b'\n_START_ARTICLE_\nSubstants\n_START_PARAGRAPH_\nSubstants on iseseisvalt olemasolev olev. Sageli tehakse m\xc3\xb6\xc3\xb6ndus, et substantsi olemasolu v\xc3\xb5ib s\xc3\xb5ltuda Jumalast. Selles, kas substantsid on olemas, kui palju neid on ja mis nimelt on substantsid, on filosoofide seisukohad lahknenud. K\xc3\xb5ige levinumate seisukohtade j\xc3\xa4rgi peetakse substantsideks Jumalat, hingi v\xc3\xb5i f\xc3\xbc\xc3\xbcsilisi esemeid (erinevalt n\xc3\xa4iteks esemete omadustest ja suhetest ning s\xc3\xbcndmustest)._NEWLINE_S\xc3\xb5na tuleneb ladina s\xc3\xb5nast substantia (esineb esimest korda Quintillianusel ja selle eeskujuks on vanakreeka hypostasis (h\xc3\xbcpostaas)). "Substantsiks" (vahel "olemuseks") t\xc3\xb5lgitakse ka vanakreeka ousia. L\xc3\xa4hedase t\xc3\xa4hendusega on hypokeimenon._NEWLINE_Substantsi on traditsiooniliselt vastandatud aktsidentsile. Aktsidentsi olemasolu toetub substantsile. Aktsidentsid on substantside mitteolemuslikud omadused ja suhted. Substantsi aktsidentsid on \xc3\xbcldjuhul muutlikud, substants on nendega v\xc3\xb5rreldes p\xc3\xbcsiv.\n_START_SECTION_\nEelsokraatikud\n_START_PARAGRAPH_\nMileetose koolkonna arch\xc4\x93 on muutuvate n\xc3\xa4htuste p\xc3\xbcsiv alus._NEWLINE_Elea koolkonna "olemine" on ainsana absoluutselt p\xc3\xbcsiv._NEWLINE_Demokritose aatomid on p\xc3\xbcsivad muutumatud substantsid.\n_START_SECTION_\nPlaton\n_START_PARAGRAPH_\nPlatoni ideed on olevad, mittesaavad iseseisvad entiteedid.\n_START_SECTION_\nAristoteles\n_START_PARAGRAPH_\nAristotelesel on substants (hypokeimenon, ousia) esimene kategooria. Substants on subjekt, mille kohta midagi \xc3\xb6eldakse; substants ei saa olla predikaat. Substants on iseenesest olev, absoluutselt iseseisev. Ta on aktsidentside kandja._NEWLINE_Esialgse "visandliku" m\xc3\xa4\xc3\xa4ratluse j\xc3\xa4rgi on substants see, see, mida ei \xc3\xb6elda (preditseerita) substraadi v\xc3\xb5i subjekti [(\xe1\xbd\x91\xcf\x80\xce\xbf\xce\xba\xce\xb5\xce\xb9\xce\xbc\xce\xad\xce\xbd\xce\xbf\xcf\x85)] kohta, vaid mille kohta \xc3\xb6eldakse muud (Metaf\xc3\xbc\xc3\xbcsika 7.3, 1029a8). Selle m\xc3\xa4\xc3\xa4ratluse variant on ka "Kategooriates": "Substants on k\xc3\xb5ige rangemalt ja k\xc3\xb5ige esmasemalt ja k\xc3\xb5ige enamalt \xc3\xb6elduna see, mida ei \xc3\xb6elda mingi subjekti kohta ja mis ei ole mingis subjektis." (5. peat\xc3\xbckk, 2a11)._NEWLINE_Substants on iseseisev \xc3\xbcksik asi, millel on vorm ja mateeria. "Substantsiks [(\xce\xbf\xe1\xbd\x90\xcf\x83\xce\xaf\xce\xb1)] \xc3\xb6eldakse lihtsaid kehi (...) ja \xc3\xbcldse kehi ja neist koosnevaid elukaid [\xce\xb6\xe1\xbf\xb7\xce\xac] ja jumalusi [(\xce\xb4\xce\xb1\xce\xb9\xce\xbc\xcf\x8c\xce\xbd\xce\xb9\xce\xb1)] ning nende osi; k\xc3\xb5iki neid \xc3\xb6eldakse substantsiks, sest neid ei \xc3\xb6elda subjekti [(\xe1\xbd\x91\xcf\x80\xce\xbf\xce\xba\xce\xb5\xce\xb9\xce\xbc\xce\xad\xce\xbd\xce\xbf\xcf\x85)] kohta, vaid nende kohta \xc3\xb6eldakse muud. Teisel teel, olemise p\xc3\xb5hjust, mis kuulub niisuguste asjade sisse, mida ei \xc3\xb6elda subjekti kohta, nagu n\xc3\xa4iteks hing elukal [\xce\xb6\xe1\xbf\xb4\xe1\xbf\xb3]. (...)_NEWLINE_Tuleb v\xc3\xa4lja, et substantsi [\xce\xbf\xe1\xbd\x90\xcf\x83\xce\xaf\xce\xb1\xce\xbd] \xc3\xb6eldakse kahel teel, viimse substraadina [(\xe1\xbd\x91\xcf\x80\xce\xbf\xce\xba\xce\xb5\xce\xaf\xce\xbc\xce\xb5\xce\xbd\xce\xbf\xce\xbd)], mida enam muu kohta ei \xc3\xb6elda, ning mingi sellena ja lahusolevana; niisugune on iga asja vorm ja eidos." (Metaf\xc3\xbc\xc3\xbcsika 5.8, 1017b10 jj; vaata ka Metaf\xc3\xbc\xc3\xbcsika 7.2, 1028b8 jj) Aistitav substants on esmane substraat (mateeria) v\xc3\xb5i vorm v\xc3\xb5i nendest koosnev (Metaf\xc3\xbc\xc3\xbcsika 7.3, 1029a1 jj)._NEWLINE_Aristoteles eristab esmaseid substantse ja teiseseid substantse (Kategooriad, 5. peat\xc3\xbckk, 2a14, 2b7): "Teisesteks substantsideks \xc3\xb6eldakse neid liike, millesse esmaselt substantsideks \xc3\xb6eldavad kuuluvad, samuti ka nende liikide sugusid."_NEWLINE_Aristoteles eristab substantsi kui mateeriat ja substantsi kui liiki.\n_START_SECTION_\nBo\xc3\xabthius\n_START_PARAGRAPH_\nBo\xc3\xabthiuse j\xc3\xa4rgi ousia on vorm.\n_START_SECTION_\nStoa koolkond\n_START_PARAGRAPH_\nStoikutel on substants kvaliteedita mateeria. See on esimene kategooria.\n_START_SECTION_\nPlotinos\n_START_PARAGRAPH_\nPlotinose j\xc3\xa4rgi on substants see, mis ei ole subjektis (Enneaadid VI 3.5); see, mis kuulub iseendale (Enneaadid VI 3.4). Kehaliste muutuste p\xc3\xbcsiv substraat on mateeria (Enneaadid II 4.6) Hing kui m\xc3\xb5istete potents on substants (Enneaadid VI 2.5, (Enneaadid VI 3.2))\n_START_SECTION_\nMartianus Capella\n_START_PARAGRAPH_\nMartianus Capella toob \xc3\xa4ra Aristotelese vaimus definitsiooni: "Substants on see, mis ei ole lahutamatult subjektis ja mida mingi subjekti kohta ei preditseerita."