b'\n_START_ARTICLE_\nToscana suurhertsogkond\n_START_SECTION_\nAsutamine\n_START_PARAGRAPH_\nAastal 1569 oli Cosimo de\' Medici valitsenud Firenze hertsogkonda 32 aastat. Tema valitsemise ajal ostis Firenze Genova vabariigilt Elba saare (1548), vallutas Siena (1555) ning arendas Elbale h\xc3\xa4stivarustatud ja v\xc3\xb5imsa merev\xc3\xa4ebaasi. Cosimo keelas ka vaimulikel vallata ilmalike ameteid ja kuulutas v\xc3\xa4lja usuvabaduse seadused, mis olid sel ajal tundmatud. Cosimo oli ka pikaaegne paavst Pius V toetaja, kes Firenze laienemise valguses kuulutas augustis 1569 Cosimo Toscana suurhertsogiks, seda tiitlit varem Itaalias ei tuntud._NEWLINE_Rahvusvaheline vastukaja Cosimo \xc3\xbclendamisele oli k\xc3\xb5le. Prantsusmaa kuninganna Caterina, kuigi ise Medici, vaatas Cosimot \xc3\xbclima p\xc3\xb5lgusega. Viini \xc3\xb5ukonnas levitati kuulujutte, et Cosimo oli Inglismaa kuninga kandidaat. Maximilian II ja Felipe II reageerisid \xc3\xbcsna vihaselt, kuna Firenze oli keiserlik l\xc3\xa4\xc3\xa4n, ja kuulutasid Pius V teod kehtetuks. Siiski kinnitas Maximilian aastal 1576 \xc3\xbclendamise l\xc3\xb5puks keiserliku diplomiga._NEWLINE_1571. aasta P\xc3\xbchas Liidus v\xc3\xb5itles Cosimo Osmanite riigi vastu, liidus Saksa-Rooma riigiga. P\xc3\xbcha Liit tekitas osmanitele purustava kaotuse Lepanto lahingus. Cosimo valitsemine oli \xc3\xbcks k\xc3\xb5ige s\xc3\xb5jakamaid Toscana ajaloos._NEWLINE_Cosimo koges mitmeid isiklikke trag\xc3\xb6\xc3\xb6diaid oma valitsemise hilisematel aastatel. Tema naine Toledo Eleonora suri aastal 1562 koos oma nelja lapsega katkuepideemia t\xc3\xb5ttu Firenzes. Need surmad m\xc3\xb5jutasid teda suuresti, mis koos haigusega sundisid Cosimot aastal 1564 mitteametlikult troonist loobuma. See j\xc3\xa4ttis tema vanema poja Francesco hertsogkonda valitsema (1574\xe2\x80\x931587). Cosimo I suri aastal 1574 ajurabandusse, j\xc3\xa4ttes maha stabiilse ja \xc3\xbclimalt \xc3\xb5itsva Toscana, olles k\xc3\xb5ige kauem valitsenud Medici.\n_START_SECTION_\nMedicite viimased aastad\n_START_PARAGRAPH_\nCosimo III j\xc3\xa4rglane oli tema poeg Gian Gastone, kes enamuse oma elust hoidus voodisse ja tegutses valitsejale mittekohasel viisil, ilmudes sel m\xc3\xa4\xc3\xa4ral harva oma alamate ette, et m\xc3\xb5nikord peeti teda surnuks. Gian Gastone t\xc3\xbchistas oma isa puritaanlikud seadused. Aastal 1731 kogunesid suurv\xc3\xb5imud Viini, et otsustada, kellest saab Gian Gastone j\xc3\xa4rglane. Nad koostasid Viini lepingu, mis andis suurhertsogi trooni Parma hertsogile Carlo I-le. Gian Gastone ei olnud l\xc3\xa4bir\xc3\xa4\xc3\xa4kimistel Toscana tuleviku \xc3\xbcle nii vankumatu, kui oli tema isa. Ta alistus