b'\n_START_ARTICLE_\nEuroopa Komisjon\n_START_SECTION_\nAjalugu\n_START_PARAGRAPH_\nEuroopa Komisjon on v\xc3\xa4lja kasvanud 1951. aastal asutatud Euroopa S\xc3\xb6e- ja Terase\xc3\xbchenduse \xc3\x9clemametist ehk \xc3\xbchest viiest p\xc3\xb5hiinstitutsioonist, mis loodi Prantsusmaa v\xc3\xa4lisministri Robert Schumani 9. mail 1950 tehtud ettepaneku alusel moodustatud Euroopa \xc3\xbchenduste tarbeks. Komisjoni koosseis ja v\xc3\xb5imupiirid on eri presidentide all l\xc3\xa4bi aegade oluliselt muutunud.\n_START_SECTION_\nAsutamine\n_START_PARAGRAPH_\nKomisjoni eelk\xc3\xa4ijaks v\xc3\xb5ib pidada 1951. aastal loodud Euroopa S\xc3\xb6e- ja Terase\xc3\xbchenduse \xc3\xbcheksaliikmelist \xc3\x9clemametit, mille esimeseks presidendiks sai Jean Monnet. \xc3\x9clemamet oli uue riikide\xc3\xbclese organisatsiooni t\xc3\xa4itevorgan. Selle liikmed astusid ametisse 10. augustil 1952 Luxembourgis. 1958. aastal asutati Rooma lepingutega Euroopa S\xc3\xb6e- ja Terase\xc3\xbchenduse k\xc3\xb5rvale veel kaks organisatsiooni: Euroopa Majandus\xc3\xbchendus ja Euroopa Aatomienergia\xc3\xbchendus. Nende t\xc3\xa4itevorganeid ei nimetatud enam \xc3\xbclemametiks, vaid komisjoniks. Nimemuutuse tingis t\xc3\xa4itevorganite teistsugune suhe nende organisatsioonide n\xc3\xb5ukogudega. Mitmed v\xc3\xa4iksemad liikmesriigid ei olnud rahul \xc3\x9clemameti laialdaste v\xc3\xb5imupiiridega ja soovisid t\xc3\xa4idesaatva organi v\xc3\xb5imu k\xc3\xa4rpida, andes uutes organisatsioonides suurema otsustus\xc3\xb5iguse n\xc3\xb5ukogudele. Nii kujutas uus struktuur endast kompromissi liikmesriikide soovide ja senise struktuuri vahel._NEWLINE_Walter Hallsteini juhitud Euroopa Majandus\xc3\xbchenduse Komisjon kohtus esimest korda ametlikult 16. jaanuaril 1958 Br\xc3\xbcsseli Ch\xc3\xa2teau de Val-Duchesse\'i palees. Komisjoni t\xc3\xb6\xc3\xb6 kulges edukalt: esimesel kohtumisel saavutati kokkulepe teraviljahindade osas, esimesel suuremal rahvusvahelisel \xc3\xbcritusel, \xc3\x9cldise Tolli- ja Kaubanduskokkuleppe kuuendal istungj\xc3\xa4rgul (1964\xe2\x80\x931967) suudeti avaldada soodsat muljet kolmandate riikide esindajatele. Hallsteini komisjon alustas Euroopa Liidu \xc3\xb5iguse koostamist ja hakkas esmakordselt avaldama m\xc3\xb5ju riikide seadusloomele. Esialgu p\xc3\xb6\xc3\xb6rati tema administratsioonile v\xc3\xa4he t\xc3\xa4helepanu, kuid Euroopa Kohtu abil hakkas ta ennast kehtestama. J\xc3\xa4rgmistesse komisjoni koosseisudesse suhtusid riigid juba t\xc3\xb5sisemalt. 1965. aastal t\xc3\xb5id kasvavad vastuolud Prantsusmaa ja teiste liikmesriikide vahel (Suurbritannia liitumise, Euroopa Parlamendi otsevalimiste, Fouchet\' plaani ja Euroopa Majandus\xc3\xbchenduse eelarve k\xc3\xbcsimustes) kaasa niinimetatud t\xc3\xbchja tooli kriisi, mis vallandus l\xc3\xb5plikult seoses Euroopa \xc3\xbchtse p\xc3\xb5llumajanduspoliitikaga. Kuigi institutsionaalne kriis leidis j\xc3\xa4rgmisel aastal lahenduse, l\xc3\xa4ks see maksma ametikoha nii Aatomienergia\xc3\xbchenduse komisjoni esimehele Etienne Hirschile kui ka Majandus\xc3\xbchenduse komisjoni esimehele Walter Hallsteinile, keda on tagantj\xc3\xa4rele peetud Euroopa Komisjoni k\xc3\xb5ige d\xc3\xbcnaamilisemaks juhiks enne Jacques Delors\'i.