemat \xe2\x80\x93 koolid ja kodaniku\xc3\xbchiskond \xe2\x80\x93, mis vajavad enim t\xc3\xa4helepanu ja \xc3\xbcmberkorraldusi.\n_START_SECTION_\nEluk\xc3\xa4ik\n_START_PARAGRAPH_\nJohn Dewey s\xc3\xbcndis 20. oktoobril 1859 Burlingtonis Vermonti osariigis USA-s tagasihoidlike majanduslike tingimustega neljalapselises peres. 1879. aastal l\xc3\xb5petas ta Vermonti \xc3\x9clikooli ja seej\xc3\xa4rel t\xc3\xb6\xc3\xb6tas kaks aastat keskkooli\xc3\xb5petajana ning \xc3\xbche aasta algklasside \xc3\xb5petajana. Dewey otsustas, et ta ei sobi siiski kooli\xc3\xb5petajaks, ning asus John Hopkinsi \xc3\xbclikooli \xc3\xb5ppima, kaitstes seal ka 1884. aastal edukalt oma avaldamata ning praegu kadunud oleva doktorit\xc3\xb6\xc3\xb6 "The psychology of Kant"._NEWLINE_P\xc3\xa4rast doktorikraadi omandamist \xc3\xb5petas Dewey m\xc3\xb5ned aastad Michigani \xc3\x9clikoolis ning seej\xc3\xa4rel, aastal 1894, liikus ta Chicago \xc3\x9clikooli ning hakkas tegelema pragmatistliku filosoofia temaatikaga, olles filosoofia, ps\xc3\xbchholoogia ja kasvatusteaduste professor. Chicago \xc3\x9clikoolis \xc3\xb5petamise ajal kirjutas ta neli esseed (kogutud raamatusse "Thought and its Subject-Matter"). Vastuolud administratsiooniga viisid aga Dewey otsuseni Chicago \xc3\x9clikoolist lahkuda. 1899. aastal valiti Dewey Ameerika Ps\xc3\xbchholoogide Assotsiatsiooni presidendiks. Alates aastast 1904 kuni pensionieani t\xc3\xb6\xc3\xb6tas ta Columbia \xc3\x9clikoolis ja Columbia \xc3\x9clikooli \xc3\xb5petajate kolled\xc5\xbeis filosoofiaprofessorina. 1905. aastal valiti ta Ameerika Filosoofide Assotsiatsiooni presidendiks. Lisaks oli ta kauaaegne Ameerika \xc3\x95petajate F\xc3\xb6deratsiooni liige._NEWLINE_Dewey on elu jooksul publitseerinud \xc3\xbcle 700 artikli 140 ajakirjas ja ligikaudu 40 raamatut.\n_START_SECTION_\nFunktsionaalne ps\xc3\xbchholoogia\n_START_PARAGRAPH_\nMichigani \xc3\x9clikoolis publitseeris Dewey oma esimese raamatu "Ps\xc3\xbchholoogia" (1887), kus \xc3\xbcritas s\xc3\xbcnteesida idealismi ja eksperimentaalset teadust._NEWLINE_M\xc3\xb5jutatuna William Jamesi "Ps\xc3\xbchholoogia printsiipidest" (1890) hakkas Dewey koos kolleegide James Hayden Tuftsi ja George Herbert Meadiga ps\xc3\xbchholoogiateadmistes \xc3\xbcmberkorraldusi tegema. Nad r\xc3\xb5hutasid pigem sotsiaalse keskkonna m\xc3\xb5jule k\xc3\xa4itumisele ja m\xc3\xb5ttetegevusele kui ps\xc3\xbchhof\xc3\xbcsioloogilisi teadmisi (erinevalt Wundtist ja tema j\xc3\xa4rgijatest).1894. aastal \xc3\xbchinesid Dewey, Tufts, Mead ja Angell ning moodustasid nn Chicago r\xc3\xbchma. Nende uudne vaade ps\xc3\xbchholoogiale (mida hiljem hakati nimetama funktsionaalseks ps\xc3\xbchholoogiaks), pani r\xc3\xb5hku praktilistele