v\xc3\xb5\xc3\xb5rn\xc3\xb5udmistele ja selle asemel, et n\xc3\xb5utada troon oma l\xc3\xa4himal meessoost sugulasele, Ottaviano v\xc3\xbcrstile, annetas ta Toscana Lotringi hertsogile Fran\xc3\xa7ois III Stephane\'ile. Carlo I sai varsti p\xc3\xa4rast Firenzesse saabumist aastal 1735 Torino lepinguga Napoli kuningaks. Kohe varsti sai Fran\xc3\xa7ois III Stephane Toscana trooni p\xc3\xa4rijaks. Gian Gastonel ei olnud s\xc3\xbcndmustes s\xc3\xb5na\xc3\xb5igust ja ta oli \xc3\xbcsna kiindunud Hispaania infantasse. Toskaanalased p\xc3\xb5lgasid uusi okupante Lotringist, ja segasid Toscana valitsust, samas Hispaania okupante nad ei p\xc3\xb5lanud. 9. juulil 1737 Gian Gastone suri; viimane meessoost Medici suurhertsogi liinis.\n_START_SECTION_\nReform\n_START_PARAGRAPH_\nFran\xc3\xa7ois\' teine poeg Peter Leopold sai Toscana suurhertsogiks ja valitses riiki kuni oma venna Josephi surmani. Ta oli oma alamate hulgas ebapopulaarne, kuigi paljud tema reformid t\xc3\xb5stsid suurhertsogkonna stabiilsele tasemele, mida ei olnud m\xc3\xb5nda aega n\xc3\xa4htud._NEWLINE_Leopold arendas ja toetas paljusid sotsiaalseid ja majanduslikke reforme. Ta uuendas maksu- ja tollis\xc3\xbcsteemi. R\xc3\xb5ugetevastane vaktsineerimine tehti s\xc3\xbcstemaatiliselt k\xc3\xa4ttesaadavaks (Leopoldi ema Maria Theresia oli suur v\xc3\xa4ikeste r\xc3\xb5ugete vastase kaitsepookimise toetaja) ja asutati varajane institutsioon noorte kurjategijate rehabiliteerimiseks. Leopold kaotas ka surmanuhtluse. 30. novembril 1786, p\xc3\xa4rast de facto hukkamise peatamist (viimane oli aastal 1769), kuulutas Leopold v\xc3\xa4lja karistusseadustiku reformi, mis l\xc3\xb5petas surmanuhtluse ja k\xc3\xa4skis h\xc3\xa4vitada k\xc3\xb5ik hukkamisvahendid riigis. Samuti keelati piinamine. 2000 Toscana kohalikus omavalitsuses algatati s\xc3\xbcndmuse t\xc3\xa4histamiseks 30. novembril iga-aastane puhkep\xc3\xa4ev. S\xc3\xbcndmust m\xc3\xa4lestavad sel p\xc3\xa4eval ka 300 linna \xc3\xbcle maailma, t\xc3\xa4histades Linnade Elu P\xc3\xa4eva._NEWLINE_Leopold algatas ka radikaalsed reformid vaimuhaigete hooletu ja ebainimliku kohtlemise s\xc3\xbcsteemi parandamiseks. 23. jaanuaril 1774 kehtestati "legge sui pazzi" (vaimuhaigete seadus), esimene omataoline kogu Euroopas, mis v\xc3\xb5imaldas hospitaliseerida persoone, keda peeti hulluks. M\xc3\xb5ni aasta hiljem algatas Leopold projekti ehitada uus haigla, Bonifacio. Ta kasutas oma oskust valida kaast\xc3\xb6\xc3\xb6lisi ja pani noore arsti Vincenzo Chiarugi seda juhtima. Chiarugi ja tema kaast\xc3\xb6\xc3\xb6lised algatasid haiglas uued humanitaarm\xc3\xa4\xc3\xa4rused ja hoolitsesid vaimuhaigete patsientide eest, sealhulgas keelasid