\n_START_SECTION_\nVarane ajalugu\n_START_PARAGRAPH_\nKolm t\xc3\xa4itevorganit eksisteerisid k\xc3\xb5rvuti kuni 1. juulini 1967, mil need liitusid vastavalt 1965. aastal allkirjastatud Br\xc3\xbcsseli lepingule \xc3\xbcheks institutsiooniks president Jean Rey\' juhtimise all. \xc3\x9chinemise tulemusel t\xc3\xb5usis Rey\' komisjoni liikmete arv ajutiselt 14 inimeseni, kuid komisjoni j\xc3\xa4rgmised koosseisud olid taas \xc3\xbcheksaliikmelised, l\xc3\xa4htudes valemist, et v\xc3\xa4iksematele liikmesriikidele oli ette n\xc3\xa4htud 1 ja suurematele liikmesriikidele 2 esindajat. Rey\' komisjon viis 1968. aastal l\xc3\xb5pule tolliliidu loomise ning toetas j\xc3\xb5uliselt Euroopa Parlamendi otsevalimisi ja laiemaid volitusi. Kuigi ametlikult oli esimene \xc3\xbchendatud komisjoni president Rey, loetakse t\xc3\xa4nase Euroopa Komisjoni presidente siiski alates Walter Hallsteinist._NEWLINE_Malfatti komisjon (1970\xe2\x80\x931972) ja Mansholti komisjon (1972\xe2\x80\x931973) j\xc3\xa4tkasid rahanduskoost\xc3\xb6\xc3\xb6 edendamist ning viisid 1973. aastal l\xc3\xa4bi Euroopa Majandus\xc3\xbchenduse esimese laienemise p\xc3\xb5hja suunas. Selle laienemise tulemusel suurenes komisjoni liikmete arv Ortoli komisjoni ametiajal (1973\xe2\x80\x931977) 13 volinikuni (uutest liikmetest sai Suurbritannia suurriigina kaks volinikku). See komisjon seisis silmitsi 1970. aastate keskpaiga majandusliku ja geopoliitilise ebastabiilsusega. Komisjoni roll rahvusvahelises elus t\xc3\xb5usis kui jaanuaris 1977 komisjoni juhtima asunud endine Suurbritannia siseminister Roy Jenkins osales mais 1977 Euroopa Majandus\xc3\xbchenduse esindajana G7 tippkohtumisel. Jenkinsi komisjonile j\xc3\xa4rgnes aastatel 1981\xe2\x80\x931985 Thorni komisjon, mille ajal toimus Euroopa Majandus\xc3\xbchenduse laienemine l\xc3\xb5unasse ning \xc3\x9chtne Euroopa Akti ettevalmistamine.\n_START_SECTION_\nVolitused ja \xc3\xbclesanded\n_START_PARAGRAPH_\nKomisjon loodi kohe alguses riikide\xc3\xbclese v\xc3\xb5imuorganina, mis ei s\xc3\xb5ltuks liikmesriikide valitsustest. Seda on kirjeldatud kui "ainsat institutsiooni, millele makstakse palka Euroopa huvidele m\xc3\xb5tlemise eest". Komisjoni liikmekandidaadid esitavad liikmesriikide valitsused, kuid nad on kohustatud ja volitatud tegutsema s\xc3\xb5ltumatult. Neid ametisse nimetanud valitsused ei tohi neid m\xc3\xb5jutada. See p\xc3\xb5him\xc3\xb5te eristab komisjoni Euroopa Liidu N\xc3\xb5ukogust, mis esindab liikmesriikide valitsusi; Euroopa Parlamendist, mis esindab Euroopa Liidu kodanikke; Euroopa Majandus- ja Sotsiaalkomiteest, mis esindab majanduslikke ja kodaniku\xc3\xbchiskonna organisatsioone._NEWLINE_Euroopa Liidu lepingu 17. artikli kohaselt on komisjonil mitmesugused \xc3\xbclesanded: j\xc3\xa4lgida aluslepingute ja neil p\xc3\xb5hinevate meetmete t\xc3\xa4itmist, teostada koost\xc3\xb6\xc3\xb6s Euroopa Kohtuga j\xc3\xa4relevalvet Euroopa Liidu \xc3\xb5iguse kohaldamise \xc3\xbcle, koostada Euroopa Liidu eelarve, hallata ja algatada programme, esindada Euroopa Liitu v\xc3\xa4lissuhetes, valmistada ette \xc3\xb5igusakte.\n_START_SECTION_\nT\xc3\xa4idesaatev v\xc3\xb5im\n_START_PARAGRAPH_\nEnne Lissaboni lepingu j\xc3\xb5ustumist kuulus Euroopa Liidu t\xc3\xa4idesaatev v\xc3\xb5im Euroopa Liidu N\xc3\xb5ukogule, mis oli osa volitusi \xc3\xbcle andnud komisjonile. Teoreetiliselt oli N\xc3\xb5ukogul alati v\xc3\xb5imalus need volitused tagasi v\xc3\xb5tta ja neid ise rakendada, v\xc3\xb5i siis kehtestada komisjonile nende rakendamiseks t\xc3\xa4iendavaid tingimusi. Lissaboni leping muutis seda aspekti, s\xc3\xa4testades komisjoni volitused ja v\xc3\xb5imupiirid lepinguga. Komisjoni