tegevustele ja rakendatavusele._NEWLINE_1899. aastal valiti Dewey Ameerika Ps\xc3\xbchholoogide Assotsiatsiooni presidendiks. \xc3\x9chtlasi on Dewey esimene ps\xc3\xbchholoog, keda m\xc3\xa4lestati Ameerika \xc3\x9chendriikides ka tema pildiga postimargiga._NEWLINE_Deweyd huvitasid ka visuaalse taju uuringud, mida viis l\xc3\xa4bi Dartmouthi professor Abelbert Ames, Jr., kuid Deweyil oli probleeme kuulmisega \xe2\x80\x93 ta ei suutnud eristada helik\xc3\xb5rgusi ja teda peeti ebamusikaalseks.\n_START_SECTION_\nRefleksikaar\n_START_PARAGRAPH_\nDewey kritiseeris artiklis "Refleksikaare kontseptsioon ps\xc3\xbchholoogias" (1896) traditsionaalset kontseptsiooni refleksikaarest, viidates sellele, et sellise arusaama puhul t\xc3\xbckeldatakse k\xc3\xa4itumine kunstlikult osadeks. Kuigi ta ei eitanud stiimuli, aistingu (idee) ja vastuse olemasolu, siis ei n\xc3\xb5ustunud ta seisukohaga, et need on eristuvad ja k\xc3\xb5rvutatavad s\xc3\xbcndmused, mis toimuvad j\xc3\xa4rjest. Dewey uskus, et stiimul, idee ja vastus on t\xc3\xb6\xc3\xb6jaotused \xc3\xbcldises tegevuse koordineerimises (organismi kohanemises keskkonnaga). Ta uskus, et tajumine on tingitud k\xc3\xa4itumine, mis on m\xc3\xb5jutatud teistest, samal ajal toimuvatest k\xc3\xa4itumistest. Hetkel aset leidev k\xc3\xa4itumine on see, mis teeb tajumise oluliseks v\xc3\xb5i m\xc3\xa4\xc3\xa4rab selle, kas stiimul \xc3\xbcldse j\xc3\xb5uab teadvusse. Stiimul muutub aistinguks ja omandab v\xc3\xa4\xc3\xa4rtuse ainult siis, kui see on seotud hetkel toimuva k\xc3\xa4itumisega. Dewey uskus, et ainult siis kui k\xc3\xa4itumist peab kohandama reaalsusega tekib aisting (idee). K\xc3\xa4itumine v\xc3\xb5ib tihti toimuda ka iseseisvalt ja sellega ei pruugi kaasneda aistingut._NEWLINE_Aastal 1943 valiti refleksikaarest kirjutatud artikkel \xc3\xbcheks olulisemaks artikliks, mis on ajakirjas Psychology Review avaldatud. Dewey n\xc3\xa4itas, et taju kontrollimist saab seletada koordineeritud, pidevalt muutuvate ja adaptiivsete k\xc3\xa4itumisaktide terminites. Need ideed said osaks funktsionalismi p\xc3\xb5hit\xc3\xb5dedest.\n_START_SECTION_\nInstrumentalism\n_START_PARAGRAPH_\nDewey ja tema j\xc3\xa4rgijad arendasid funktsionaalset teooriat teadvusest \xe2\x80\x93 instrumentalismi. Dewey uskus, et teadmised on instrumendiks maailma m\xc3\xb5istmisel ja seej\xc3\xa4rel selle muutmisel. Ta kirjeldas m\xc3\xb5istust kui bioloogilise organismi aktiivset kohanemist keskkonnaga. M\xc3\xb5istus oli tema uskumuse j\xc3\xa4rgi v\xc3\xb5ime prognoosida tagaj\xc3\xa4rgi ja reageerida nii nagu need oleks stiimulid praegusele k\xc3\xa4itumisele. Seega oli m\xc3\xb5istus Dewey arvates kogum representatsioone maailmast, mis funktsioneeris