b'\n_START_ARTICLE_\nFilipp Vigel\n_START_PARAGRAPH_\nFilipp Filippovit\xc5\xa1 Vigel (vene keeles \xd0\xa4\xd0\xb8\xd0\xbb\xd0\xb8\xd0\xbf\xd0\xbf \xd0\xa4\xd0\xb8\xd0\xbb\xd0\xb8\xd0\xbf\xd0\xbf\xd0\xbe\xd0\xb2\xd0\xb8\xd1\x87 \xd0\x92\xd0\xb8\xd0\xb3\xd0\xb5\xd0\xbb\xd1\x8c; 23. november (vana kalendri j\xc3\xa4rgi 12. november) 1786 Simbuhhino \xe2\x80\x93 1. aprill (vana kalendri j\xc3\xa4rgi 20. m\xc3\xa4rts) 1856 Moskva) oli Venemaa riigiametnik ja memuarist, Aleksandr Pu\xc5\xa1kini s\xc3\xb5ber ning m\xc3\xb5ttekaaslane._NEWLINE_Ajaloo ja kirjanduse seisukohalt omavad suurt v\xc3\xa4\xc3\xa4rtust Vigeli memuaarid pealkirja all "M\xc3\xa4rkmed" ("\xd0\x97\xd0\xb0\xd0\xbf\xd0\xb8\xd1\x81\xd0\xba\xd0\xb8"), mis ilmusid esimest korda tr\xc3\xbckis ajakirja Russkii Vestnik (\xd0\xa0\xd1\x83\xd1\x81\xd1\x81\xd0\xba\xd0\xb8\xd0\xb9 \xd0\xb2\xd0\xb5\xd1\x81\xd1\x82\xd0\xbd\xd0\xb8\xd0\xba) veergudel aastatel 1864\xe2\x80\x931865. Memuaarides on kirjeldatud p\xc3\xb5hjalikult 19. sajandi esimese poole Venemaa eluolu, kombeid ja v\xc3\xa4\xc3\xa4rtusi ning kajastatud tolleaegsete silmapaistvate isikute elu.\n_START_SECTION_\nP\xc3\xa4ritolu\n_START_PARAGRAPH_\nEma poolt p\xc3\xb5lvnes Filipp Vigel Lebedevide aadlisuguv\xc3\xb5sast, isapoolsed juured ei ole aga l\xc3\xb5puni selged. Arvanud ennast algselt rootslaseks, selgus Vigelile oma p\xc3\xa4ritolu uurides, et pigem p\xc3\xb5lvneb ta kas eestlastest v\xc3\xb5i soomlastest. Tema isapoolne vanaisa teenis Rootsi armees ja langes venelaste k\xc3\xa4tte vangi Poltava lahingus. Asunud Vene keisri teenistusse, suri ta 1764. aastal._NEWLINE_Filipp Vigeli isa, samuti Filipp, s\xc3\xbcndis 1740. aastal ja teenis kadetikorpuses, j\xc3\xb5udes Jelizaveta Petrovna valitsusaja l\xc3\xb5puks lipniku auastmeni. Ta p\xc3\xa4lvinud Peeter III soosingu: viimase kuuekuulise valitsusaja kestel \xc3\xbclendati teda kolmel korral \xe2\x80\x93 esmalt nooremleitnandiks, seej\xc3\xa4rel leitnandiks ja kaptenleitnandiks. Talle oleks omistatud ka tiibadjutandi aukraad, kuid Peeter III kukutamine ja Katariina II t\xc3\xb5us troonile viis Filipp Vigel vanema hoopis trellide taha. Peatselt ta k\xc3\xbcll vabastati ja lubati 1764 ka armeesse tagasi majori auastmes. Tema s\xc3\xb5jav\xc3\xa4eline karj\xc3\xa4\xc3\xa4r j\xc3\xa4tkus kindralstaabis ja Narva polgus.