volitused on piiratumad kui riikide t\xc3\xa4idesaatva v\xc3\xb5imu institutsioonidel, eelk\xc3\xb5ige seet\xc3\xb5ttu, et komisjonil puudub kontroll Euroopa Liidu \xc3\xbchise v\xc3\xa4lis- ja julgeolekupoliitika \xc3\xbcle. See v\xc3\xb5im kuulub Euroopa \xc3\x9clemkogule, mida m\xc3\xb5ned anal\xc3\xbc\xc3\xbctikud on kirjeldanud Euroopa Liidu teise t\xc3\xa4itevv\xc3\xb5imu organina._NEWLINE_Kui v\xc3\xb5tta arvesse, et Lissaboni lepingu kohaselt on Euroopa \xc3\x9clemkogust saanud ametlik institutsioon, mis m\xc3\xa4\xc3\xa4rab komisjoni liikmekandidaadid, siis v\xc3\xb5ib k\xc3\xbcll \xc3\xb6elda, et m\xc3\xb5lemad organid teostavad Euroopa Liidus t\xc3\xa4idesaatvat v\xc3\xb5imu. Selle v\xc3\xb5imu igap\xc3\xa4evane teostamine on praegu siiski peaasjalikult Euroopa Komisjoni \xc3\xbclesanne. Komisjoni kui valitsuse volitused on nii suured, et n\xc3\xa4iteks Belgia endine peaminister Guy Verhofstadt on teinud ettepaneku nimetada organ \xc3\xbcmber "Euroopa valitsuseks" ja leidnud, et selle komisjoniks nimetamine on "naeruv\xc3\xa4\xc3\xa4rne".\n_START_SECTION_\nSeadusloome algataja\n_START_PARAGRAPH_\nEuroopa Komisjon erineb teistest Euroopa Liidu institutsioonidest selle poolest, et temal ainsana on Euroopa Liidu tasandil seaduste algatamise \xc3\xb5igus. Euroopa Liidu seadusandlikel organitel see \xc3\xb5igus puudub. Ainsana ei saa Euroopa Komisjon Lissaboni lepingu kohaselt algatada Euroopa Liidu \xc3\xbchist v\xc3\xa4lis- ja julgeolekupoliitikat puudutavaid seadusakte. Muudes valdkondades v\xc3\xb5ivad Euroopa Liidu N\xc3\xb5ukogu ja Euroopa Parlament seadusandluse algatamiseks komisjoni poole p\xc3\xb6\xc3\xb6rduda, enamasti tuleb aga initsiatiiv komisjonilt endalt. Selle monopoolse \xc3\xb5iguse eesm\xc3\xa4rk on kindlustada Euroopa Liidu \xc3\xb5iguse koordineeritud ja j\xc3\xa4rjekindel kujundamine. M\xc3\xb5ned on seda monopoolset seisundit kritiseerinud ja n\xc3\xb5udnud ka parlamendile seadusloome algatamise \xc3\xb5igust, eriti v\xc3\xb5ttes arvesse seda, et riiklikul tasandil on parlamentidel teatud ulatuses vastav \xc3\xb5igus olemas. N\xc3\xb5ukogu ja Parlamendi ettepanekule seadusaktide algatamiseks v\xc3\xb5ib komisjon soovi korral ka eitavalt vastata, nii nagu komisjon tegi 2008. aastal riigi\xc3\xbcleste kollektiivlepingute k\xc3\xbcsimustes. Lissaboni lepingu kohaselt on Euroopa Liidu kodanikel samuti \xc3\xb5igus p\xc3\xb6\xc3\xb6rduda komisjoni poole palvega \xc3\xbcht v\xc3\xb5i teist valdkonda seaduslikult reguleerida, esitades v\xc3\xa4hemalt 1 miljoni allkirjaga petitsiooni, kuid see kohustus pole komisjonile siduv. _NEWLINE_Komisjon on seadusloome algatamise \xc3\xb5igust kasutanud peamiselt majanduse alal ja esitanud suure hulga ettevaatusp\xc3\xb5him\xc3\xb5ttele tuginevaid eeln\xc3\xb5usid. See t\xc3\xa4hendab ennetavat seaduslikku regulatsiooni valdkondades, kus keskkonnale v\xc3\xb5i inimeste tervisele v\xc3\xb5ib esineda t\xc3\xb5sine oht \xe2\x80\x93 n\xc3\xa4iteks kliimamuutusega v\xc3\xb5itlemisel v\xc3\xb5i geenmuundatud organismide leviku piiramisel. Oma eeln\xc3\xb5ude puhul ei kaalu komisjon seet\xc3\xb5ttu alati nende m\xc3\xb5ju majandusele ja esitab tihti riikide valitsustest rangemaid seaduseeln\xc3\xb5usid. Euroopa turu suuruse ja t\xc3\xa4htsuse t\xc3\xb5ttu on see andnud Euroopa Liidu seadusandlusele olulise kaalu \xc3\xbclemaailmses majanduses. _NEWLINE_Viimastel aastatel on Euroopa Komisjon astunud samme Euroopa Liidu kriminaal\xc3\xb5iguse loomiseks. 