b'\n_START_ARTICLE_\nA causal account of knowing\n_START_SECTION_\nKokkuv\xc3\xb5te\n_START_PARAGRAPH_\nEdmund Gettier tuletas 1963. aastal meelde, et v\xc3\xa4ljendi "S teab, et p" traditsiooniline anal\xc3\xbc\xc3\xbcs ei ole adekvaatne (vaata Gettieri probleem). (Sellele osutas juba Bertrand Russell raamatus The Problems of Philosophy (Filosoofia probleemid; 1912).)_NEWLINE_Seda anal\xc3\xbc\xc3\xbcsi p\xc3\xbc\xc3\xbcdsid hiljem mitu korda korrigeerida j\xc3\xa4rgmised inimesed-  Michael Clark 1963. aasta teoses "Knowledge and Grounds: A Comment on Mr. Gettier\'s Paper", Ernest Sosa 1964. aasta teoses "The Analysis of \'Knowledge that p \' " ja Keith Lehrer 1965. aasta teoses "Knowledge, Truth, and Evidence", Analysis, _NEWLINE_Selles artiklis p\xc3\xbc\xc3\xbcab Goldman pakkuda v\xc3\xa4ljendile "S teab, et p" uue anal\xc3\xbc\xc3\xbcsi, mis Gettieri probleemi \xc3\xa4ra hoiab. Ta tegelen ainult empiiriliste propositsioonidega, sest ta peab  mitteempiiriliste t\xc3\xb5dede korral traditsioonilist anal\xc3\xbc\xc3\xbcsi adekvaatseks. _NEWLINE_Vaatleme Gettieri teist vastun\xc3\xa4idet (vaata Gettieri probleem) l\xc3\xbchendatud kujul. Smith usub, et _NEWLINE_(q) Jonesil on Ford, _NEWLINE_ja tal on selle kohta v\xc3\xa4ga tugev t\xc3\xb5endmaterjal. N\xc3\xa4iteks: Jonesil on aastaid Ford olnud ja ta \xc3\xa4sja s\xc3\xb5idutas Jonesi Fordiga. Smithil on \xc3\xbcks tuttav, kelle nimi on Brown ja kelle asukohast tal pole aimugi. Smith valib huupi \xc3\xbche linna ja konstrueerib propositsiooni _NEWLINE_(p) Jonesil on Ford v\xc3\xb5i Brown on Barcelonas. _NEWLINE_Propositsioonist q j\xc3\xa4reldub propositsioon p. Smith j\xc3\xb5uab j\xc3\xa4reldab, et p on t\xc3\xb5ene. Et tal on q kohta adekvaatne t\xc3\xb5endmaterjal, siis tal on adekvaatne t\xc3\xb5endmaterjal ka p kohta. Oletame aga, et  Jonesil tegelikult Fordi ei ole (ta s\xc3\xb5idutas Smithi \xc3\xbc\xc3\xbcritud autoga), aga Brown ongi juhuslikult Barcelonas. Siis propositsioon p on t\xc3\xb5ene, Smith usub propositsiooni  p ja Smithil on p kohta adekvaatne t\xc3\xb5endusmaterjal. Kuid Smith  ei tea, et p._NEWLINE_Selle seletamiseks, et Smith ei tea, et p, saab p\xc3\xbcstitada mitmesuguseid h\xc3\xbcpoteese. N\xc3\xa4iteks Michael Clark osutab asjaolule, q on v\xc3\xa4\xc3\xa4r, ning oletab, et sellep\xc3\xa4rast ei saagi \xc3\xb6elda, et Smith teab, et p. Seda juhtumit \xc3\xbcldistades \xc3\xbctleb Clark, et selleks, et S mingit propositsiooni teaks, peavad S-i k\xc3\xb5ik alused olema t\xc3\xb5esed, samuti nende aluste k\xc3\xb5ik alused jne. Mina esitan teise h\xc3\xbcpoteesi selle seletamiseks, et ei saa \xc3\xb6elda, et Smith teab, et p, ja \xc3\xbcldistan selle h\xc3\xbcpoteesi v\xc3\xa4ljendi "S teab, et p" uueks anal\xc3\xbc\xc3\xbcsiks._NEWLINE_P\xc3\xb6\xc3\xb6rake t\xc3\xa4helepanu sellele, et propositsiooni p teeb t\xc3\xb5eseks asjaolu, et Brown on Barcelonas, kuid sel asjaolul ei ole sellega, et Smith usub, et p, mingit pistmist.  