b'\n_START_ARTICLE_\nKeeled Eestis\n_START_SECTION_\nEesti keele murded\n_START_PARAGRAPH_\nEesti kirjakeel p\xc3\xb5hineb peamiselt p\xc3\xb5hjaeesti keelel, samas kui l\xc3\xb5unaeesti keel koosneb mitmest murretest, n\xc3\xa4iteks V\xc3\xb5ru, Mulgi ja Tartu murded. Eesti kirjakeelest k\xc3\xb5ige kaugemale j\xc3\xa4\xc3\xa4v V\xc3\xb5ru keel on ainus, kellele SIL on andnud ISO 639-3 keele koodi ("vro"). Keeleteadlaste seisukohad lahknevad, kas tuleks k\xc3\xb5nelda v\xc3\xb5ru keelest v\xc3\xb5i V\xc3\xb5ru murdest (mida omakorda on liigitatud Setu keele alammurdeks v\xc3\xb5i eesti keele eraldiseisvaks, ehkki Setu murdele l\xc3\xa4hedalseisvaks murdeks). Ehkki murdekeelne kirjandus ja kultuuritraditsioon Eestis on vanem kui kirjakeelne, on murdekeele prestii\xc5\xbe ajalooliselt olnud madal ning hakanud t\xc3\xb5usma alles p\xc3\xa4rast Eesti iseseisvuse taastamist. T\xc3\xa4nap\xc3\xa4eval on mitmetel murdealadel kasutusel paralleelsed teeviidad eesti kirjakeeles ja kohalikus murdekeeles, ilmub murdekeelne kirjandus ja perioodika, murdekeelt \xc3\xb5petatakse ka mitmes koolis. V\xc3\xb5ru keeles on loodud ka Vikipeedia.\n_START_SECTION_\nV\xc3\xa4hemuskeeled\n_START_PARAGRAPH_\nMitmed Eestis k\xc3\xb5neldavad v\xc3\xa4hemuskeeled on seotud p\xc3\xb5liste rahvusv\xc3\xa4hemustega. Nii leidus Eestis vene keele k\xc3\xb5nelejaid arvatavasti juba keskajal enne seda, kui siia j\xc3\xb5udsid saksa keele r\xc3\xa4\xc3\xa4kijad. Mitmes Eesti hansalinnas olid vene linnaosad. Samuti on vanad, kuigi mitte kunagi rohkearvulised v\xc3\xa4hemuskeeled soome ja l\xc3\xa4ti; l\xc3\xa4ti-eesti keelepiir on aegade jooksul oluliselt muutunud. Pikaajaliste rahvusv\xc3\xa4hemuste hulka v\xc3\xb5ib lugeda eestirootslased ning 17. sajandil Eestisse p\xc3\xb5genenud vanausulised peipsivenelased, kes moodustavad Eesti venelaste seas eraldiseisva r\xc3\xbchma ka keeleliselt. Hiljemalt 17.-18. sajandist p\xc3\xa4rineb Eestis teisigi v\xc3\xa4ikesi v\xc3\xa4hemuskeeli nagu tatari keel._NEWLINE_N\xc3\xbc\xc3\xbcdse Eesti aladel kunagi k\xc3\xb5neldud, kuid t\xc3\xa4nap\xc3\xa4evaks v\xc3\xa4ljasurnud p\xc3\xa4rismaiste v\xc3\xa4hemuskeelte hulka v\xc3\xb5ib lugeda vadja ning liivi keele, mille k\xc3\xb5nelejaid elas Muinas-Eestis enne ristis\xc3\xb5du, kuid kes assimileerusid sajandite jooksul eesti enamuse sekka. Mitme sajandi v\xc3\xa4ltel oli praktilises kasutuses, kuid n\xc3\xbc\xc3\xbcdseks on k\xc3\xa4ibelt kadunud ladina keel, mis oli 13.-17. sajandil Eesti ala esimene teaduskeel ning \xc3\xbcks kahest levinumast kirjakeelest k\xc3\xb5rvuti saksa keelega.\n_START_SECTION_\nPoola keel\n_START_PARAGRAPH_\nPoola keel on Eestis ulatuslikumalt kasutusel olnud \xc3\xbcksnes suhteliselt l\xc3\xbchikeseks j\xc3\xa4\xc3\xa4nud Poola ajal L\xc3\xb5una-Eestis, mil see oli kasutusel ka halduskeelena. Sestsaati on v\xc3\xa4hesel arvul poolakaid Eestis alati leidunud. Veidi suuremal arvul poola keele r\xc3\xa4\xc3\xa4kijaid r\xc3\xa4ndas Eestisse 19. sajandil, mil poola haritlastel olid Tartu \xc3\x9clikoolis vabamad tingimused kui Venemaa v\xc3\xb5imu all Poolas, mist\xc3\xb5ttu mitmed silmapaistvad poola kultuuritegelased \xc3\xb5ppisid Tartus. Eestisse r\xc3\xa4ndas p\xc3\xb5llut\xc3\xb6\xc3\xb6lisi ja kaevureid ka maailmas\xc3\xb5dade vahelisel ajal, mil katolikus kirikus Eestis tekkisid ka poola kogudused ning Kirde-Eestis alustas tegevust isegi poola skaudiliikumise - hartserite - kohalik haru. T\xc3\xa4nap\xc3\xa4eval on Eestis poola keel v\xc3\xa4he tuntud, seda \xc3\xb5petatakse v\xc3\xa4hesel m\xc3\xa4\xc3\xa4ral vaid Tartu \xc3\x9clikoolis, ilmunud on paar vestmikku. Eesti katoliku kirikutes toimuvad siiski t\xc3\xa4nini aeg-ajalt poolakeelsed jumalateenistused ning poolakeelse meediakanalina toimivad \xc3\xbcksikud veebilehed.