2006. aastal Elevandiluurannikul Euroopa laevalt Probo Koala alguse saanud reostus m\xc3\xb5jutas komisjoni v\xc3\xb5tma p\xc3\xa4evakorda m\xc3\xbcrgiseid j\xc3\xa4\xc3\xa4tmeid puudutava seadusandluse. M\xc3\xb5ne Euroopa riigi \xc3\xb5iguse j\xc3\xa4rgi ei olnud m\xc3\xbcrgiste j\xc3\xa4\xc3\xa4tmete transport isegi mitte kuritegu, mis inspireeris volinikke Franco Frattinit ja Stavros Dimast v\xc3\xa4lja pakkuma "\xc3\xb6koloogiliste kuritegude" m\xc3\xb5iste. Nende volitused teha ettepanekuid kriminaal\xc3\xb5iguse alal vaidlustati Euroopa Kohtus, kuid kohus andis neile \xc3\xb5iguse. 2007. aasta seisuga olid ainsad lisandunud eeln\xc3\xb5ud kriminaal\xc3\xb5iguse valdkonnas intellektuaalomandi \xc3\xb5iguste direktiiv ning lisa 2002. aasta terrorismivastase v\xc3\xb5itluse deklaratsioonile, mis keelas terrorismile \xc3\xb5hutamise, terroristide v\xc3\xa4rbamise (eelk\xc3\xb5ige interneti vahendusel) ja ettevalmistamise.\n_START_SECTION_\nJ\xc3\xa4relevalvefunktsioon\n_START_PARAGRAPH_\nKui \xc3\xb5igusakt on Euroopa Liidu N\xc3\xb5ukogus ja Euroopa Parlamendis vastu v\xc3\xb5etud, siis on Euroopa Komisjoni kohustus tagada selle ellurakendamine. Komisjon teeb seda liikmesriikide vahendusel v\xc3\xb5i kasutades selleks Euroopa Liidu agentuure. Vajalike tehniliste meetmete kasutuselev\xc3\xb5tmisel n\xc3\xb5ustavad komisjoni liikmesriikide esindajatest ning avaliku ja erasektori lobistidest koosnevad komiteed (sl\xc3\xa4ngis nimetatakse seda protsessi komitoloogiaks). Lisaks vastutab komisjon ka Euroopa Liidu eelarve rakendamise eest, tagades koost\xc3\xb6\xc3\xb6s Euroopa Kontrollikojaga, et eelarvelisi vahendeid kasutataks korrektselt._NEWLINE_Samuti on komisjonil oluline kohustus tagada lepingutest ja seadustest kinnipidamine, kaevates vaidluste tekkides vajadusel liikmesriike v\xc3\xb5i teisi institutsioone Euroopa Kohtusse. Selles rollis on Euroopa Komisjon ka lepingute tagaja. Koost\xc3\xb6\xc3\xb6s liikmesriikidega ning vastavuses \xc3\xbchise v\xc3\xa4lis- ja julgeolekupoliitikaga aitab Euroopa Komisjon esindada Euroopa Liitu v\xc3\xa4lissuhtluses, n\xc3\xa4iteks rahvusvahelistes organisatsioonides nagu Maailma Kaubandusorganisatsioon. Komisjoni president osaleb tavaliselt ka grupi G8 kohtumistel.\n_START_SECTION_\nVolinike kolleegium\n_START_PARAGRAPH_\nEuroopa Komisjoni moodustab 27-liikmeline volinike kolleegium, kuhu kuuluvad ka komisjoni president ja asepresidendid. Igal riigil on komisjonis \xc3\xbcks esindaja. Kuigi liikmed nimetatakse riikide valitsuste poolt, ei esinda nad komisjonis oma riike (tegelikkuses kipuvad nad siiski vahel edendama rahvuslikke ja riiklikke huvisid). Kui kandidaadid on esitatud, jagab president nende vahel portfellid. Voliniku m\xc3\xb5jukus s\xc3\xb5ltub talle antud portfellist, kuid samas v\xc3\xb5ib portfelli t\xc3\xa4htsus ajas muutuda. N\xc3\xa4iteks hariduse ja kultuuri voliniku portfelli t\xc3\xa4htsus on kasvanud, nii nagu on suurenenud hariduse ja kultuuri roll Euroopa Liidu poliitikas. Teine sobiv n\xc3\xa4ide on konkurentsi volinik, kelle positsioon on \xc3\xbchtaegu nii rahvusvaheliselt m\xc3\xb5jukas kui ka t\xc3\xa4helepanuv\xc3\xa4\xc3\xa4rne. Enne kui komisjoni koosseis saab ametisse astuda, peab selle tervikuna heaks kiitma Euroopa Parlament. Volinikku toetab t\xc3\xb6\xc3\xb6s tema isiklik kabinet, kes annab talle poliitilist n\xc3\xb5u, ja Euroopa Komisjoni avalik teenistus, mis tegeleb tehniliste k\xc3\xbcsimuste ettevalmistamisega.