b'\n_START_ARTICLE_\nRakku sisenevad peptiidid\n_START_PARAGRAPH_\nRakku sisenevad peptiidid (RSP-d; inglise keeles cell-penetrating peptides) on peptiidid, mis keskmiselt koosnevad 5 kuni 40 aminohappest ja on v\xc3\xb5imelised tungima rakku. Nad seovad lastmolekuli enda k\xc3\xbclge kovalentsete v\xc3\xb5i mittekovalentsete keemiliste sidemetega ning transpordivad saadud kompleksi l\xc3\xa4bi rakukesta raku sisemusse. Esimesed teadust\xc3\xb6\xc3\xb6d, kus sellist peptiidide rakkudesse sisenemist t\xc3\xa4heldati, tehti 1988. aastal, eksperimentides kasutati funktsionaalsete valkude nagu penetratiin (Drosophila Antennapedia homeodomeen) ja TAT (HIV-1 viiruse transaktiivne transkriptsiooni aktivaatorvalk) s\xc3\xbcnteetilisi analooge._NEWLINE_Rakku sisenevaid peptiide nimetati varasemalt ka valgu transduktsiooni domeenideks ja membraani translokaliseerivateks j\xc3\xa4rjestusteks. Eestikeelse vastena on RSP-dele v\xc3\xa4lja pakutud ka s\xc3\xbcstikpeptiidid.\n_START_SECTION_\nRakku sisenevate peptiidide klassifikatsioon\n_START_PARAGRAPH_\nKokkuleppeline klassifikatsioon rakku sisenevate peptiidide jaoks puudub, kuid \xc3\xbcldlevinud on klassifitseerimine nende p\xc3\xa4ritolu v\xc3\xb5i f\xc3\xbc\xc3\xbcsikalis-keemiliste omaduste p\xc3\xb5hjal.\n_START_SECTION_\nP\xc3\xa4ritolu p\xc3\xb5hjal\n_START_PARAGRAPH_\nP\xc3\xa4ritolu j\xc3\xa4rgi liigitatakse RSP-d j\xc3\xa4rgmiselt:_NEWLINE_1. Loodusliku p\xc3\xa4ritoluga peptiidid. Sellised on peptiidid, mis on eraldatud looduses esinevatest valkudest v\xc3\xb5i on nende p\xc3\xb5hjal s\xc3\xbcnteesitud._NEWLINE_2. Kim\xc3\xa4\xc3\xa4rsed peptiidid. Need peptiidid koosnevad nii osadest, mis esinevad looduses, kui ka osadest, mis on tehislikult disainitud._NEWLINE_3. S\xc3\xbcnteetilised peptiidid. Peptiidid, mida looduses ei esine ning mis on kunstlikult s\xc3\xbcnteesitud.\n_START_SECTION_\nF\xc3\xbc\xc3\xbcsikalis-keemiliste omaduste p\xc3\xb5hjal\n_START_PARAGRAPH_\nRSP-de klassifikatsioon f\xc3\xbc\xc3\xbcsikalis-keemiliste omaduste p\xc3\xb5hjal:_NEWLINE_1. Primaarsed amfipaatsed peptiidid. Selliste peptiidide primaarstruktuuri moodustavad h\xc3\xbcdrofoobsed ja h\xc3\xbcdrofiilsed j\xc3\xa4rjestused ning need kasutavad rakku sisenemise mehhanismina tavaliselt otsest transduktsiooni, seondudes raku plasmamembraanis asuvate neutraalsete ja anioonsete lipiididega._NEWLINE_2. Sekundaarsed amfipaatsed peptiidid. Need peptiidid koosnevad katioonsetest ning h\xc3\xbcdrofoobsetest aminohapetest. Selle klassi peptiididel on omadus raku membraanis asuvate lipiididega seondumisel minna primaarstruktuurist \xc3\xbcle sekundaarsesse._NEWLINE_3. Mitteamfipaatsed peptiidid. Selle klassi esindajad sisaldavad rohkem katioonseid aminohappeid ning seonduvad raku plasmamembraanis asuvate anioonsete lipiididega.