b'\n_START_ARTICLE_\nInnocentius III\n_START_SECTION_\n1198. aasta paavsti valimised\n_START_PARAGRAPH_\nInnocentius III valiti paavstiks 8. jaanuaril 1198 Roomas Septizodiumis vahetult p\xc3\xa4rast Coelestinus III surma, ordineeriti tuhkap\xc3\xa4eval 21. veebruaril preestriks ja p\xc3\xbchitseti ametisse peetrip\xc3\xa4eval 22. veebruaril Rooma Peetri kirikus._NEWLINE_Innocentius III valiti paavstiks 2 voorus, tema valimistel osales Salvador Miranda andmetel 28 kardinali, kes esmalt soovisid paavstiks valida kardinal Giovanni Salernot, kuid too loobus. Ajaloolase Edward Petersi j\xc3\xa4rgi olid 1198 peamised kandidaadid kardinalid Giovanni di San Paolo, Giovanni Salerno, Pietro Gallozia, Ostia kardinalpiiskop Ottaviano ja Cencio Savelli (hilisem paavst Honorius III). Kardinal dei Conti di Segni sai valimiste 1 voorus suurema osa h\xc3\xa4\xc3\xa4ltest ja 2 voorus vajaliku kahe kolmandikulise enamuse._NEWLINE_"Gesta Innocentii Tertii" j\xc3\xa4rgi lendas valimiste j\xc3\xa4rel ruumi 3 tuvi, kellest \xc3\xbcks istus Innocentiuse l\xc3\xa4histele._NEWLINE_Innocentius III oli paavstiks saades umbes 37-aastane, olles 1198 valimiste ajal noorim kardinal. Ta oli noorim paavstiks saanud isik p\xc3\xa4rast Victor II. Hiljem on peaaegu sama vanalt paavstiks saanud vaid Bonifatius IX.\n_START_SECTION_\nPaavstluse kujundamine\n_START_PARAGRAPH_\nInnocentius III avaldas 21. jaanuaril 1199 dekreedi "Inter corporalia", mille alusel v\xc3\xb5ttis ta paavstina kasutusele tiitli "Kristuse vikaar" (Vicarius Christi)._NEWLINE_Ta s\xc3\xa4testas mais 1202 dekreediga "Per venerabilem", et paavstil on \xc3\xb5igus sekkuda Saksamaa poliitilistesse konfliktidesse ja toetada valitsejana isikut, keda ta peab katoliku kiriku kaitsmiseks v\xc3\xa4\xc3\xa4rikamaks, v\xc3\xa4ltimaks et v\xc3\xbcrstid ei valiks kuningaks ketserit v\xc3\xb5i ekskommunitseeritud isikut. Samuti m\xc3\xa4\xc3\xa4ras ta, et juhul kui kuningaks saab kaks isikut, peavad nad saavutama kokkuleppe ja kui nad seda ei leia, siis saab paavstist konflikti vahendaja._NEWLINE_Lateraani IV kirikukogul 1215 tunnustati paavsti primaati teiste patriarhide seas._NEWLINE_Innocentius III toetus oma poliitilistes n\xc3\xb5udmistes Constantinuse kingitusele._NEWLINE_Tema ajal said paavsti vasallideks Arag\xc3\xb3n, Bulgaaria, Inglismaa, Portugal, Poola ja Sitsiilia. Ta sekkus lisaks aktiivselt Saksamaa, Prantsusmaa ja teiste riikide sisepoliitikasse.\n_START_SECTION_\nSuhted Arag\xc3\xb3niga\n_START_PARAGRAPH_\nArag\xc3\xb3ni kuningas Pedro II kuulutas end paavsti vasalliks ja paavst kroonis ta 1204 Roomas kuningaks. Paavst andis Pedrole privileegi, mille alusel v\xc3\xb5is kuningas kanda mitrat.\n_START_SECTION_\nSuhted Bulgaariaga\n_START_PARAGRAPH_\nInnocentius III tunnustas 1204 Bulgaaria tsaaririigi tsaari Kalojani, kes sama aasta novembris krooniti legaat Leone Brancaleone poolt. Ta m\xc3\xa4\xc3\xa4ras T\xc4\x83rnovo peapiiskopi Vassili I Bulgaaria priimaseks.