\n_START_SECTION_\nAmetisse nimetamine\n_START_PARAGRAPH_\nEuroopa Komisjoni presidendi kandidatuuri esitab Euroopa \xc3\x9clemkogu, v\xc3\xb5ttes arvesse Euroopa Parlamendi valimiste tulemusi. Seej\xc3\xa4rel v\xc3\xb5ib Parlament ta ametisse valida v\xc3\xb5i kandidatuuri tagasi l\xc3\xbckata. Kui kandidaati ametisse ei valita, on \xc3\x9clemkogu kohustatud \xc3\xbche kuu jooksul esitama uue kandidaadi. Kandidaadid on sageli olnud riiklikul tasandil silma paistnud poliitikud, kuid see pole ametlik kriteerium. Kuna 2009. aastal ei olnud Lissaboni leping veel j\xc3\xb5ustunud, siis Barroso nimetati presidendiks \xc3\x9clemkogu poolt ja Parlament teda ametisse valima ei pidanud. Euroopa Parlamendis olid enamuses paremtsentristlikud erakonnad, kes soovisid sellel ametikohal n\xc3\xa4ha inimest oma ridadest. Nii lepitigi kokku Euroopa Rahvapartei liikme Barroso kandidatuuris._NEWLINE_Kandidaadi valikut m\xc3\xb5jutavad veel muud kriteeriumid: millisest Euroopa piirkonnast ta p\xc3\xa4rineb (2004. aastal soositi L\xc3\xb5una-Euroopat); kandidaadi poliitiline m\xc3\xb5juv\xc3\xb5im (kas ta on usaldusv\xc3\xa4\xc3\xa4rne ega hakka samas teiste volinike \xc3\xbcle domineerima); keeleoskus (Prantsusmaa peab vajalikuks presidendi prantsuse keele oskust); tema riigi eurointegratsiooni aste (riik peaks olema \xc3\xbchinenud nii euroala kui ka Schengeni leppega). 2004. aastal leiti mitmeid nendele kriteeriumitele vastavaid kandidaate ja m\xc3\xb5ned Euroopa Parlamendi liikmed kritiseerisid seda protsessi: p\xc3\xa4rast pikaleveninud valimisi nimetas ALDE juht Graham Watson kogu protseduuri "Justus Lipsiuse vaibaturuks", mille tulemusena leitakse "madalaim \xc3\xbchisnimetaja"; Roheliste/Euroopa Vabaliidu kaasesimees Daniel Cohn-Bendit k\xc3\xbcsis aga Barrosolt p\xc3\xa4rast tema esimest k\xc3\xb5net: "Kui Te olete parim kandidaat, siis miks Te ei olnud esimene kandidaat?"_NEWLINE_P\xc3\xa4rast presidendi valimist ning v\xc3\xa4lis- ja julgeolekupoliitika k\xc3\xb5rge esindaja nimetamist Euroopa \xc3\x9clemkogu poolt esitab iga liikmesriik Euroopa Komisjoni presidendiga peetud konsultatsioonide j\xc3\xa4rel oma voliniku kandidatuuri (v\xc3\xa4lja arvatud need riigid, kust p\xc3\xa4rinevad juba president ja k\xc3\xb5rge esindaja). Presidendil on siiski v\xc3\xa4ga v\xc3\xa4he v\xc3\xb5imalusi liikmesriigi m\xc3\xb5jutamisel kandidaadi v\xc3\xa4ljavahetamiseks. Mida v\xc3\xb5imekam on kandidaat, seda suurema t\xc3\xb5en\xc3\xa4osusega annab president talle m\xc3\xb5juv\xc3\xb5imsama portfelli; portfellide jagamise \xc3\xbcle otsustab ta ainuisikuliselt. Seej\xc3\xa4rel l\xc3\xa4heb president koos volinikukandidaatidega Euroopa Parlamendi ette, mis k\xc3\xbcsitleb neid ja siis h\xc3\xa4\xc3\xa4letab korraga nende k\xc3\xb5igi ametisse sobivuse \xc3\xbcle. Kui kolleegiumi koosseisuga rahul ei olda, siis peab president portfellid \xc3\xbcmber jagama, paluma konkreetsel liikmesriigil esitada uus kandidaat v\xc3\xb5i riskeerima v\xc3\xb5imalusega, et kogu volinike kolleegiumi koosseis h\xc3\xa4\xc3\xa4letatakse maha. Kuna Parlament ei saa volinikukandidaate eraldi h\xc3\xa4\xc3\xa4letusele panna, siis tavaliselt j\xc3\xb5utakse kompromissini, kus halvimad kandidaadid vahetatakse v\xc3\xa4lja, v\xc3\xa4ikestest puudustest aga vaadatakse m\xc3\xb6\xc3\xb6da, et komisjonil oleks v\xc3\xb5imalik ametisse astuda. Kui Parlament on kolleegiumi heaks kiitnud, nimetab