b'\n_START_ARTICLE_\nStensby leping\n_START_PARAGRAPH_\nStensby leping on 7. juunil 1238 Taanis Sj\xc3\xa6llandi saarel Taani kuninga Valdemar II ja Liivimaa ordumeistri Hermann Balke vahel s\xc3\xb5lmitud kokkulepe eesm\xc3\xa4rgiga l\xc3\xb5petada 1220. aastal P\xc3\xb5hja- ja Kesk-Eesti kuuluvuse p\xc3\xa4rast puhkenud konflikt Taani ning Liivi ordu eelk\xc3\xa4ija M\xc3\xb5\xc3\xb5gavendade ordu ja Riia piiskopi vahel.\n_START_SECTION_\nKonflikti teke\n_START_PARAGRAPH_\nRiia piiskop Albert kutsus 1218. aastal Taani kuningat Valdemari \xc3\xbchinema eestlaste ja Vene v\xc3\xbcrstidega peetava s\xc3\xb5jaga, lubades vastutasuks Eestimaa ja v\xc3\xb5ib-olla ka Liivimaa kuninga v\xc3\xb5imu alla anda. P\xc3\xa4rast Valdemari v\xc3\xa4gede Eestimaale tungimist piiskop ja M\xc3\xb5\xc3\xb5gavendade ordu aga taganesid kokkuleppest ja n\xc3\xb5ustusid Taanile loovutama vaid Revala ja veel vallutamata Saaremaa. Taanil \xc3\xb5nnestus siiski 1220. aastaks lisaks Revalale oma kontrolli alla saada ka Virumaa, J\xc3\xa4rvamaa, Harjumaa ja L\xc3\xa4\xc3\xa4nemaa. L\xc3\xa4bir\xc3\xa4\xc3\xa4kimistel piiskopi ja orduga n\xc3\xb5ustus Taani k\xc3\xb5igepealt loobuma taotlustest Liivimaale ja hiljem ka Eestimaa l\xc3\xb5unaosale (Sakalale ja Ugandile). P\xc3\xb5hja-Eesti kuuluvuse osas j\xc3\xa4id osapooled endiselt eriarvamusele. 1223. aasta mais v\xc3\xb5ttis Schwerini krahv Heinrich (Must Henrik) Valdemari jahiretke ajal Ly\xc3\xb8le koos tema vanima poja Valdemariga vangi. Kuninga vabastamiskatsed ei \xc3\xb5nnestunud ja taanlaste positsioon L\xc3\xa4\xc3\xa4nemere regioonis n\xc3\xb5rgenes ning ka Eesti-ristiretke missioon j\xc3\xa4i juhita. Vangip\xc3\xb5li l\xc3\xb5ppes alles 1225. aasta detsembris. 1225. aastal vallutasid Tartu piiskopi vasallid Virumaa. T\xc3\xbcli lahendada p\xc3\xbc\xc3\xbcdnud paavsti legaat Modena Wilhelm v\xc3\xb5ttis vaidlusalused maad (Virumaa, L\xc3\xa4\xc3\xa4nemaa, J\xc3\xa4rvamaa, Harjumaa) ajutiselt oma v\xc3\xb5imu alla. 1226. aastal tagastas ta Harjumaa Taanile. 1227. aasta suvel vallutas ordu kogu P\xc3\xb5hja-Eesti ning Taani ja paavsti esindajad kaotasid k\xc3\xb5ik sealsed valdused.\n_START_SECTION_\nLeping\n_START_PARAGRAPH_\nUus paavsti legaat Alna Balduin \xc3\xbcritas 1233. aastal paavsti valdusi Eestimaal taastada, kuid Tallinna linnuse vallutamise katsel said tema v\xc3\xa4ed l\xc3\xbc\xc3\xbca. 1234. aastal kutsuti ta legaadi ametist tagasi. 1236. aastal, p\xc3\xa4rast korduvaid Taani kaebusi, otsustas paavst, et ordu peab vallutatud alad Taanile tagastama ja tekitatud kahjud h\xc3\xbcvitama. Samal aastal \xc5\xbeemaitide ja semgalite v\xc3\xa4elt Saule lahingus l\xc3\xbc\xc3\xbca saanud ja tegevuse l\xc3\xb5petanud M\xc3\xb5\xc3\xb5gavendade ordu j\xc3\xa4rglane Liivi ordu otsustas 1238. aastal n\xc3\xb5udmisele vastu tulla ja 7. juunil s\xc3\xb5lmiti Stensby linnas ordumeister Hermann Balke ja kuningas Valdemari vahel kokkulepe, mille kohaselt ordu loovutas Revala, Harjumaa ja Virumaa (koos Narvaga) Taanile. J\xc3\xa4rvamaa j\xc3\xa4i ordule tingimusel, et nad ei raja sinna linnuseid ja et maa j\xc3\xa4\xc3\xa4b koos \xc3\xbclej\xc3\xa4\xc3\xa4nud Taani hallatava Eestimaaga Tallinna piiskopi di\xc3\xb6tseesi. Kuningale ei antud ka L\xc3\xa4\xc3\xa4nemaad, Saaremaad ega Kesk-Eesti v\xc3\xa4ikemaakondi, millele ta endiselt pretendeeris, aga lubas neid mitte s\xc3\xb5jaliselt r\xc3\xbcnnata. Ordu omakorda lubas Taani valdusi mitte r\xc3\xbcnnata. \xc3\x9chtlasi lepiti kokku edaspidi \xc3\xbcheskoos vallutatud paganate alade jaotamise kohta \xe2\x80\x93 2/3 neist pidi minema Taanile, 1/3 ordule._NEWLINE_Liivi ordule kinnistati Sakala, M\xc3\xb5hu, Nurmekund, Alempois ja osa Vaigast, osa L\xc3\xa4\xc3\xa4nemaast, osa Saaremaast, Muhu ja osa Hiiumaast (Uus-P\xc3\xa4rnu, Viljandi) (umbes 16 000\xc2\xa0km\xc2\xb2). Tartu piiskopkonnale j\xc3\xa4id Ugandi, Jogentagana ja teine osa Vaigast (umbes 9600\xc2\xa0km\xc2\xb2). Saare-L\xc3\xa4\xc3\xa4ne piiskopkonnale enamik L\xc3\xa4\xc3\xa4nemaast ja saartest (Haapsalu, Vana-P\xc3\xa4rnu)._NEWLINE_Lepingu kompromissina tagastati P\xc3\xb5hja-Eesti Taani kuningale, kuid v\xc3\xa4ljaantud l\xc3\xa4\xc3\xa4nimaad j\xc3\xa4id endiselt Liivi Ordu vasallidele, mis j\xc3\xa4igi kehtima kuni Taani v\xc3\xb5imuaja l\xc3\xb5puni 1347. aastal, kui Taani kuningas m\xc3\xbc\xc3\xbcs oma valdused p\xc3\xa4rast J\xc3\xbcri\xc3\xb6\xc3\xb6 \xc3\xbclest\xc3\xb5usu Liivi ordule.'