b'\n_START_ARTICLE_\nPzKpfw I\n_START_SECTION_\nEellugu\n_START_PARAGRAPH_\n1932. aastal andis Saksa Relvastusamet k\xc3\xa4su projekteerida kuulipildujatega relvastatud kergetank, mille kaal oleks 4\xe2\x80\x937 tonni. Selle \xc3\xbclesande said ettev\xc3\xb5tted Rheinmetall-Borsing, Krupp, Henschel, MAN ja Daimler-Benz. Konkursi v\xc3\xb5itis Kruppi tank, mille koodnimi oli LaS (Landwirtschaftlicher Schlepper \xe2\x80\x93 p\xc3\xb5llumajandusveduk). 1934. aasta juulis l\xc3\xa4ks see tank LaS Kruppi nime all tootmisse ning 1935 sai nimeks Panzerkampfwagen I. Seeriaviisiliselt toodeti seda tanki 1937. aastani ja kokku toodeti 1574 tanki. Seej\xc3\xa4rel asuti tootma t\xc3\xa4iuslikumaid tanke.\n_START_SECTION_\nPanzer I A- ja B-mudeli ehitus ja tehniline lahendus\n_START_PARAGRAPH_\nPzKpfw I \xc3\xbcldehitus oli omane Teise maailmas\xc3\xb5ja eelsete ja -aegsete Saksa tankide ehitusele. K\xc3\xa4igukast, \xc3\xbclekande osad ja vedavad rattad paiknesid masina ninaosas, mootor aga tagaosas. \xc3\x9clekande- ja mootoriruumi vahele j\xc3\xa4i meeskonnaruum, kus paiknesid juht-mehaanik ja laskur. Juht-mehaanik istus vasakul, torn koos laskuriga paiknes paremal.\n_START_SECTION_\nKorpus\n_START_PARAGRAPH_\nTanki korpus oli valmistatud kroomnikkelteraslehtedest. Juht-mehaaniku istekoha peal ja k\xc3\xbcljel oli kahepoolne luuk. Meeskond sai \xc3\xbcmbrust j\xc3\xa4lgida l\xc3\xa4bi kolme suletava vaatepilu. Peale nende oli juht-mehaaniku ees \xc3\xbcks tripleksklaasiga kaetud ja vaatlusseadmega varustatud vaatepilu. Tanki juhtimiseks olid siduri-, gaasi- ja piduripedaali ja kaks juhtkangi, mis olid \xc3\xbchendatud k\xc3\xbclgmiste h\xc3\xb5\xc3\xb5rdajamitega. Juhiistme vastas paiknes n\xc3\xa4idikupaneel, kus olid \xc3\xb5litemperatuuri n\xc3\xa4idik, tahhomeeter, p\xc3\xb6\xc3\xb6rden\xc3\xa4idik skaalaga 0\xe2\x80\x933000 p\xc3\xb6\xc3\xb6ret minutis (alates 2500 p/min algas ohtlik tsoon) ja spidomeeter, mille skaala oli 0\xe2\x80\x9350\xc2\xa0km/h. Spidomeetril olid n\xc3\xa4idatud ka kiirused, millal k\xc3\xa4ike vahetada: esimene k\xc3\xa4ik kuni 5\xc2\xa0km/h, teine kuni 11, kolmas kuni 20, neljas kuni 32 ja viies kuni 42\xc2\xa0km/h.\n_START_SECTION_\nTorn\n_START_PARAGRAPH_\nKeevitatud torni l\xc3\xa4bim\xc3\xb5\xc3\xb5t oli 911\xc2\xa0mm ja see oli nihutatud korpuse paremale k\xc3\xbcljele. Torni p\xc3\xb6\xc3\xb6rati k\xc3\xa4sitsi. Katusel oli tanki \xc3\xbclemale, kes oli \xc3\xbchtlasi ka kuulipildur, suur \xc3\xbchepoolne luuk, millel oli veel \xc3\xbcks pisike luuk lippudega signaliseerimiseks. \xc3\x9cmber torni olid 4 v\xc3\xa4ikest vaatepilu, millest kaks k\xc3\xbclgmist olid kaetud soomusluukidega. Kuulipilduri iste p\xc3\xb6\xc3\xb6rdus koos torniga.\n_START_SECTION_\nRelvastus\n_START_PARAGRAPH_\nTankid olid relvastatud kahe 7,92\xc2\xa0mm kuulipildujaga MG 13 (A-mudel ja B-mudeli varasemad masinad) v\xc3\xb5i sama kaliibriga kuulipildujatega MG34 ettev\xc3\xb5ttelt Rheinmetall-Borsing (mudeli B hilisemad masinad). MG13 laskekiirus oli 680 ja MG34 laskekiirus oli 825 lasku minutis. Neist esimese lahingukomplekti kuulus 61 magasini, 25 padrunit iga\xc3\xbches (kokku 1525 padrunit). 