selle ametlikult ametisse Euroopa \xc3\x9clemkogu._NEWLINE_Ametisse nimetamise j\xc3\xa4rel m\xc3\xa4\xc3\xa4rab president volinike seast komisjoni asepresidendid. \xc3\x9chise v\xc3\xa4lis- ja julgeolekupoliitika k\xc3\xb5rge esindaja on asepresident juba vastavalt oma ametikohale. Reaalselt annab asepresidendi amet volinikele v\xc3\xa4he v\xc3\xb5imu juurde, v\xc3\xa4lja arvatud esimesele asepresidendile, kes t\xc3\xa4idab komisjoni presidendi \xc3\xa4raolekul tema kohuseid. Aastatel 2009\xe2\x80\x932014 oli esimene asepresident \xc3\xbchise v\xc3\xa4lis- ja julgeolekupoliitika k\xc3\xb5rge esindaja Catherine Ashton.\n_START_SECTION_\nJuhtimisstiil\n_START_PARAGRAPH_\nBarroso esimene komisjon astus ametisse 2004. aasta l\xc3\xb5pul, Barroso teine komisjon aga veebruaris 2010. M\xc3\xb5lema koosseisu volituste algus venis Parlamendi vastuseisu t\xc3\xb5ttu, mis l\xc3\xb5ppes portfellide \xc3\xbcmber jagamisega. 2007. aastal suurenes komisjoni koosseis seoses Bulgaaria ja Rumeenia liitumisega 25 volinikult 27 volinikule. Komisjoni liikmete arvu suurenemise t\xc3\xb5ttu on Barroso hakanud rohkem kasutama presidendi juhtimisstiili, mis on kaasa toonud ka kriitika tema aadressil._NEWLINE_Vaatamata Barroso kasvanud juhirollile ja eelk\xc3\xa4ijatest tihedamale esinemisele avalikkuses on komisjon samal ajal hakanud kaotama v\xc3\xb5imu suurematele liikmesriikidele nagu Prantsusmaa, Saksamaa ja Suurbritannia, mis p\xc3\xbc\xc3\xbcavad ennast kehtestades komisjonist m\xc3\xb6\xc3\xb6da minna. Need suundumused on kasvanud veelgi p\xc3\xa4rast Lissaboni lepingus ette n\xc3\xa4htud Euroopa \xc3\x9clemkogu alalise eesistuja ametikoha loomist. Samuti on Euroopa Komisjoni sees toimunud volinike senisest suurem politiseerumine.\n_START_SECTION_\nStruktuur\n_START_PARAGRAPH_\nEuroopa Komisjon asub suuremas osas Br\xc3\xbcsselis. Presidendi kabinet ja komisjoni koosolekute ruum paiknevad Berlaymonti hoone 13. korrusel. Komisjoni kasutuses on veel mitmed hooned nii Br\xc3\xbcsselis kui ka Luxembourgis. Kui Euroopa Parlamendi istungid toimuvad parasjagu Strasbourgis, siis peab Euroopa Komisjon oma koosolekuid sealses Winston Churchilli hoones, et neil oleks v\xc3\xb5imalik osaleda ka Parlamendis aset leidvatel aruteludel. Komisjon on jagatud osakondadeks, mida nimetatakse peadirektoraatideks ja mida v\xc3\xb5ib v\xc3\xb5rrelda ministeeriumitega. Iga\xc3\xbcks neist vastutab kas konkreetse poliitikavaldkonna eest (n\xc3\xa4iteks p\xc3\xb5llumajandus, \xc3\xb5igus, kodanike \xc3\xb5igused, jms) v\xc3\xb5i siis Komisjoni m\xc3\xb5ne siset\xc3\xb6\xc3\xb6valdkonna eest (n\xc3\xa4iteks personalik\xc3\xbcsimused, t\xc3\xb5lked, jms). Iga peadirektoraati juhib peadirektor, kes allub vastava valdkonna volinikule. \xc3\x9che voliniku portfelli kuulub tavaliselt mitu peadirektoraati, mis koostavad volinikule \xc3\xb5igusaktide ettepanekuid; volinike kolleegiumi enamuse toetuse p\xc3\xa4lvinud ettepanekud l\xc3\xa4hevad edasi arutamisele Parlamenti ja Euroopa Liidu N\xc3\xb5ukogusse. Komisjoni on palju kritiseeritud seet\xc3\xb5ttu, et \xc3\xa4\xc3\xa4rmiselt killustatud peadirektoraatide struktuur kulutab \xc3\xbclem\xc3\xa4\xc3\xa4raselt aega struktuuri\xc3\xbcksuste vahelistele v\xc3\xb5itlustele, sest nii volinikud kui ka peadirektoraadid kipuvad omavahel konkureerima. Pahaks on pandud ka seda, et peadirektoraatidel v\xc3\xb5ib olla voliniku \xc3\xbcle m\xc3\xa4rkimisv\xc3\xa4\xc3\xa4rne v\xc3\xb5im, sest