\n_START_SECTION_\nHeebrea keel ja jidi\xc5\xa1\n_START_PARAGRAPH_\nEuroopa juutide keeleline olukord on olnud suhteliselt ainulaadne, kuna tegu on olnud \xc3\xbche rahvaga, kel on kaks keelt: igap\xc3\xa4evaseks kasutamiseks kohalikust keelekeskkonnast m\xc3\xb5jutatud tavakeeled (Eesti \xc3\xbcmbruses peamiselt jidi\xc5\xa1, P\xc3\xbcrenee poolsaarel aga n\xc3\xa4iteks ladiino), kultuskeelena on seevastu olnud kasutusel heebrea keel (millele sageli lisandus aramea). Kuna juutide arv Eestis ei ole kunagi olnud v\xc3\xa4ga suur (1918-1940 Eestis elanud ligi 4500 juuti moodustas rahvastikust 0,4%), ei ole ka jidi\xc5\xa1 leidnud laialdast kasutamist. Sellele vaatamata on jidi\xc5\xa1 olnud mitte \xc3\xbcksnes k\xc3\xb5nekeel, vaid ka kirjandus- ja isegi ajakirjanduskeel. Nii n\xc3\xa4iteks ilmusid s\xc3\xb5dadevahelisel ajal jidi\xc5\xa1ikeelsed ajalehed "Undzer Vort = Meie S\xc3\xb5na: Organ fun estnifn jidntum", "Undzer Veg" ja "IKUF-bleter: Er\xc5\xa1te oisgabe far balti\xc5\xa1e lender" (IKUF). V\xc3\xb5imalusi avardas ka 1926-1940 kehtinud juudi kultuurautonoomia._NEWLINE_Samuti on Eestis tegutsenud juudi koolid: 1919. aasta alguses avati Tallinnas juudi eraalgkool, hilisemate nimedega Tallinna juudi rahvakool Ivrit ja Tallinna Juudi Era\xc3\xbchisg\xc3\xbcmnaasium, mille puhul pole k\xc3\xbcll selge, kas \xc3\xb5ppet\xc3\xb6\xc3\xb6 toimus jidi\xc5\xa1is v\xc3\xb5i ivriidis; juudi alg- ja keskkool t\xc3\xb6\xc3\xb6tasid ka Tartus. 1930. aastatel j\xc3\xb5udis siia ka mujal juudi kogukondi vapustanud keelet\xc3\xbcli. Olukord muutus radikaalselt Teise maailmas\xc3\xb5ja ajal, mil Saksa okupatsiooni k\xc3\xa4igus h\xc3\xa4vitati praktiliselt kogu Eestisse j\xc3\xa4\xc3\xa4nud juutkond (osa juute k\xc3\xbc\xc3\xbcditati v\xc3\xb5i evakueeriti N\xc3\xb5ukogude okupatsiooni ajal N\xc3\xb5ukogude Liitu). Sellest l\xc3\xb6\xc3\xb6gist ei ole Eesti jidi\xc5\xa1 hiljem toibunud. T\xc3\xa4nap\xc3\xa4eval tuntakse jidi\xc5\xa1it Eestis \xc3\xbclimalt v\xc3\xa4he, vanaheebrea keelt \xc3\xb5petatakse aga Tartu \xc3\x9clikooli usuteaduskonnas. Eesti jidi\xc5\xa1it on uurinud Paul Ariste ja Anna Verschik.\n_START_SECTION_\nMustlaskeel\n_START_PARAGRAPH_\nMustlased on Eestis elanud v\xc3\xa4hemalt 17. sajandist, moodustades v\xc3\xa4ikesearvulise, kuid visalt p\xc3\xbcsiva rahvusv\xc3\xa4hemuse. Ajaloolisi teateid mustlaskeele tarvituse kohta Eestis napib nii v\xc3\xa4lise huvi kui ka mustlaskeelse kirjakultuuri nappuse t\xc3\xb5ttu. Eesti mustlasi ja mustlaskeelt on siiski uurinud keeleteadlane Paul Ariste, kes avaldas sel teemal rea artikleid, 1940. aastal monograafia "Laiuse mustlased" ning postuumselt artiklikogumiku "Mustlaste raamat". Mustlaskeelset meediat, kirjandust ja haridust pole Eestis v\xc3\xa4lja kujunenud, t\xc3\xa4nap\xc3\xa4eval tuntakse mustlaskeelt Eestis v\xc3\xa4ga v\xc3\xa4he ning mustlaskultuuri laia publiku jaoks silmapaistvaim osa on mustlastants, millega samuti tegelevad Eestis peamiselt mittemustlased.'