b'\n_START_ARTICLE_\nSoome Rahvusooper\n_START_SECTION_\nRahvusooperi s\xc3\xbcnd\n_START_PARAGRAPH_\nSoome ooperi ajalugu on tihedalt seotud Soome Rahvusooperiga, mis sai alguse 1870. aastal, kui Helsingi Arkadia teatris esitas Suomalainen Seura ooperitrupp esimest korda ooperit soome keeles. Selleks oli Giuseppe Verdi "Trubaduur" ("Il trovatore"). 1872. aastal asutas Kaarlo Bergbom professionaalse rahvusteatri Suomalainen Teatteri, mille koosseisu lisati aasta hiljem lauluosakond Suomalainen Ooppera. Nad esitasid 21. novembril 1873. aastal Viiburis Donizetti ooperi "Lucia di Lammermoor". Seda p\xc3\xa4eva loetakse Soome Rahvusooperi s\xc3\xbcnnip\xc3\xa4evaks. Huvi ooperi vastu oli Soomes v\xc3\xa4ga tagasihoidlik, mist\xc3\xb5ttu l\xc3\xb5petas Suomalainen Ooppera 1879. aastal tegevuse. Selleks ajaks oli esitatud 24 ooperilavastuse 450 etendust, millest populaarseimaks oli Gounod\' "Faust", mida esitati 55 korda.\n_START_SECTION_\nEsimesed Soome algup\xc3\xa4rased ooperid\n_START_PARAGRAPH_\n1891. aastal kuulutas Suomalaisen Kirjallisuuden Seura v\xc3\xa4lja v\xc3\xb5istluse soome oma ooperi saamiseks, kuid \xc3\xbchtegi t\xc3\xb6\xc3\xb6d ei laekunud. 1896. aastal korraldati uus v\xc3\xb5istlus. Osales vaid Oskari Merikanto, kelle oopus \xe2\x80\x9eP\xc3\xb5hjaneiu\xe2\x80\x9d ("Pohjan neiti") sai v\xc3\xb5itja auhinna. See l\xc3\xbc\xc3\xbcriline ooper oligi esimene soomekeelne rahvuslik ooper ja kanti ette alles 1908. aastal Viiburi laulupeol. 1896. aastal katsetas ooperi komponeerimist ka Soome ajaloo suurimaid heliloojaid Jean Sibelius, kirjutades rootsikeelsele tekstile lavateose \xe2\x80\x9eNeiu tornis\xe2\x80\x9d ("Jungfrun i tornet"). Oopus ei \xc3\xa4ratanud aga mingit t\xc3\xa4helepanu.\n_START_SECTION_\nSuomalainen ooppera alustas uuesti tegevust\n_START_PARAGRAPH_\nEdvard Fazer, Oskar Merikanto ja Aino Ackt\xc3\xa9 asutasid 1911. aastal alaliselt tegutseva ooperitrupi, mis sai nimeks Kotimainen Ooppera (Inhemska operan). Trupi esimene etendus toimus 2. oktoobril 1911. aastal Vene s\xc3\xb5jav\xc3\xa4ele kuulunud Aleksandri teatris. Rootsi keeles esitati Ruggiero Leoncavallo \xe2\x80\x9ePajatsid\xe2\x80\x9d ("I Pagliacci") ja soome keeles Jules Massenet \xe2\x80\x9eNavarralainen\xe2\x80\x9d ("La navarraise"). Ooperitrupi Kotimainen Ooppera dirigendiks oli kuni 1922. aastani Oskari Merikanto. Teater muudeti 1914. aastal osa\xc3\xbchinguks, mis v\xc3\xb5ttis kasutusele juba tuntud nime Suomalainen Ooppera. Trupp sai kuni 1993. aastani esinemiskohaks p\xc3\xa4rast Soome iseseisvumist riigi valdusse j\xc3\xa4\xc3\xa4nud Aleksandri teatrimaja, kus oli publikule 669 kohta. Esimene Soome ooperimaja avati 19. jaanuaril 1919. aastal Verdi ooperi "Aida" etendusega. Riik teatrit ei finantseerinud. Seda toetas maiustuste- ja pagarifirma O/Y Fazer, mis m\xc3\xa4\xc3\xa4ras ka teatri juhtkonna ja suures osas repertuaari. Trupp k\xc3\xa4is oopereid etendamas ka Turus, pani aluse Savonlinna ooperipidustuste traditsioonile ning andis Helsingis vaba\xc3\xb5huetendusi ja kontserte.