volinikul ei ole piisavalt aega k\xc3\xb5iki valdkondi s\xc3\xbcvitsi tundma \xc3\xb5ppida ja k\xc3\xb5igi arvukate \xc3\xbcksuste \xc3\xbcle t\xc3\xa4ielikku kontrolli saavutada._NEWLINE_Euroopa Komisjoni avaldatud andmetel t\xc3\xb6\xc3\xb6tas komisjoni palgal 1. jaanuari 2013 seisuga 32 666 inimest. Suurim struktuuri\xc3\xbcksus on arengu ja koost\xc3\xb6\xc3\xb6 peadirektoraat, mille palgal oli 3734 t\xc3\xb6\xc3\xb6tajat. Teisel ja kolmandal kohal on t\xc3\xb6\xc3\xb6tajate arvu poolest teadusuuringute \xc3\xbchiskeskus (2718 inimest) ja kirjaliku t\xc3\xb5lke peadirektoraat (2443 inimest). P\xc3\xa4ritolult on k\xc3\xb5ige enam t\xc3\xb6\xc3\xb6tajaid Belgiast \xe2\x80\x93 5733 inimest ehk 17,6%, mis on ilmselt seotud sellega, et enamus komisjoni asutusi paikneb Belgia territooriumil. Teisel ja kolmandal kohal on vastavalt Itaaliast (3616 inimest, 11,1%) ja Prantsusmaalt (3246 inimest, 9,9%) p\xc3\xa4rit ametnikud. Euroopa Komisjoni avalik teenistus allub Euroopa Komisjoni peasekret\xc3\xa4rile, kelleks on praegu Catherine Day.\n_START_SECTION_\nSuhtekorraldus\n_START_PARAGRAPH_\nEuroopa Komisjoni avalikke suhteid korraldab teabevahetuse peadirektoraat. Komisjoni peamine k\xc3\xb5neisik on Pia Ahrenkilde Hansen, kes annab iga t\xc3\xb6\xc3\xb6p\xc3\xa4eva keskp\xc3\xa4eval ajakirjanikele l\xc3\xbchikese \xc3\xbclevaate t\xc3\xa4htsaimatest uudistest. Need kohtumised ajakirjanikega toimuvad Berlaymonti hoone pressikonverentside saalis. Ajakirjanikel on seal v\xc3\xb5imalus k\xc3\xbcsida kohalolevatelt komisjoni ametnikelt k\xc3\xbcsimusi \xc3\xbcksk\xc3\xb5ik millistel teemadel ja neil on \xc3\xb5igus saada ametlik vastus, mida v\xc3\xb5ib edastada ka otse-eetris. Selles m\xc3\xb5ttes on komisjoni pressi\xc3\xbcritused maailmas ainulaadsed._NEWLINE_\xc3\x9cks uurija on m\xc3\xa4rkinud, et Euroopa Komisjoni pressiteated on ainulaadsed ka oma politiseerituse astmelt. Pressiteated l\xc3\xa4bivad sageli mitmeastmelise koostamise protsessi ning neid kasutatakse enamasti komisjoni rolli r\xc3\xb5hutamiseks ja Euroopa Liidu olemasolu \xc3\xb5igustamiseks, mis muudab nad sageli pikaks ja keeruliseks. Kui pressiteate v\xc3\xa4ljastamisega on seotud mitu struktuuri\xc3\xbcksust, v\xc3\xb5ib protsessi veelgi raskendada komisjoni sisene konkurents. K\xc3\xb5ik see tingib ka \xc3\xbclimalt suure pressiteadete arvu, n\xc3\xa4iteks 2006. aastal v\xc3\xa4ljastati 1907 pressiteadet. Viimastel aastatel on pressiteadete arv hakanud k\xc3\xbcll langema: 2010. aastal avaldati 1768, 2011. aastal 1589 pressiteadet._NEWLINE_Br\xc3\xbcsselis on rohkem ajakirjandusv\xc3\xa4ljaannete esindajaid kui n\xc3\xa4iteks Ameerika \xc3\x9chendriikide pealinnas Washingtonis. 2007. aastal oli k\xc3\xb5igil Euroopa Liidu liikmesriikidel Br\xc3\xbcsselis v\xc3\xa4hemalt \xc3\xbcks korrespondent. 2008. aasta suur majanduslangus v\xc3\xa4hendas 2010. aasta l\xc3\xb5puks Br\xc3\xbcsselis t\xc3\xb6\xc3\xb6tavate korrespondentide arvu siiski kolmandiku v\xc3\xb5rra. L\xc3\xa4tist j\xc3\xa4i alles ainult \xc3\xbcks korrespondent ja Leedu rahvusringh\xc3\xa4\xc3\xa4ling likvideeris oma esindatuse t\xc3\xa4ielikult. Kuna \xc3\xbcle maailma on ajakirjanikke koondatud, loodavad paljud meediav\xc3\xa4ljaanded, et nad suudavad Euroopa Liidu teemasid ammendavalt katta, kasutades Euroopa Liidu telekanalite Europe by Satellite ja EuroparlTV ning uudisteagentuuride materjale.