\n_START_SECTION_\nLapsep\xc3\xb5lv ja varane noorus\n_START_PARAGRAPH_\nFilipp Vigel s\xc3\xbcndis t\xc3\xa4nase Penza oblasti territooriumil Simbuhhino k\xc3\xbclas perekonna valdustes. Juba tema varases nooruses kolis perekond Kiievisse, kuhu Filipp Vigel vanem saadeti linna \xc3\xbclemkomandandiks. Algul \xc3\xb5petas poissi sunnismaine talupoeg Aleksandr Nikitin, seitsmeaastaselt l\xc3\xa4ks aga poisi kasvatamine \xc3\xbcle sakslasest kodu\xc3\xb5petajale Christian Muthile. Kui Filippi \xc3\xb5de Natalja abiellus jaanuaris 1798 Moskva s\xc3\xb5jav\xc3\xa4elise kuberneri krahv Ivan Salt\xc3\xb5koviga ja kolis elama Moskvasse, otsustati suurlinnaga tutvuma saata ka v\xc3\xa4ike Filipp. Moskvas pandi Vigel \xc3\xb5ppima prantsuse pansionaati, kus \xc3\xb5petati nii poisse kui ka t\xc3\xbcdrukuid. S\xc3\xbcveneva koduigatsuse t\xc3\xb5ttu suundus ta peatselt tagasi Kiievisse, kus tema kasvatamise v\xc3\xb5ttis enda peale ema s\xc3\xb5branna v\xc3\xbcrstinna Golits\xc3\xb5na. V\xc3\xbcrstinna juures t\xc3\xb6\xc3\xb6tas k\xc3\xbcmmekond kodu\xc3\xb5petajat, kes \xc3\xb5petasid nii Golits\xc3\xb5nide lapsi kui ka siis noort Filippi. \xc3\x9cks tuntumaid isikuid nende \xc3\xb5petajate seas oli valmimeister Ivan Kr\xc3\xb5lov. Olles veetnud Golits\xc3\xb5nide majas Kiievi l\xc3\xa4histel umbes k\xc3\xbcmme kuud, saadeti Vigel koos Mihhail Golits\xc3\xb5niga taas Moskvasse._NEWLINE_Veebruaris 1800 suundus Filipp Vigel Moskvast Peterburi, asudes elama oma vanema venna Paveli juurde. Peterburis k\xc3\xbclastas ta ka esmakordselt teatrit, kusjuures eriti s\xc3\xbcgava mulje j\xc3\xa4ttis talle ooper. P\xc3\xa4rast viit kuud Venemaa pealinnas said vennad isalt k\xc3\xa4su Moskvasse tagasi p\xc3\xb6\xc3\xb6rduda ja juulis 1800 nad ka seda tegid. Filipp oleks pidanud alustama teenistust k\xc3\xbcrassiiripolgus, kuid et see teenistus leiti talle sobimatu olevat, sai temast \xc3\xb5pilane V\xc3\xa4liskolleegiumi arhiivis. Muuhulgas tegeles ta dokumentide t\xc3\xb5lkimisega prantsuse keelest vene keelde. Vaba aega veetis ta teatris, raamatuid lugedes ja balle k\xc3\xbclastades._NEWLINE_Augusti l\xc3\xb5pus 1802 lahkus Filipp Vigel koos oma vanema venna Paveliga Moskvast ja saabus sama aasta septembris Peterburi, kus alustas teenistust riigiametnikuna.