b'\n_START_ARTICLE_\nV\xc3\xa4rdkoorik\n_START_SECTION_\nMorfoloogiline kirjeldus\n_START_PARAGRAPH_\nV\xc3\xa4rdkooriku viljakeha on basidiokarp ehk basidioom, mis on kandseentele (Basidiomycota) iseloomulik spetsialiseerinud viljakeha. Sellele tekivad sugulise paljunemise l\xc3\xb5pptulemusel eoskannad kandeostega._NEWLINE_V\xc3\xa4rdkooriku viljakehade (basidiokarpide) kasv on tagurpidine ehk resupinaatne ehk nad kasvavad kasvupinnal \xe2\x80\x9crippudes\xe2\x80\x9d. Neid on v\xc3\xb5imalik kasvupinnast (substraadist) eristada ja eraldada. Resupinaatsetel seentel puudub jalg ja eristatav k\xc3\xbcbar, nad kinnituvad substraadile viljakeha tagumise ehk \xc3\xbclemise servaga ning kasvavad tavaliselt horisontaalselt asetseval pinnal. _NEWLINE_V\xc3\xa4rdkooriku eoslava on pehme, m\xc3\xbctseelip\xc3\xb5imikuga sama v\xc3\xa4rvusega v\xc3\xb5i pisut heledam ja kahvatum. Steriilne, paljunemisorganiteta viljakehaserv v\xc3\xb5ib esineda, kuid v\xc3\xb5ib ka puududa. Eoslavakandja all asuv substraadile kinnituv viljakeha osa on koorikjas v\xc3\xb5i villjas._NEWLINE_Seeneniitide s\xc3\xbcsteem, p\xc3\xb5hiliselt dimiitne ning harva monomiitne, esineb m\xc3\xbctseelip\xc3\xb5imikus ja viljakeha servades. Dimiitses seeneniitide s\xc3\xbcsteemis esinevad generatiivsed ehk paljunemish\xc3\xbc\xc3\xbcfid ja skeleti- ehk toeseh\xc3\xbc\xc3\xbcfid, monomiitses esinevad ainult paljunemish\xc3\xbc\xc3\xbcfid._NEWLINE_M\xc3\xbctseelip\xc3\xb5imiku h\xc3\xbc\xc3\xbcfid ehk m\xc3\xbctseelip\xc3\xb5imiku seeneniidid on lihtpooriga vaheseinaga, klamberjas vahesein v\xc3\xb5ib olenevalt liigist puududa, olla hajusalt v\xc3\xb5i sagedaselt. Esinevad nii \xc3\xb5hukese kui ka paksu kestaga, h\xc3\xbcaliinsed ehk l\xc3\xa4bipaistvad rakud, mis kokkupuutel 3% KOH (kaaliumh\xc3\xbcdroksiidi) lahusega v\xc3\xa4rvuvad pruunikaks v\xc3\xb5i osaliselt rohekaks. Eoslava all asuvad seeneniidid on lihtpooriga v\xc3\xb5i klamberja vaheseinaga, \xc3\xb5hukese rakukestaga ning l\xc3\xa4bipaistvad, kokkupuutel 3% KOH lahusega v\xc3\xa4rvuvad pruunikaks v\xc3\xb5i osaliselt rohekaks._NEWLINE_Ts\xc3\xbcstiidid V\xc3\xa4rdkooriku perekonna esindajatel puuduvad._NEWLINE_Basiidid ehk eoskannad on koti- v\xc3\xb5i paunakujulised, valmimata eostega eoskannad on enamasti nuiakujulised ehk tipust j\xc3\xa4medamad kui jalamilt. Eoskandadel on eristatav jalg. Eoskandadega kaetud eoslava on v\xc3\xa4ga sopiline. Rakkude vahel esinevad harva ristipidised vaheseinad. Eoskannad v\xc3\xa4rvuvad kokkupuutel 3% KOH