\n_START_SECTION_\nLegitiimsus\n_START_PARAGRAPH_\nM\xc3\xb5ned (teiste seas ka Euroopa Parlamendi saadik Indrek Tarand) v\xc3\xa4idavad, et Euroopa Komisjoni ametisse nimetamise viis kasvatab demokraatia defitsiiti Euroopa Liidus. Komisjon on t\xc3\xa4idesaatva v\xc3\xb5imu organ, mille liikmekandidaadid valitakse 27 riigi valitsuste poolt; nii ei ole v\xc3\xb5imalik \xc3\xbchtegi komisjoni liiget, kaasa arvatud presidenti, valimiskasti juures ametisse ega ametist maha h\xc3\xa4\xc3\xa4letada. Komisjonile annab legitiimsuse Euroopa Parlamendi heakskiit, kusjuures Parlamendil on ka v\xc3\xb5im komisjon ennet\xc3\xa4htaegselt ametist vabastada. Siin n\xc3\xa4hakse aga probleemi Euroopa Parlamendi enda v\xc3\xa4heses legitiimsuses, sest alates 1999. aastast on keskmine valimisaktiivsus Euroopa Parlamendi valimistel j\xc3\xa4\xc3\xa4nud alla 50%. Kuigi see osalusprotsent v\xc3\xb5ib \xc3\xbcletada valimisaktiivsust nii m\xc3\xb5negi riigi parlamendivalimistel, siis asjaolu, et isegi Euroopa Komisjoni presidenti ei saa otse ametisse valida, heidab m\xc3\xb5nede silmis kahtlust selle ametikoha ja laiemalt kogu komisjoni legitiimsusele. Kuna komisjon m\xc3\xb5jutab otseselt Euroopa Liidu seadusandluse kujunemist ja sisu (olgugi, et tehes seda n\xc3\xb5ustavate erikomiteede j\xc3\xa4relevalve all), annab see veelgi enam p\xc3\xb5hjust komisjoni demokraatliku legitiimsuse p\xc3\xa4rast muretseda._NEWLINE_Teise probleemina on n\xc3\xa4htud sidusa elektoraadi puudumist. Kuigi Euroopa Liidu tasandil on j\xc3\xb5udsalt arenenud demokraatlikud struktuurid ja meetodid, ei ole v\xc3\xa4lja kujunenud \xc3\xbcleeuroopalist kodaniku\xc3\xbchiskonda. Lissaboni leping on teatud m\xc3\xa4\xc3\xa4ral neid puudusi v\xc3\xa4hendanud ja suurendanud demokraatlikku kontrolli komisjoni \xc3\xbcle, sidudes n\xc3\xa4iteks komisjoni presidendi kandidaadi nimetamise Euroopa Parlamendi valimiste tulemustega. Vastuargumendina toodud etteheidetele on v\xc3\xa4idetud, et poliitikavaldkondi, milles komisjonil on \xc3\xb5igus seadusandlust algatada, ei olegi m\xc3\xb5istlik usaldada valimissurve all tegutseva institutsiooni hoolde. Sellest aspektist on komisjoni v\xc3\xb5rreldud iseseisvate asutustega, mis tegelevad \xc3\xbche v\xc3\xb5i teise poliitikavaldkonna tehniliste k\xc3\xbcsimuste lahendamisega, n\xc3\xa4iteks keskpangad. Lisaks on komisjoni kaitseks m\xc3\xa4rgitud, et komisjoni algatatud ettepanekud peab k\xc3\xb5igis valdkondades heaks kiitma Euroopa Liidu N\xc3\xb5ukogu (mis koosneb liikmesriikide ministritest) ja teatud valdkondades ka Euroopa Parlament, seega on minimaalselt taolisi \xc3\xb5igusakte, mis rakenduksid riikides ilma demokraatlikult valitud valitsuste n\xc3\xb5usolekuta._NEWLINE_2009. aastal avaldas Euroopa Liidu \xc3\xb5igusvahemees statistika kodanike kaebustest Euroopa Liidu institutsioonide vastu. Enamik kaebusi (66%) oli komisjoni kohta ja puudutas l\xc3\xa4bipaistvuse puudumist (36%). 2010. aastal kaevati komisjon kohtusse, sest see p\xc3\xbc\xc3\xbcdis takistada juurdep\xc3\xa4\xc3\xa4su Euroopa Liidu biok\xc3\xbctuste poliitikat k\xc3\xa4sitlevatele dokumentidele. See juhtus p\xc3\xa4rast ajakirjanduses avaldatud v\xc3\xa4iteid, et komisjon varjab teaduslikku t\xc3\xb5endusmaterjali, mis r\xc3\xa4\xc3\xa4gib biok\xc3\xbctuste subsideerimise kahjuks. Ka mitmete s\xc3\xb5ltumatute audiitorfirmade aruanded on heitnud komisjonile ette l\xc3\xa4bipaistvuse puudumist, ebaselgeid suhteid lobistidega, huvide konflikte ja ebaotstarbekat rahakasutust.'