\n_START_SECTION_\nSuhted Inglismaaga\n_START_PARAGRAPH_\nCanterbury peapiiskopi Hubert Walteri surma j\xc3\xa4rel 13. juulil 1205 valis r\xc3\xbchm munki tema j\xc3\xa4rglaseks alamprior Reginaldi. Inglise piiskopid ei tunnustanud munkade valikut ja saatsid oma esindaja paavsti juurde. 11. detsembril 1205 peeti uued peapiiskopi valimised, mille alusel sai peapiiskopiks John de Gray, keda tunnustas ka Inglismaa kuningas John Maata._NEWLINE_Innocentius III toetas munki, kuid kuulutas m\xc3\xb5lemad valimised kehtetuks, ehkki kuningas pakkus paavstile 3000 marka, et ta tunnustaks Grayd peapiiskopina. Paavst kutsus Roomas viibivad Canterbury mungad kokku ja soovitas neil valida peapiiskopiks oma endise \xc3\xb5pingukaaslase Stephen Langtoni, kes valiti ametisse ja p\xc3\xbchitseti paavsti poolt 17. juunil 1207. Kuningas John ei tunnustanud Canterbury peapiiskopiks saanud Langtoni ja ajas Canterbury mungad nende valdustest minema, mist\xc3\xb5ttu Innocentius III pani 24. m\xc3\xa4rtsil 1208 Inglismaa interdikti alla, ekskommunitseeris novembris 1209 kuninga ja tagandas ta 1212 ametist._NEWLINE_Paavst andis Prantsusmaa kuningale Philippe II Auguste\'ile korralduse John ametist k\xc3\xb5rvaldada. Kui Philippe II \xc3\xa4hvardas tungida Inglismaale, p\xc3\xb6\xc3\xb6rdus John paavsti legaadi Pandolfo poole. 13. mail 1213 palus kuningas absolutsiooni ja sai p\xc3\xa4rast seda paavsti vasalliks. 20. juulil 1213 vabastati kuningas kirikuvande alt ja 29. juunil 1214 t\xc3\xbchistati interdikt. Innocentius III kuulutas 24. augustil 1215 Magna Carta kehtetuks, kuna selle sisu ei koosk\xc3\xb5lastatud paavstiga. Ta ekskommunitseeris ka m\xc3\xa4ssulised aadlikud._NEWLINE_Paavst s\xc3\xa4testas 28. jaanuaril 1214 Peetruse penni kogumise Inglismaal.\n_START_SECTION_\nSuhted Kiievi-Venega\n_START_PARAGRAPH_\nInnocentius III saatis 2 legaati Kiievi-Vene v\xc3\xbcrstide juurde, kutsudes neid asuma katoliku kiriku osadusse.\n_START_SECTION_\nSuhted Le\xc3\xb3niga\n_START_PARAGRAPH_\nInnocentius III ekskommunitseeris 19. juunil 1204 Le\xc3\xb3ni kuninga Alfonso IX, kes abiellus oma sugulasega.\n_START_SECTION_\nSuhted Navarraga\n_START_PARAGRAPH_\nNavarra kuningas Sancho VII kinkis Pamplona piiskopkonnale oma valdused Pamplonas. Innocentius III kinnitas 29. jaanuaril 1199 selle kinkelepingu.\n_START_SECTION_\nSuhted Norraga\n_START_PARAGRAPH_\nInnocentius III taunis Norra kuninga Sverre Sigurdssoni tegevust, kes soovis katoliku kirikut muuta oma v\xc3\xb5imu teostamise vahendiks, mist\xc3\xb5ttu Trondheimi peapiiskop Eirik Ivarsson pidi p\xc3\xb5genema Inglismaale. Kui Sverre r\xc3\xbcndas paavsti legaati, kehtestas paavst Norrale oktoobris 1198 interdikti._NEWLINE_Paavst p\xc3\xbc\xc3\xbcdis p\xc3\xa4rast Sverre surma olla vahendajaks Norra troonin\xc3\xb5udlejate vahel. Uueks kuningaks saanud H\xc3\xa5kon III \xc3\xbcritas teha kirikuga rahu.