Puudub p\xc3\xb5hjuslik seos Browni Barcelonas olemise ja Smithi uskumise vahel, et p. Kui Smith oleks hakanud propositsiooni p uskuma sellep\xc3\xa4rast, et ta luges Browni kirja, millel on Barcelona postitempel, siis me saaksime \xc3\xb6elda, et Smith teab, et p.  V\xc3\xb5i kui Jonesil oleks olnud Ford ja ta siis oleks Smithi s\xc3\xb5idutanud ja see oleks pannud Smithi uskuma, et p, siis me \xc3\xbctleksime, et Smith, teab, et p. Nii et \xc3\xbcks asi, mis paistab Gettieri n\xc3\xa4ites puuduvat, on p\xc3\xb5hjuslik seos fakti vahel, mis teeb p t\xc3\xb5eseks (ehk: fakti vahel, et p), ja Smithi uskumuse vahel, et p. S\xc3\xa4\xc3\xa4rase p\xc3\xb5hjusliku seose n\xc3\xb5ude ma tahangi traditsioonilisele anal\xc3\xbc\xc3\xbcsile lisada. _NEWLINE_Selleks, et n\xc3\xa4idata, et k\xc3\xb5ikidel (empiirilise) teadmise juhtudel on see n\xc3\xb5ue rahuldatud, tuleb s\xc3\xa4\xc3\xa4raseid p\xc3\xb5hjuslikke seoseid l\xc3\xa4hemalt uurida.\n_START_SECTION_\nTaju\n_START_PARAGRAPH_\nK\xc3\xb5ige lihtsam kausaalne ahel, mis seob mingit fakti, et p, kellegi uskumusega, et p, on vast taju. Ma l\xc3\xa4htun siin kausaalsest tajuteooriast, mis on l\xc3\xa4hedane Herbert Paul Grice\'i kausaalsele tajuteooriale ("The Causal Theory of Perception",  Proceedings of the Aristotelian Society, 1961).  Oletame, et S n\xc3\xa4eb, et tema ees on vaas. Kuidas on see m\xc3\xb5isteliselt anal\xc3\xbc\xc3\xbcsitav? Ma ei p\xc3\xbc\xc3\xbca seda t\xc3\xa4ielikult anal\xc3\xbc\xc3\xbcsida, kuid \xc3\xbcks tarvilik tungimus selleks, et S n\xc3\xa4eks, et tema ees on laud, on see, et vaasi kohaloleku ja S-i uskumise vahel, et vaas on kohal, oleks teatavat t\xc3\xbc\xc3\xbcpi p\xc3\xb5hjuslik seos.  Ma ei p\xc3\xbc\xc3\xbca seda p\xc3\xb5hjuslikku seost t\xc3\xa4pselt kirjeldada. Suurelt jaolt ei ole see mitte filosoofia, vaid eriteaduste \xc3\xbclesanne. Aga mingi kausaalne protsess seal aset leiab, nimelt see, mis tavaliselt aset leiab, kui me \xc3\xbctleme, et keegi midagi n\xc3\xa4eb.  Seda, et meie tavaline n\xc3\xa4gemisem\xc3\xb5iste (n\xc3\xa4gemise abil saadud teadmise m\xc3\xb5iste) sisaldab mingit p\xc3\xb5hjuslikkusen\xc3\xb5uet, n\xc3\xa4itab asjaolu, et kui asjakohane p\xc3\xb5hjuslik seos puudub, siis me n\xc3\xa4gemisest ei r\xc3\xa4\xc3\xa4gi. Oletame, et kuigi vaas on otse S-i ees, on vaasi ja S-i vahel hologramm, mis varjab vaasi S-i pilgu eest \xc3\xa4ra. Ent hologrammil on vaas (\xc3\xbcks teine vaas), ja kui laser seda valgustab, paistab ta S-ile t\xc3\xa4pselt samasugusena nagu p\xc3\xa4ris vaas. S hakkab