b'\n_START_ARTICLE_\nAschi konformsuse eksperimendid\n_START_PARAGRAPH_\nAschi konformsuse eksperimendid v\xc3\xb5i Aschi paradigma oli seeria 1950ndatel l\xc3\xa4bi viidud ps\xc3\xbchholoogilisi laborieksperimente, mida juhtis sotsiaalps\xc3\xbchholoog Solomon Asch ning mis n\xc3\xa4itasid, mil m\xc3\xa4\xc3\xa4ral on inimese isiklikud arvamused m\xc3\xb5jutatud enamiku arvamusest._NEWLINE_Aschi arendatud metodoloogiat on kasutanud mitmed uurijad uurimaks konformsuse ja vanuse, soo, kultuuri ning \xc3\xbclesande olulisuse vahelisi seoseid. T\xc3\xa4nap\xc3\xa4eval on selliste katsete l\xc3\xa4biviimine raskendatud \xe2\x80\x93 kuiv\xc3\xb5rd need sisaldavad katseisikule valetamist, ei anna enamik eetikakomiteesid taolise uuringu jaoks luba.\n_START_SECTION_\nMeetod\n_START_PARAGRAPH_\nAastal 1951 viis Solomon Asch l\xc3\xa4bi oma esimese konformsuse laborieksperimendi, ehitades seel\xc3\xa4bi vundamendi oma \xc3\xbclej\xc3\xa4\xc3\xa4nud konformsuseuuringutele. Seda eksperimenti publitseeriti kahel korral._NEWLINE_Meessoost tudengid v\xc3\xb5tsid osa lihtsast taju\xc3\xbclesandest. Tegelikult olid k\xc3\xb5ik peale \xc3\xbche katseisiku kaasosalised ning kogu katse keskendus sellele \xc3\xbchele "\xc3\xb5igele" katseisikule \xe2\x80\x93 t\xc3\xa4psemalt sellele, kuidas ta reageerib teiste (eksperimentaatori kaasosaliste) k\xc3\xa4itumisele._NEWLINE_Iga selline "\xc3\xb5ige" katseisik pandi ruumi koos seitsme "kaasosalisega". Viimased olid katse tegeliku sisuga tuttavad, ent neid tutvustati \xc3\xb5igele katseisikule kui samasuguseid katses osalejaid. K\xc3\xb5igile osalejatele n\xc3\xa4idati kaarti, mille peal oli joon; seej\xc3\xa4rel kaarti, millel oli kolm joont (jooned A, B ja C). Seej\xc3\xa4rel paluti osalejatel \xc3\xb6elda k\xc3\xb5va h\xc3\xa4\xc3\xa4lega, milline joon (A, B v\xc3\xb5i C) on samasuguse pikkusega kui joon esimesel kaardil. Selliseid kaardipaare oli mitu ja kaasosalisi oli varem instrueeritud, kuidas nad peavad vastama \xe2\x80\x93 andma \xc3\xbcheh\xc3\xa4\xc3\xa4lselt kas \xc3\xb5ige v\xc3\xb5i vale vastuse. Kogu kaheksaliikmeline grupp oli pandud istuma selliselt, et n-\xc3\xb6 \xc3\xb5ige katseisik j\xc3\xa4i vastamisel alati viimaseks. Kahe esimese kaardipaari puhul andsid kaasosalised korrektseid vastuseid, samuti ka \xc3\xb5ige katseisik; kolmanda kaardipaari puhul aga andsid kaasosalised \xc3\xbcheh\xc3\xa4\xc3\xa4lselt vale vastuse. Kokku andsid kaasosalised \xc3\xbcheh\xc3\xa4\xc3\xa4lselt vale vastuse 12 kaardipaari puhul 18-st. Neid 12 kaardipaari nimetati "kriitilisteks". Katse eesm\xc3\xa4rk oli n\xc3\xa4ha, kas \xc3\xb5ige katseisik konformeerub kriitiliste kaardipaaride puhul \xc3\xbclej\xc3\xa4\xc3\xa4nud vastajate seisukohaga, sellesse ise uskumata, ning annab vale vastuse. Kui eksperiment l\xc3\xb5ppes, viidi \xc3\xb5ige katseisikuga l\xc3\xa4bi intervjuu, mille l\xc3\xb5pus anti katseisikule teada katse tegelikust