\n_START_SECTION_\nJohannes Damaskusest\n_START_PARAGRAPH_\nJohannes Damaskusest m\xc3\xa4\xc3\xa4ratleb teoses "Tunnetuse allikas" (I.IV) substantsi Aristotelese vaimus: "Olev on k\xc3\xb5ige olemasoleva \xc3\xbchine nimi. See jaguneb substantsiks ja aktsidentsiks. Substants on miski k\xc3\xb5ige t\xc3\xa4htsam, sest tal on olemasolu iseeneses, mitte teises. (...) Substants on subjekt, otsekui asjade mateeria. (...) Defineeritakse aga substantsi nii: substants on iseolev (authyparkton) asi, mis ei vaja oma olemasolu jaoks teist. (...) Nii on substants Jumal ja iga loodu, kuigi Jumal on \xc3\xbclesubstantsiline substants (ousia hyperousios)." Sarnane motiiv on Augustinuse teoses "De trinitate" (VII 10), kus \xc3\xb6eldakse, et Jumala nimetamine substantsiks on v\xc3\xa4\xc3\xa4rtarvitus, sest p\xc3\xa4ris substantsid on muutlikud ega ole lihtsad.\n_START_SECTION_\nEriugena\n_START_PARAGRAPH_\nJohannes Scotus Eriugena j\xc3\xa4rgi ("De divisione naturae") sisaldub substants oma liikides t\xc3\xa4ielikult ja jagamatult: "Kogu ousia on oma \xc3\xbcksikutes vormides ja liikides (...), kuigi ta jaotatakse ainult m\xc3\xb5istusega oma sugudeks ja liikideks ja arvudeks, j\xc3\xa4\xc3\xa4b ta ometi oma loomulikul j\xc3\xb5ul [virtute] t\xc3\xa4iesti jagamatuks." (I I 49) Substants on kehatu (I I 33). "Seda, mis on alati tema ise, nimetatakse t\xc3\xb5eliseks substantsiks." (I I 65)\n_START_SECTION_\nDinanti David\n_START_PARAGRAPH_\nDinanti Davidi j\xc3\xa4rgi on k\xc3\xb5iges ainult \xc3\xbcks jumalik substants.\n_START_SECTION_\n\xe2\x80\x98Ilm al-kal\xc4\x81m\n_START_PARAGRAPH_\n\xe2\x80\x98Ilm al-kal\xc4\x81mi j\xc3\xa4rgi on substants ainult Jumala poolt pidevalt uuesti loodavate aktsidentside kompleksis.\n_START_SECTION_\nIbn Rushd\n_START_PARAGRAPH_\nIbn Rushd \xc3\xbctleb: "On \xc3\xbcldine arvamus, et substantsi kategooria on iseenda l\xc3\xa4bi seisev ning tal ei ole tarvis olla mingi kategooria aktsidents." Skolastikas peetakse substantsile iseloomulikuks iseenda l\xc3\xa4bi v\xc3\xb5i iseendas olemist ning seda, et ta ei vaja mingit muud asja._NEWLINE_Substantsid jagunevad meelelisteks ja \xc3\xbclemeelelisteks. Iga substants koosneb mateeriast ja vormist.\n_START_SECTION_\nAlain Lille\'ist\n_START_PARAGRAPH_\nAlain Lille\'ist \xc3\xbctleb, et k\xc3\xb5ik substantsid koosnevad mateeriast ja vormist.\n_START_SECTION_\nGuillaume Conchesist\n_START_PARAGRAPH_\nGuillaume Conchesist \xc3\xbctleb, et substants on "iseenda l\xc3\xa4bi olemasolev asi".\n_START_SECTION_\nGilbert Poitiers\'st\n_START_PARAGRAPH_\nGilbert Poitiers\'st \xc3\xbctleb, et substants on subsisteeriv ja subsistents.\n_START_SECTION_\nAlbert Suur\n_START_PARAGRAPH_\nAlbert Suure j\xc3\xa4rgi kasutatakse s\xc3\xb5na "substants" selle nime ratio j\xc3\xa4rgi, mis antakse substeerimise [substandi] aktile. Substants on "iseenda l\xc3\xa4bi olev, ja see, mis on k\xc3\xb5ige temas subsisteeriva p\xc3\xb5hjus ja ajend [occasio] (Teoloogia summa (I 27 1). "See, mis k\xc3\xb5ige rohkem substeerib, on esmane substants." (Teoloogia summa I, 37)._NEWLINE_Substants (hypostasis) on olev, mis on iseenesest eristatav, kuid mitte eristatud.\n_START_SECTION_\nAquino Thomas\n_START_PARAGRAPH_\nAquino Thomas defineerib: "Substants on asi, millel on kohane olla mitte subjektis." (Paganate vastu I 25) Ta on k\xc3\xb5igi muude olevate alus ja baas (3 sent. 23, 2, 1 ad 1). On olemas esmane ja teisene substants (Summa teoloogia II, 29, 1 ob. 2). Esimene on \xc3\xbcksik asi. Inimene koosneb spirituaalsest ja materiaalsest substantsist. Lahutatud substantsid on subsisteerivad entiteedid (Paganate vastu II, 93). Substantia t\xc3\xa4hendab ka olemust (Teoloogia summa Ia q. 29, 2 c). Substants olemine on substantsiaalsus (Paganate vastu I, 29, 2 c). Jumalik entiteet on \xc3\xbclesubstantsiaalne (De nom. 1, 1).\n_START_SECTION_\nWilliam Ockham\n_START_PARAGRAPH_\nWilliam Ockhami j\xc3\xa4rgi on teisesed substantsid ainult nimed. (Loogika summa, I, 42)\n_START_SECTION_\nDuns Scotus\n_START_PARAGRAPH_\nDuns Scotusel ja teistel on lause: "Substants on igale aktsidentsile loomu poolest eelnev."\n_START_SECTION_\nFrancisco Su\xc3\xa1rez\n_START_PARAGRAPH_\nFrancisco Su\xc3\xa1rez \xc3\xbctleb: "Substantsi nimes n\xc3\xa4idatakse kaks ratio\'t: \xc3\xbcks on absoluutne, nimelt iseendas ja iseenda l\xc3\xa4bi olemise ratio (...), teine just nagu suhteline aktsidentside \xc3\xbclalpidamise ratio." (Disputationes metaphysicae 33, sct. 11)\n_START_SECTION_\nRudolf Goclenius vanem\n_START_PARAGRAPH_\nRudolf Goclenius vanem \xc3\xbctleb, et "substants" \xc3\xb6eldakse selle kohta, mis subsisteerib. Substants on subsisteeriva akt (tegelikkus) ehk t\xc3\xa4ius. (Lexicon philosophicum, lk 1096).