b'\n_START_ARTICLE_\nSuur jutustus\n_START_PARAGRAPH_\nSuur jutustus (grand r\xc3\xa9cit) ehk metanarratiiv (m\xc3\xa9tar\xc3\xa9cit) on keskne m\xc3\xb5iste Jean-Fran\xc3\xa7ois Lyotardi \xc3\xbchiskonnateoorias ja teadusfilosoofias._NEWLINE_Jutustus on maailma m\xc3\xb5istmise ja teadmiste edasiandmise peamine vahend. Jutustus teeb v\xc3\xb5imalikuks inimeste vahelise kommunikatsiooni, jutustuste jagamisel p\xc3\xb5hineb kultuur ja traditsioon. \xc3\x9chtlasi annab jutustus t\xc3\xa4henduse isiklikule kogemusele ja loob indiviidi v\xc3\xb5i r\xc3\xbchma identiteedi. Suur jutustus on Lyotard\xe2\x80\x99i j\xc3\xa4rgi ideede ja uskumuste s\xc3\xbcsteem, mis kehtestab \xc3\xbcksikisikust v\xc3\xb5i kogukonnast s\xc3\xb5ltumatu t\xc3\xb5e ja \xc3\xb5igluse kujutelma. Suure jutustuse p\xc3\xb5hjal hakatakse hindama k\xc3\xb5iki t\xc3\xb5desid ja teadmisi, \xc3\xbcle\xc3\xbcldist \xc3\xb5iglust, eetilisi ja esteetilisi otsustusi._NEWLINE_Lyotard\xe2\x80\x99i arvates on teadus algselt jutustuste suhtes vaenulik, sest jutustava teadmise legitiimsus ei p\xc3\xb5hine v\xc3\xa4lisel kriteeriumil, mille j\xc3\xa4rgi objektid peavad olema rekursiivselt leitavad (accessibles r\xc3\xa9cursivement) ja v\xc3\xa4ited peavad olema s\xc3\xb5nastatud  ekspertide keeles. Ometi ei saa ka teaduslik teadmine legitiimseks ilma jutustava teadmise abita. "Teaduslik teadmine ei saaks teada ega teatavaks teha, et ta on t\xc3\xb5eline teadmine, kui ta ei toetuks \xc3\xbchele teisele teadmisele \xe2\x80\x93 jutustusele, mis on tema jaoks k\xc3\xbcll mitteteadmine, aga mille puudumise korral ta oleks sunnitud eeldama iseennast, s.t ta satuks suletud ringi, eelarvamusse, mille ta ju ise hukka m\xc3\xb5istis." Sellep\xc3\xa4rast p\xc3\xb6\xc3\xb6rdubki teadus enda legitimiseerimiseks suurte jutustuste poole, nagu n\xc3\xa4iteks spekulatiivne dialektika, t\xc3\xa4henduse hermeneutika, subjekti emantsipatsioon, majanduse areng jne._NEWLINE_Postmodernsusele on Lyotard\xe2\x80\x99i arvates omane umbusk suurte jutustuste suhtes (incr\xc3\xa9dulit\xc3\xa9 \xc3\xa0 l\xe2\x80\x99\xc3\xa9gard des m\xc3\xa9tar\xc3\xa9cits). See umbusk on teaduse arenguga otseselt seotud ja tekitab metaf\xc3\xbc\xc3\xbcsilise filosoofia kriisi. T\xc3\xa4nap\xc3\xa4eva teadus ei saa enam toetuda idealistlikule veendumusele, et teadmine on h\xc3\xbcve iseeneses, ega valgustuslikule usule, et teadmine vabastab inimkonna. Sellep\xc3\xa4rast on teaduse legitimeerimise uueks printsiibiks performatiivsus, olemasoleva majanduss\xc3\xbcsteemi efektiivsuse t\xc3\xb5stmine. "Praegu ja ka edaspidi toodetakse teadmist m\xc3\xbc\xc3\xbcgiks, ja teadmist tarbitakse uue toodangu kaudu, mis talle v\xc3\xa4\xc3\xa4rtuse annab: m\xc3\xb5lemal juhul vahetuse jaoks. Teadmine pole enam iseenese eesm\xc3\xa4rk, tema "tarbimisv\xc3\xa4\xc3\xa4rtus" kaob \xc3\xa4ra."_NEWLINE_Lyotard peab performatiivsust postmodernse \xc3\xbchiskonna suurimaks ohuks, sest k\xc3\xb5ike peab n\xc3\xbc\xc3\xbcd hindama efektiivsuse kaudu. Kultuuritooteid hinnatakse l\xc3\xa4bim\xc3\xbc\xc3\xbcgi j\xc3\xa4rgi, inimesi nende funktsioneerimise t\xc3\xb5hususe j\xc3\xa4rgi. \xc3\x9cks v\xc3\xb5imalus performatiivsusele vastu seista on p\xc3\xb6\xc3\xb6rdumine v\xc3\xa4ikeste jutustuste poole (petits r\xc3\xa9cits), mis annavad osalise ja piiratud teadmise, s\xc3\xa4ilitades tundlikkuse ainulisuste suhtes. See on aga raske \xc3\xbclesanne, sest kultuuriline kapitalism on ka ainulisused m\xc3\xbc\xc3\xbcgik\xc3\xb5lblikuks muutnud. Umbusk suurte jutustuste suhtes ei pruugi seega enam olla piisav tingimus, et performatiivsusest v\xc3\xa4ljap\xc3\xa4\xc3\xa4su leida.'