lahusega kas rohekaks v\xc3\xb5i j\xc3\xa4\xc3\xa4vad l\xc3\xa4bipaistvaks. Eostugesid ehk sterigmasid on neli._NEWLINE_Kandseentele iseloomulikud eosed, kandeosed on v\xc3\xa4rdkooriku liikidel m\xc3\xbcgarjad ja v\xc3\xa4ljasopististega, kolmnurkse p\xc3\xb5hiplaaniga, sealjuures eostugede pool on laienenud. M\xc3\xb5ningatel juhtudel on eostugede poolne eose osa kerajas ning kaugem osa munajas. V\xc3\xa4ljasopistunud n\xc3\xa4sad hargnevad kahe- v\xc3\xb5i kolmekaupa. Eosed j\xc3\xa4\xc3\xa4vad l\xc3\xa4bipaistvaks v\xc3\xb5i v\xc3\xa4rvuvad pruunikaks kokkupuutel nii 3% KOH-i lahuse kui ka destilleeritud veega._NEWLINE_Klam\xc3\xbcdospoorid (ehk mittesugulisel paljunemisel talluseosadest tekkivad paksukestalised p\xc3\xbcsiva funktsiooniga eosed) v\xc3\xb5ivad esineda, kuid v\xc3\xb5ivad ka puududa._NEWLINE_Perekonna t\xc3\xbc\xc3\xbcpliik on Pseudotomentella mucidula (P. Karst)\n_START_SECTION_\nLevik ja kasvukoht\n_START_PARAGRAPH_\nV\xc3\xa4rdkooriku perekonna esindajad kasvavad enamasti maapinna l\xc3\xa4hedal. Neid v\xc3\xb5ib leida mahalangenud puut\xc3\xbcvede ja okste alumisel, maapinnapoolsel k\xc3\xbcljel, samuti k\xc3\xa4ndude, koore ja k\xc3\xb5du sees. Viljakeha pind on nahkjas, v\xc3\xb5ib olla terviklik v\xc3\xb5i katkendlik ning ta kasvab kasvupinnale liibudes. Viljakehade paksus ei \xc3\xbcleta paari millimeetrit, seet\xc3\xb5ttu saavad nad kasvada ja eoseid levitada ka v\xc3\xa4ga kitsastes tingimustes._NEWLINE_V\xc3\xa4rdkooriku liigid kasvavad parasv\xc3\xb6\xc3\xb6tme ja boreaalsetes metsades, eelistades s\xc3\xbcmbiontidena okaspuid. M\xc3\xb5nede liikide eksemplarid on korjatud ka lehtpuude l\xc3\xa4hedusest. V\xc3\xa4rdkooriku liike esineb Euroopas, Aasias ja P\xc3\xb5hja-Ameerikas, kuid teadaolevalt ei ole nad looduslikult l\xc3\xb5unapoolkerale levinud. Euraasia levikukaarte vaadates v\xc3\xb5ib n\xc3\xa4ha, et leiukohad on Kamt\xc5\xa1atka poolsaarest Kaug-Idas kuni Eestini, samuti mitmes teises Euroopa ja Skandinaavia riigis, kuid puuduvad Venemaa keskosas.  Seda v\xc3\xb5ib seletada raskesti eristatava ja v\xc3\xa4hetuntud seeneperekonda tundvate teadlaste v\xc3\xa4hesusega, samuti seeneperekonna esindajate silmatorkamatusega. Lisaks on enamik potentsiaalseid kasvukohti veel l\xc3\xa4bi uurimata.