b'\n_START_ARTICLE_\nSpoleto hertsogkond\n_START_SECTION_\nLangobardid\n_START_PARAGRAPH_\nLangobardid, germaani rahvas, tungis Itaaliasse aastal 568 ja vallutas enamuse sellest, luues kuningriigi, mis jagunes mitme hertsogi vahel, kes olid s\xc3\xb5ltuvad kuningast, kes rajas aastal 572 oma residentsi Paviasse. J\xc3\xa4rgnevatel aastatel vallutasid nad ka enamuse L\xc3\xb5una- ja Kesk-Itaaliast, vallutades aastal 570 t\xc3\xa4htsa Spoleto s\xc3\xbcdamaa, kus n\xc3\xbc\xc3\xbcd on Umbria._NEWLINE_K\xc3\xbcmme aastat interregnumit p\xc3\xa4rast Alboini j\xc3\xa4rglase surma (574) j\xc3\xa4ttis langobardide hertsogid (eriti l\xc3\xb5unapoolsed) oma uutel territooriumitel h\xc3\xa4sti elama ja \xc3\xbcsna s\xc3\xb5ltumatuna langobardide kuningatest Pavias. Aastal 575 v\xc3\xb5i 576 h\xc3\xb5ivas Faroald Nursia ja Spoleto, rajades oma hertsogkonna ja rahastades arianistlikku piiskoppi. Spoletos oli Jupiterile, Junole ja Minervale p\xc3\xbchendatud Rooma capitolium muudetud piiskopi Spoleto toomkirikuks (piiskopitool rajati 4. sajandil), mis sisaldas paganlikke struktuure (n\xc3\xbc\xc3\xbcd San Ansano kirik). Langobardide hertsogid taastasid k\xc3\xb5rge rocca kindlustusi, mille m\xc3\xbc\xc3\xbcrid olid Totila poolt Gooti s\xc3\xb5ja ajal maatasa tehtud._NEWLINE_Spoleto hertsogid said vahelduva s\xc3\xb5ja B\xc3\xbctsantsi Ravenna eksarhaadiga ja Spoleto territooriumid k\xc3\xb5ikusid \xc3\xbcle enamuse Umbria, Lazio, Marche ja Abruzzo. Kuigi kunagi mitte nii t\xc3\xa4htis, kui Benevento hertsogkond, oli Spoleto siiski \xc3\xbcsna hall laik langobardide ajaloos. Selle teine hertsog Ariulf korraldas sagedasi s\xc3\xb5jaretki b\xc3\xbctsantslaste vastu (579\xe2\x80\x93592 Ravenna vastu; 592 Rooma vastu). Ariulfi j\xc3\xa4rglane oli Theudelapius, Faroaldi poeg, kellele Catholic Encyclopedia omistab praeguse toomkiriku esimese ehitise. Siis tulid Atto (653), Transamund I (663) ja Faroald II (703), kes valitses \xc3\xbcheskoos oma venna Wachilapusega. Faroald II vallutas Paulus Diaconuse Langobardide ajaloo j\xc3\xa4rgi Ravenna sadama: "Sel ajal tungis esimene Spoleto dux Faroald langobardide armeega sadamasse, j\xc3\xa4ttis rikka linna paljaksriisutuks ja v\xc3\xb5ttis k\xc3\xb5ik selle rikkused." Langobardide kuningas Liutprand sundis teda siis riisutu tagastama, langobardide n\xc3\xb5rga keskvalitsuse meede, mida Liutprand p\xc3\xbc\xc3\xbcdis karmistada, v\xc3\xa4hemalt nagu Paulus s\xc3\xbcndmusi oma frangi isandatele t\xc3\xb5lgendas. Spoletos kukutati Faroald tema poja Transemund II poolt (724), kes m\xc3\xa4ssas ka Liutprandi vastu ja moodustas liidu paavst Gregorius III-ga, kes varjas aastal 738 teda Roomas. Hilderici, kes asendas teda hertsogina, m\xc3\xb5rvas Transemund aastal 740, kuid aastal 742 sunniti Transemund kloostrisse taanduma Liutprandi poolt, kes andis relvade j\xc3\xb5ul tagasi v\xc3\xb5idetud hertsogkonna Agiprandile (742). Liutprandi surma ajal (744) oli Spoleto kindlalt Pavia keskv\xc3\xb5imu all ja Theodicus j\xc3\xa4rgnes rahumeelselt. Kolm 8. sajandi hertsogit olid langobardide kuningad, m\xc3\xa4rk sellest, et sel ajal oli Spoleto tihedamalt kuningriigiga seotud, kui Benevento.