b'\n_START_ARTICLE_\nHugo Liepmann\n_START_SECTION_\nElulugu\n_START_PARAGRAPH_\nHugo Karl Liepmann s\xc3\xbcndis Berliinis juudi perekonnas. G\xc3\xbcmnaasiumis olid tema peamisteks huvideks vanaaja keeled ning filosoofia. 1880. aasta alguses \xc3\xb5ppis ta Berliinis, Leipzigis ja Freiburgis filosoofiat ning loodusteadusi (eelk\xc3\xb5ige keemiat). 1885/86. aastal teenis Liepmann Saksa s\xc3\xb5jav\xc3\xa4es hobusevalvurina (Gardedragoner). Temast sai kiindunud hobusearmastaja ning samuti meeldisid talle jooksmine, ujumine ning jalgrattaga s\xc3\xb5itmine. Suures Herzbergi haiglas, kus ta hiljem t\xc3\xb6\xc3\xb6tas, s\xc3\xb5itis ta tavaliselt \xc3\xbchest majast teise just hobusega. Samuti oli Liepmann entusiastlik malem\xc3\xa4ngija._NEWLINE_1885. aastal kaitses ta doktorikraadi Leukippose ja Demokritose aatomimehhanismidest. Tema lemmikfilosoofid olid Kant ja Schopenhauer, kellest ta on kirjutanud ka biograafilise artikli  Samuti austas ta v\xc3\xa4ga Nietzschet, aga pigem poeedi kui filosoofina._NEWLINE_Kuid filosoofia ei rahuldanud Liepmanni kriitilist meelt. Ta l\xc3\xa4ks Berliini meditsiini \xc3\xb5ppima ning sai arstiteaduste doktorikraadi 1895. aastal. Samal aastal asus ta Carl Wernicke assistendiks Breslaus, kuhu ta j\xc3\xa4i kuni 1899. aastani. Seej\xc3\xa4rel suundus Lipemann tagasi Berliini, kus asus esmalt assistendi ning hiljem juba konsultandina Dalldorfi ps\xc3\xbchhiaatriakliinikusse (t\xc3\xa4nap\xc3\xa4eval "Karl Bonhoeffer Heilst\xc3\xa4tten, Berlin Lichtenau"). 1915. aastast sai temast Herzberge (t\xc3\xa4nap\xc3\xa4eval " Berlin Lichtenberg") ps\xc3\xbchhiaatriahaigla direktor._NEWLINE_1901. aastal asus Liepmann eradotsendina (Privatdozent) t\xc3\xb6\xc3\xb6le ka Berliini \xc3\xbclikoolis. Seej\xc3\xa4rel 1905. aastal sai temast Titularprofessor (st professor tiitli kohaselt, aga mitte akadeemiliste n\xc3\xb5uete kohaselt), aastal 1919 Honorarprofessor (ametinimetus, mis oli talle antud eriliste teaduslike saavutuste eest) ning geheimer Medizinalrat (salajane meditsiinin\xc3\xb5unik, mis oli j\xc3\xa4rjekordseks tiitliks ilma otsese funktsioonita). Samas ei antud Liepmannile \xc3\xbchtegi akadeemilise koha v\xc3\xa4\xc3\xa4rilist tiitlit. Nimelt Berliini \xc3\xbclikooli liikmed ja juhtkond kinnitasid, et kohe, kui Liepmann \xc3\xbctleks lahti judaismist, oleks tal ka v\xc3\xa4\xc3\xa4riline koht nende hulgas kindlustatud. Ja kuigi filosoofilistest t\xc3\xb5ekspidamistest tulenevalt ei p\xc3\xbchendanud ega sidunud Liepmann end \xc3\xbchegi religiooniga, keeldus ta siiski Berliini \xc3\xbclikooli v\xc3\xa4\xc3\xa4rikate liikmete pakkumisest._NEWLINE_Juba noorp\xc3\xb5lvest peale esines Liepmannil periooditi rusutust ning tihti kahtles ka iseendas. Ja kuigi ta oli suurep\xc3\xa4rane ning populaarne lektor, oli tal lavahirm ning kartus selle ees, et ta loengud osutuvad auditooriumi jaoks igavateks ja t\xc3\xbc\xc3\xbctuteks. Liepmannil olid