instrumentaaalselt, et adaptiivselt juhtida organismi keskkonnaga toimetulekul. See, mis teeb millestki mentaalse, mitte f\xc3\xbc\xc3\xbcsilise n\xc3\xa4htuse on see, et see osutab millelegi muule \xe2\x80\x93 sellel on t\xc3\xa4hendus._NEWLINE_Dewey r\xc3\xb5hutas ka m\xc3\xb5istuse sotsiaalset loomust ning v\xc3\xa4itis isegi, et loomadel pole m\xc3\xb5istust. Kui Descartes arvas, et m\xc3\xb5tlemine tuleb enne ja see saab v\xc3\xa4ljenduda ainult k\xc3\xb5nes, siis Dewey arvas, et r\xc3\xa4\xc3\xa4kima \xc3\xb5ppimine loob v\xc3\xb5ime m\xc3\xb5elda. Ta uskus, et kogu m\xc3\xb5istus on sotsiaalne konstrukt mitte privaatne omand. Kui me m\xc3\xb5tleme, siis me lihtsalt r\xc3\xa4\xc3\xa4gime endaga kasutades sotsiaalselt \xc3\xb5pitud k\xc3\xb5net.\n_START_SECTION_\nProgressivism\n_START_PARAGRAPH_\nDewey uuris ps\xc3\xbchholoogia rolli \xc3\xbchiskonnakorralduses, keskendudes haridusreformile. Haridusreform oli \xc3\xbcks progressivismi p\xc3\xb5hilisi murekohti ja Dewey oli progressiivne haridusfilosoofia looja. Koolid pidid muutuma laste jaoks kogukonnaks, et Ameerika \xc3\xbchiskonnas saaksid muutusi ja reforme hakata ellu viima neis koolides kasvanud ja \xc3\xb5ppinud lapsed. Dewey pidas kooli suurep\xc3\xa4raseks kohaks, kus uurida ps\xc3\xbchholoogia kasulikkust ja kasutamisv\xc3\xb5imalusi sotsiaalsete praktikate jaoks. Ta uskus, et "m\xc3\xb5istus on fundamentaalselt ps\xc3\xbchholoogia jaoks kohanemisinstrument" ja seda saab arendada koolis. Koolid peaksid eelk\xc3\xb5ige \xc3\xb5petama v\xc3\xa4\xc3\xa4rtusi ning need v\xc3\xa4\xc3\xa4rtused peaksid olema ajendatud \xc3\xbchiskondliku kasvamise eesm\xc3\xa4rgist ja kogukonna solidaarsust arvestades. Need v\xc3\xa4\xc3\xa4rtused ei peaks olema ainult kooli v\xc3\xa4\xc3\xa4rtused, vaid saama osaks iga suurema institutsiooni v\xc3\xa4\xc3\xa4rtustest._NEWLINE_Dewey t\xc3\xa4heldas, et v\xc3\xa4\xc3\xa4rtusi s\xc3\xa4ilitavad harjumused ja tavadest kinnipidamine, aga kui v\xc3\xa4\xc3\xa4rtused mingil viisil harjumustest ja traditsioonist eraldada, siis peab neid teadvustama ja leidma tavadele asenduse. Ps\xc3\xbchholoogiat pidas Dewey mentaalse adaptatsiooni teaduseks ja seega m\xc3\xa4ngis ps\xc3\xbchholoogia olulist rolli \xc3\xbchiskonna rekonstrueerimisel. Ps\xc3\xbchholoogia oli tema arvates sotsiaalne analoog teadvusele. Inimeste teadvus tekib alles siis kui indiviid on sunnitud adapteeruma uute olukordadega._NEWLINE_Progressiivse \xc3\xbchiskonna eesm\xc3\xa4rgiks oli indiviidi kasvamine toetavas kogukonnas. P\xc3\xbcsivate saavutuste ideaal asendus pideva kasvamise ideaaliga. Dewey on kirjutanud: "Kasvamise protsess, arenemine ja progress on olulisemad kui l\xc3\xb5pptulemus. Perfektne l\xc3\xb5pptulemus pole