\n_START_SECTION_\nJohannes Micraelius\n_START_PARAGRAPH_\nJohannes Micraeliusel on substants "iseenda l\xc3\xa4bi subsisteeriv olev". (Lexicon philosophicum, lk 1037)\n_START_SECTION_\nTommaso Campanella\n_START_PARAGRAPH_\nTommaso Campanellal on substants "reaalne l\xc3\xb5plik olev, mis subsisteerib iseenda l\xc3\xa4bi ning on aktsidentside t\xc3\xa4iuslik ja iseenda l\xc3\xa4bi l\xc3\xa4him subjekt". Substantse on kolmesuguseid. Esimene on "k\xc3\xb5ige baas, mida \xc3\xb6eldakse puhtalt [proprie], printsipaalselt [principaliter] ja k\xc3\xb5ige rohkem substeerivat ning mis ei ole mitte mingis subjektis", "ruum, mis substeerib kehade kogususele." Teine substants on "kehaline algmateeria, mass". "Kolmas substants on see, mis substeerib puhtalt, kuid mitte printsipaalselt ega k\xc3\xb5ige rohkem, aga kindlasti subsisteerib, ja sellep\xc3\xa4rast ei ole subjektis, vaid mingis subjektide baasis, n\xc3\xa4iteks kivi ja Peetrus." Hing ja vaim (spiritus) on seotud substantsiaalse sidemega.\n_START_SECTION_\nGiordano Bruno\n_START_PARAGRAPH_\nGiordano Bruno r\xc3\xa4\xc3\xa4gib \xc3\xbchest maailmasubstantsist, mis on "k\xc3\xb5igi eri liikide ja vormide alus". "Et seet\xc3\xb5ttu tegelikkus on \xc3\xbcks ja kutsub esile \xc3\xbche olemise, kus see ka poleks, siis pole usutav, et maailmas oleks mitu substantsi ja seda, mis on t\xc3\xb5eliselt olemus." (De la causa, principio e uno V)\n_START_SECTION_\nDescartes\n_START_PARAGRAPH_\nRen\xc3\xa9 Descartesi j\xc3\xa4rgi on substants "asi, mis on v\xc3\xb5imeline iseenda l\xc3\xa4bi eksisteerima" (Kolmas meditatsioon) "Substantsi all me ei saa m\xc3\xb5ista midagi muud kui asja, mis eksisteerib nii, et ei vaja eksisteerimiseks mitte mingit muud asja. Ja substantsi all, mis \xc3\xbcldse mitte mingit asja ei vaja, saab m\xc3\xb5elda ainult \xc3\xbchte asja, nimelt Jumalat. Ja me tajume, et k\xc3\xb5ik muud asjad saavad eksisteerida ainult Jumala kaasabil [ope concursus]. Ja sellep\xc3\xa4rast ei sobi substantsi nimi Jumalale ja nendele univookselt, nagu skolastikas on kombeks \xc3\xb6elda, st ei saa aredalt aru saada \xc3\xbchtki selle nime t\xc3\xa4hendust, mis oleks Jumalale ja loodutele \xc3\xbchine." (Filosoofia printsiibid 51) "Aga kehalist substantsi ja vaimu ehk loodud m\xc3\xb5tlevat substantsi v\xc3\xb5ib aru saada selle \xc3\xbchise m\xc3\xb5iste all, mis on asjad, mis vajavad eksisteerimiseks ainult Jumala kaasabi [concursu]. Siiski ei saa midagi pidada substantsiks juba ainu\xc3\xbcksi sellep\xc3\xa4rast, et ta on eksisteeriv asi. Sest ainult see iseenesest meid ei puuduta: kuid me tunneme substantsi h\xc3\xb5lpsasti \xc3\xa4ra mingi tema atribuudi j\xc3\xa4rgi, selle \xc3\xbcldise arusaama j\xc3\xa4rgi, et eimiskil ei ole mingeid atribuute, omadusi ega kvaliteete. Nimelt me j\xc3\xa4reldame mingi atribuudi kohalolust, et paratamatult on kohal ka mingi eksisteeriv asi ehk substants, millele selle saab omistada." (Filosoofia printsiibid 52) "Substantsi tunnetatakse mis tahes atribuudi j\xc3\xa4rgi." (Filosoofia printsiibid 53)_NEWLINE_"L\xc3\xb5pmatu substantsi all m\xc3\xb5istan substantsi, millel on t\xc3\xb5elised ja reaalsed aktuaalselt l\xc3\xb5pmatud ja m\xc3\xb5\xc3\xb5tmatud t\xc3\xa4iused." (Kirjad I 119) Hing ja keha on "mittet\xc3\xa4ielikud substantsid", sellep\xc3\xa4rast nad moodustavad koos "iseenese l\xc3\xa4bi oleva". (Filosoofia printsiibid 90)_NEWLINE_Kumbagi loodud substantsi liiki iseloomustab \xc3\xbcks omadus: kehalist substantsi ulatuvus ja vaimset substantsi m\xc3\xb5tlemine (mille all Descartes m\xc3\xb5istab k\xc3\xb5iki puhtvaimseid tegevusi ning on l\xc3\xa4hedane teadvuse m\xc3\xb5istmine). Kehaline substants on teatud m\xc3\xb5ttes ainult \xc3\xbcks, sest Descartes ei tunnista kehade vahelist t\xc3\xbchjust; kehaline substants on pigem aine kui keha. Mateeria liigub puhtmehaanilistel p\xc3\xb5hjustel ja substantsiaalse vormi j\xc3\xa4rgi puudub vajadus. Vaimne substants on selgelt igal isikul erinev.