ka k\xc3\xb5rged eetilised standardid ning sotsiaalne vastutustunne. N\xc3\xa4iteks andis Liepmannide pere \xc3\xbche oma majadest Berliinis Pankowis juudi laste harimiseks ning esimese maailmas\xc3\xb5ja ajal muutsid oma teise maja Berliinis tervishoiuasutuseks._NEWLINE_1920. aastal l\xc3\xb5petas Liepmann t\xc3\xb6\xc3\xb6tamise Herzberges progresseeruva Parkinsoni t\xc3\xb5ve t\xc3\xb5ttu, kuid j\xc3\xa4i endiselt aktiivseks keskuses, mis oli loodud ajukahjustuse saanud s\xc3\xb5durite jaoks. Samuti j\xc3\xa4tkas Liepmann teadust\xc3\xb6\xc3\xb6d. Viis aastat hiljem tegi ta koos abikaasaga viimase reisi Sitsiiliasse. Ta osales seal \xc3\xb5hingu Berlin Society for Psychiatry and Nervous Diseases konverentsil, mille president oli ta olnud aastatel 1912\xe2\x80\x931916. Kuigi keegi teine peale tema enda ei m\xc3\xa4rganud tema vaimsete v\xc3\xb5imete langust, ei tahtnud ta edasist progresseeruvat allak\xc3\xa4iku kogeda ning sooritas seet\xc3\xb5ttu 1925. aastal enesetapu.\n_START_SECTION_\nLiepmann klinitsistina\n_START_PARAGRAPH_\nLiepmann ei teinud kunagi surmaj\xc3\xa4rgseid lahkamisuuringuid, vaid seda tegi tema eest s\xc3\xb5ber Oscar Vogt._NEWLINE_Liepmann ei kirjutanud uuritavate patsientide juhtumeid \xc3\xbcksikasjalikult \xc3\xbcles, vaid esitas neid s\xc3\xbcstemaatiliste grupiuurimustena, proovides leida nende juhtumite \xc3\xbchisosa ning nii kindlaks m\xc3\xa4\xc3\xa4rata kahjustuste iseloomu.\n_START_SECTION_\nFunktsioonide lokalisatsioon\n_START_PARAGRAPH_\nPs\xc3\xbc\xc3\xbchiliste funktsioonide lokalisatsiooni debatis oli Liepmann nende poolel, kes uskusid ps\xc3\xbc\xc3\xbchiliste protsesside lokaliseerumist. Ta pidas ennast Wernicke \xc3\xb5pilaseks ja j\xc3\xa4reltulijaks , kuid tema teoreetilised seisukohad olid \xc3\xb5petaja poolt loodud alusp\xc3\xb5him\xc3\xb5tetest s\xc3\xbcgavat\xc3\xa4henduslikumad ja ulatuslikumad.\n_START_SECTION_\nPs\xc3\xbchholoogiline anal\xc3\xbc\xc3\xbcs kui lokalisatsiooni eeltingimus\n_START_PARAGRAPH_\nLiepmann leidis, et igasugune ps\xc3\xbc\xc3\xbchilise funktsiooni lokaliseerumine peab p\xc3\xb5hinema vaadeldava k\xc3\xa4itumise ps\xc3\xbchholoogilisel anal\xc3\xbc\xc3\xbcsil. Ta seadis kahtluse alla mitte ainult ps\xc3\xbchholoogilise, vaid ka anatoomilise poole vaimse elu ja lokaliseeritud ajufunktsioonide vaheliste assotsiatsioonide osas. Nimelt laitis ta oletust, et kindel ps\xc3\xbc\xc3\xbchiline funktsioon on seotud kindla ajupiirkonnaga.\n_START_SECTION_\nApraksia\n_START_PARAGRAPH_\nLiepmanni kestev reputatsioon ja m\xc3\xb5ju p\xc3\xb5hinevad tema t\xc3\xb6\xc3\xb6l apraksia uurimisest. Samuti pidas Liepmann ise seda oma teadussaavutuste keskmeks._NEWLINE_Apraksia m\xc3\xb5istet ja selle kontseptsiooni seletas esimest korda lingvist Heymann Steinthal (kes nagu ka Liepmann oli era-lektor Berliini \xc3\xbclikoolis, kuid kes kunagi ei saanud sinna alaliseks t\xc3\xb6\xc3\xb6tajaks oma juudi