\n_START_SECTION_\nSuhted Poolaga\n_START_PARAGRAPH_\nPoola kuningas Leszek I kuulutas end 1207 paavsti vasalliks.\n_START_SECTION_\nSuhted Portugaliga\n_START_PARAGRAPH_\nPortugali kuningas kuulutas end paavsti vasalliks. Innocentius III t\xc3\xbchistas 1208 Portugali kroonprintsi Afonso abielu, kuna tema abikaasa Urraca oli printsi sugulane._NEWLINE_Portugali kuningas Sancho I otsustas tagandada Oporto piiskopi Martinho Rodriguesi, kuid Innocentius III n\xc3\xb5udel taastas tema ametipostil. M\xc3\xb5ne aja p\xc3\xa4rast puhkes t\xc3\xbcli taas, piiskop vangistati, kuid ta p\xc3\xb5genes Rooma. 1209 leppis kuningas piiskopiga \xc3\xa4ra.\n_START_SECTION_\nSuhted Prantsusmaaga\n_START_PARAGRAPH_\nInnocentius III ajal toimus ristis\xc3\xb5da albilaste vastu._NEWLINE_Innocentius III p\xc3\xbc\xc3\xbcdis vahendada Inglismaa ja Prantsusmaa vahelist konflikti. Ta saatis kardinal Pietro di Morra legaadina Prantsusmaale, kes \xc3\xa4hvardas m\xc3\xb5lema riigi valitsejaid interdiktiga, kui nad rahu ei s\xc3\xb5lmi, mist\xc3\xb5ttu kuningad s\xc3\xb5lmisid 13. jaanuaril 1199 vaherahu._NEWLINE_Hilisemas vaidluses veenis paavsti legaat Philippe II Auguste\'i, et too karistaks Flandria krahvi Ferrandi, kes toetas Saksamaa trooniv\xc3\xb5itluses Inglismaa kuninga sugulast Otto Welfi, Philippe II aga \xc5\xa0vaabi Philippi. Philippe II v\xc3\xb5ttis Ferrandi 1214 vangi._NEWLINE_Paavst n\xc3\xb5udis, et Philippe II elaks koos seadusliku abikaasa Taani printsessi Ingeburgega. Paavsti legaat \xc3\xa4hvardas ka Prantsusmaad interdiktiga, kui kuningas ei soostu oma seadusliku abikaasaga koos elama. Kui kuningas j\xc3\xa4i endale kindlaks, kehtestas Innocentius III 12. detsembril 1199 Prantsusmaal interdikti. Aadlikud hakkasid m\xc3\xa4ssama kuninga vastu, mist\xc3\xb5ttu kuningas pidi loobuma oma elukaaslasest Agn\xc3\xa8s de M\xc3\xa9ranie\'st ja 7. septembril 1200 l\xc3\xb5petati interdikt. Kui Agn\xc3\xa8s 1201 suri, tunnustas paavst tema lapsi kuninga lastena. Philippe II j\xc3\xa4tkas Rooma lahutustaotluste esitamist, kuid paavst keeldus neid tunnustamast. 1213 soovis Philippe saada paavsti ja Taani kuninga toetust ning tunnustas Ingeburget oma seadusliku abikaasana._NEWLINE_Paavst l\xc3\xa4\xc3\xa4nistas 1215 Mauguio (Melgueil) krahvkonna Maguelonne\'i piiskopile. Ta v\xc3\xb5ttis 1209 Namuri katedraali paavstliku protektsiooni alla.\n_START_SECTION_\nSuhted Rootsiga\n_START_PARAGRAPH_\nInnocentius III p\xc3\xbc\xc3\xbcdis vahendada Rootsis puhkenud v\xc3\xb5imuv\xc3\xb5itlust troonipretendentide vahel.\n_START_SECTION_\nSuhted Serbiaga\n_START_PARAGRAPH_\nSerbia v\xc3\xbcrst Stefan II oli katoliiklane ja Innocentius III saatis Serbiasse oma legaadid. 1199 toimunud Doclea sinodil tunnustas serbia kirik katoliku kirikut emakirikuna._NEWLINE_V\xc3\xbcrst Stefan II soovis paavstilt saada kuningatiitlit. Paavst andis kroonimiseks loa, kuid Ungari kuningas Imre I oli sellele vastu.