\n_START_SECTION_\nKeisri vasall\n_START_PARAGRAPH_\nAastal 776, kaks aastat p\xc3\xa4rast Pavia langemist langes Spoleto samuti Karl Suure ja tema Karolingide impeeriumi k\xc3\xa4tte ja Karl v\xc3\xb5ttis tiitli Langobardide kuningas. Kuigi ta andis territooriumi kirikule, j\xc3\xa4ttis ta endale \xc3\xb5iguse nimetada selle hertsogeid, oluline j\xc3\xa4relandmine, mida saab v\xc3\xb5rrelda seni veel vaidlustamata keiserliku \xc3\xb5igusega nimetada kohapealseid piiskoppe, ja v\xc3\xb5ib-olla aeg-ajalt vaidlusk\xc3\xbcsimus keisri ja paavstiv\xc3\xb5imu vahel, paavst Hadrianus I-le oli hiljuti nimetatud Spoleto hertsog._NEWLINE_Aastal 842 taaselustati endine hertsogkond frankide poolt, et seda frankide piiriterritooriumi valitseks s\xc3\xb5ltuv markkrahv. Silmapaistvatest frankide hertsogitest jagas Guido I hertsogkonna oma kahe poja, Lamberto ja Guido II vahel, kes sai oma osana Camerino isandkonna, millest tehti hertsogkond. Lamberto oli kindlameelne v\xc3\xb5itleja moslemitest kalifaadi saratseeni r\xc3\xbc\xc3\xbcstajate vastu, kuid v\xc3\xb5rdselt tappis ta b\xc3\xbctsantslasi (nagu aastal 867), ning kukutati aastal 871, taastati aastal 876 ja heideti l\xc3\xb5puks paavst Johannes VIII poolt kirikust v\xc3\xa4lja. Aastal 883 taas\xc3\xbchendas Guido II hertsogkonna, edaspidi kui Spoleto ja Camerino hertsogkond. P\xc3\xa4rast Frangi keisri (879\xe2\x80\x93887) Karl Paksu surma lasi Guido ennast paavst Stephanus V poolt aastal 888 Rooma keisriks ja Itaalia kuningaks kroonida (891). J\xc3\xa4rgmisel aastal kroonis paavst Formosus Guido poja Lamberto II hertsogiks, Itaalia kuningaks ja Frangi keisriks._NEWLINE_Spoleto hertsogid j\xc3\xa4tkasid sekkumist Rooma v\xc3\xa4givaldsesse poliitikasse. Alberico I, Camerino (897) ja seej\xc3\xa4rel Spoleto hertsog, abiellus kurikuulsa Rooma aadlinaise Maroziaga, paavst Sergius III (904\xe2\x80\x93911) armukesega, ja tapeti roomlaste poolt aastal 924. Tema poeg Alberico II kukutas aastal 932 senatrixi, kuigi viimase poeg, tema poolvend oli paavst Johannes XII. 949. aasta paiku v\xc3\xb5ttis frankide kuningas Berengar II Spoleto selle viimaselt markkrahvilt tagasi._NEWLINE_Sel ajal eraldas Saksa-Rooma keiser Otto I Spoleto hertsogkonnast maad, mida kutsuti Sabina Langobardica, ja kinkis need P\xc3\xbchale Toolile. N\xc3\xbc\xc3\xbcd muutus Spoleto kontroll \xc3\xbcha enam keisrite kingituseks. Aastal 967 \xc3\xbchendas Otto II Spoleto hertsogkonna l\xc3\xbchikeseks ajaks Capua ja Beneventoga, mida valitses Pandolfo Raudpea; kuid p\xc3\xa4rast Pandolfo surma eraldas ta Spoleto, mille andis aastal 989 Toscana markkrahvile Ugole. Hertsogkond \xc3\xbchendati Toscanaga teist korda aastal 1057 ja see j\xc3\xa4i nii kuni krahvinna Matilde surmani._NEWLINE_Investituurit\xc3\xbcli ajal paavstiv\xc3\xb5imuga nimetas keiser Heinrich IV teised Spoleto hertsogid. P\xc3\xa4rast seda oli hertsogkond Werner (Guarnieri) von Urslingeni, Ancona markkrahvide perekonnas. Linn purustati keiser Friedrich Barbarossa poolt aastal 1155, kuid ehitati varsti taas \xc3\xbcles. Aastal 1158 andis keiser hertsogkonna Welf VI Este d\xc3\xbcnastiale; Heinrich VI andis selle Konrad von Urslingenile, p\xc3\xa4rast kelle surma aastal 1198 loovutati see paavst Innocentius III-le, kuid okupeeriti aastal 1209 Otto von Braunschweigi poolt, kes tegi Dipold von Vohburgi hertsogiks.\n_START_SECTION_\nPaavsti vasall\n_START_PARAGRAPH_\nOtto kinkis keiserlikud \xc3\xb5igused Spoletos aastal 1201 Kirikuriigile ja varsti p\xc3\xa4rast seda (1213) v\xc3\xb5eti hertsogkond paavsti otsese v\xc3\xb5imu alla, m\xc3\xa4\xc3\xa4rati kuberner, tavaliselt kardinal, kuigi see j\xc3\xa4i etturiks Friedrich II v\xc3\xb5itluses kuni Hohenstaufenite h\xc3\xa4\xc3\xa4bumiseni._NEWLINE_Spoleto territooriumid annekteeriti Kirikuriiki ja Napoli kuningriiki. Spoleto hertsogkonna tiitlit kasutasid hiljem Savoia d\xc3\xbcnastia liikmed.'