b'\n_START_ARTICLE_\nKirchholmi leping\n_START_SECTION_\nEellugu\n_START_PARAGRAPH_\nRiia linna kuuluvuse k\xc3\xbcsimus oli Vana-Liivimaal suureks probleemiks juba 13. sajandi l\xc3\xb5pust peale. Selle oli asutanud teatavasti piiskop Albert ja nii oli Riia piiskopi, hiljem peapiiskopi v\xc3\xb5imu all. Samas taotles oma m\xc3\xb5ju linna \xc3\xbcle ka Liivi ordu. Aastatel 1297\xe2\x80\x931330 oli toimunud ordu ja Riia s\xc3\xb5da, mille tulemusena esimene linna endale allutas. Peapiiskop ei saanud sellise tulemusega rahule j\xc3\xa4\xc3\xa4da ja taotles korduvalt v\xc3\xb5imu linna \xc3\xbcle tagasi. 1366. aastal otsustati esimesel Danzigi konverentsil, et Riia linn peaks tagasi minema peapiiskopi alluvusse, ent samas ei tohiks too ordult n\xc3\xb5uda l\xc3\xa4\xc3\xa4nivannet. Piiskopi vastuseisu t\xc3\xb5ttu seda otsust aga tegelikult ellu ei viidud. N\xc3\xb5nda j\xc3\xa4i Riia endiselt ordu v\xc3\xb5imu alla.\n_START_SECTION_\nLepingu s\xc3\xb5lmimine\n_START_PARAGRAPH_\n15. sajandi alguses n\xc3\xb5rgenesid ordu positsioonid tunduvalt: 1410. aastal sai Saksa ordu Gr\xc3\xbcnwaldi lahingus Poola-Leedu \xc3\xbchendv\xc3\xa4e k\xc3\xa4est r\xc3\xa4ngalt l\xc3\xbc\xc3\xbca ja see kaotus m\xc3\xb5jutas ka Liivi ordut, kes ei saanud enam loota Preisimaalt tuleva abi peale. N\xc3\xb5nda hakkas ordu saavutatud \xc3\xbclemv\xc3\xb5im Liivimaal murenema ja 1435. aastal s\xc3\xb5lmitud Valga konf\xc3\xb6deratsiooniga tunnustas ta peapiiskopit ja teise piiskoppe kui endaga v\xc3\xb5rdseid maaisandaid. Riia linna k\xc3\xbcsimuse otsustamine l\xc3\xbckati aga veel 17 aastaks edasi. Alles 1452. aastal, kui peapiiskopiks oli saanud ordumeelne Silvester Stodewescher, kes aasta varem oli oma otsusega hakata kandma ordur\xc3\xbc\xc3\xbcd teinud l\xc3\xb5pu r\xc3\xb5ivastust\xc3\xbclile, s\xc3\xb5lmisid peapiiskop ja ordumeister Johann von Mengede Salaspilsis (toonase nimega Kirchholmis) leping, mille j\xc3\xa4rgi pidi Riia linn andma alamlusvande nii ordule kui ka piiskopile. Riia linn sellega aga n\xc3\xb5ustuda ei tahtnud ja peaaegu kohe algasid "v\xc3\xb5itlused Kirchholmi lepingu \xc3\xbcmber".\n_START_SECTION_\nTagaj\xc3\xa4rjed\n_START_PARAGRAPH_\nJuba m\xc3\xb5ni aasta hiljem proovis ordu ainuv\xc3\xb5imu Riias taas enda k\xc3\xa4tte saada, mis p\xc3\xb5hjustas t\xc3\xb5sise t\xc3\xbcli peapiiskopiga. 1470. aastatel arenes sellest kodus\xc3\xb5da, mis l\xc3\xb5ppes peapiiskopi l\xc3\xbc\xc3\xbcasaamisega. Kirchholmi lepe j\xc3\xa4i siiski p\xc3\xbcsima, kuid 1480. aastatel l\xc3\xa4ks ordu vastu s\xc3\xb5tta Riia linn ning alles 1491. suutsid orduv\xc3\xa4ed Wolter von Plettenbergi juhtimisel linna alistada. Seej\xc3\xa4rel kehtis Kirchholmi lepe probleemideta kuni reformatsioonini, mil range katoliiklane Johann Blankenfeld protestantlikult meelestatud riialastele vastumeelseks muutus. Seet\xc3\xb5ttu andsid nad end 1525. aastal ordumeistri ainuv\xc3\xb5imu alla. Kirchholmi lepe taastati juriidiliselt siiski 1530. aasta maap\xc3\xa4eval, sest uus peapiiskop Thomas Sch\xc3\xb6ning suutis oma ameti Blankenfeldi-eelsed positsioonid t\xc3\xa4nu Saksa-Rooma riigi poolsele toele taastada. Kuid reaalselt ei saavutanud peapiiskop veel pikki aastaid kaasv\xc3\xb5imu Riia \xc3\xbcle, sest protestantlik raad p\xc3\xbc\xc3\xbcdis seda igal kombel takistada, neid toetas salaja ka ordu, kellele faktiline ainuv\xc3\xb5im linna \xc3\xbcle oli kasulikum. Alles 1546. aastal suutsid ordumeister Hermann von Br\xc3\xbcggenei ja peapiiskop Wilhelm von Hohenzollern omavahel kokku leppida Riia kaksikv\xc3\xb5imu tegeliku taastamise suhtes, mille puhul Wilhelm pidi loobuma mitmetest seinistest \xc3\xb5igustest, sealhulgas kiriklikest sissetulekutest ja toomkirikust, mis j\xc3\xa4i rae k\xc3\xa4sutusse. Seej\xc3\xa4rel kehtis Kirchholmi leping kuni 1561. aasta l\xc3\xb5puni, mil Riia linn keeldus Poolale alistumast ja vabastati ordu ning peapiiskopi ees alamlusvandest.'