valgustatud hologrammi n\xc3\xa4hes uskuma, et tema ees on vaas. Me ei \xc3\xbctleks sel juhul, et S n\xc3\xa4eb, et tema ees on vaas, sest p\xc3\xa4ris vaas on tema pilgu eest t\xc3\xa4ielikult varjul, nii et tal pole S-i uskumuse kujunemises mingit kausaalset rolli. Muidugi v\xc3\xb5ib S seda, et tema ees on vaas, teada ka siis, kui hologramm selle tema pilgu eest \xc3\xa4ra varjab. Keegi teine, kes vaasi n\xc3\xa4eb, v\xc3\xb5ib S-ile \xc3\xb6elda, et tema ees on vaas. Sel juhul v\xc3\xb5ib vaasi kohalolek olla S-i uskumuse kausaalne eellane, kuid kausaalne protsess ei ole (puht)tajuline. Ei saaks \xc3\xb6elda, et S n\xc3\xa4eb, et tema ees on vaas. Et viimane oleks t\xc3\xb5si, selleks on tarvis erilist t\xc3\xbc\xc3\xbcpi kausaalset protsessi, mis seob vaasi kohalolekut S-i uskumusega.   _NEWLINE_Ma eeldan allpool, et faktide tajumuslik teadmine on mittej\xc3\xa4relduslik. See on lihtsustus, mis minu teooriat ei kitsenda. Igatahes ei j\xc3\xa4relda tajuja fakte f\xc3\xbc\xc3\xbcsiliste esemete kohta oma aju seisundist ega oma meeleelundite stimuleeritusest.  Ta ei pruugi nendest asjadest \xc3\xbcldse midagi teada. Aga m\xc3\xb5ned epistemoloogid v\xc3\xa4idavad, et me tajume vahetult meelteandmeid ning j\xc3\xa4reldame nendest f\xc3\xbc\xc3\xbcsiliste esemetega seotud fakte. Minu anal\xc3\xbc\xc3\xbcsi saaks sellise arusaamaga kohandada.  Ma v\xc3\xb5iksin \xc3\xb6elda, et f\xc3\xbc\xc3\xbcsiliste esemetega seotud faktid p\xc3\xb5hjustavad meelteandmeid, inimesed tajuvad otseselt meelteandmeid ja nad j\xc3\xa4reldavad f\xc3\xbc\xc3\xbcsiliste esemetega seotud fakte meelteandmetest.\n_START_SECTION_\nM\xc3\xa4lu\n_START_PARAGRAPH_\nVaatleme n\xc3\xbc\xc3\xbcd teadmist, mis osaliselt p\xc3\xb5hineb m\xc3\xa4lul. Nagu taju, nii ka m\xc3\xa4letamist tuleb vaadelda kausaalse protsessina.  S m\xc3\xa4letab propositsiooni p ajahetkel t ainult juhul, kui S-i uskumine, et p, mingil varasemal ajahetkel p\xc3\xb5hjustas tema uskumise, et p, ajahetkel t. Muidugi ei ole igasuguse p\xc3\xb5hjusliku seose puhul varasema ja hilisema uskumuse vahel tegemist m\xc3\xa4letamisega. Kuid ma ei hakka seda protsessi t\xc3\xa4psemalt kirjeldama. Selle asemel viitame lihtsalt m\xc3\xa4letamise n\xc3\xa4idisjuhtudele ja \xc3\xbctleme, et m\xc3\xa4letamine on seda t\xc3\xbc\xc3\xbcpi protsess.  _NEWLINE_P\xc3\xb5hjuslik seos propositsiooni p mingi varasema uskumise (v\xc3\xb5i teadmise) ja selle mingi hilisema uskumise (teadmise) vahel on igatahes m\xc3\xa4letamise olemuslik koostisosa.  Mingi fakti m\xc3\xa4letamine ei ole lihtsalt selle uskumine hetkel t\xe2\x82\x80 pluss selle uskumine  hetkel t\xe2\x82\x81. Samuti ei j\xc3\xa4reldu sellest, et keegi teab mingit fakti hetkel  t\xe2\x82\x80 ning teab seda hetkel t\xe2\x82\x81, et ta seda hetkel t\xe2\x82\x81 m\xc3\xa4letab. V\xc3\xb5ib ju olla nii, et hetkel t\xe2\x82\x80 ta tajus seda fakti, siis unustas \xc3\xa4ra ja hetkel t\xe2\x82\x81 sai selle uuesti teada, sest keegi \xc3\xbctles talle seda.  