\n_START_SECTION_\nJohannes Clauberg\n_START_PARAGRAPH_\nJohannes Clauberg \xc3\xbctleb Descartesi eeskujul: "K\xc3\xb5ik asjad, mis ei ole iseenesest," on Jumala vaimu loodud. Sellest j\xc3\xa4reldub, "et need asjad on niiviisu Jumala vaimu suhtes samamoodi, nagu on meie vaimu toimingud meie vaimu suhtes." (De cognitione Dei et nostri 28, 5\xe2\x80\x936)\n_START_SECTION_\nSpinoza\n_START_PARAGRAPH_\nBaruch Spinoza j\xc3\xa4rgi on substants l\xc3\xb5pmatu, ainus, absoluutselt k\xc3\xb5ik, k\xc3\xb5igi asjade kandja, k\xc3\xb5igi s\xc3\xbcndmuste immanentne alge. "Substantsi all m\xc3\xb5istan seda, mis on iseendas ja k\xc3\xa4sitatakse tema enese l\xc3\xa4bi. S.o seda, mille m\xc3\xb5iste ei vaja teise asja m\xc3\xb5istet, millest see peaks moodustatama." (Eetika I, propositsioon III) Substantsil on l\xc3\xb5pmata palju atribuute. Ta on Jumal. "K\xc3\xb5ik, mis on, on kas iseendas v\xc3\xb5i muus." (aksioom I) "Seda, mida ei saa k\xc3\xa4sitata muu l\xc3\xa4bi, peab k\xc3\xa4sitama tema enese l\xc3\xa4bi." (aksioom 2). "Substants on oma afektsioonidele [affectionibus] loomult eelnev, viimased ei ole ilma esimeseta m\xc3\xb5eldavad. (propositsioon 1) Ei saa olla kahte substantsi, sest \xc3\xbcks neist peaks teist piirama, aga substantsid on l\xc3\xb5pmatud. \xc3\x9cks substants ei saa ka teist tekitada. "Looduses ei saa olla kahte v\xc3\xb5i enamat sama loomuse v\xc3\xb5i atribuudiga substantsi." (propositsioon V) "Kui leiduks mitu erinevat, siis nad peaksid omavahel erinema kas atribuutide erinevuse v\xc3\xb5i afektsioonide erinevuse t\xc3\xb5ttu. Kui ainult atribuutide erinevuse t\xc3\xb5ttu, siis j\xc3\xa4relikult m\xc3\xb6\xc3\xb6ndakse, et leidub ainult \xc3\xbcks sama atribuudiga substants. Aga kui afektsioonide erinevuse t\xc3\xb5ttu, kuna substants on loomu poolest oma afektsioonidele eelnev, siis j\xc3\xa4relikult, kui afektsioonid k\xc3\xb5rvale j\xc3\xa4tta ja vaadelda substantsi iseeneses, st \xc3\xb5igesti, siis ei saa teda k\xc3\xa4sitada muust substantsist erinevana, st ei saa leiduda mitu substantsi, vaid ainult \xc3\xbcks." (t\xc3\xb5estus)_NEWLINE_"Iga substants on paratamatult l\xc3\xb5pmatu." (propositsioon 8) "\xc3\x9che atribuudiga eksisteerib vaid \xc3\xbcksainus substants, ja tema loomuse juurde kuulub eksisteerimine. J\xc3\xa4relikult on tema loomuses eksisteerida kas l\xc3\xb5plikuna v\xc3\xb5i l\xc3\xb5pmatuna. Aga mitte l\xc3\xb5plikuna. Sest siis peaks teda piirama muu sama loomusega substants, mis samuti peaks paratamatult olema. Ja sellep\xc3\xa4rast leiduks kaks sama atribuudiga substantsi, mis on absurdne. J\xc3\xa4relikult eksisteerib ta l\xc3\xb5pmatuna." (t\xc3\xb5estus) "\xc3\x9chtegi substantsi atribuuti ei saa \xc3\xb5igesti k\xc3\xa4sitada, kui sellest j\xc3\xa4reldub, et substantsi saab jagada." (propositsioon 12) "Absoluutselt l\xc3\xb5pmatu substants on jagamatu." (propositsioon 13) "Ei saa leiduda ega k\xc3\xa4sitada substantsi peale Jumala." (propositsioon 14). "Et Jumal on absoluutselt l\xc3\xb5pmatu olend, mille kohta ei saa eitada \xc3\xbchtki atribuuti, mis v\xc3\xa4ljendab substantsi olemust, ja ta ka paratamatult eksisteerib, siis, kui leiduks mingi substants peale Jumala, peaks seda selgitama Jumaka mingisuguse atribuudi l\xc3\xa4bi, ja nii eksisteeriksid kaks sama atribuudiga substantsi, mis on absurdne; ja sellep\xc3\xa4rast ei saa leiduda, ning j\xc3\xa4relikult ka mitte k\xc3\xa4sitada, mitte mingit substantsi peale Jumala. Sest kui saaks k\xc3\xa4sitada, peaks paratamatult k\xc3\xa4sitama eksisteerivana, ja see on absurdne." (t\xc3\xb5estus)_NEWLINE_Spinoza \xc3\xbcks substants on \xc3\xbchtaegu Jumal ja loodus. K\xc3\xb5ik muud asjad on selle substantsi moodused.\n_START_SECTION_\nLeibniz\n_START_PARAGRAPH_\nGottfried Wilhelm Leibnizi j\xc3\xa4rgi on olemas l\xc3\xb5pmata palju lihtsaid substantse, mida ta nimetab monaadideks. Loodud substantsid on Jumala substantsi (samuti monaadi) v\xc3\xa4lgatused [fulgurations]. Substantsi olemus on j\xc3\xb5ud, substants on j\xc3\xb5uolend, "tegevuseks v\xc3\xb5imeline olend" (Gerhardt VI, 598). Kehad ei ole substantsid, vaid substantsiaat (substantsiaat), substantside agregaat ja saadus n\xc3\xa4htumuses. Substantsid on vaimsed, lihtsad, jagamatud, k\xc3\xb5igist loodud asjadest s\xc3\xb5ltumatud. Substantsid on h\xc3\xa4vimatud reaalsused, mis subsisteerivad k\xc3\xb5ikjal (Gerhardt VI, 579jj)._NEWLINE_Substantside subsisteerimine on neis endis, kuid neid ei saa k\xc3\xa4sitada nende endi l\xc3\xa4bi, vaid ainult nende suhete l\xc3\xa4bi universumiga (Gerhardt I, 139jj). "Iga substants v\xc3\xa4ljendab universumit omamoodi ja teatud suhte all" (Gerhardt II, 57). K\xc3\xb5ik monaadid on teatud m\xc3\xb5ttes sarnased, peegeldades sama universumit oma vaatekohast. Erinevus on selles, milline sisu peegeldub elavamalt. Muutus monaadis seisneb selle elavuse astme jaotuse muutuses._NEWLINE_Iga substants on "sama suver\xc3\xa4\xc3\xa4nse olendi pidev saadus" (Gerhardt II, 57). Jumal s\xc3\xa4ilitab loodud substantse ja tekitab neid pidevalt omamoodi emanatsiooniga, nii nagu meie tekitame m\xc3\xb5tteid. (Arutlus metaf\xc3\xbc\xc3\xbcsikast, 