b'\n_START_ARTICLE_\nV\xc3\xb6\xc3\xb6t-verikireslane\n_START_SECTION_\nTaksonoomia\n_START_PARAGRAPH_\nEsmakirjeldaja on Karl von Linn\xc3\xa9 (1767). Liik esineb tal Sphinx fausta nime all.\n_START_SECTION_\nS\xc3\xbcstemaatika\n_START_PARAGRAPH_\nTeda arvati \xc3\xb6\xc3\xb6liblikate hulka, kuigi ta on p\xc3\xa4evase eluviisiga.\n_START_SECTION_\nLevik\n_START_PARAGRAPH_\nLiik kuulub Atlandi-Vahemere faunav\xc3\xb6\xc3\xb6ndisse. _NEWLINE_Nad elavad \xc5\xa0vaabi Juuras, Alpides ja Vahemere maade l\xc3\xa4\xc3\xa4neosas (sealhulgas Marokos) mitmes eraldi piirkonnas (sealhulgas Ungari Keskm\xc3\xa4estikus). Pidev levila ulatub Marokost \xc3\xbcle P\xc3\xbcrenee poolsaare (v\xc3\xa4lja arvatud kesk- ja kirdeosa) Prantsusmaa l\xc3\xb5una- ja keskosani. Kesk-Euroopas on nad j\xc3\xa4\xc3\xa4nud v\xc3\xa4ga haruldaseks ja nende arv kahaneb. Ungaris on nad v\xc3\xa4ljasuremise \xc3\xa4\xc3\xa4rel. Alf\xc3\xb6ldis esinevad nad j\xc3\xa4\xc3\xa4ajaj\xc3\xa4rgse kliimafluktuatsiooni j\xc3\xa4\xc3\xa4nukitena v\xc3\xa4ga isoleeritud kahanevate populatsioonidena. _NEWLINE_Sageli on neid v\xc3\xa4ikesel alal v\xc3\xa4ga arvukalt. _NEWLINE_J\xc3\xa4\xc3\xa4aja veetsid nad Atlase m\xc3\xa4gede l\xc3\xa4\xc3\xa4nen\xc3\xb5lvadel; sealt levisid nad p\xc3\xb5hja ja kirde suunas.\n_START_SECTION_\nValmikud\n_START_PARAGRAPH_\nValmikute tiibade siruulatus on kuni umbes 25 mm. _NEWLINE_Neil on musta p\xc3\xb5hjaga eestiivad, millel domineerivad kahvatukollaste \xc3\xa4\xc3\xa4rtega punased laigud, mis on \xc3\xbcksteisega rohkem v\xc3\xb5i v\xc3\xa4hem \xc3\xbchenduses. V\xc3\xb6\xc3\xb6t-verikireslane on sarnane silmik-verikireslasega. Tagatiivad on t\xc3\xa4iesti punased. _NEWLINE_Rindmikul ulatub peani \xc3\xbchtlaselt punane krae ning enamasti kaks kollast pikitriipu._NEWLINE_Tagakehal on punane r\xc3\xb5ngas, mis isastel ulatub \xc3\xbcle kolme, emastel \xc3\xbcle kahe segmendi._NEWLINE_Nagu k\xc3\xb5igil verikireslastel, on tal mustad tundlad, mille otsad on nuiakujulised.\n_START_SECTION_\nR\xc3\xb6\xc3\xb6vikud\n_START_PARAGRAPH_\nR\xc3\xb6\xc3\xb6vikud kasvavad umbes 18 mm pikkuseks. _NEWLINE_Nad on helerohelised; k\xc3\xbclgedel on vahelduvalt valge ja kollane joon. Sellega r\xc3\xb6\xc3\xb6biti reas on mustad punktid. Kuklakilp ja pygopodium on roosad._NEWLINE_R\xc3\xb6\xc3\xb6vikud on kaetud paksude l\xc3\xbchikeste karvadega._NEWLINE_Neil on 16 jalga. _NEWLINE_M\xc3\xb5lemad otsad on kitsenenud.\n_START_SECTION_\nElupaik\n_START_PARAGRAPH_\nNad elavad soojadel valgetel m\xc3\xa4gede metsaservadel, kus on lubjarikkad mullad ning kasvavad taimed, millel nad toituvad; peamiselt lubjakivi ja dolomiidi alusega m\xc3\xa4estikel ja k\xc3\xbcngastikel.  _NEWLINE_Alpides on nende lemmikkohaks allaveerenud kividega laviinin\xc3\xb5lvad. _NEWLINE_Ta on t\xc3\xbc\xc3\xbcpiline kuivataluv liik. Soojema kliimaga paikades (n\xc3\xa4iteks P\xc3\xbcrenee poolsaarel) elutseb ta kuni 1500\xe2\x80\x932000 m k\xc3\xb5rgusel.\n_START_SECTION_\nValmikud\n_START_PARAGRAPH_\nValmikud lendavad \xc3\xbche p\xc3\xb5lvkonnana juuli keskpaigast augusti keskpaigani. _NEWLINE_Nad on p\xc3\xa4evase eluviisiga. _NEWLINE_Valmikud istuvad \xc3\xb5htuti sageli violetsetel ja roosadel \xc3\xb5itel, eriti \xc3\xa4iatari, t\xc3\xa4htpea ja pune \xc3\xb5itel.\n_START_SECTION_\nR\xc3\xb6\xc3\xb6vikud\n_START_PARAGRAPH_\nR\xc3\xb6\xc3\xb6vikuid v\xc3\xb5ib n\xc3\xa4ha alates septembrist ja p\xc3\xa4rast talvitumist kuni juunini._NEWLINE_Kesk-Euroopas v\xc3\xa4ljaspool Alpe toituvad r\xc3\xb6\xc3\xb6vikud eranditult sarikherne Coronilla coronata lehtedest. L\xc3\xb5una-Euroopas ja Alpides s\xc3\xb6\xc3\xb6vad nad teisi sarikherneliike.\n_START_SECTION_\nLooduskaitse\n_START_PARAGRAPH_\nV\xc3\xb6\xc3\xb6t-verikireslane on Saksamaa ohustatud liikide punases nimestikus tugevalt ohustatuna._NEWLINE_Ungaris on ta 1993. aastast kaitse all. M\xc3\xb5tteline hind on 10 000 forintit._NEWLINE_Teda ohustab v\xc3\xb5sastumine, mis j\xc3\xa4tab sarikherne valgusest ilma.'