\n_START_SECTION_\nTahke faasi peptiidis\xc3\xbcntees\n_START_PARAGRAPH_\nPeptiidis\xc3\xbcnteesiks kasutatakse enamasti tahke kandja s\xc3\xbcnteesi. Peptiidiahel s\xc3\xbcnteesitakse \xc3\xbcksikute aminohapete haaval ning s\xc3\xbcnteesitav peptiidiahel on samal ajal kinnitatud kandjale (st\xc3\xbcreendiven\xc3\xbc\xc3\xbclbenseeni kopol\xc3\xbcmeerid). S\xc3\xbcnteesitav peptiidiahel ning tema kandja on reaktsioonisegus lahustumatud ning stabiilses olekufaasis. See v\xc3\xb5imaldab reaktsioonisegu korduvalt pesta, mille k\xc3\xa4igus eemaldatakse liias lisatud reagendid ning v\xc3\xb5imalikud k\xc3\xb5rvalsaadused._NEWLINE_S\xc3\xbcnteesireaktsioon algab C-terminaalse otsaga aminohappe sidumisest tahkele kandjale linkeri vahendusel, kasutades selleks ester- v\xc3\xb5i amiidsidemeid. Kandjana kasutatakse laialdaselt 4-met\xc3\xbc\xc3\xbclbensh\xc3\xbcdr\xc3\xbc\xc3\xbclamiini, mille reaktsioonil saadakse produktina C-terminaalselt amideeritud peptiid. Peptiid s\xc3\xbcnteesitakse aminohapetest suunal C-terminusest N-terminuse suunas. Reagentide juurdep\xc3\xa4\xc3\xa4su kandjale kinnitunud peptiidi vahel\xc3\xbclideni v\xc3\xb5imaldab n\xc3\xa4iteks diklorometaan. J\xc3\xa4rgmiseks eemaldatakse s\xc3\xbcnteesitava peptiidiahela viimasena liitunud aminohappelt N\xce\xb1 kaitser\xc3\xbchm ja aktiveeritakse j\xc3\xa4rgmise seotava aminohappe C\xce\xb1\xc2\xa0karboks\xc3\xbc\xc3\xbclr\xc3\xbchm. Aktivaatoritena on kasutusel fosfooniumi ja urooniumi reagendid. Selleks, et kindlustada N-kaitstud aminohappe karboks\xc3\xbclaadi reageerimine aktivaatoriga, lisatakse reaktsioonsegule tertsiaalset amiini. S\xc3\xbcnteesitava peptiidahela N-terminus liitub lisatava aminohappe C-terminusega peptiidsideme kaudu, pikendades peptiidiahelat. Seda etappi korratakse kuni on saavutatud sobiva pikkusega peptiid._NEWLINE_Vahereaktsioonide toimumise efektiivsuse m\xc3\xa4\xc3\xa4ramiseks kasutatakse Kaiseri testi, mis p\xc3\xb5hineb v\xc3\xa4rvusmuutusel. Ninh\xc3\xbcdriini seostmisel vabade aminor\xc3\xbchmadega moodustub sinine \xc3\xbchend, mis viitab, et viimasena lisatud aminohappe seostumine ei olnud edukas. Seevastu vabade aminor\xc3\xbchmade puudumisel on tekkinud \xc3\xbchend kollane, mis n\xc3\xa4itab edukat aminohape liitumist s\xc3\xbcnteesitavale peptiidiahelale._NEWLINE_Viimane etapp on s\xc3\xbcnteesitud peptiidi eemaldamine kandjalt ning aminohapete k\xc3\xb5rvalahelate vabastamine ajutistest kaitser\xc3\xbchmadest. Laialdasemalt on levinud Fmoc eemaldamise meetod, kus aminohappe N\xce\xb1\xc2\xa0kaitser\xc3\xbchm on aluslabiilne 9-fluoroen\xc3\xbc\xc3\xbclmet\xc3\xbc\xc3\xbcloks\xc3\xbckarbon\xc3\xbc\xc3\xbclr\xc3\xbchm. Kaitser\xc3\xbchma eemaldamine toimub aluselises keskkonnas, rohkesti kasutatakse piperidiini 20% lahust. K\xc3\xb5rvalahelad on aga kaitstud happelabiilsete r\xc3\xbchmadega, mille eemaldamiseks kasutatakse trifluoroatseethapet. Reaktsioonisegule lisatakse veel tioole, et neutraliseerida kaitser\xc3\xbchmad ning v\xc3\xa4ltida nende teistkordset kinnitumist s\xc3\xbcnteesitud peptiidile.