eesm\xc3\xa4rk, vaid \xc3\xbcha kestev viimistlemise, k\xc3\xbcpsemise ja t\xc3\xa4iustamise protsess on elu eesm\xc3\xa4rk". Progressivismi eeskujuks oli darvinism. Kuna evolutsioonil pole l\xc3\xb5ppu, siis ei peaks olema l\xc3\xb5ppu ka isiklikul arengul. Dewey uskus aga ka seda, et indiviidid saavad oma iseloomu ja m\xc3\xb5tted \xc3\xbchiskonnast. Ei ole indiviidi, kes eksisteeriks enne \xc3\xbchiskonda ja sotsiaalne panustamine ongi k\xc3\xb5ige \xc3\xb5igem eneseteostus. Selline vaade inimestest ja \xc3\xbchiskonnakorraldusest ei j\xc3\xa4tnud aga ruumi individuaalsele vabadusele. Ta uskus, et indiviidid peaksid end arendama, aga seda \xc3\xbchiskonna huvides. Inimesed peaksid leidma oma vabaduse konformsuses ja sotsiaalsete funktsioonide arendamises._NEWLINE_Progressiivne visioon ei olnud piiratud aga ainult ps\xc3\xbchholoogiaga \xe2\x80\x93 see haaras k\xc3\xb5iki sotsiaalteadusi. Suunaks oli k\xc3\xa4itumisele keskendumine, sest sotsiaalne kontroll on eelk\xc3\xb5ige k\xc3\xa4itumise kontroll. Saavutamaks sotsiaalset kontrolli, peaksid ps\xc3\xbchholoogid loobuma introspektsioonist k\xc3\xa4itumise uurimisel ja uurima hoopis seda, kuidas k\xc3\xa4itumine on kontrollitud erinevate tingimuste poolt ja kuidas keskkonna kontrollimine annab juhtidele v\xc3\xb5imaluse kontrollida k\xc3\xa4itumist.\n_START_SECTION_\nProgressiivne haridus\n_START_PARAGRAPH_\nDewey propageeris vaadet, et haridusel peab olema praktiline v\xc3\xa4\xc3\xa4rtus \xe2\x80\x93 see, mida \xc3\xb5pitakse koolis peab olema rakendatav ka koolikeskkonnast v\xc3\xa4ljapoole. T\xc3\xb5eline \xc3\xb5ppimine seisneb eluprobleemide lahendamises. Haridusel on ka \xc3\xbchiskondlik v\xc3\xa4\xc3\xa4rtus ja sotsiaalne funktsioon. Kasvamine l\xc3\xa4bi vabaduse, loovuse ja dialoogi on ideaal ja arengul pole l\xc3\xb5ppu. Progressiivne l\xc3\xa4henemise puhul annab \xc3\xb5petaja \xc3\xb5pilastele praktilisi teadmisi ja \xc3\xb5petab probleemilahendusoskusi, mis on vajalikud \xc3\xbchiskonna muutmiseks. Dewey panustas on ka aktiiv\xc3\xb5ppe meetoditesse ja kogemus\xc3\xb5ppe arendamist. Lapsed kohanevad uute situatsioonidega uurides, proovides ja \xc3\xb5ppides. Kogemust anal\xc3\xbc\xc3\xbcsides arendatakse inimest ja valmistutase uuteks kogemusteks.\n_START_SECTION_\nT\xc3\xa4htsamad teosed\n_START_PARAGRAPH_\n"The Reflex Arc Concept in Psychology" (1896)_NEWLINE_"Democracy and Education" (1916)_NEWLINE_"Human Nature and Conduct" (1922)_NEWLINE_"The Public and its Problems" (1927)_NEWLINE_"Experience and Nature" (1925)_NEWLINE_"Art as Experience" (1934)_NEWLINE_"A common Faith" (1934)_NEWLINE_"Logic: The Theory of Inquiry" (1938)_NEWLINE_"Freedom and Culture" (1939)_NEWLINE_"Knowing and the Known" (1949)'