8 magasini paiknesid tornis, \xc3\xbclej\xc3\xa4\xc3\xa4nud olid pakitud 4 pakki (pakkides oli 6, 8, 19 ja 20 magasini) ning paiknesid tanki korpuses. Alates 1936 suurendati lahinguvaru 2250 padrunile (90 magasini). Kuulipildujad paiknesid \xc3\xbches maskis, kuid neid sai liigutada \xc3\xbckshaaval eri suundadesse. Tanki komand\xc3\xb6r tulistas kuulipildujatest ja juhtis kuulipildujaid: parema k\xc3\xa4ega parempoolset ja vasakuga vasakpoolset. Relvade t\xc3\xb5stenurk oli 118\xc2\xb0 ja langetusnurk 12\xc2\xb0. Maski sai lukustada r\xc3\xb5htasendisse. Tankid olid varustatud kahekordse suurendusega teleskoopsihikuga Zeiss TZF 2.\n_START_SECTION_\nMootor ja \xc3\xbclekanne\n_START_PARAGRAPH_\nA-mudelitele oli paigutatud 4-silindrilised \xc3\xb5hkjahutusega karburaatormootorid Krupp M305, mille v\xc3\xb5imsus oli 57 hobuj\xc3\xb5udu (42 kilovatti) ja mis tegid kuni 2500 p\xc3\xb6\xc3\xb6ret minutis. Silindri l\xc3\xa4bim\xc3\xb5\xc3\xb5t oli 90\xc2\xa0mm ja kolvik\xc3\xa4ik 130\xc2\xa0mm. K\xc3\xbctuseks kasutati et\xc3\xbc\xc3\xbclbensiini oktaanarvuga 76. Masinal oli 2 bensiinipaaki, mis asusid korpuse tagaosas mootori j\xc3\xa4rel ning mahutasid 144 liitrit k\xc3\xbctust. Tank ise kulutas maanteel s\xc3\xb5ites 100 kilomeetri peale keskeltl\xc3\xa4bi 100 liitrit bensiini. Karburaatori mark oli Solex 40 JEP._NEWLINE_B-mudelile oli paigutatud 6-silindriline vedelikjahutusega karburaatormootor Maybach NL 38TR v\xc3\xb5imsusega 100 hobuj\xc3\xb5udu (73,9 kilovatti). Silindri l\xc3\xa4bim\xc3\xb5\xc3\xb5t oli 90\xc2\xa0mm ja kolvik\xc3\xa4ik 100\xc2\xa0mm, t\xc3\xb6\xc3\xb6maht 3791\xc2\xa0cm\xc2\xb3. Kaks bensiinipaaki olid paigutatud mootoriruumi mootorist paremale ja mahutasid kokku 146 liitrit k\xc3\xbctet. 100\xc2\xa0km l\xc3\xa4bis\xc3\xb5iduks maanteel kulus keskeltl\xc3\xa4bi 125 liitrit. Karburaatoriks oli Solex 40 JEF II._NEWLINE_\xc3\x9clekanne koosnes kahekettalisest h\xc3\xb5\xc3\xb5rdsidurist, millest anti edasi p\xc3\xb6\xc3\xb6rdmoment kardaani kaudu k\xc3\xa4igukastile, p\xc3\xb6\xc3\xb6rdemehhanismidest, k\xc3\xbclgfriktsioonidest, \xc3\xbclekandeosast ja pidurist. K\xc3\xa4igukast oli mehaaniline, ZF Aphon FG35 (mudel A) v\xc3\xb5i Aphon FG31 (mudel B), m\xc3\xb5lemad viiek\xc3\xa4igulised (5+1).\n_START_SECTION_\nVeermik\n_START_PARAGRAPH_\nA-mudeli veermik koosnes \xc3\xbchel k\xc3\xbcljel 4 suurest kanderattast l\xc3\xa4bim\xc3\xb5\xc3\xb5duga 530\xc2\xa0mm, veidi suuremast juhtrattast ja \xc3\xbchest hammastega rattast, mille \xc3\xbclesandeks oli haakuda roomikutega. Esimesel kanderattal oli individuaalne spiraalvedrustus, \xc3\xbclej\xc3\xa4\xc3\xa4nud koos juhtrattaga olid \xc3\xbchendatud latiga ning varustatud ellipsvedrulehtedega vedrustusega. Tugirullikuid oli 3._NEWLINE_Kuna B-mudel oli 400\xc2\xa0mm pikem, lisati sellele viies kanderatas. Vedrustus sarnanes A-mudeli omaga, kuid n\xc3\xbc\xc3\xbcd olid lati all neli kanderatast, juhtratas oli eraldi ega toetunud enam maha. Tugirullikute arvu suurendati ka neljale._NEWLINE_Roomikud olid v\xc3\xa4ikeste l\xc3\xbclidega, laiusega 280\xc2\xa0mm.\n_START_SECTION_\nElektriseadmed\n_START_PARAGRAPH_\nPanzer I elektris\xc3\xbcsteemi elektripinge oli 12 volti. Vooluallikateks olid Boschi generaator GTL 600/12-1200 v\xc3\xb5imsusega 0,6 kilovatti ja RRCN 300/12-300 v\xc3\xb5imsusega 0,3 kilovatti. B-mudelil oli 2 akut mahtuvusega 105 ampertundi.