\n_START_SECTION_\nRakku siseneva peptiidi ja lastmolekuli vaheline seostumine\n_START_PARAGRAPH_\nRSP-de ja lastmolekuli komplekside moodustumisel on oluline saavutada stabiilsus, mis v\xc3\xb5imaldaks lastmolekuli transportida probleemideta l\xc3\xa4bi raku plasmamembraani ning vabastada peptiidi k\xc3\xbcljest alles sihtm\xc3\xa4rkrakku j\xc3\xb5udnuna. Selleks ei tohi rakku siseneva peptiidi ja lastmolekuli seostumine olla ei liiga n\xc3\xb5rk ega liiga tugev._NEWLINE_Suurem osa rakku siseneva peptiidi ja lastmolekuli kompleksidest moodustuvad kovalentsete sidemete kaudu, kuid esineb ka mittekovalentset sidumist. Kui kompleks moodustub kovalentsete sidemete kaudu, moodustuvad rakku siseneva peptiidi ja lastmolekuli vahele disulfiid- v\xc3\xb5i tioestersidemed, mis on stabiilsed, kuid samas kergesti lagunevad. Samuti v\xc3\xb5ib kovalentsel sidumisel muutuda transporditava lastmolekuli bioloogiline aktiivsus ning kuna see s\xc3\xbcnteesiprotsess on aegan\xc3\xb5udev, kasutatakse rohkem mittekovalentset sidumist. Mittekovalentsel sidumisel liitub lastmolekul RSP-ga t\xc3\xa4nu omavahelisele segunemisele solvendis. Selle meetodiga on v\xc3\xb5imalik rakku sisenevale peptiidile siduda k\xc3\xbclge mitu erinevat lastmolekuli ning s\xc3\xa4ilib ka lastmolekuli bioloogiline aktiivsus.\n_START_SECTION_\nRakku sisenemise viisid\n_START_PARAGRAPH_\nRakku sisenevatel peptiididel on v\xc3\xb5ime transportida lastmolekule, n\xc3\xa4iteks DNA-d, siRNA-d, plasmiidi, l\xc3\xa4bi raku plasmamembraani, kasutades selleks erinevaid v\xc3\xb5imalusi. Seet\xc3\xb5ttu on hakatud rakku sisenevaid peptiide t\xc3\xa4nap\xc3\xa4eval kasutama geenitehnoloogias ja ravimit\xc3\xb6\xc3\xb6stuses.\n_START_SECTION_\nEndots\xc3\xbctoos\n_START_PARAGRAPH_\nEndots\xc3\xbctoos on rakku sisenevatel peptiididel k\xc3\xb5ige levinum viis rakumembraani l\xc3\xa4bimiseks. Endots\xc3\xbctoosiks nimetatakse protsessi, mille k\xc3\xa4igus rakk v\xc3\xb5tab endasse v\xc3\xa4liskeskkonnast substantse. Endots\xc3\xbctoosi alaliik, mille k\xc3\xa4igus omastatakse rakku v\xc3\xa4liskeskkonnast substants, on pinots\xc3\xbctoos. Selle k\xc3\xa4igus moodustab rakk oma plasmamembraanist lastmolekuli ja rakku siseneva peptiidi kompleksi \xc3\xbcmber vessiikuli ehk endosoomi, mis neelatakse raku sisemusse. Pinots\xc3\xbctoosi