14)_NEWLINE_Iga substants on hinge sarnane, omamoodi mina. "Nagu ma k\xc3\xa4sitan, et ka teistel olenditel on \xc3\xb5igus \xc3\xb6elda "mina" v\xc3\xb5i et nii v\xc3\xb5ib m\xc3\xb5elda ka nende kohta, k\xc3\xa4sitangi ma selle l\xc3\xa4bi seda, mida nimetatakse substantsiks." (Uued esseed inimarust, ptk 23)_NEWLINE_Leibnizit ei rahuldanud Spinoza substantsik\xc3\xa4situs osalt sellep\xc3\xa4rast, et see piirab Jumala tegelikult olemasolevaga. Leibnizi j\xc3\xa4rgi k\xc3\xa4tkeb Jumal endas k\xc3\xb5iki v\xc3\xb5imalikkusi._NEWLINE_Iga monaadi loomus sisaldab k\xc3\xb5iki tema omadusi k\xc3\xb5ikidel hetkedel, nii et puudub erinevus olemuslike ja aktsidentaalsete omaduste vahel. Kui monaadiga oleks juhtunud midagi muud, kui tegelikult juhtus, poleks ta olnud see substants.\n_START_SECTION_\nD\'Argens\n_START_PARAGRAPH_\nJean-Baptiste de Boyer, markii d\'Argens defineerib: "Substantsid ehk iseenese l\xc3\xa4bi subsisteerivad asjad" (La philosophie du bon-sens, I, 216)\n_START_SECTION_\nVoltaire\n_START_PARAGRAPH_\nVoltaire\'i j\xc3\xa4rgi on substants "all olev". Vaimne substants on j\xc3\xa4\xc3\xa4b alatiseks tundmatuks.\n_START_SECTION_\nWolff\n_START_PARAGRAPH_\nLeibnizi j\xc3\xa4rgija Christian Wolff defineerib: "V\xc3\xa4ga p\xc3\xbcsivat (perdurabile) ja modifitseeritavat substantsi nimetatakse substantsiks." (Philosophia prima, sive Ontologia, \xc2\xa7 768). Substants on "konstantsete ja muutlike seesmiste m\xc3\xa4\xc3\xa4ratluste subjekt." (Philosophia prima, sive Ontologia, \xc2\xa7 769) "See, mis sisaldab endas muutuste alget, on substants." (Philosophia prima, sive Ontologia, \xc2\xa7 872) "L\xc3\xb5pmatut olevat nimetatakse eminentselt substantsiks." (Philosophia prima, sive Ontologia, \xc2\xa7 847).\n_START_SECTION_\nBaumgarten\n_START_PARAGRAPH_\nLeibnizi j\xc3\xa4rgija Alexander Gottlieb Baumgarteni j\xc3\xa4rgi on substants "iseenese l\xc3\xa4bi subsisteeriv olev". (Metaf\xc3\xbc\xc3\xbcsika, \xc2\xa7 191).\n_START_SECTION_\nChristian August Crusius\n_START_PARAGRAPH_\nLeibnizi ja Wolffi vastase Christian August Crusiuse j\xc3\xa4rgi on substants "t\xc3\xa4ielik asi, niiv\xc3\xb5rd kui teda vaadeldakse subjektist ja omadustest koosnevana". Samalaadne definitsioon on Samuel Christian Hollmannil.\n_START_SECTION_\nJohann Georg Heinrich Feder\n_START_PARAGRAPH_\nJohann Georg Heinrich Feder defineerib: "Substantsideks nimetatakse p\xc3\xa4ris asju, vastandina nii \xc3\xbcksikutele omadustele, mida me ettekujutuses eraldame, kui ka v\xc3\xa4lisele n\xc3\xa4ivusele \xc3\xbcldse."\n_START_SECTION_\nGeorg Friedrich Meier\n_START_PARAGRAPH_\nGeorg Friedrich Meieri j\xc3\xa4rgi on substants "iga omaette [vor sich subsisteeriv [bestehndes] asi".\n_START_SECTION_\nErnst Platner\n_START_PARAGRAPH_\nLeibnizi j\xc3\xa4rgija Ernst Platneri s\xc3\xb5nul on substants "p\xc3\xbcsiv, iseseisev asi, mis j\xc3\xa4\xc3\xa4b oma tegevuste, toimete ja aktsidentside vaheldumisel ikka samaks \xe2\x80\x93 j\xc3\xb5ud." (Philosophische Aphorismen I, 864). Ta on j\xc3\xb5ud ise, mitte j\xc3\xb5u kandja (\xc2\xa7 930), ta on "lahutamatult seotud, \xc3\xbchele alusj\xc3\xb5ule allutatud j\xc3\xb5udude s\xc3\xbcsteem" (\xc2\xa7 932). "Substantsi metaf\xc3\xbc\xc3\xbcsilise m\xc3\xb5iste juurde ei kuulu j\xc3\xb5ust kitsamas m\xc3\xb5ttes veel erinev subjekt ehk niinimetatud substraat."\n_START_SECTION_\nRousseau\n_START_PARAGRAPH_\nJean-Jacques Rousseau j\xc3\xa4rgi on substants algse omadusega varustatud olev.\n_START_SECTION_\nHobbes\n_START_PARAGRAPH_\nThomas Hobbesi j\xc3\xa4rgi ei ole olemas substantsi ideed, vaid see j\xc3\xa4reldatakse: "aga substants kui see, mis on aktsidentsidele ja muutustele subjektiks olev mateeria, saadakse [evincitur] ainult arutlusega [ratiocinatione], ometi seda ei kontsipeerita ega n\xc3\xa4ita see meile mingit ideed."\n_START_SECTION_\nLocke\n_START_PARAGRAPH_\nJohn Locke m\xc3\xb5istab substantsi all kvaliteetide kandjat, mis on iseenesest tundmatu: "Liitideed, mille kohta meie substantsiliikide nimed \xc3\xb5ieti k\xc3\xa4ivad, on niisuguste kvaliteetide kogumid, mida me oleme vaadelnud kooseksisteerivat tundmatus substraadis, mida me nimetame substantsiks." (Essee inimarust, ptk 6, \xc2\xa7 7). Substantside kohta iseenesest ideed ei ole, kuigi nende eksisteerimine on kindel. (II, ptk 23, \xc2\xa7 16jj, ptk 29). Substantsi ei kogeta, vaid see m\xc3\xb5eldakse kvaliteetide kompleksidele juurde. Me m\xc3\xa4rkame, et ideed esinevad alati omavahel seotuna, oletame, et nad kuuluvad mingile asjale, ja paneme kompleksile nime. "T\xc3\xa4helepanematusest r\xc3\xa4\xc3\xa4gitakse sellest p\xc3\xa4rast kui ideest ja k\xc3\xa4sitatakse ideena, mis