\n_START_SECTION_\nSideaparatuur\n_START_PARAGRAPH_\nTanki A-mudelil oli raadiosaatja Fu-2 ja B-mudelil Fu-5. Peale nende olid k\xc3\xb5ikidel tankidel ka signaallipud ja -raketid. Meeskond suhtles omavahel kuulmet\xc3\xb5riga.\n_START_SECTION_\nPzKpfw I s\xc3\xb5jategevuses\n_START_PARAGRAPH_\nEsmakordselt kasutati tanke Panzer I 1936 Hispaania kodus\xc3\xb5jas leegioni "Kondor" koosseisus Franco juhitud natsionalistide poolel, kuhu esialgu saadeti 41 A- ja 19 B-mudelit (1939. aastani kokku 132 tanki). Maav\xc3\xa4gede koosseisu kuulunud leegioni juhtis Wilhelm Ritter von Thoma. Ritter von Thoma \xc3\xbclesandeks polnud ainult leegioni juhtimine ja loodavate Franco tankiv\xc3\xa4gede v\xc3\xa4lja\xc3\xb5petamine, vaid ka saksa tankide ja nende meeskondade katsetamine otseses s\xc3\xb5jategevuses. Sakslaste PzKpfw I kandsid suuri kaotusi v\xc3\xb5itluses vabariiklaste k\xc3\xa4sutuses olnud N\xc3\xb5ukogude tankidega T-26 ja BT-5._NEWLINE_1939. aastal oli Wehrmachtis 1445 Panzer I, mis moodustas 46,4% Panzerwaffe tankipargist. Panzer I soomusest said jagu nii Poola armee 37\xc2\xa0mm tankit\xc3\xb5rje- kui ka 75\xc2\xa0mm kahur. Tanki sai h\xc3\xa4vitada ka kuulipildujaga, lastes l\xc3\xa4bi soomuse nii mootorit kui ka bensiinipaaki. Poola-kampaania l\xc3\xb5puks oli Wehrmacht kaotanud 320 Panzer I, neist 89 j\xc3\xa4\xc3\xa4davalt._NEWLINE_22. juunil 1941 pani Saksa armee v\xc3\xa4lja 410 PzKpfw I, neist k\xc3\xb5igest 74 eesliinile. Veel 245 masinat oli remondis v\xc3\xb5i \xc3\xbcmberseadistamisel. Aasta l\xc3\xb5puks oli kaotatud peaaegu k\xc3\xb5ik tegevuses olnud Pz. I-d: 428 masinat. Lahingutes neid peaaegu enam ei kohanudki ja j\xc3\xa4rgneval aastal h\xc3\xa4vitasid n\xc3\xb5ukogude v\xc3\xa4ed veel 92 tanki. 1942. aastal v\xc3\xb5eti Panzer I-d relvastusest maha. M\xc3\xb5ningaid masinaid kasutati edasi politseij\xc3\xb5ududes partisanide vastu ja \xc3\xb5ppemasinatena._NEWLINE_1943. aastal saadeti kaks masinat PzKpfw I Ausf. C idarindele 1. tankidiviisi k\xc3\xa4sutusse, \xc3\xbclej\xc3\xa4\xc3\xa4nud selle mudeli masinad arvati aga 58. reservtankikorpuse koosseisu. Samal aastal saadeti ka 8 Panzer I Ausf. F-i katsetusteks 1. tankidiviisi koosseisu (m\xc3\xb5ningatel andmetel sai ka 12. tankidiviis 1. juulil 1943 7 masinat). \xc3\x9clej\xc3\xa4\xc3\xa4nud masinad j\xc3\xa4id aga Jugoslaaviasse ja N\xc3\xb5ukogude Liidu okupeeritud aladele v\xc3\xb5itluseks partisanide vastu._NEWLINE_PzKpfw I kasutati baasmasinana ka liikursuurt\xc3\xbckkide, komand\xc3\xb6rimasinate, laskemoona veokite, sillapaigaldajate ja teiste masinate valmistamiseks.\n_START_SECTION_\nEksport ja kasutus teistes riikides\n_START_PARAGRAPH_\nAinuke riik, kuhu Panzer I eksporditi, oli Hiina, kes 1936. aastal ostis Saksamaalt 17 PzKpfw I Ausf. A-d. P\xc3\xa4rast \xc3\xbcmberrelvastamist N\xc3\xb5ukogude p\xc3\xa4ritolu kuulipildujatega DT l\xc3\xa4ksid need masinad 3. tankipolgu koosseisu. \xc3\x9che masina ostis ka Ungari. M\xc3\xb5ned masinad j\xc3\xa4id p\xc3\xa4rast Saksa v\xc3\xa4gede lahkumist ka Hispaaniasse, kus neid kasutati kuni 1950. aastate l\xc3\xb5puni.'