ahelad ja f\xc3\xbc\xc3\xbcsilise karistamise, ja olid seda tehes varased pioneerid selles, mida hiljem tunti kui moraalse k\xc3\xa4itumise liikumine._NEWLINE_Leopold p\xc3\xbc\xc3\xbcdis ilmalikustada usuliste \xc3\xbchingute kinnisvara v\xc3\xb5i panna vaimulikud t\xc3\xa4ielikult valitsuse kontrolli alla. Need meetmed, mis h\xc3\xa4irisid s\xc3\xbcgavalt rahvas juurdunud veendumusi ja viisid vastasseisuni paavstiga, ei olnud edukad._NEWLINE_Leopold kiitis ka heaks ja tegi koost\xc3\xb6\xc3\xb6d poliitilise p\xc3\xb5hiseaduse loomisel, ja seda palju aastaid enne Prantsuse p\xc3\xb5hiseaduse v\xc3\xa4ljakuulutamist ja milles olid m\xc3\xb5ned sarnasused Virginia \xc3\xb5iguste deklaratsiooniga 1778. aastast. Leopoldi m\xc3\xb5istes p\xc3\xb5hines see kodanike poliitiliste \xc3\xb5iguste austamisel ning harmoonial t\xc3\xa4idesaatva ja seadusandliku v\xc3\xb5imu vahel. Siiski oli p\xc3\xb5hiseadus nii radikaalselt uus, et see kogus vastuseisu isegi nendelt, kes v\xc3\xb5inuks sellest kasu saada. Aastal 1790 suri keiser Joseph II p\xc3\xa4rijateta ja Leopold kutsuti Viini, et v\xc3\xb5tta \xc3\xbcle tema perekonna Austria valduste valitsemine ja saada keisriks. Tema teine poeg Ferdinand sai suurhertsogkonna valitsejaks. Leopold ise suri aastal 1792.\n_START_SECTION_\nToscana taastamine ja l\xc3\xb5plik kadumine\n_START_PARAGRAPH_\nNapoleoni s\xc3\xbcsteem kukkus kokku aastal 1814 ja j\xc3\xa4rgnev territooriumide \xc3\xbcmberjaotaja, Viini kongress, loovutas Stato dei Presidi taastatud Toscanale. Ferdinando III j\xc3\xa4tkas oma valitsemist ja suri aastal 1824. Itaalia rahvuslus kasvas Napoleoni-j\xc3\xa4rgsetel aastatel, mille tulemusel loodi sala\xc3\xbchinguid Itaalia \xc3\xbchenamiseks. Kui need j\xc3\xb5udsid Toscanasse, k\xc3\xbcsis muretsev Ferdinando oma n\xc3\xb5olt, Austria keisrilt Franzilt riigi kaitseks Austria garnisoni. Ferdinando joondas Toscana Austriaga._NEWLINE_P\xc3\xa4rast Ferdinando surma j\xc3\xa4rgnes talle tema vanem poeg Leopoldo II. Leopoldot pidasid ta kaasaegsed liberaalseks monarhiks. Vaatamata tema teenetele vallandasid tema alamad ta kui v\xc3\xa4lismaalase. Tema sugulus Austriaga oli v\xc3\xb5rdselt vastumeelne. Aastal 1847 annekteeris Leopoldo p\xc3\xa4rast valitseva Parma hertsoginna Maria Luisa surma Lucca hertsogkonna. (Riik loodi ainult Bourbon-Parma d\xc3\xbcnastia majutamiseks, kuni nende Parma valduste tagasisaamiseni). Samal aastal kutsuti kokku loodud Toscana riigin\xc3\xb5ukogu._NEWLINE_Leopoldo ajal olid Itaalias rahvarahutused, mis tipnesid 1848. aasta revolutsioonidega. Nimetatud revolutsioonid kukutasid Prantsusmaa trooni ja p\xc3\xb5hjustasid korratusi kogu Euroopas. Toscanas kehtestas