tegelikult on paljude ideede \xc3\xbchendus, ja kuna, nagu \xc3\xb6eldud, ei suudeta endale ette kujutada, kuidas need lihtideed saavad omaette subsisteerida, siis harjutakse oletame substeerivat, milles nad subsisteerivad ja millest nad tulenevad. Seda substeerivat nimetatakse sellep\xc3\xa4rast substantsiks." (II, ptk 23, \xc2\xa7 1). "N\xc3\xb5nda on \xc3\xbcldise nimega "substants" t\xc3\xa4histatav idee ainult nonde olevate omaduste oletatav, aga tundmatu kandja, mis meie arvates ei saa subsisteerida ilma substeeriva asjata, st ilma milletagi, mis neid kannab (\xc2\xa7 2). "Seep\xc3\xa4rast, mis ka ei oleks substantsi salajane ja s\xc3\xbcgavam loomus \xc3\xbcldiselt, on ikkagi k\xc3\xb5ik meie ideed substantside erilistest liikidest ainult nende lihtideede eristamata \xc3\xbchendused, mis koossubsisteerivad oma \xc3\xbchtsuse kuigi k\xc3\xbcll tundmatus p\xc3\xb5hjuses, mis teeb, et tervik subsisteerib iseenesest." (\xc2\xa7 6). J\xc3\xb5ud kuulub olemuslikult substantsim\xc3\xb5iste juurde (\xc2\xa7 7). Meie vaimsete aktide ideedest moodustatakse idee vaimsest substantsist (\xc2\xa7 15; II, ptk 13, \xc2\xa7 17\xe2\x80\x9318)\n_START_SECTION_\nBerkeley\n_START_PARAGRAPH_\nGeorges Berkeley j\xc3\xa4rgi on olemas ainult vaimsed substantsid. Idee saab eksisteerida ainult vaimus, mitte mittetajuvas asjas. (Traktaat inimteadmise printsiipidest VII) Materiaalset substantsi pole v\xc3\xb5imalik leida, seda ei n\xc3\xa4ita meile ei taju ega m\xc3\xb5tlemine. (Traktaat inimteadmise printsiipidest XVI, XVII, XVIII) Meie objektiivsetel ideedekompleksidel on k\xc3\xbcll p\xc3\xb5hjus, aga see peab olema kehatu aktiivne substants, vaim, Jumal (XXVI). On k\xc3\xbcll olemas suhtelised "substantsid", asjad (omaduste kompleksid), kuid ei ole substantse kui kehaliste seisundite tundmatuid "kandjaid" (XXXVII).\n_START_SECTION_\nHume\n_START_PARAGRAPH_\nDavid Hume eitab \xc3\xbcldse absoluutset substantsi. Selle m\xc3\xb5iste ei p\xc3\xa4rine ei sise- ega v\xc3\xa4liskogemusest, vaid kujutlusv\xc3\xb5imest ja assotsiatsioonist, mis on puhtalt subjektiivne. "Nii ei j\xc3\xa4\xc3\xa4 meile substantsi ideed, mis oleks midagi muud kui teatud liiki omaduste kogumi idee." "Substantsi idee ja mooduse idee ei ole midagi muud kui lihtideede kogum, mis on liidetud kujutlusv\xc3\xb5imega ning saanud erilise nime, mille abil saame seda kogumit endale v\xc3\xb5i teistele m\xc3\xa4llu tagasi kutsuda. Nende kahe idee erinevus seisneb selles, et teatud omadused, mis moodustavad mingi substantsi idee, seostatakse harjumuslikult mingi tundmatu miskiga, mille "k\xc3\xbcljes" nad arvatakse olevat. V\xc3\xb5i kui seda fiktsiooni ei tehta, siis m\xc3\xb5eldakse neid v\xc3\xa4hemalt naabrus- ja p\xc3\xb5hjuslikkussuhete kaudu tihedalt ja lahutamatult liidetuna." (Traktaat inimarust, I, sct. 6) Substants on temas "liitmise v\xc3\xb5i kohesiooni printsiipi" n\xc3\xa4geva kujutlusv\xc3\xb5ime fiktsioon (IV, sct. 3). Tajumused aga ei vaja enda taga substantsi, nad eksisteerivad omaette, nii et nad on ise substantsid (sct. 5).\n_START_SECTION_\nRobert Greene\n_START_PARAGRAPH_\nRobert Greene\'i j\xc3\xa4rgi on substants "kujutlusv\xc3\xb5ime vili".\n_START_SECTION_\nReid\n_START_PARAGRAPH_\nThomas Reidi j\xc3\xa4rgi tuleneb substantsi m\xc3\xb5iste tervest m\xc3\xb5istusest. "Kvaliteetidel, mida me meeltega tajume, peab olema subjekt, mida me nimetame kehaks, ja m\xc3\xb5tetel, millest me oleme teadlikud, peab olema subjekt, mida me nimetame vaimuks." "Asju, mis saavad eksisteerida iseenesest ega eelda paratamatult m\xc3\xb5ne muu asja eksisteerimist, nimetatakse substantsideks."\n_START_SECTION_\nCharles Bonnet\n_START_PARAGRAPH_\nCharles Bonnet defineerib: "Kui vaim vaatleb objekti eraldi eksisteeriva asjana, mis on varustatud teatud kvaliteetidega, mis on temast lahutamatud ega saaks v\xc3\xa4ljaspool teda eksisteerida, siis kujundab vaim endale substantsi ehk subjekti m\xc3\xb5iste." (Essai analytique sur les facult\xc3\xa9s de l\'\xc3\xa2me, XV)\n_START_SECTION_\nKant\n_START_PARAGRAPH_\nImmanuel Kantil on substants m\xc3\xb5tlemise aprioorne kategooria, mitteempiiriline, kogemust tingiv, konstitueeriv ja ainult (v\xc3\xa4listele) kogemussisudele rakendatav immanentselt objektiivse ning tundmatu asja iseeneses suhtes subjektiivse kehtivusega m\xc3\xb5iste, paratamatu (mitte ainult ps\xc3\xbchholoogiliselt subjektiivne) m\xc3\xb5tlemisvahend muljete t\xc3\xb6\xc3\xb6tlemiseks seadusp\xc3\xa4raselt korrastatud objektiivseteks kogemussisudeks. Substantsi kategooria on \xc3\xbcks viis, kuidas m\xc3\xb5tlemine toob ettekujutustesse \xc3\xbchtsuse, ning p\xc3\xb5hineb tunnetamise \xc3\xbchtsusfunktsioonil._NEWLINE_Substants