b'\n_START_ARTICLE_\nGravitatsiooniseadus\n_START_SECTION_\nKehtivuspiirkond\n_START_PARAGRAPH_\nNewtoni gravitatsiooniseadus kehtib suure t\xc3\xa4psusega suhteliselt n\xc3\xb5rkades gravitatsiooniv\xc3\xa4ljades ja v\xc3\xa4ikestel kiirustel. T\xc3\xa4psemalt, Newtoni valem kehtib tingimustel  ja , kus  on gravitatsioonipotentsiaal, v on kiirus ja c on valguse kiirus vaakumis. Vastasel korral tuleb kasutada Einsteini \xc3\xbcldrelatiivsusteooriat (Newtoni teooria on piirjuht \xc3\xbcldrelatiivsusteooriast). Isegi P\xc3\xa4ikeses\xc3\xbcsteemi planeetide liikumises esineb v\xc3\xa4ikseid ise\xc3\xa4rasusi (periheeli aeglane pretsessioon), mille p\xc3\xb5hjendamiseks on vaja \xc3\xbcldrelatiivsusteooriat. Samuti ei anna Newtoni teooria kvantitatiivselt \xc3\xb5iget tulemust valguse k\xc3\xb5rvalekaldumisele gravitatsiooniv\xc3\xa4ljas.\n_START_SECTION_\nRakendused\n_START_PARAGRAPH_\nNewtoni gravitatsiooniteooria p\xc3\xb5hilisteks rakendusvaldkondadeks on ballistika (m\xc3\xbcrskude, rakettide, kosmoselaevade liikumine gravitatsiooniv\xc3\xa4ljas), planeetide jt. taevakehade liikumise anal\xc3\xbc\xc3\xbcs jms. Newton tuletaski oma teooria, l\xc3\xa4htudes empiirilistest andmetest planeetide liikumise kohta, mis olid formuleeritud juba varem Kepleri seadustena.'