Samuti ei taga see, et kellelgi on m\xc3\xa4letamisetunne v\xc3\xb5i -mulje, et ta t\xc3\xb5esti m\xc3\xa4letab.  Oletame, et S tajub hetkel t\xe2\x82\x80, et p, kuid hetkel t\xe2\x82\x81 unustab selle. Hetkel t\xe2\x82\x82 hakkab ta uuesti uskuma, et p, sest keegi \xc3\xbctleb talle, et p, kuid hetkel t\xe2\x82\x82 tal ei ole muljet, et p. Hetkel t\xe2\x82\x83 kutsutakse S-il kunstlikult esile mulje, et ta m\xc3\xa4letab, et p. Sellest ei j\xc3\xa4reldu, nagu S hetkel t\xe2\x82\x83 m\xc3\xa4letaks, et p. Selle juhtumi kirjelduse j\xc3\xa4rgi ei ole sellel, et S hetkel t\xe2\x82\x80 usub, et p, mingit kausaalset m\xc3\xb5ju sellele, et ta hetkel t\xe2\x82\x83 usub, et  p. Seet\xc3\xb5ttu me ei \xc3\xbctleks, et ta hetkel t\xe2\x82\x83 m\xc3\xa4letab, et p.\n_START_SECTION_\nJ\xc3\xa4reldamine\n_START_PARAGRAPH_\nTeadmiseni on v\xc3\xb5imalik j\xc3\xb5uda taju ja m\xc3\xa4lu koostoimel. Hetkel t\xe2\x82\x80 p\xc3\xb5hjustab   fakt, et p, taju kaudu selle, et S usub, et p. S-i uskumine hetkel t\xe2\x82\x80, et p, p\xc3\xb5hjustab m\xc3\xa4lu kaudu selle, et S usub hetkel t\xe2\x82\x81, et p. N\xc3\xb5nda osaleb fakt, et p, selle p\xc3\xb5hjustamisel, et   S hetkel t\xe2\x82\x81 usub, et p, ning v\xc3\xb5ib \xc3\xb6elda, et S hetkel  teab, et p. Aga mitte igasugune teadmine ei s\xc3\xbcnni \xc3\xbcksnes tajust ja m\xc3\xa4lust. Muuhulgas p\xc3\xb5hineb suur osa teadmisest j\xc3\xa4reldamisel. _NEWLINE_Ma kasutan s\xc3\xb5na "j\xc3\xa4reldamine" siin niisuguses t\xc3\xa4henduses, et see, et S teab, et   p, j\xc3\xa4reldamise kaudu, ei t\xc3\xa4henda tingimata, et S oleks l\xc3\xa4bi teinud eksplitsiitse, teadvustatud j\xc3\xa4reldamisprotsessi. Ta ei pea tingimata olema "iseendaga r\xc3\xa4\xc3\xa4kinud", \xc3\xb6eldes midagi taolist: "Et see ja see on t\xc3\xb5si, siis ka p peab olema t\xc3\xb5ene."  Minu uskumus, et kuskil l\xc3\xa4hedal on tulekahju, p\xc3\xb5hineb minu uskumusel (on j\xc3\xa4reldatud minu uskumusest), et ma kuulen tulet\xc3\xb5rjeauto sireeni.   Kuid ma ei ole l\xc3\xa4bi teinud eksplitsiitset arutlemisprotsessi, \xc3\xb6eldes: "Seal on tulet\xc3\xb5rje auto; j\xc3\xa4relikult peab kuskil siin olema tulekahju." Kui s\xc3\xb5na "j\xc3\xa4reldamine" tavaliselt kasutatakse ainult siis, kui on tegemist eksplitsiitse j\xc3\xa4reldamisega, siis mina kasutan seda terminit m\xc3\xb5nev\xc3\xb5rra laiemas t\xc3\xa4henduses.  _NEWLINE_Oletame, et S tajub, et mitmel pool maal on hangunud laavat. Toetudes sellele uskumusele pluss taustuskumustele laava tekkimise kohta, j\xc3\xb5uab S j\xc3\xa4reldusele, et l\xc3\xa4hedal asuv tulem\xc3\xa4gi on sajandeid tagasi pursanud. Oletame, et see on v\xc3\xa4ga tugev induktiivne j\xc3\xa4reldus, mis annab S-ile adekvaatse t\xc3\xb5endmaterjali uskumiseks, et sajandeid tagasi t\xc3\xb5esti oli vulkaanipurse. Oletame ka, et see propositsioon on t\xc3\xb5ene. Kas siis  S teab seda? See s\xc3\xb5ltub selle kausaalse protsessi iseloomust, mis selle uskumuseni viis. Kui on olemas katkematu kausaalne ahel, mis tema meelest seob fakti, et vulkaan purskas, sellega, et tema seda fakti usub, siis S teab seda. Kui aga s\xc3\xa4\xc3\xa4rast kausaalset ahelat ei ole, siis S seda propositsiooni ei tea. _NEWLINE_Oletame, et m\xc3\xa4gi purskab, j\xc3\xa4ttes \xc3\xbcmbrusesse laavat. Laava j\xc3\xa4\xc3\xa4b sinna, kuni S tajub seda ja j\xc3\xa4reldab, et m\xc3\xa4gi purskas.  Aga oletame n\xc3\xbc\xc3\xbcd, et p\xc3\xa4rast vulkaanipurset keegi kuidagi koristas kogu laava \xc3\xa4ra. Sajand hiljem otsustab \xc3\xbcks teine inimene (kes ei teagi, et seal vulkaanipurse oli) j\xc3\xa4tta mulje, nagu seal oleks olnud vulkaan, ja paneb sellep\xc3\xa4rast siia-sinna laavat. Veel hiljem satub S selle laava peale ning teeb j\xc3\xa4relduse, et sajandeid varem on seal olnud vulkaanipurse.  Sel juhul ei saa \xc3\xb6elda, et S propositsiooni teab. Asi on selles, et vulkaanipurse ei olnud selle p\xc3\xb5hjuseks, et  S usub, et vulkaanipurse aset leidis. Tarvilik tingimus selleks, et S teaks, et p, on see, et tema uskumus, et p oleks kausaalse ahela kaudu  p-ga seotud._NEWLINE_Tekib aga k\xc3\xbcsimus, kas ahela j\xc3\xa4relduslik osa on ise kausaalne ahel. Teiste s\xc3\xb5nadega, kas S-i uskumine, et q, on p\xc3\xb5hjuseks tema uskumisele, et p? Sellele k\xc3\xbcsimusele ma ei p\xc3\xbc\xc3\xbca \xc3\xbcheselt vastata. Ma kaldun \xc3\xbctlema, et j\xc3\xa4reldamine on kausaalne protsess, kuid ma ei taha, et minu tees s\xc3\xb5ltuks sellest v\xc3\xa4itest. Seet\xc3\xb5ttu ma v\xc3\xa4idan \xc3\xbcksnes seda, et kui kausaalsele ahelale on "liidetud" j\xc3\xa4relduste ahel, siis kogu ahel on kausaalne._NEWLINE_(Mingi fakt v\xc3\xb5ib olla mingi uskumuse p\xc3\xb5hjuseks ka juhul, kui uskumus ei ole sellest faktist alguse saanud. Oletame, et ma usun, et teatud maakohas on j\xc3\xa4rv, ning see uskumus sai alguse nii, et sellel polnud seost j\xc3\xa4rve olemasoluga. Mul on ikka veel see uskumus, ja ma l\xc3\xa4hen kohale ning tajun seal j\xc3\xa4rve.  N\xc3\xbc\xc3\xbcd muutub j\xc3\xa4rve olemasolu selle p\xc3\xb5hjuseks, et ma j\xc3\xa4rve olemasolu usun. See on nagu lauaplaadiga, mis toetub neljale jalale. Kui lisada viies sama pikk jalg, saab ka sellest jalast p\xc3\xb5hjus, miks lauaplaat ei kuku, kuigi plaadil oli ka varem kindel tugi.)