on "eksistentsi viimne subjekt, s.o see, mis ei kuulu ise omakorda pelgalt predikaadina teise subjekti eksistentsi juurde." (Metaphysische Anfangsgr\xc3\xbcnde der Naturwissenschaft)._NEWLINE_Substantsi skeem on "reaalse p\xc3\xbcsivus ajas" (Puhta m\xc3\xb5istuse kriitika). "K\xc3\xb5ik n\xc3\xa4htumused sisaldavad p\xc3\xbcsivat (substantsi) kui eset ennast ja muutlikku kui selle pelka m\xc3\xa4\xc3\xa4ratlust, s.o mingit viisi, kuidas see ese eksisteerib." P\xc3\xbcsiv on "aja enda empiirilise ettekujutuse substraat." "Tegelikult on lause, et substants on p\xc3\xbcsiv, tautoloogiline. Sest pelgalt see p\xc3\xbcsivus on alus, miks me rakendame n\xc3\xa4htumusele substantsi kategooriat." "Sellep\xc3\xa4rast me saame mingile n\xc3\xa4htumusele anda substantsi nime ainult sellep\xc3\xa4rast, et me eeldame tema olemasolu igal ajal." Aga see p\xc3\xbcsivus ei ole "midagi enamat kui viis kujutada endale ette asjade olemasolu (n\xc3\xa4htumuses)." See on "tarvilik tingimus, ainult millel on n\xc3\xa4htumused kui asjad ehk esemed mingis v\xc3\xb5imalikus kogemuses m\xc3\xa4\xc3\xa4ratletavad."_NEWLINE_Tegevus t\xc3\xb5estab p\xc3\xb5hjuslikkuse printsiibi j\xc3\xa4relmina substantsiaalsust. "Et n\xc3\xbc\xc3\xbcd igasugune tagaj\xc3\xa4rg seisneb selles, mis toimub, nimelt muutlikus, mida aeg suktsessiooni poolest t\xc3\xa4histab, siis on selle viimne substraat p\xc3\xbcsiv kui k\xc3\xb5ige vahetuva substraat, s.o substants. Sest p\xc3\xb5hjuslikkuse aluslause j\xc3\xa4rgi on toimingud alati igasuguse n\xc3\xa4htumuste vaheldumise esmaalus ning nad ei saa seega olla subjektis, mis ise vahetub, sest muidu oleksid vajalikud teised toimingud ja teine subjekt, mis seda vahetumist m\xc3\xa4\xc3\xa4raks. Selle t\xc3\xb5ttu t\xc3\xb5estab n\xc3\xbc\xc3\xbcd toiming kui piisav empiiriline kriteerium substantsiaalsuse, ilma et mul oleks tarvis k\xc3\xb5igepealt otsida tema p\xc3\xbcsivust v\xc3\xb5rreldud tajumuste l\xc3\xa4bi."_NEWLINE_Substants ei ole asi iseeneses, vaid meie m\xc3\xb5tlemisviis objektide suhtes, m\xc3\xb5tlemisviisi saadus. "Substants n\xc3\xa4htumuses" ei ole "absoluutne subjekt, vaid meelelisuse p\xc3\xbcsiv pilt ja mitte midagi muud kui kaemus, milles ei leidu \xc3\xbcldse mitte midagi tungimatut. (vaata ka Prolegomenid \xc2\xa7 47, 48).\n_START_SECTION_\nSalomon Maimon\n_START_PARAGRAPH_\nSalomon Maimon defineerib: "Subjekti ja predikaadi m\xc3\xb5iste kogemuse esemetele rakendatuna annavad meile substantsi ja aktsidentsi m\xc3\xb5iste." (Versuch \xc3\xbcber die Transcendentalphilosophie)\n_START_SECTION_\nFichte\n_START_PARAGRAPH_\nJohann Gottlieb Fichte j\xc3\xa4rgi on asjade substants pelk omaduste kompleks. T\xc3\xb5eline substants on mina. Substantsi ei tule defineerida mitte kestvana, vaid "k\xc3\xb5ikeh\xc3\xb5lmavana". "Kestvuse tunnus kuulub substantsile ainult v\xc3\xa4ga tuletatud t\xc3\xa4henduses." "Kestvale substraadile, mis v\xc3\xb5iks olla aktsidentside kandja, ei tule m\xc3\xb5elda. \xc3\x9cks aktsidents on iga kord iseenda ja endale vastandliku aktsidentsi kandja, ilma ei ta vajaks selleks erilist kandjat." "Algup\xc3\xa4raselt on ainult \xc3\xbcks substants, mina." "Kuiv\xc3\xb5rd mina vaadeldakse k\xc3\xb5igi reaalsuste kogu absoluutselt m\xc3\xa4\xc3\xa4ratletud \xc3\xbcmberringjoonena, on ta substants."\n_START_SECTION_\nSchelling\n_START_PARAGRAPH_\nVarajane Friedrich Wilhelm Joseph Schelling peab absoluutset mina substantsiks (Vom Ich als Princip der Philosophie). Vahetumises p\xc3\xbcsiv mina on substantsim\xc3\xb5iste allikas. Substants on suhtekategooria (Transtsendentaalse idealismi s\xc3\xbcsteem). Hiljem nimetab ta substantsiks absoluuti.\n_START_SECTION_\nCarl August von Eschenmayer\n_START_PARAGRAPH_\nSchellingi j\xc3\xa4rgija Carl August von Eschenmayeri j\xc3\xa4rgi on mina kui "tunnetamise substraat k\xc3\xb5igi n\xc3\xa4htumuste vahetumise ajal" substants. "Loogilisse arusse \xc3\xbclekantuna" annab see substantsi ""otsustusvormi"". (Psychologie)\n_START_SECTION_\nHegel\n_START_PARAGRAPH_\nGeorg Wilhelm Friedrich Hegeli j\xc3\xa4rgi on Jumal "absoluutne substants", "ainsana t\xc3\xb5eliselt tegev tegelikkus". Substants on "absoluut, iseeneses ja iseenese jaoks olev tegelik". (Loogikateadus) Substants on olemise absoluutne subjekt, idee, m\xc3\xb5istus. Substants on "olemine, mis on t\xc3\xb5es subjekt ehk, mis t\xc3\xa4hendab sedasama, mis on t\xc3\xb5es tegelik". "Puhas lihtne negatiivsus" (Vaimu fenomenoloogia). Substants kui objektiivne kategooria on "aktsidentside totaalsus, milles ta ilmutab end nende absoluutse negatiivsusena, s.o absoluutse v\xc3\xb5imuga ja \xc3\xbchtlasi kogu sisu rikkusena. See sisu ei ole aga midagi muud kui see ilming ise, kusjuures iseendas sisuks reflekteeritud m\xc3\xa4\xc3\xa4ratletus on ise ainult vormi moment, mis l\xc3\xa4heb \xc3\xbcle substantsi vormiks. Substantsiaalsus on paratamatuse absoluutne vormitegevus ja v\xc3\xb5im, ja igasugune sisu ainult moment, mis kuulub ainult sellesse protsessi, vormi ja sisu absoluutne teineteiseks \xc3\xbcmberl\xc3\xb6\xc3\xb6mine." (Filosoofiliste teaduste ents\xc3\xbcklopeedia, \xc2\xa7 150, 151.).