\n_START_SECTION_\nMajandusraskused\n_START_PARAGRAPH_\n1920. aastate alguse majandusraskused j\xc3\xa4tsid ooperietendused publikuta, kuid operette k\xc3\xa4is publik innukalt kuulamas. 1925. aastal l\xc3\xb5petas Suomalainen Ooppera majandusraskuste t\xc3\xb5ttu juba teist korda tegevuse, kuid siis ulatas abistava k\xc3\xa4e riik. 1926. aastal k\xc3\xa4ivitus Soomes rahaloterii, mille tulust kasutati osa ooperi hinges hoidmiseks. See taastas ooperiteatri Suomalainen Ooppera tegevuse ja \xc3\xbcle\xc3\xbcldse Soome ooperielu. Trupp esitas p\xc3\xb5hiliselt saksa romantilist lavamuusikat Carl Maria von Weberi ja Richard Wagneri loomingust, mis t\xc3\xb5i publiku teatrisse. Suomalainen Ooppera l\xc3\xb5i 1920. aastatel ligi 70 uuslavastust ja oli esmaettekandjaks sellistele rahvuslikele ooperitele nagu Ilmari Krohni "Tuhotulva" (1928), Emil Kauppi "P\xc3\xa4iv\xc3\xa4kummun pidot" (1925) ja "Nummisuutarit" (1930), V\xc3\xa4in\xc3\xb6 Raitio "Jeftan tyt\xc3\xa4r" (1931), "Prinsessa Cecilia" (1936), "Kaksi kuningatarta" (1944) jt. Kuid publik suhtus nendesse teostesse v\xc3\xa4ga k\xc3\xbclmalt. Publiku soosingu teenisid vaid Aarre Merikanto ja Leevi Madetoja teosed. Merikanto euroopalikus modernistlikus stiilis kirjutatud "Juha" (1922) v\xc3\xb5itis Soome publiku s\xc3\xbcdame aga alles 1963. aasta lavastusega. Madetoja "Pohjalaisia" (1924) kujunes soomlaste \xc3\xbcheks armastatumaks oma ooperiks. Seda nimetati \xc3\xbcle poole sajandi soomlaste rahvusooperiks. Alles 1975. aastal l\xc3\xa4ks see auv\xc3\xa4\xc3\xa4rne tiitel \xc3\xbcle Joonas Kokkoneni ooperile "Viimeiset kiusaukset".\n_START_SECTION_\nOoper v\xc3\xb5itleb operetiga\n_START_PARAGRAPH_\nOperett ilmus ooperiteatri Suomalainen Ooppera m\xc3\xa4ngukavva 1921. aastal, mil esitati Johann Straussi "Die Fledermaus" (\xe2\x80\x9eNahkhiir\xe2\x80\x9d). Publik oli vaimustuses, kuid kriitikud m\xc3\xb5istsid trupi repertuaarivaliku hukka. Vaatamata kriitikute vastuseisule, esitas trupp \xc3\xbcksteise j\xc3\xa4rel suurema osa maailma operetiloomingu tippteostest. 1930. aastad olid aga opereti kuldaastad. Igal aastal v\xc3\xb5ttis trupp m\xc3\xa4ngukavva v\xc3\xa4hemalt kaks uuslavastust. Kuid paralleelselt operetiga kujunesid 1930. aastatel trupi m\xc3\xa4ngukavas populaarseks vene ooperimuusika tippteosed, nagu T\xc5\xa1aikovski "Jevgeni Onegin" ja \xe2\x80\x9ePadaemand\xe2\x80\x9d (vene "Pikovaja dama"), Mussorgski "Boris Godunov" ning Rubinsteini "Deemon". K\xc3\xb5ige rohkem oli itaalia ooperi k\xc3\xb5rval esindatud prantsuse heliloojate looming ("Le postillon de Lonjeumeau", "Faust", "Carmen", "Tha\xc3\xafs", "Les contes d\xe2\x80\x99Hoffmann", "Les huguenots", "Lakm\xc3\xa9", "Manon").