Leopoldo II liberaalse p\xc3\xb5hiseaduse ja algatas liberaalse valitsuse. Vaatamata tema p\xc3\xbc\xc3\xbcetele leppida puhkesid Livornos augustis re\xc5\xbeiimivastased t\xc3\xa4navav\xc3\xb5itlused. Leopoldo II toetas Sardiinia kuningriiki Austria-Sardiinia s\xc3\xb5jas. Veebruaris 1849 loovutas Leopoldo II Toscana vabariiklastele ja p\xc3\xb5genes Napoli linna Gaetasse. Tema asemele loodi ajutine vabariik. Ainult Austria abiga sai Leopoldo tagasi Firenzesse tulla. P\xc3\xb5hiseadus t\xc3\xbchistati aastal 1852. Austria garnison viidi v\xc3\xa4lja aastal 1855._NEWLINE_Teine Austria-Sardiinia s\xc3\xb5da puhkes suvel 1859. Leopoldo asus Austria poolele. Vittorio Emanuele II vallutas terve Toscana ja hoidis seda kogu konflikti jooksul; Leopoldo p\xc3\xb5genes seet\xc3\xb5ttu Toscanast. Villafranca relvarahu lubas Leopoldol veel kord tagasi tulla. P\xc3\xa4rast naasmist loobus ta troonist oma vanema poja Ferdinando kasuks. Ferdinando IV h\xc3\xbcpoteetiline valitsemine ei kestnud kaua; Habsburgid tagandati ametlikult Rahvusassamblee poolt 16. augustil 1859._NEWLINE_Detsembris 1859 lakkas suurhertsogkond t\xc3\xb5husalt olemast, olles \xc3\xbchendatud koos Modena ja Parma hertsogkondadega Kesk-Itaalia \xc3\xbchendatud provintside moodustamiseks, mis annekteeriti Sardiinia kuningriiki m\xc3\xb5ni kuu hiljem. 22. m\xc3\xa4rtsil 1860, p\xc3\xa4rast referendumit, mis h\xc3\xa4\xc3\xa4letas \xc3\xbclekaalukalt (95%) Sardiiniaga \xc3\xbchinemise kasuks, annekteeriti Toscana ametlikult Sardiiniasse. Itaalia \xc3\xbchendati aastal 1870, kui Kirikuriigi riismed annekteeriti septembris paavst Pius IX kukutamisega.\n_START_SECTION_\nValitsemine\n_START_PARAGRAPH_\nToscana oli jagatud kaheks peamiseks haldusringkonnaks: stato nuovo (uus riik), mis koosnes endisest Siena vabariigist, ja stato vecchio (vana riik), vana Firenze Vabariik ja tema s\xc3\xb5ltlased. Kahte ala valitseti eraldi seadustega. Need olid jagatud, kuna stato nuovo oli Hispaania l\xc3\xa4\xc3\xa4n ja stato vecchio keiserlik l\xc3\xa4\xc3\xa4n. Sienat valitses suurhertsogi nimetatud kuberner. Saksa-Rooma keiser Karl V kuulutas Alessandro de\' Medici Firenze p\xc3\xa4rilikuks valitsejaks._NEWLINE_P\xc3\xa4rast vabariigi alistumist Firenze piiramisel kuulutas Saksa-Rooma keiser Karl V selges\xc3\xb5naliselt v\xc3\xa4lja, et vaid tema \xc3\xbcksi v\xc3\xb5ib m\xc3\xa4\xc3\xa4rata Firenze valitsuse. 