\n_START_SECTION_\nTunnistus\n_START_PARAGRAPH_\nVaatleme n\xc3\xbc\xc3\xbcd tunnistusel p\xc3\xb5hinevat teadmist. Ka seda saab kausaalselt anal\xc3\xbc\xc3\xbcsida. Fakt, et p, p\xc3\xb5hjustab taju kaudu selle, et isik p usub, et p. See, et T usub, et p, p\xc3\xb5hjustab selle, et ta v\xc3\xa4idab, et p. See, et T v\xc3\xa4idab, et p, p\xc3\xb5hjustab kuulmistaju kaudu selle, et S usub, et T v\xc3\xa4idab, et p. S j\xc3\xa4reldab, et T usub, et p, millest ta omakorda j\xc3\xa4reldab, et p on fakt. On olemas pidev kausaalne ahel p-lt S-i uskumisele, et p, ja kui eeldada, et S-i j\xc3\xa4reldused on iga kord \xc3\xb5igustatud, siis v\xc3\xb5ib \xc3\xb6elda, et S teab, et p. _NEWLINE_Siin, nagu ka laava n\xc3\xa4ites, teab S, et p, sellep\xc3\xa4rast, et ta rekonstrueeris \xc3\xb5igesti kausaalse ahela, mis viib p-lt t\xc3\xb5endmaterjalini p kohta, mida S tajub, k\xc3\xa4esoleval juhul selleni, et T v\xc3\xa4idab, et p. S\xc3\xa4\xc3\xa4rane \xc3\xb5ige rekonstruktsioon on j\xc3\xa4reldamisel p\xc3\xb5hineva teadmise tarvilik tungimus. Et seda m\xc3\xb5ista, vaatleme j\xc3\xa4rgmist n\xc3\xa4idet.   Ajakirjanik vaatleb p-d ja teatab sellest oma ajalehele. Aga tr\xc3\xbckkimisel tehti viga, nii ajalehes v\xc3\xa4idetakse p eitust. Ent lugeja ei pane s\xc3\xb5na "ei" t\xc3\xa4hele, ja arvab, et ajaleht v\xc3\xa4idab, et p. Usaldades ajalehte, j\xc3\xa4reldab ta, et p on t\xc3\xb5ene.  Siin on meil pidev kausaalne ahel, mis viib p-lt S-i uskumiseni, et p. Ometi S ei tea, et p.   S arvab, et p p\xc3\xb5hjustas selle, et ajalehele teatati p-st, ja see omakorda p\xc3\xb5hjustas selle, et v\xc3\xa4ide p tr\xc3\xbckiti lehes \xc3\xa4ra. Seega ta rekonstrueerib kausaalse ahela valesti. Selleks aga, et ta teaks, et p, ei tohi tema rekonstruktsioonis vigu olla. Ta ei pea k\xc3\xbcll rekonstrueerima kausaalse ahela k\xc3\xb5iki \xc3\xbcksikasju, kuid ta peab rekonstrueerima k\xc3\xb5ik t\xc3\xa4htsad seosed. Lisan\xc3\xb5ue j\xc3\xa4reldamisel p\xc3\xb5hinevale teadmisele on see, et teadja j\xc3\xa4reldused oleksid \xc3\xb5igustatud: propositsioonid, millele tema uskumus, et p, tugineb, peavad p-d t\xc3\xb5esti v\xc3\xa4ga tugevalt [kinnitus (epistemoloogia)|kinnitama]], olgu siis deduktiivselt v\xc3\xb5i induktiivselt.   Kausaalse ahela rekonstrueerimine lihtsalt \xc3\xa4raarvamise teel ei anna teadmist.\n_START_SECTION_\nClarki anal\xc3\xbc\xc3\xbcs\n_START_PARAGRAPH_\nTeadmise traditsiooniline anal\xc3\xbc\xc3\xbcs esitab teadmisele kolm n\xc3\xb5uet. Esiteks, p peab olema t\xc3\xb5ene. Teiseks, S peab uskuma, et p. Kolmandaks, kui S midagi j\xc3\xa4reldab, siis need j\xc3\xa4reldused peavad olema \xc3\xb5igustatud. Michael Clark esitab teadmisele veel \xc3\xbche n\xc3\xb5ude. Ta n\xc3\xb5uab, et iga uskumus S-i j\xc3\xa4reldamisahelas peab olema t\xc3\xb5ene. Teiste s\xc3\xb5nadega, kui traditsiooniline anal\xc3\xbc\xc3\xbcs n\xc3\xb5uab, et S-i uskumusele, et p, vastaks mingi fakt, siis Clark n\xc3\xb5uab, et igale S-i uskumusele, millele tema uskumus, et p, toetub, vastaks mingi fakt.  _NEWLINE_Clarki anal\xc3\xbc\xc3\xbcs j\xc3\xa4tab v\xc3\xa4lja kausaalsed seosed. Kuid ta saaks oma anal\xc3\xbc\xc3\xbcsi niiviisi \xc3\xbcmber s\xc3\xb5nastada, et ta implitsiitselt nendele p\xc3\xb5hjuslikele seostele osutaks. Kui ta n\xc3\xb5uaks, et teadja uskumuste seas oleksid (asjakohast t\xc3\xbc\xc3\xbcpi) kausaalsed uskumused, siis tema n\xc3\xb5ue, et need uskumused oleksid t\xc3\xb5esed, taanduks n\xc3\xb5udele, et oleksid olemas seda t\xc3\xbc\xc3\xbcpi kausaalsed ahelad, mida mina n\xc3\xb5uan. Clarki anal\xc3\xbc\xc3\xbcsi selline t\xc3\xb5lgendus teeks ta minu omaga peaaegu ekvivalentseks ning v\xc3\xb5imaldaks tal v\xc3\xa4ltida m\xc3\xb5ningaid vastuv\xc3\xa4iteid, mis talle on esitatud.  Kuid ta ei ole oma anal\xc3\xbc\xc3\xbcsi eksplitsiitselt niimoodi s\xc3\xb5nastanud, ja seet\xc3\xb5ttu j\xc3\xa4\xc3\xa4b see selles suhtes puudulikuks.\n_START_SECTION_\nHargnevad ahelad\n_START_PARAGRAPH_\nEnne kui hakkame vaatama raskusi, mis Clarki anal\xc3\xbc\xc3\xbcsi puhul tekivad, tuleb \xc3\xb6elda veel midagi minu enda anal\xc3\xbc\xc3\xbcsi kohta. Seni on minu n\xc3\xa4idetest j\xc3\xa4\xc3\xa4nud mulje, et kui S teab, et p, siis fakt, et p p\xc3\xb5hjustab tema uskumust, et p. Ent see ei peaks ilmselt paika. Oletame, et mul on v\xc3\xb5imalik teada tuleviku fakte. Kui sel juhul n\xc3\xb5uda, et fakt, mida teatakse, p\xc3\xb5hjustaks teadja uskumust, siis meil tuleks tegemist teha "tagurpidi" p\xc3\xb5hjuslikkusega.  Minu anal\xc3\xbc\xc3\xbcsil aga seda raskust ei teki. Anal\xc3\xbc\xc3\xbcs n\xc3\xb5uab, et p ja S-i uskumise vahel oleks kausaalne seos, mitte tingimata seda, et p oleks S-i uskumuse p\xc3\xb5hjus. p ja S-i uskumus, et p, v\xc3\xb5ivad olla kausaalselt seotud viisil, mis annab teadmise juhul, kui p-l ja S-i uskumisel, et p, on \xc3\xbchine p\xc3\xb5hjus.  Seda v\xc3\xb5ib illustreerida nii._NEWLINE_T kavatseb esmasp\xc3\xa4eval linna minna. P\xc3\xbchap\xc3\xa4eval r\xc3\xa4\xc3\xa4gib T S-ile oma kavatsusest. S kuuleb, et T \xc3\xbctleb, et ta l\xc3\xa4heb linna, ja j\xc3\xa4reldab, et T t\xc3\xb5esti kavatseb linna minna.  