\n_START_SECTION_\nOlulisus\n_START_PARAGRAPH_\nV\xc3\xa4rdkooriku liigid on s\xc3\xbcmbiontses suhtes erinevate parasv\xc3\xb6\xc3\xb6tme okaspuudega. S\xc3\xbcmbioosis moodustub ektom\xc3\xbckoriisa, pea eranditult seente ja just puude vaheline kooseluvorm. Peen seeneniidistik, mis asub puujuurte \xc3\xbcmber ja juurerakkude vahel, aitab puudel omastada toitaineid, mis muidu puujuurtele k\xc3\xa4ttesaamatuks j\xc3\xa4\xc3\xa4vad. Seened saavad puudelt vastu s\xc3\xbcsivesikute vormis s\xc3\xbcsinikku, mida puud fotos\xc3\xbcnteesi k\xc3\xa4igus s\xc3\xbcsihappegaasist seovad. S\xc3\xbcsinik on seente jaoks oluline element, mida neil endal on raske hankida. _NEWLINE_\xc3\x9cle 75% maismaa \xc3\xb6kos\xc3\xbcsteemi s\xc3\xbcsinikuvarudest on metsakooslustes, sellest omakorda \xc3\xbcle poole on mullas olevas orgaanilises aines. Mulda satub orgaaniline s\xc3\xbcsinik nii taimse varise k\xc3\xb5dunemisel kui ka m\xc3\xbckoriisa kaudu, kuid m\xc3\xbckoriisne transport (62%) on selgelt \xc3\xbclekaalus.  Metsaraie ja p\xc3\xb5liste metsaalade maakasutuse muutumine m\xc3\xb5jutab l\xc3\xa4bi mullahingamise s\xc3\xbcsinikuringet, atmosf\xc3\xa4\xc3\xa4ri satub rohkem orgaaniliste s\xc3\xbcsinik\xc3\xbchendite lagunemisel tekkivat kasvuhoonegaasi \xe2\x80\x93 s\xc3\xbcsihappegaasi. K\xc3\xb5rgem atmosf\xc3\xa4\xc3\xa4ri s\xc3\xbcsihappegaasi sisaldus viib m\xc3\xb5nev\xc3\xb5rra suurema s\xc3\xbcsiniku omastamiseni atmosf\xc3\xa4\xc3\xa4rist, mis omakorda soodustab ektom\xc3\xbckoriisa moodustamist. Ektom\xc3\xbckoriissete seente poolne s\xc3\xbcsiniku sidumine mulda on \xc3\xbcks olulisemaid s\xc3\xbcsinikuringe l\xc3\xbclisid ning atmosf\xc3\xa4\xc3\xa4ri pideva s\xc3\xbcsihappegaasi kontsentratsiooni t\xc3\xb5usu valguses vajab t\xc3\xa4psemat t\xc3\xa4helepanu.\n_START_SECTION_\nPerekonna taksonoomia ajalugu\n_START_PARAGRAPH_\nV\xc3\xa4rdkoorik ei eksisteerinud eraldi perekonnana kuni 1958. aastani, mil T\xc5\xa1ehhi m\xc3\xbckoloog Mirko Svr\xc4\x8dek Pseudotomentella teistest lehternahkiselistest eraldas.  Seni olid selle seeneperekonna esindajad m\xc3\xa4\xc3\xa4ratud teiste taksonite liikmeteks, kuid hilisem ja t\xc3\xa4psem uurimine andis aluse neid \xc3\xbcmber klassifitseerida. Vanimad eksemplarid eri kogudes p\xc3\xa4rinevad 19. sajandi teisest poolest, kuid olid algselt kas m\xc3\xa4\xc3\xa4ramata v\xc3\xb5i uurimismeetodite lihtsuse t\xc3\xb5ttu m\xc3\xa4\xc3\xa4ratud m\xc3\xb5nda \xc3\xbcldisemasse taksonisse. _NEWLINE_T\xc3\xa4nap\xc3\xa4evased uurimismeetodid aitavad v\xc3\xa4rdkooriku liike paremini tundma \xc3\xb5ppida ning taksonoomiliselt eristada. Molekulaargeneetika \xc3\xbcha avarduvad v\xc3\xb5imalused aitavad uurida nii nende seente f\xc3\xbclogeneesi kui ka biogeograafiat.'