b'\n_START_ARTICLE_\nErnst Heinrich Weber\n_START_SECTION_\nElulugu\n_START_PARAGRAPH_\nErnst Heinrich Weber s\xc3\xbcndis 24. juuni 1795 Wittenberg, Saxony, suures Rooma Impeeriumis. Ernst Weber s\xc3\xbcndis akadeemilise taustaga peres. Tema isa oli Michael Weberi, kes oli teoloogiaprofessor Wittenbergi \xc3\xbclikoolis). Ta oli kolmest teadusega tegelevast vennast vanim. Tema kaks nooremat venda, William ja Eduard, olid samuti akadeemias m\xc3\xb5jukad teadlased. Esimene spetsialiseerus f\xc3\xbc\xc3\xbcsikale ja teine anatoomiale. Juba noores eas huvitus Weber f\xc3\xbc\xc3\xbcsikast ja teadusest, olles m\xc3\xb5jutatud tollasest f\xc3\xbc\xc3\xbcsikust Ernst Chladnist, keda kutsutakse ka "akustika isaks". Weber l\xc3\xb5petas keskkooli Meissenis ja alustas meditsiini \xc3\xb5pinguid Wittenbergi \xc3\x9clikoolis 1811. Napoleoni s\xc3\xb5ja j\xc3\xa4relm\xc3\xb5jud sundisid teda Wittenbergist lahkuma. Ta alustas magistri\xc3\xb5pinguid 1815 Leipzigi \xc3\x9clikoolis. Ta alustas 1817 assistendi t\xc3\xb6\xc3\xb6d J.C. Clarus meditsiinilises kliinikus Leipzigis ja oli seej\xc3\xa4rel v\xc3\xb5rdleva anatoomia professor. Ta sai Inimese anatoomia \xc3\xb5ppetooli juhiks 1821. Ernst Weberi esimene panus ps\xc3\xbchholoogiasse oli 1834, kui ta p\xc3\xbc\xc3\xbcdis kirjeldada puudutuse m\xc3\xb5ju. Ta t\xc3\xb6\xc3\xb6tas Leipzigi \xc3\x9clikoolis kuni 1871. aastani.\n_START_SECTION_\nP\xc3\xa4rand\n_START_PARAGRAPH_\nWeber on palju tsiteeritud eksperimentaalps\xc3\xbchholoogia "isa". Ta oli esimene, kes koostas t\xc3\xb5elisi ps\xc3\xbchholoogia katseid valiidsete ja korratavate meetoditega. Samal ajal, kui enamik ps\xc3\xbchholooge t\xc3\xb6\xc3\xb6tas laua tagant t\xc3\xb5usmata, viis Weber aktiivselt l\xc3\xa4bi katseid, p\xc3\xbc\xc3\xbcdes muuta ainult \xc3\xbcht n\xc3\xa4itajatest. Weberi eesm\xc3\xa4rgiks oli saada j\xc3\xa4rjest t\xc3\xa4psemaid tulemusi. See sillutas tee ps\xc3\xbchholoogiale, kui eksperimentaalsele teadusele ja juurutas eksperimentaalsete uurimismeetodite kasutamise. Weberi t\xc3\xb6\xc3\xb6st tunnetusega oli inspireeritud Gustav Fechner, ning see viis edasi Weberi seaduse loomiseni. Weber ei m\xc3\xb5istnud l\xc3\xb5puni, milline on tema panus tunnetuslike stiimulite ja vastuste m\xc3\xb5istmisel.\n_START_SECTION_\nHilisem karj\xc3\xa4\xc3\xa4r\n_START_PARAGRAPH_\n1817. aastal m\xc3\xa4\xc3\xa4rati Weber Leipzigi \xc3\x9clikoolis ps\xc3\xbchholoogiadotsendiks. Juba j\xc3\xa4rgmisel aastal (1818) sai temast anatoomiaprofessor. Ta p\xc3\xbcsis sel ametikohal kaua aega, v\xc3\xb5ttes elu l\xc3\xb5pupoole siiski ps\xc3\xbchholoogiaprofessori nimetuse. Elu l\xc3\xb5pu poole tegeles Weber v\xc3\xa4hem testimise ja eksperimentidega, kuid ta oli siiski huvitatud sensoorsest ps\xc3\xbchholoogiast. Weber l\xc3\xa4ks 1871. aastal Leipzigi \xc3\x9clikoolist pensionile. Ta j\xc3\xa4tkas siiski t\xc3\xb6\xc3\xb6d koos oma venna Eduardiga. Nende t\xc3\xb6\xc3\xb6 n\xc3\xa4rvistimulatsiooni ja lihaste allasurumisega muutis p\xc3\xa4rssiva reageerimise tehnika populaarseks teraapiavormiks tol ajal. Ernst Heinrich Weber suri 1878. aastal Leipzigis.'