p\xc3\xa4ritolu t\xc3\xb5ttu). Oma teoses "Synopsis of Linguistics" kirjeldas Steinthal \xc3\xbcht afaatikut, kes esmalt haaras pliiatsi, kuid hoidis seda kirjutamisel valepidi k\xc3\xa4es ning kes nuga ja kahvlit k\xc3\xa4es hoides ei osanud nendega midagi peale hakata. Steinthal j\xc3\xa4reldas, et sellise patsiendi puhul pole mitte h\xc3\xa4iritud liigutus ise, vaid seotus mehhanismi ja eesm\xc3\xa4rgip\xc3\xa4rase liigutuse vahel._NEWLINE_Liepmann ise Steinthali ei tsiteerinud, kuid mainis Kussmauli, Picki ja Flechsigi, kes defineerisid apraksiat kui "v\xc3\xb5imetust teha kindlaks objekte" , "teadmise kadu sellest, kuidas objekte kasutada" v\xc3\xb5i "patsiendi v\xc3\xb5imetust \xc3\xa4ra tunda n\xc3\xa4idatava v\xc3\xb5i palpeeritava objekti kasutamist" ._NEWLINE_Liepmanni esimeseks uurimuseks apraksiast oli \xc3\xbcksikjuhtum: patsiendiks "imperaatorlik n\xc3\xb5ustaja", kes vaevles s\xc3\xbc\xc3\xbcfilise k\xc3\xa4es. Ta toodi Dallendorfi haiglasse diagnoosiga "segat\xc3\xbc\xc3\xbcpi afaasia koos ajurabandusest tingitud dementsusega". Liepmann kirjeldas, et muuhulgas ei suutnud patsient esitada kindlaid k\xc3\xa4eliigutusi, kasutada objekte ning tundus seet\xc3\xb5ttu esmapilgul olevat kui kortikaalselt kurt ning v\xc3\xb5imalik, et ka kortikaalselt pime. Hiljem selgus, et kumbagi viimast aga antud patsiendil ei esinenud. Nimelt tegi Liepmann katse, milles hoidis patsiendi paremat k\xc3\xa4tt samal ajal kinni, kui palus tal vasakuga teatud \xc3\xbclesandeid t\xc3\xa4ita. Ilmnes, et patsient oli kogu laual olevast kaartide valikust suuteline oma vasaku k\xc3\xa4ega palve peale kohe haarama selle \xc3\xb5ige kaardi. Samas parema k\xc3\xa4ega polnud ta suuteline seda tegema. Sellega oli kindlaks tehtud, et patsient polnud ei kurt ega pime._NEWLINE_Edasised uuringud kinnitasid, et patsient \xc3\xbcldiselt teadis, mida ta peaks tegema, kuid ei suutnud kontrollida parema k\xc3\xa4e puhul selle motoorseid akte. Samuti pani Liepmann t\xc3\xa4hele, et kuigi parema k\xc3\xa4ega sooritatavad tegevused olid ebakorrektsed, oli liigutuskiirus normaalne ning et m\xc3\xb5ndasid liigutusi, mida patsient ei suutnud palve peale esitada, ilmnesid spontaanselt m\xc3\xb5nes teises situatsioonis. Sellest tulenevalt j\xc3\xa4reldas Liepmann, et kadunud ei ole liigutusm\xc3\xa4lu. Inimene v\xc3\xb5ib \xc3\xa4ra tunda objekti; v\xc3\xb5ib teada, kuidas seda kasutada; suudab vabalt liigutada, kuid siiski ilmneb v\xc3\xb5imetus teatud olukordades objekti \xc3\xb5igesti kasutada._NEWLINE_Kahe aasta m\xc3\xb6\xc3\xb6dudes "imperaatorlik n\xc3\xb5ustaja" suri ning lahkamine kinnitas Liepmanni h\xc3\xbcpoteese. Nimelt selgus, et 2/3 patsiendi m\xc3\xb5hnkehast oli t\xc3\xa4ielikult h\xc3\xa4vinenud ning vasakus frontaal- ja parietaalsagaras olevad aju valgeaine ts\xc3\xbcstid segasid allesj\xc3\xa4\xc3\xa4nud \xc3\xbchendusteid vasaku ajupoolkera ning teiste kortikaalsete piirkondade vahel.'