\n_START_SECTION_\nSuhted Taaniga\n_START_PARAGRAPH_\nInnocentius III v\xc3\xb5ttis 7. mail 1210 Taani ja Taani kuninga Valdemar II Peetruse ning paavstliku protektsiooni alla.\n_START_SECTION_\nSuhted T\xc5\xa1ehhiga\n_START_PARAGRAPH_\nInnocentius III kinnitas T\xc5\xa1ehhi kuninga Otakar I otsuse, millega ta vabastas Olomouci piiskopkonna maksudest ning andis kapiitlile \xc3\xb5iguse valida piiskoppi.\n_START_SECTION_\nSuhted Ungariga\n_START_PARAGRAPH_\nInnocentius III p\xc3\xbc\xc3\xbcdis vahendada Ungari kuninga Imre I v\xc3\xb5itlust venna Andr\xc3\xa1siga.\n_START_SECTION_\nSisepoliitika\n_START_PARAGRAPH_\nInnocentius III p\xc3\xbc\xc3\xbcdis v\xc3\xa4hendada Roomas rivaalitsevate suguv\xc3\xb5sade v\xc3\xb5imu. Ta tagandas ametitest keisri- ja kommuunimeelseid ametnikke. Sisepoliitiliste pingete t\xc3\xb5ttu t\xc3\xb5mbus paavst m\xc3\xb5neks ajaks koguni Praenestesse._NEWLINE_Rooma prefekt, kes valitses linna Saksa-Rooma keisri esindajana, vandus paavstile truudust. Paavst v\xc3\xb5ttis Spoleto hertsogilt Konrad von Urslingenilt Spoleto hertsogkonna ning Assisi ja Sora krahvkonna. Seej\xc3\xa4rel \xc3\xbchendas paavst Kirikuriigiga Marche._NEWLINE_Paavst tunnustas Toscana liigat, kui selle liikmed tunnustasid teda suver\xc3\xa4\xc3\xa4nina. Narni linn ei tunnustanud 1198 ja 1214 paavsti v\xc3\xb5imu. Paavst n\xc3\xb5udis, et Viterbo rajaks omavalitsuse.\n_START_SECTION_\nKuuria\n_START_PARAGRAPH_\nInnocentius III \xc3\xb5hutas piiskoppe pidadama piirkondlikke kirikukogusid. Ta s\xc3\xa4testas, et piiskopid peavad iga 4 aasta j\xc3\xa4rel k\xc3\xa4ima Roomas ad limina visiitidel._NEWLINE_Ta m\xc3\xa4\xc3\xa4ras Ostia kardinalpiiskopiks Ugolino dei Conti di Segni (hilisem paavst Gregorius IX).\n_START_SECTION_\nSuhted Itaalia piiskoppidega\n_START_PARAGRAPH_\nInnocentius III tagandas 1212 ametist Vicenza piiskopi Uberto.\n_START_SECTION_\nBenediktlased\n_START_PARAGRAPH_\nInnocentius III k\xc3\xbclastas veebruaris 1203 Subiaco kloostrit.\n_START_SECTION_\nDominiiklased\n_START_PARAGRAPH_\nInnocentius III saatis Dominicuse legaadina koos Osma piiskopi Diego de Aceboga Taani. Nad l\xc3\xa4bisid teel L\xc3\xb5una-Prantsusmaa ja katsusid albilasi kiriku osadusse p\xc3\xb6\xc3\xb6rata._NEWLINE_Dominicus l\xc3\xa4ks 1215 Rooma, et saada paavstilt oma ordule tunnustust.\n_START_SECTION_\nFrantsisklased\n_START_PARAGRAPH_\nInnocentius III kohtus aprillis v\xc3\xb5i mais 1209 Lateraani palees kahel korral Franciscusega ja andis tema tegevusele suulise tunnustuse._NEWLINE_Franciscus osales 1215 Lateraani IV kirikukoguL. Ta viibis mais 1216 Perugias ja p\xc3\xa4rimuse j\xc3\xa4rgi oli Innocentius III surivoodi juures sama aasta juulis._NEWLINE_P\xc3\xbcha Clara palus 1216 paavstil tunnustada oma vaesuse privileegi.\n_START_SECTION_\nHumiliaadid\n_START_PARAGRAPH_\nHumiliaadi ordu tunnustas juunis 1201 katoliku kiriku osadust.