b'\n_START_ARTICLE_\nUhkus\n_START_PARAGRAPH_\nUhkus on sissepoole suunatud emotsioon, millel on erineva varjundiga t\xc3\xa4hendusi. Negatiivse varjundiga uhkus viitab inimese rumalalt rikutud arvamusele kellegi v\xc3\xa4\xc3\xa4rtusest, seisundist v\xc3\xb5i saavutustest. Seda inimest kutsutakse uhkustajaks v\xc3\xb5i \xc3\xbclbitsejaks. Positiivse varjundiga uhkus viitab inimese seotusele ta enda v\xc3\xb5i kellegi teise inimese v\xc3\xb5i grupi inimeste valikute ja tegudega, mis tulenevad uhkustundest, mis on s\xc3\xb5ltumatu inimesest endast, kuid sisaldab kuuluvustunnet.\xc2\xa0_NEWLINE_Filosoofid ja sotsiaalps\xc3\xbchholoogid on t\xc3\xa4heldanud, et uhkus on keeruline emotsioon, mis vajab enesetunnetuse arendamist ja oskust n\xc3\xa4ha erinevusi\xc2\xa0(n\xc3\xa4iteks et uhkus erineb \xc3\xb5nnest ja r\xc3\xb5\xc3\xb5must), kuulates teisi inimesi. M\xc3\xb5ned sotsiaalps\xc3\xbchholoogid eristavad mitteverbaalseid uhkusev\xc3\xa4ljendusi kui automaatselt tajutavaid signaale k\xc3\xb5rgema sotsiaalse staatuse kohta. Kuid uhkust v\xc3\xb5ib ka defineerida kui madalat t\xc3\xb5ega mitten\xc3\xb5ustumist. \xc3\x9cks vanaaegne uhkuse definitsioon p\xc3\xa4rineb Augustinuselt: "armastus enda oivalisuse vastu". Sarnaselt defineeris ka Meher Baba: "Uhkus on konkreetne tunne, mille kaudu egoism avaldub."_NEWLINE_Uhkust n\xc3\xa4hakse m\xc3\xb5nikord rikutuse v\xc3\xb5i vastupidi \xe2\x80\x93 voorusena. Kuigi m\xc3\xb5ned filosoofid nagu Aristoteles (ja George Bernard Shaw) pidasid uhkust (kuid mitte \xc3\xbclbust) s\xc3\xbcgavaks vooruseks, siis m\xc3\xb5ned religioonid pidasid uhkust pettusega seotud patuks, nagu on v\xc3\xa4ljendatud \xc3\x95p 11:2 Vana Testament. Kristluses on uhkus \xc3\xbcks seitsmest surmapatust. Uhkus v\xc3\xb5ib avalduda k\xc3\xb5rgemas arvamuses \xc3\xbche rahva (rahvuslik uhkus) ja rahvuse (etniline uhkus) kohta.'