\n_START_SECTION_\nS\xc3\xb5jaj\xc3\xa4rgsed aastad\n_START_PARAGRAPH_\nTalves\xc3\xb5jast alates, 1939. aastal sai Aleksandri teatrimaja Helsingi pommitamiste k\xc3\xa4igus vigastada, kuid taastati kiiresti. Teise maailmas\xc3\xb5ja aastatel j\xc3\xa4tkas Suomalainen Ooppera trupp tegevust, kuid keskendus m\xc3\xa4ngukavas p\xc3\xb5hiliselt operettidele ja esitas \xc3\xbcksikuid maailma ooperiliteratuuri tippteoseid nagu "Il barbiere di Siviglia", "Cos\xc3\xac fan tutte", Gianni Schicchi, "La traviata", "Tosca" ja "I pagliacci". S\xc3\xb5ja l\xc3\xb5ppedes algas soome rahvuslike ooperite komponeerimise kuldne ajaj\xc3\xa4rk. Rahvuslikest heliloojatest t\xc3\xb5usis esile P\xc3\xb5hjamaade veristliku stiili esindajaks peetud Tauno Pylkk\xc3\xa4nen, kelle "Mare ja h\xc3\xa4nen poikansa" (1945), "Simo Hurtta" (1948), "Opri ja Oleksi" (1958) ja eriti "Tuntematon sotilas" (1967) v\xc3\xa4ljendasid s\xc3\xbcgavaid rahvuslikke tundeid ning meelitasid publiku Aleksandri teatrisse. 1950. aastal v\xc3\xb5itis Pylkkanen ooperikonkursil\xc2\xa0"Prix Italia" raadio-ooperiga "Sudenmorsian" III auhinna.\n_START_SECTION_\nSoome Rahvusooperi nimi\n_START_PARAGRAPH_\n1956. aastal muudeti Suomalainen Ooppera finantseerimise struktuuri. Asutati Suomen Kansallisooppera fond ning Aleksandri teatri nimeks sai Suomen Kansallisooppera. Algusest peale pandi suurt r\xc3\xb5hku soome algup\xc3\xa4raste ooperite esitamisele ja uute oopuste s\xc3\xbcnni genereerimisele. Kerkis esile terve koolkond rahvuslikke komponiste, nagu Ahti Sonninen (1914\xe2\x80\x9384), Aaron Justinus Tenkanen (1880\xe2\x80\x931963) ja Tauno Marttinen (1912\xe2\x80\x932008). Kolme peale on nad komponeerinud kokku 20 ooperit, millest viit pole esitatud. Suuremat t\xc3\xa4helepanu \xc3\xa4ratasid Marttineni "Tulitikkuja lainaamassa" (1966) ja "Poltettu oranssi" (1975).\n_START_SECTION_\nSoome rahvusliku ooperiloomingu esitaja\n_START_PARAGRAPH_\nJ\xc3\xa4rgmise komponistide p\xc3\xb5lvkonna nimekamad tegijad olid Eeva-Liisa Manner (1921\xe2\x80\x9395) ja eriti Aulis Sallinen, kes oli Soome 20. sajandi viimase veerandi \xc3\xbcks populaarsemaid ja edukamaid ooperiheliloojaid. Tema "Ratsumies" (1974), "Punainen viiva" (1979), "Kuningas l\xc3\xa4htee Ranskaan" (1984), "Kullervo" (1993), "Palatsi" (1995) ja "Kuningas Lear" (2000) kujutavad omaette peat\xc3\xbckki soome rahvusliku ooperi arengus. Einojuhani Rautavaara esindab soome uusklassitsistlikku stiili. Tema "Apollo" ja "Marsys" (1970) on omamoodi ooper-muusikalid, "Thomas" (1985) kuulub Kalevala temaatikasse, "Vincent" (1990) k\xc3\xa4sitleb inimhinge s\xc3\xbcgavaid probleeme, kammerooper "Auringon talo" (1990) p\xc3\xbchendub vene emigrantide eluolule Soomes, "Tieat\xc3\xa4jien lahja" (1996) on kammerlik teleooper, "Aleksis Kivi" (1997) on p\xc3\xbchendatud nimekale Soome kirjanikule ja "Rasputin" (2003) k\xc3\xa4sitleb vene usumehe, m\xc3\xbcstifikaatori ja viimase tsaarinna soosiku elu. Paavo Heininen on omamoodi n\xc3\xa4htus soome ooperielus. Tema "Silkkirumpu" (1984) on \xe2\x80\x9ckontsert lauljatele, muusikutele, liikumisele, s\xc3\xb5nadele ja n\xc3\xa4gemustele\xe2\x80\x9d. Heinineni "Veitsi" k\xc3\xa4sitleb \xc3\xbche poeedi eluk\xc3\xa4iku. See teos v\xc3\xb5itis 1989. aastal Savonlinna ooperifestivali repertuaari t\xc3\xa4iendamiseks korraldatud v\xc3\xb5istluse, kuid j\xc3\xa4ttis publiku k\xc3\xbclmaks, kukkudes l\xc3\xa4bi ja p\xc3\xb5hjustades festivali korraldajatele suuri rahalisi