b'\n_START_ARTICLE_\nWerner Bergengruen\n_START_PARAGRAPH_\nWerner Max Oskar Paul Bergengruen (16. september 1892 Riia, Liivimaa kubermang, Venemaa Keisririik \xe2\x80\x93 4. september 1964 Baden-Baden, Saksamaa) oli baltisaksa p\xc3\xa4ritolu saksakeelne kirjanik, luuletaja, prosaist ja t\xc3\xb5lkija .\n_START_SECTION_\nElulugu\n_START_PARAGRAPH_\nS\xc3\xbcndis Riias arsti perekonnas. 1903. aastal saatsid vanemad ta Saksamaale \xc3\xb5ppima. V\xc3\xb5ttis Saksa armee koosseisus osa Esimesest maailmas\xc3\xb5jast. Hiljem t\xc3\xb6\xc3\xb6tas Bergengruen ajakirjanikuna, alates aastast 1927 vabakutselise kirjanikuna Berliinis ja M\xc3\xbcnchenis. Teise maailmas\xc3\xb5ja aegu siirdus Tirooli, p\xc3\xa4rast seda Z\xc3\xbcrichisse ja Rooma. Aastal 1958 naasis ta Saksamaale ja asus elama Baden-Badeni.\n_START_SECTION_\nLooming\n_START_PARAGRAPH_\nL\xc3\xbc\xc3\xbcrikuna on ta avaldanud muu hulgas natsire\xc5\xbeiimi ajal illegaalsena ilmunud luulekogu "Dies irae" (1945), prosaistina \xe2\x80\x93 ajaloolised romaanid "Suurt\xc3\xbcrann ja kohus" (1935) ja "Nii taevas kui ka maa peal" (1940).'