12. augustil 1530 paigaldas keiser Firenze vabariigis Medici p\xc3\xa4rilikud valitsejad (capo). Paavst Clemens VII soovis oma sugulast Alessandro de\' Medicit Firenze monarhistlikuks valitsejaks ja n\xc3\xb5utas seda tiitlit v\xc3\xa4ga tungivalt; ta tahtis j\xc3\xa4tta mulje, et firenzelased valisid Alessandro demokraatlikult oma monarhiks. Aprillis 1532 veenis paavst Firenze valitsevat komisjoni bal\xc3\xadat koostama uue p\xc3\xb5hiseaduse. K\xc3\xb5nealune dokument avaldati 27. selle kuu p\xc3\xa4eval. See tekitas ametlikult p\xc3\xa4riliku monarhia, kaotades igivana signoria (valitav valitsus) ja gonfaloniere (Firenze titulaarvalitseja, kes valiti kaheks kuuks) ametikoha; nende asemele tuli consigliere, neljameheline n\xc3\xb5ukogu, mis valiti kolmeks kuuks ja mida juhtis "Firenze vabariigi hertsog" (ja hiljem Toscana suurhertsog). 48 mehest koosnev Senat, mis valiti p\xc3\xb5hiseadusliku reformi komisjoni poolt, sai ees\xc3\xb5iguse m\xc3\xa4\xc3\xa4rata Firenze raha-, julgeoleku- ja v\xc3\xa4lispoliitika \xc3\xbcle. Lisaks nimetas senat s\xc3\xb5ja- ja avaliku julgeoleku komisjonid ning Pisa, Arezzo, Prato, Voltera ja Cortona kubernerid ja suursaadikud. Valitav pidi olema meessoost ja aadlik. Kahesaja n\xc3\xb5ukogu oli kaebuste kohus; liikmesus oli eluajaks. See p\xc3\xb5hiseadus oli j\xc3\xb5us l\xc3\xa4bi kogu Medicite suurhertsogkonna, kuigi institutsioonid lagunesid ja n\xc3\xb5rgenesid Ferdinando II valitsemise ajal._NEWLINE_Aja jooksul omandasid Medicid mitmeid territooriume, sealhulgas: Pitigliano krahvkond, ostetud v\xc3\xa4lja Orsini perekonnalt aastal 1604; Santa Fiora krahvkond, omandatud Sforza d\xc3\xbcnastialt aastal 1633; Hispaania loovutatud Pontremoli aastal 1650, Silvia Piccolomini m\xc3\xbc\xc3\xbcs oma valduse, Castiglione markiikonna Cosimo I ajal, Pietrasanta isandkond ja Capistrano hertsogkond ja Penna linn Napoli kuningriigis. Vittoria della Rovere t\xc3\xb5i Montefeltro ja Rovere hertsogkonnad perekonda aastal 1631, p\xc3\xa4rast tema surma aastal 1694 l\xc3\xa4ksid need tema nooremale pojale Francesco Maria de\' Medicile. Need l\xc3\xa4ksid kroonile Gian Gastone ajal._NEWLINE_Viimane Medici Gian Gastone kirjutas suurhertsogkonna Lotringi Fran\xc3\xa7ois Stephane\'ile. Tema ajal valitses Toscanat asekuningas Marc de Beauvau-Craon. Fran\xc3\xa7ois Stephane muutis p\xc3\xa4rimisseadusi aastal 1763, kui ta kuulutas oma teise poja Leopoldi suurhertsogkonna p\xc3\xa4rijaks. Kui Leopoldi liin h\xc3\xa4\xc3\xa4bus, l\xc3\xa4ks see tagasi pealiinile. K\xc3\xb5ik suurhertsogid p\xc3\xa4rast Leopoldi resideerisid Firenzes. Suurhertsog Leopold II n\xc3\xb5ustus aastal 1848 kehtestama liberaalse p\xc3\xb5hiseaduse. Suurhertsog oli ajutise valitsuse poolt aastal 1849 l\xc3\xbchidalt minema aetud. Ta tuli samal aastal Austria v\xc3\xa4gede toel tagasi. Valitsus saadeti l\xc3\xb5plikult laiali p\xc3\xa4rast selle Kesk-Itaalia \xc3\xbchendatud provintsidesse annekteerimist aastal 1859.'