raskusi._NEWLINE_20. sajandi l\xc3\xb5puk\xc3\xbcmnendite ja 21. sajandi alguse rahvuslikust ooperiloomingust on Soome Rahvusooperi esituses publiku ette j\xc3\xb5udnud Jukka Linkola "Elina" (1992), "Lieran poika" (1993) ja "T\xc3\xa4yttyneiden toiveden maa" (1998). T\xc3\xa4helepanu p\xc3\xa4lvinud oopereid on komponeerinud ka Kalevi Aho, kelle "Hy\xc3\xb6nteisel\xc3\xa4m\xc3\xa4\xc3\xa4" (1996) esitati Soome Rahvusooperis ja "Salaisuuksien kirja" (2000) Savonlinnas. Atso Almila on komponeerinud ooperid "Isontaloon Antti" (2000), "Pohjanmaan kautta" (2002) jt, Kimmo Hakola "Sinapinsiemen" (2001). Ari Hynynen\xc2\xa0on loonud mitmeid lasteoopereid, nagu "Hamelnin pillipiipari" (1982) ja "Hiiritarina" (1985), nagu ka Tuulikki Kankanp\xc3\xa4\xc3\xa4 "Noita Poa" (1981) ja "Prinsessa Ruusunen" (1991). Rahvusooperis esitati ka\xc2\xa0Kari Tikka "Frieda" (1995) ja Tapio Tuomela "Korvan tarina" (1993) ning "\xc3\x84idit ja tytt\xc3\xa4ret" (1999).\n_START_SECTION_\nRahvusooperist maailma ooperilavadele\n_START_PARAGRAPH_\nMitmed soome lauljad, kes alustasid karj\xc3\xa4\xc3\xa4ri rahvusooperis, on endale rahvusvahelist nime teinud. Esimene oli metsosopran Aino Ackt\xc3\xa9,\xc2\xa0kes oli aastail 1897\xe2\x80\x931903 Pariisi Grand Op\xc3\xa9ra primadonna ja aastail 1903\xe2\x80\x931905 Metropolitan Opera solist. Kahe maailmas\xc3\xb5ja vahelisel perioodil tegid Euroopa teatrites karj\xc3\xa4\xc3\xa4ri sopranid Aune Antti, Lea Piltti ja Aulikki Rautavaara. P\xc3\xa4rast Teist maailmas\xc3\xb5da on end rahvusvaheliselt tuntuks laulnud baritonid Tom Krause ja Jorma Hynninen, bassid Martti Talvela, Matti Salminen ja Jaakko Ryh\xc3\xa4nen ning sopranid Karita Mattila ja Soile Isokoski. Noorema p\xc3\xb5lvkonna lauljatest on rahvusvahelistel teatrilavadel l\xc3\xa4bi l\xc3\xb6\xc3\xb6nud Laura Nyk\xc3\xa4nen, Taru Valjakka, Tommi Hakala, Petri Lindroos, Tuomas Pursio jt. Operetiprimadonna Tamara Lund on esinenud Viini  teatris Theater an der Wien, Z\xc3\xbcrichis ja Amsterdamis.\n_START_SECTION_\nUus maja\n_START_PARAGRAPH_\nUut ooperimaja hakati projekteerima juba 1970. aastatel, kuid ehitust\xc3\xb6id alustati alles 1987. aastal. Kuue aasta p\xc3\xa4rast oli soomlaste ooperitempel valmis ja see l\xc3\xa4ks maksma 780 miljonit marka. Soome Rahvusooperi uus maja avati 30. novembril 1993. aastal selleks puhuks Aulis Sallinenilt tellitud ooperiga "Kullervo", mis oli olnud esiettekandel Los Angeleses. Uue maja originaallavastus oli rootsikeelne Erik Bergmanin \xe2\x80\x9eLaulev puu\xe2\x80\x9d ("Det sjungande tr\xc3\xa4det", 1995)._NEWLINE_Teatri suures saalis on 1365 kohta. V\xc3\xa4ikese saali (nimega Aulis Almi) istekohtade arv varieerub olenevalt orkestri suurusest (200\xe2\x80\x93500 publikukohta). Pikka aega oli tegemist P\xc3\xb5hjamaade moodsaima teatrimajaga, milles oli v\xc3\xb5imalik saalide akustikat vastavalt vajadusele muuta._NEWLINE_Soome Rahvusooperi fondi nimi muudeti 1. detsembril 2015. aastal. Sellest l\xc3\xa4htuvalt kandus Suomen Kansallisooppera ja -baletti seura nimi \xc3\xbcle ka rahvusooperi nimesse.'