\n_START_SECTION_\nRiigiteenistus\n_START_PARAGRAPH_\nKohe Peterburi saabumise j\xc3\xa4rel ei \xc3\xb5nnestunud Vigelil t\xc3\xb6\xc3\xb6d saada, kuid 1803. aastal alustas ta karj\xc3\xa4\xc3\xa4ri ametnikuna siseasjade ministeeriumis. Esimestel aastatel maksti talle k\xc3\xbcll palka, kuid reaalselt oli t\xc3\xb6\xc3\xb6d teha v\xc3\xa4he, sest ministeerium ja selle struktuur olid alles loomisel. Nii reisis ta j\xc3\xa4tkuvalt \xc3\xbcsna palju, k\xc3\xbclastades tihti Penzat ja Moskvat. Peatselt hakkas Vigelit vaevama aga rahapuudus._NEWLINE_Just rahapuuduse t\xc3\xb5ttu avaldas Vigel soovi osaleda suvel 1805 Hiina poole teele asunud diplomaatilise saatkonna t\xc3\xb6\xc3\xb6s. Erakorralise ja t\xc3\xa4ievolilise suursaadikuna juhtis seda saatkonda krahv Juri Golovkin. Teekond kestis mitu kuud, pikem peatus tehti juulis Kaasanis. Saatkonna tegevus aga eba\xc3\xb5nnestus, Pekingisse neid ei lubatud ja nad pidasid vaid v\xc3\xa4hesel m\xc3\xa4\xc3\xa4ral l\xc3\xa4bir\xc3\xa4\xc3\xa4kimisi Hiina esindajatega Maimat\xc5\xa1enis (Altanbulagis). Tagasiteed Peterburi alustati detsembris 1805. Golovkin, Vigel ja teised diplomaadid j\xc3\xb5udsid pealinna tagasi m\xc3\xa4rtsis 1806, olles teel olnud umbes k\xc3\xbcmme kuud._NEWLINE_Tagasip\xc3\xb6\xc3\xb6rdumise j\xc3\xa4rel j\xc3\xa4tkas Vigel t\xc3\xb6\xc3\xb6d siseasjade ministeeriumis Mihhail Speranski ja Viktor Kot\xc5\xa1ubei alluvuses. Kiiret karj\xc3\xa4\xc3\xa4ri tal teha ei \xc3\xb5nnestunud ja suures osas s\xc3\xbc\xc3\xbcdistas ta selles just suure reformaatorina tuntuks saanud riigin\xc3\xb5unik Speranskit. Aastal 1808 osales ta Tsarskoje Selo l\xc3\xbctseumi avamisel, kus tutvus ka Pu\xc5\xa1kiniga. Vigeli t\xc3\xb6\xc3\xb6st ministeeriumis on v\xc3\xb5rdlemisi v\xc3\xa4he teada, sest oma memuaarides ta sellel ei peatu. Eriti olulist rolli tal seal t\xc3\xa4ita ei tulnud. Hiljem oli ta tegev ka rahandusministeeriumis ja Peterburi arhitektuurikomitees. Aastal 1818 parandas ta kolm ja pool kuud oma tervist Pariisis._NEWLINE_Filipp Vigel liitus millalgi p\xc3\xa4rast 1808. aastat ka vabam\xc3\xbc\xc3\xbcrlastega. Memuaaride kohaselt kuulus ta Peterburi prantsuse loo\xc5\xbei Amis du Nord._NEWLINE_Vigeli karj\xc3\xa4\xc3\xa4r sai hoo sisse 1820. aastatel. Aastal 1823 sai temast Bessaraabia asehalduri kantselei\xc3\xbclem, juba aasta hiljem aga Bessaraabia asekuberner. Sellel ametikohal oli ta aastatel 1824\xe2\x80\x931826. Bessaraabias kasvas tema senine tutvus Pu\xc5\xa1kiniga \xc3\xbcle s\xc3\xb5pruseks ja sai alguse nende kirjavahetus. Seej\xc3\xa4rel teenis Vigel 1828. aasta l\xc3\xb5puni Kert\xc5\xa1i