iseloomust. Intervjuu k\xc3\xa4igus esitatud k\xc3\xbcsimustele antud vastused olid Aschi jaoks olulise t\xc3\xa4htsusega, kuiv\xc3\xb5rd need andsid v\xc3\xb5imaluse heita pilt eksperimendisituatsiooni ps\xc3\xbchholoogiliste aspektidega ning andsid Aschile informatsiooni katseisikute individuaalsete erinevuste kohta._NEWLINE_Katsel oli ka kontrolltingimus, kus puudusid kaasosalised \xe2\x80\x93 osales vaid \xc3\xb5ige katseisik. See t\xc3\xa4hendab, et \xc3\xb5ige katseisik vastas \xc3\xbcksinda k\xc3\xb5igile 18 kaardipaarile nii, et toas oli vaid eksperimentaator. Kokku v\xc3\xb5ttis eksperimentaaltingimusest osa 50 ja kontrolltingimusest 38 "\xc3\xb5iget" katseisikut.\n_START_SECTION_\nTulemused\n_START_PARAGRAPH_\nTulemused p\xc3\xb5hinevad \xc3\xb5igete katseisikute vastustel, mis anti kriitilistele kaardipaaridele. Kontrollgrupis tehti vigu v\xc3\xa4hem kui 1%-l juhtudest. Kriitiliste kaardipaaride puhul antud vastuste uurimisel selgus, et kolmandik k\xc3\xb5ikidest vastustest olid valed. Need valed vastused olid enamikul juhtudel samad, mida andsid kaasosalised. Eksperimentaaltingimuste puhul andis 75% k\xc3\xb5ikidest \xc3\xb5igetest katseisikutest v\xc3\xa4hemalt \xc3\xbche kaardipaari puhul vale vastuse._NEWLINE_\xc3\x95igete katseisikute intervjuuvastuseid uurides leidis Asch, et eksperimentaaltingimusele reageerimises olid katseisikute vahel olulised individuaalsed erinevused. Need katseisikud, kes ei konformeerunud \xc3\xbclej\xc3\xa4\xc3\xa4nud grupiga, reageerisid eksperimendile siiski erinevalt. M\xc3\xb5ned olid oma tajudes ja vastustes kindlad \xe2\x80\x93 olgugi et m\xc3\xa4rkasid ilmselget vastuolu oma tajuinformatsiooni ning \xc3\xbclej\xc3\xa4\xc3\xa4nud grupi antud vastustega, j\xc3\xa4id nad oma vastustele kindlaks. Teised j\xc3\xa4id oma vastustele kindlaks, ent ei kogenud konfliktiolukorda selliselt, nagu eelmainitud katseisikud. Kolmandad k\xc3\xbcll kahtlesid oma tajudes tugevalt, ent j\xc3\xa4id siiski oma vastustele kindlaks, sest soovisid katsest korrektselt ja ausalt osa v\xc3\xb5tta._NEWLINE_Samuti leidis Asch, et ka nende katseisikute puhul, kes v\xc3\xa4hemalt pooltel juhtudel konformeerusid \xc3\xbclej\xc3\xa4\xc3\xa4nud grupiga, olid reaktsioonid eksperimentaaltingimusele erinevad. M\xc3\xb5ningate katseisikute puhul esines "tajumoonutusi" \xe2\x80\x93 need katseisikud (m\xc3\xb5ned \xc3\xbcksikud) konformeerusid pea k\xc3\xb5ikide kriitiliste kaardipaaride puhul ning uskusid t\xc3\xb5ega, et kaasosaliste valed vastused olid tegelikult \xc3\xb5iged. Nad ei m\xc3\xa4rganud kordagi, et kaasosalised andsid valesid vastuseid. M\xc3\xb5ningad katseisikud kogesid aga "otsustusv\xc3\xb5ime moondumist" (siia kategooriasse kuulus enamik). See t\xc3\xa4hendab, et katseisikud j\xc3\xb5udsid \xc3\xbchel hetkel arusaamale, et teistel peab olema \xc3\xb5igus, ning nad ise eksivad, mist\xc3\xb5ttu vastasid nad samamoodi kui \xc3\xbclej\xc3\xa4\xc3\xa4nud grupp. Neil katseisikutel oli v\xc3\xa4he enesekindlust ning nad olid v\xc3\xa4ga kahtlevad. Viimane kategooria katseisikuid koges "tegevuse moondumist" \xe2\x80\x93 nad k\xc3\xbcll teadsid, mis oli \xc3\xb5ige vastus, ent konformeerusid \xc3\xbclej\xc3\xa4\xc3\xa4nud grupiga vaid seet\xc3\xb5ttu, et ei tahtnud halvemad v\xc3\xa4lja n\xc3\xa4ha.