\n_START_SECTION_\nP\xc3\xbcha Vaimu hospitaliidid\n_START_PARAGRAPH_\nInnocentius III tunnustas 23. aprillil 1198 P\xc3\xbcha Vaimu hospitaliite.\n_START_SECTION_\nSaksa ordu\n_START_PARAGRAPH_\nInnocentius III kinnitas 19. veebruaril 1199 ja 27. juunil 1209 Saksa ordu privileegid._NEWLINE_Ta s\xc3\xa4testas 1205, et Saksa ordu r\xc3\xbc\xc3\xbctlid v\xc3\xb5ivad kanda valget mantlit musta ristiga. Ta k\xc3\xa4sitles mantli kandmist ka 27. augustil 1210 ja 28. juulil 1211. Ta v\xc3\xb5ttis 18. veebruaril 1216 Saksa ordu paavstliku protektsiooni alla.\n_START_SECTION_\nTrapistid\n_START_PARAGRAPH_\nInnocentius III tunnustas 1203 La Trappe\'i kloostri tegevust.\n_START_SECTION_\nTrinitariaanid\n_START_PARAGRAPH_\nInnocentius III tunnustas 17. detsembril 1198 trinitariaanide ordut.\n_START_SECTION_\nTsistertslased\n_START_PARAGRAPH_\nInnocentius III esimene pihiisa oli tsistertslasest munk Raniero da Ponza, paavsti kaplan oli munk Nicolaus. Esimene kardinal, kelle Innocentius III ametisse m\xc3\xa4\xc3\xa4ras, oli tsistertslasest abt G\xc3\xa9rard.\n_START_SECTION_\nLiturgilised otsused\n_START_PARAGRAPH_\nInnocentius III s\xc3\xa4testas, et alamdiakon kuulub k\xc3\xb5rgemate vaimulikup\xc3\xbchitsuste hulka, nagu diakon, preester ja piiskop. Seni kuulus alamdiakon madalamate vaimulikup\xc3\xbchitsuste hulka._NEWLINE_Ta s\xc3\xa4testas, et preester peab missat pidama p\xc3\xa4evas vaid korra, v\xc3\xa4lja arvatud j\xc3\xb5ulude ajal, mil ta v\xc3\xb5ib seda teha kaks korda._NEWLINE_Ta m\xc3\xa4\xc3\xa4ras, et ristimata isikuid ei tohi katoliiklikult matta._NEWLINE_Ta piiras piiskopi volitusi indulgentside andmisel._NEWLINE_Ta s\xc3\xa4testas, et vaimulikul tuleb missal altarit suudelda 3 korda._NEWLINE_Ta s\xc3\xa4testas, et advendi ajal tuleks loobuda lihas\xc3\xb6\xc3\xb6misest, et valmistuda j\xc3\xb5uludeks.\n_START_SECTION_\nTeoloogilised vaidlused\n_START_PARAGRAPH_\nGiacomo t\xc3\xb5i 1200 oma teosed Rooma, kus teoloogid said nendega tutvuda, kuid suri peatselt. Lateraani IV kirikukogul m\xc3\xb5isteti hukka tema teoloogiline \xc3\xb5petus Kolmainsusest._NEWLINE_Innocentius III selgitas kirjas Arles\' peapiiskopile limbot.\n_START_SECTION_\nInnocentius III ja Soome\n_START_PARAGRAPH_\nInnocentius III mainis 30. oktoobril 1209 Lundi peapiiskopile Anders Sunesenile saadetud kirjas esmakordselt paavstlikus dokumendis Soome piiskoppi (Fialandia, Finlandia).\n_START_SECTION_\nSuhted Preisimaaga\n_START_PARAGRAPH_\nInnocentius III saatis 1209 munk Christiani preislaste juurde misjonit\xc3\xb6\xc3\xb6le. Christian m\xc3\xa4\xc3\xa4rati 1212 piiskopiks ja ta k\xc3\xa4is 1215 Roomas, kus ta andis oma tegevusest aru. Paavst ordineeris ta piiskopiks ning ristis ka temaga kaasas olnud 2 preisi \xc3\xbclikut Warpoda ja Suavabona.\n_START_SECTION_\nLavanti piiskopkonna rajamine\n_START_PARAGRAPH_\nInnocentius III rajas 20. augustil 1212 Austrias Lavanti piiskopkonna.