\n_START_SECTION_\nKarl Ludwig Michelet\n_START_PARAGRAPH_\nHegeli j\xc3\xa4rgija Karl Ludwig Michelet\' j\xc3\xa4rgi on mina substants, milles k\xc3\xb5ik predikaadid inhereerivad. (Anthropologie und Psychologie) Ka objektid tuleb taandada substantsiaalsussuhtele.\n_START_SECTION_\nKarl Rosenkranz\n_START_PARAGRAPH_\nHegeli j\xc3\xa4rgija Karl Rosenkranzi j\xc3\xa4rgi on "olev, mis on iseendale oma eksistentsi iseeneses p\xc3\xb5hjatu p\xc3\xb5hi", substantsiaalsus. (System der Wissenschaft)\n_START_SECTION_\nChristian Hermann Weisse\n_START_PARAGRAPH_\nChristian Hermann Weisse j\xc3\xa4rgi kuulub substantsiaalsus "refleksioonikategooriate" hulka. Substants on j\xc3\xb5ud. "Mitte keha kui niisugune, see nii v\xc3\xb5i teisiti m\xc3\xa4\xc3\xa4ratletud keha, ei ole olev, substantsiaalne, vaid kehas \xc3\xbckskord ja alatiseks iseendaga samane (...) v\xc3\xb5ime moodustada eri tingimustel nii selle kui ka teise, ette spetsiifiliselt m\xc3\xa4\xc3\xa4ratletud keha v\xc3\xb5i ka niiviisi m\xc3\xa4\xc3\xa4ratletud kehade paljuse." Substantsiaalsus on j\xc3\xb5u suhe j\xc3\xb5uga, j\xc3\xb5udude totaalsus iseendaks. "Substants on ainult seal, kus on keha." Substants on "keha koos oma j\xc3\xb5ududega. Keha on substants kui iseenda akt ja teiste kehade potents." See substantsim\xc3\xb5iste vastab Aristotelese entelehhia m\xc3\xb5istele.\n_START_SECTION_\nJohann Christian August Heinroth\n_START_PARAGRAPH_\nKa Johann Christian August Heinroth taandab substantsi j\xc3\xb5ule. (Die Psychologie als Selbsterkenntni\xc3\x9flehre)\n_START_SECTION_\nJoseph Hillebrand\n_START_PARAGRAPH_\nJoseph Hillebrandi j\xc3\xa4rgi seisneb substants "lihtsas, iseeneses konkreetselt m\xc3\xa4\xc3\xa4ratletud (h\xc3\xbcpostaseeritud) isej\xc3\xb5us." (Philosophie des Geistes) Substantsid on v\xc3\xb5imuerinevustega lihtsad olevad. T\xc3\xb5eline substants on igavene, muutumatu. Substantside s\xc3\xbcsteem subsisteerib algusest peale, k\xc3\xb5iki valitseb k\xc3\xb5rgeim substants.\n_START_SECTION_\nJohann Ulrich Wirth\n_START_PARAGRAPH_\nJohann Ullrich Wirthi j\xc3\xa4rgi on substants j\xc3\xb5uolev, ta ei ole midagi lihtsat. (Zeitschrift f\xc3\xbcr Philosophie und philosophische Kritik, kd 44, lk 278).\n_START_SECTION_\nHermann Ulrici\n_START_PARAGRAPH_\nHermann Ulrici j\xc3\xa4rgi substants on j\xc3\xb5ud. (Glauben und Wissen) Ta on j\xc3\xb5ud, "mille l\xc3\xa4bi asi tekib ja subsisteerib, oma mitmekesiseid momente mitte ainult \xc3\xbchtsuseks \xc3\xbchendades, vaid ka \xc3\xbchtsuses koos hoides."\n_START_SECTION_\nMoriz Carri\xc3\xa8re\n_START_PARAGRAPH_\nMoriz Carri\xc3\xa8re\'i j\xc3\xa4rgi on substants "algup\xc3\xa4rane tegevus, mille l\xc3\xa4bi miski on tervik, v\xc3\xa4ljendab oma tegevust, s\xc3\xa4ilitab iseennast oma vahekordade mitmekesisuses, milles niisiis subsisteerib tema olemus ja mille l\xc3\xa4bisubsisteerib k\xc3\xb5ik tema juures n\xc3\xa4htuv," "olemuslik alusj\xc3\xb5ud, mille l\xc3\xa4bi miski tema omap\xc3\xa4ras m\xc3\xa4\xc3\xa4ratletakse." (\xc3\x9cber die sittliche Weltordnung).\n_START_SECTION_\nFranz Erhardt\n_START_PARAGRAPH_\nFranz Erhardti j\xc3\xa4rgi on j\xc3\xb5ud ise substantsiaalne. (Metaphysik. I.)\n_START_SECTION_\nSchopenhauer\n_START_PARAGRAPH_\nArthur Schopenhauer samastab substantsi ja mateeriat (Maailm kui tahe ja ettekujutus I, \xc2\xa7 4). Substants on vaid abstraktsioon mateeria m\xc3\xb5istest, k\xc3\xb5rgem sugu, p\xc3\xbcsivuse predikaadi fikseerimine. "Nii moodustati mateeria m\xc3\xb5iste vaid selleks, et ta oleks vahend mittemateriaalse substantsi vargsi k\xc3\xa4ttesaamiseks. Ta on j\xc3\xa4relikult v\xc3\xa4ga kaugel sellest, et seda saaks pidada aru m\xc3\xb5isteks v\xc3\xb5i paratamatuks kategooriaks." Substantsi p\xc3\xbcsivuse seadus on j\xc3\xa4reldus p\xc3\xb5hjuslikkuse seadusest. Sellest j\xc3\xa4reldub, et p\xc3\xb5hjuslikkuse seadus k\xc3\xa4ib ainult kehade seisundite, sugugi mitte aga nende seisundite kandja kohta. "Substants p\xc3\xbcsib: st ta ei saa tekkida ega h\xc3\xa4vida, seega ei saa tema hulka, mis maailmas leidub, suurendada ega v\xc3\xa4hendada." Selles me oleme aprioorselt veendunud. (Ueber die vierfache Wurzel des Satzes vom zureichenden Grunde, \xc2\xa7 20).'