linnapeana ja suundus siis tagasi Peterburi, kus oli 1829\xe2\x80\x931840 usuasjade ministeeriumi v\xc3\xa4lismaiste usutunnistuste direktor. _NEWLINE_Riigiteenistusest l\xc3\xa4ks Filipp Vigel erru aastal 1840, elas seej\xc3\xa4rel vaheldumisi Peterburis ja Moskvas ning p\xc3\xbchendus oma memuaaride kirjutamisele. Ta suri 20. m\xc3\xa4rtsil (1. aprillil) 1856 Moskvas.\n_START_SECTION_\nKirjanduslik tegevus\n_START_PARAGRAPH_\nFilipp Vigeli aktiivne osalus kirjanduselus sai alguse 1815. aastal, kui asutati kirjanduslik r\xc3\xbchmitus Arzamass ("A\xd1\x80\xd0\xb7\xd0\xb0\xd0\xbc\xd0\xb0\xd1\x81"). Selle ridadesse kuulusid nii silmapaistvad kirjandustegelased (n\xc3\xa4iteks Aleksandr Pu\xc5\xa1kin ja Vassili \xc5\xbdukovski) kui ka kirjandushuvilised poliitikud, ametnikud ja teadlased (lisaks Vigelile n\xc3\xa4iteks Sergei Uvarov ja Dmitri Bludov). R\xc3\xbchmitus tegutses kolm aastat ja pidas regulaarseid kogunemisi igal neljap\xc3\xa4eval. Vigel kuulus r\xc3\xbchmitusse eelk\xc3\xb5ige hea kirjandusetundja ning teatrikriitikuna. Tema h\xc3\xbc\xc3\xbcdnimeks oli seal Ibykose kurg (\xd0\x98\xd0\xb2\xd0\xb8\xd0\xba\xd0\xbe\xd0\xb2 \xd0\xb6\xd1\x83\xd1\x80\xd0\xb0\xd0\xb2\xd0\xbb\xd1\x8c)._NEWLINE_Vigeli eluajal teda tr\xc3\xbckis ei avaldatud ja ajalukku on ta l\xc3\xa4inud eelk\xc3\xb5ige postuumselt ilmunud memuaaride kogumikuga "M\xc3\xa4rkmed" ("\xd0\x97\xd0\xb0\xd0\xbf\xd0\xb8\xd1\x81\xd0\xba\xd0\xb8"). Memuaaride kirjutamist alustas ta p\xc3\xa4rast lahkumist riigiteenistusest 1840. aastal ja need h\xc3\xb5lmavad Venemaa ajalugu 18. sajandi algusest 19. sajandi keskpaigani. P\xc3\xb5hit\xc3\xa4helepanu on koondunud s\xc3\xbcndmustele, mis leidsid aset Vigeli enda eluajal, ja tema kaasaegsetele, kuid ajaloolist ning kultuurilist tausta vahendab ta tagasiulatuvalt Peeter I aegadesse. Oma memuaarides \xc3\xbcritab ta kajastada k\xc3\xb5iki \xc3\xbchiskonnaelu tahke, p\xc3\xb6\xc3\xb6rates erilist t\xc3\xa4helepanu poliitikale, kultuurielule ja Venemaa eri piirkondade eluolule. Kultuurilistes kirjeldustes domineerivad \xc3\xbclevaated Peterburi ja Moskva teatrielust. Isikliku elu ja tegevuse on Vigel j\xc3\xa4tnud memuaarides tagaplaanile, puudutades seda vaid seoses \xc3\xbchiskonnategelastega, kellega elu ja t\xc3\xb6\xc3\xb6 teda kokku viisid, ning seoses paikadega, kuhu ta sattus._NEWLINE_"M\xc3\xa4rkmed" anti esmakordselt v\xc3\xa4lja ajakirja Russki