\n_START_SECTION_\nKristlik eetika ja moraal\n_START_PARAGRAPH_\nInnocentius III n\xc3\xb5udis, et kristlased j\xc3\xa4rgiksid ausat \xc3\xa4ripraktikat._NEWLINE_Ta lubas erandjuhtudel, et kristlusse p\xc3\xb6\xc3\xb6ratud vastristitud v\xc3\xb5ivad elada koos abikaasadega, kes on nendega 2. p\xc3\xb5lvest veresugulased. Samas s\xc3\xa4testati Lateraani IV kirikukogul, et kiriklik abielu pole lubatud 4. p\xc3\xb5lve l\xc3\xa4hisugulaste vahel._NEWLINE_Ta keelas duellid.\n_START_SECTION_\nSuhted vanade oriendikirikutega\n_START_PARAGRAPH_\nMelkiidi jakobiidi patriarh Nikolaos I apelleeris paavstile seoses ametij\xc3\xa4rglusega tekkinud probleemidega. Paavst rajas 1215 Aleksandriasse ladina riituse patriarhaadi._NEWLINE_Melkiidi Antiookia patriarh Ermea el-Douaihy el-Amshiti k\xc3\xbclastas 1215 Roomat.\n_START_SECTION_\nOnupojapoliitika\n_START_PARAGRAPH_\nInnocentius III p\xc3\xbchitses kardinalideks oma sugulased Ugolino dei Conti di Segni (hilisem paavst Gregorius IX), Giovanni dei Conti di Segni ja Ottaviano dei Conti di Segni._NEWLINE_Ugolino dei Conti di Segni sai paavsti kaplaniks ja Ostia kardinalpiiskopiks._NEWLINE_Paavsti vend Riccardo dei Conti di Segni sai 1207 Poli krahviks. Tema \xc3\xb5de abiellus paavsti sene\xc5\xa1alli Pietro Annibaldiga.\n_START_SECTION_\nInnocentius III kultuuriloos\n_START_PARAGRAPH_\nInnocentius III avaldas 1209\xe2\x80\x931210 dokumendikogu "Compilatio tertia", mille ta kinkis Bologna \xc3\xbclikoolile._NEWLINE_Tema ajal rajati Roomas Santo Spirito in Sassia kirik, ulualune palver\xc3\xa4nduritele ning dekoreeriti Lateraani paleed._NEWLINE_Ta andis 1208 asutamisbulla Pariisi \xc3\x9clikoolile._NEWLINE_Paavst oli kirjavahetuses Pierre de Poitiers\'ga._NEWLINE_Ta taunis 1198 v\xc3\xb5ltsimist._NEWLINE_Teda on peetud liturgiliste h\xc3\xbcmnide "Stabat Mater" ja "Dies ir\xc3\xa6" autoriks._NEWLINE_Paavst andis 18. jaanuaril 1200 Rooma Peetri kiriku kanoonikutele korralduse, et nad v\xc3\xb5isid m\xc3\xbc\xc3\xbca tinast valmistatud medaleid, mis kujutasid apostleid Peetrust ja Paulust._NEWLINE_1972 esilinastunud Franco Zeffirelli filmis "Brother Sun, Sister Moon" kehastas paavsti filmin\xc3\xa4itleja Alec Guinness. 2005 esilinastunud Kaarel Kaera filmis "Malev" kehastas paavsti n\xc3\xa4itleja Ago Roo._NEWLINE_Giotto di Bondone on paavsti kujutanud 1296\xe2\x80\x931298 valminud freskodel. Raffael on paavsti kujutanud 1509 freskol Vatikanis.\n_START_SECTION_\nSurm\n_START_PARAGRAPH_\nInnocentius III suri 16. juulil 1216 Perugias palavikuhoo tagaj\xc3\xa4rjel ja maeti Perugia katedraalis. Paavst Leo XIII lasi detsembris 1891 tema s\xc3\xa4ilmed Rooma Lateraani basiilikasse \xc3\xbcmber matta.\n_START_SECTION_\nHinnang\n_START_PARAGRAPH_\nJuudi ajaloolane Heinrich Graetz arvas, et Innocentius III oli v\xc3\xb5tmefiguur, kes kujundas keskaegseid juudivastaseid arenguid. Teine juudi ajaloolane Robert Chazan m\xc3\xa4rkis, et paavst oli pigem oma ajastu inimene kui s\xc3\xbc\xc3\xbcdlane juutide tagakiusamises.'