Ja sellest teeb S j\xc3\xa4relduse, et  T l\xc3\xa4heb esmasp\xc3\xa4eval linna. Oletame n\xc3\xbc\xc3\xbcd, et T teeb oma kavatsuse teoks ja l\xc3\xa4hebki esmasp\xc3\xa4eval linna. Kui \xc3\xbcldse v\xc3\xb5ib \xc3\xb6elda, et meil on tuleviku kohta teadmine, siis siin on tegemist niisuguse teadmise m\xc3\xb5istliku kandidaadiga. Nii et \xc3\xbctleme, et S t\xc3\xb5esti teadis seda propositsiooni. Kuidas minu anal\xc3\xbc\xc3\xbcs saab S-i teadmist seletada? See, et T l\xc3\xa4heb esmasp\xc3\xa4eval linna, ei saa muidugi olla selle p\xc3\xb5hjuseks, et S p\xc3\xbchap\xc3\xa4eval usub, et T esmasp\xc3\xa4eval linna l\xc3\xa4heb. Aga sellel, et T l\xc3\xa4heb linna, ja sellel, et S usub, et T linna l\xc3\xa4heb, on \xc3\xbchine p\xc3\xb5hjus, nimelt see, et T p\xc3\xbchap\xc3\xa4eval kavatseb linna minna.  Selle kavatsuse t\xc3\xb5ttu T l\xc3\xa4ks linna ja S uskus, et T l\xc3\xa4heb linna.    See p\xc3\xb5hjuslik seos S-i uskumuse ja fakti vahel, mida ta usub, v\xc3\xb5imaldab meil \xc3\xb6elda, et S teab, et T l\xc3\xa4heb linna. _NEWLINE_P\xc3\xb5hjuslikul seosel q ja p vahel on oluline roll selles, et S teab, et p. Oletame, et T p\xc3\xbchap\xc3\xa4evane kavatsus linna minna ei p\xc3\xb5hjusta seda, et ta esmasp\xc3\xa4eval linna l\xc3\xa4heb. Oletame, et T \xc3\xbctleb S-ile, et l\xc3\xa4heb linna, aga p\xc3\xa4rast m\xc3\xb5tleb \xc3\xbcmber. Aga esmasp\xc3\xa4eval sunnitakse ta relva \xc3\xa4hvardusel linna minema. Selles n\xc3\xa4ites leiavad aset nii q kui ka p, kuid nende vahel puudub p\xc3\xb5hjuslik seos. Kui muud asjaolud on samad mis eelmises n\xc3\xa4ites, siis ei saa \xc3\xb6elda, et S teab, et p. Oleks v\xc3\xa4\xc3\xa4r \xc3\xb6elda, et T l\xc3\xa4heb esmasp\xc3\xa4eval linna.  _NEWLINE_Sirge kausaalse ahela korral r\xc3\xa4\xc3\xa4gime teadmise esimest t\xc3\xbc\xc3\xbcpi (Pattern 1) juhtudest , hargneva ahela korral teist t\xc3\xbc\xc3\xbcpi (Pattern 2) juhtudest. Viimased ei piirdu teadmisega tuleviku kohta. Ma tean, et eelmisel \xc3\xb5htul tuli minu korstnast suitsu. Ma tean seda sellep\xc3\xa4rast, et m\xc3\xa4letan, et tajusin eelmisel \xc3\xb5htul oma kaminas tuld, ning ma j\xc3\xa4reldan, et tuli p\xc3\xb5hjustas selle, et korstnast tuli suitsu. Siin on tegemist teist t\xc3\xbc\xc3\xbcpi teadmise juhuga. See, et korstnast suitsu tuli, ei osalenud minu uskumuse p\xc3\xb5hjustamises. Ent fakt, et kaminas oli tuli, oli p\xc3\xb5hjuseks nii minu uskumusele, et korstnast tuli suitsu, kui ka faktile, et korstnast tuli suitsu. Kui me seda juhtumit pisut t\xc3\xa4iendame, siis me v\xc3\xb5ime siin r\xc3\xa4\xc3\xa4kida nii esimest kui ka teist t\xc3\xbc\xc3\xbcpi teadmisest. Oletame, et s\xc3\xb5ber \xc3\xbctles mulle t\xc3\xa4na, et tema tajus, et eelmisel \xc3\xb5htul, tuli minu korstnast suitsu, ja ma toetan, selle, et ma seda fakti j\xc3\xa4tkuvalt usun, tema tunnistusele. Siis oli see fakt p\xc3\xb5hjuseks sellele, et ma seda parajasti uskusin, aga ka \xc3\xbche teise, minu uskumust p\xc3\xb5hjustanud fakti tagaj\xc3\xa4rg.  \xc3\x9cldjuhul v\xc3\xb5ib antud fakti ja selle vahel, et antud isik seda fakti usub, olla mitmesugust t\xc3\xbc\xc3\xbcpi p\xc3\xb5hjuslikke seoseid.'