\n_START_SECTION_\nNormatiivne m\xc3\xb5ju vs referentne informatsiooniline m\xc3\xb5ju\n_START_PARAGRAPH_\nAschi konformsuse eksperimente t\xc3\xb5lgendatakse tihti kui t\xc3\xb5endusmaterjali konformsuse j\xc3\xb5ust ning normatiivsest sotsiaalsest m\xc3\xb5just, kus normatiivne m\xc3\xb5ju on n-\xc3\xb6 n\xc3\xb5usolek konformeeruda avalikult, saamaks mingisugust sotsiaalset sarrustust v\xc3\xb5i v\xc3\xa4ltimaks sotsiaalset karistust. Sellest perspektiivist vaadatuna on tegu m\xc3\xa4rkimisv\xc3\xa4\xc3\xa4rse n\xc3\xa4itega inimeste kalduvusest avalikult heaks kiita \xc3\xbcldsuse arvamust, hoolimata sellest, et ollakse t\xc3\xa4ielikult teadlikud, et vastus on vale._NEWLINE_Teisalt, John Turner ja tema kolleegid v\xc3\xa4idavad, et eelmainitud l\xc3\xa4henemine ei sobi kokku saadud andmetega. Nad juhivad t\xc3\xa4helepanu sellele, et eksperimendij\xc3\xa4rgsed intervjuud n\xc3\xa4itasid selgelt, et katseisikud tundsid eksperimendi ajal ebakindlust oma otsustusv\xc3\xb5ime adekvaatsuse osas. Olgugi et \xc3\xb5iged vastused tundusid eksperimentaatoritele ilmselged, ei pruukinud katseisikute kogemus olla samasugune. Lisaks, samasuguseid konformsusele viitavaid tulemusi on saadud ka eksperimentides, kus katseisikud j\xc3\xa4id anon\xc3\xbc\xc3\xbcmseteks, ning ei pidanud seega arvestama sotsiaalse karistuse v\xc3\xb5i sarrustusega, mis p\xc3\xb5hineks nende andavatel vastustel. Sellest vaatepunktist l\xc3\xa4htudes on Aschi konformsuse eksperimendid pigem t\xc3\xb5endusmaterjal sotsiaalse m\xc3\xb5ju enesekategoriseerimis teooriale (tuntud ka kui referentne informatsiooniline m\xc3\xb5ju). Siin on vaadeldud konformsus pigem n\xc3\xa4ide depersonalisatsiooniprotsessist, kus inimesed ootavad, et nende arvamused on samad \xc3\xbclej\xc3\xa4\xc3\xa4nud grupiliikmetega ning tihti adapteerivad oma arvamusi.\n_START_SECTION_\nKriitika\n_START_PARAGRAPH_\nKuigi Aschi eksperimentide tulemusi on uuemates uuringutes korratud, leiavad paljud, et nende \xc3\xbcldistamine p\xc3\xa4riselulistele situatsioonidele ei ole p\xc3\xb5hjendatud. Kriitikute s\xc3\xb5nul ei viita midagi sedav\xc3\xb5rd lihtsat kui joonepikkuste m\xc3\xa4\xc3\xa4ramine reaalsele kalduvusele konformsusele t\xc3\xa4htsates elulistes k\xc3\xbcsimustes. Lisaks, spekuleerib Schulman (1967), ei pruugi katseisikud konformeeruda oma grupiga, vaid hoopis eksperimentaatori ootustega. Standing ja Lalancette (1990) argumenteerivad, et Asch\'i eksperimentide tulemusi tuleks vaadelda pigem kui fenomeni, mitte kui stabiilset inimk\xc3\xa4itumise omadust.'