abil rakku sisenemise viisid saab jagada neljaks:_NEWLINE_1. Klatriins\xc3\xb5ltuv endots\xc3\xbctoos. Plasmamembraanil asub retseptoriterohke koht, mida nimetatakse kaetud lohuks. Lohku seonduvad spetsiifiliste retseptormolekulide abil kargomolekuli ja rakku siseneva peptiidi kompleks. Seej\xc3\xa4rel osaleb lohu sulgemises valk nimega d\xc3\xbcnamiin ning saadud endosoom kaetakse klatriiniga. Seda t\xc3\xbc\xc3\xbcpi endots\xc3\xbctoosiga saab rakku siseneda kuni 200\xc2\xa0nm suurune lastmolekuli ja RSP kompleks._NEWLINE_2. Kaveoliins\xc3\xb5ltuv endots\xc3\xbctoos. Kalveoolid on laiad rakumembaani sissesopistused, mis on retseptoriteks erinevatele molekulidele ja nende kompleksidele. Ka selles mehhanismis osaleb valk d\xc3\xbcnamiin, kuid saadud endosoom kaetakse hoopis kaveoliiniga. Selle mehhanismi abil saavad siseneda rakku ainult suhteliselt v\xc3\xa4iksed molekulkomplekisd, sest kalveoolide enda suurus on vaid 50\xe2\x80\x9380\xc2\xa0nm._NEWLINE_3. Klatriin- ja kaveoliins\xc3\xb5ltumatu endots\xc3\xbctoos. See sisenemise viis on rakku sisenevate peptiidide puhul senini k\xc3\xb5ige v\xc3\xa4hem uuritud ning t\xc3\xa4pne info puudub._NEWLINE_4. Makropinots\xc3\xbctoos.\xc2\xa0Selle rakku sisenemise v\xc3\xb5imaluse korral moodustab rakk oma plasmamembraanist v\xc3\xa4ljasopistised, mis kerivad end lastmolekuli ja rakku siseneva peptiidi kompleksi \xc3\xbcmber, moodustades vesiikuli, mis neelatakse rakku. Makropinots\xc3\xbctoosi abil on v\xc3\xb5imalik rakul omastada suuremaid, kuni 1\xc2\xa0\xc2\xb5m l\xc3\xa4bim\xc3\xb5\xc3\xb5duga lastmolekuli- ja peptiidikomplekse.\n_START_SECTION_\nOtsene transduktsioon\n_START_PARAGRAPH_\nOtsene transdruktsioon on protsess, mille k\xc3\xa4igus peptiid ei kuluta rakku sisenemisel energiat. Rakku sisenevatel peptiididel on v\xc3\xb5ime end nii\xc3\xb6elda s\xc3\xbcstida rakku otse l\xc3\xa4bi raku plasmamembraani. Peptiid interakteerub rakumembraanis asuvate lipiidide ja gl\xc3\xbckaanidega, minnes primaarsest struktuurist \xc3\xbcle sekundaarseks, mis toob kaasa polaarsete aminohapete lahutamise mittepolaarsetest. See protsess destabiliseerib fosfolipiidse kaksikkihi nii, et peptiid saab selle l\xc3\xa4bistada.\n_START_SECTION_\nKasutusalad\n_START_PARAGRAPH_\nRakkudesse sisenevaid peptiide kasutatakse k\xc3\xb5ige sagedamini terapeutiliste biomolekulide rakku transportimiseks ning neis n\xc3\xa4hakse suurt potentsiaali tulevikumeditsiinis. RSP-d suudavad endaga siduda v\xc3\xa4ga erinevaid molekule, n\xc3\xa4iteks plasmiide, valke, oligonukleotiide, siRNA-d jne. Nende omaduste t\xc3\xb5ttu on v\xc3\xb5imalik rakku sisenevaid peptiide kasutada selliste haiguste raviks nagu v\xc3\xa4hk, priionhaigused, lihast\xc3\xbcstroofia jne.'