Vestnik (\xd0\xa0\xd1\x83\xd1\x81\xd1\x81\xd0\xba\xd0\xb8\xd0\xb9 \xd0\x92\xd0\xb5\xd1\x81\xd1\x82\xd0\xbd\xd0\xb8\xd0\xba) veergudel aastatel 1864\xe2\x80\x931865, esimene t\xc3\xa4ielik v\xc3\xa4ljaanne ilmus aga seitsmes osas aastatel 1891\xe2\x80\x931893 raamatusarjas "Russki Arhiv" ("\xd0\xa0\xd1\x83\xd1\x81\xd1\x81\xd0\xba\xd0\xb8\xd0\xb9 \xd0\x90\xd1\x80\xd1\x85\xd0\xb8\xd0\xb2"). Hiljem on Vigeli memuaarid ilmunud kahek\xc3\xb6itelise v\xc3\xa4ljaandena 1928. aastal Moskva kirjastuses Krug (\xd0\x9a\xd1\x80\xd1\x83\xd0\xb3) ja 2003. aastal Moskva kirjastuses Zahharov (\xd0\x97\xd0\xb0\xd1\x85\xd0\xb0\xd1\x80\xd0\xbe\xd0\xb2).\n_START_SECTION_\nIsiklik elu\n_START_PARAGRAPH_\nFilipp Vigeli isiklikust elust ei ole palju kirjutatud, sest tema homoseksuaalsus oli laialdaselt teada juba kaasajal ja reeglina on \xc3\xbcritatud sellest teemast m\xc3\xb6\xc3\xb6da vaadata. V\xc3\xb5imalik, et ajastu hukkam\xc3\xb5istvast suhtumisest omasooarmastusse on tingitud ka tema isikliku elu v\xc3\xa4ga pealiskaudne k\xc3\xa4sitlus tema memuaarides._NEWLINE_\xc3\x9cheks usaldusv\xc3\xa4\xc3\xa4rseks isikuks, kes Vigeli homoseksuaalsusele viitab, on tema s\xc3\xb5ber Pu\xc5\xa1kin. Viimane on Vigelile p\xc3\xbchendanud 1823. aastal kirjutatud luuletuse "Neetud linn Ki\xc5\xa1injov" ("\xd0\x9f\xd1\x80\xd0\xbe\xd0\xba\xd0\xbb\xd1\x8f\xd1\x82\xd1\x8b\xd0\xb9 \xd0\xb3\xd0\xbe\xd1\x80\xd0\xbe\xd0\xb4 \xd0\x9a\xd0\xb8\xd1\x88\xd0\xb8\xd0\xbd\xd1\x91\xd0\xb2!"). Luuletuses v\xc3\xb5rdleb ta Chi\xc5\x9fin\xc4\x83ud ehk Ki\xc5\xa1injovi, kus Vigel sel ajal elas ja t\xc3\xb6\xc3\xb6tas, Soodomaga. Teos l\xc3\xb5peb s\xc3\xb5nadega: "\xd0\xa2\xd0\xb5\xd0\xb1\xd0\xb5 \xd1\x81\xd0\xbb\xd1\x83\xd0\xb6\xd0\xb8\xd1\x82\xd1\x8c \xd1\x8f \xd0\xb1\xd1\x83\xd0\xb4\xd1\x83 \xd1\x80\xd0\xb0\xd0\xb4 \xe2\x80\x93 // \xd0\xa1\xd1\x82\xd0\xb8\xd1\x85\xd0\xb0\xd0\xbc\xd0\xb8, \xd0\xbf\xd1\x80\xd0\xbe\xd0\xb7\xd0\xbe\xd0\xb9, \xd0\xb2\xd1\x81\xd0\xb5\xd0\xb9 \xd0\xb4\xd1\x83\xd1\x88\xd0\xbe\xd1\x8e, // \xd0\x9d\xd0\xbe, \xd0\x92\xd0\xb8\xd0\xb3\xd0\xb5\xd0\xbb\xd1\x8c, \xd0\xbf\xd0\xbe\xd1\x89\xd0\xb0\xd0\xb4\xd0\xb8 \xd0\xbc\xd0\xbe\xd0\xb9 \xd0\xb7\xd0\xb0\xd0\xb4!". Hiljem on Pu\xc5\xa1kin oma p\xc3\xa4evikus kirjutanud: "Eile oli ta [Vigel] minu juures \xe2\x80\x93 mulle meeldib tema jutt \xe2\x80\x93 ta on t\xc3\xa4helepanelik ja asjalik, kuid l\xc3\xb5petab alati m\xc3\xb5tetega sodoomiast."'