b'\n_START_ARTICLE_\nSaab 29 Tunnan\n_START_SECTION_\nArendamine\n_START_PARAGRAPH_\nTeise maailmas\xc3\xb5ja j\xc3\xa4rel otsustati Rootsis, et on vaja tugevdada \xc3\xb5hukaitset uute lennukitega, mille mootorid p\xc3\xb5hineksid v\xc3\xa4rskelt leiutatud reaktiivmootorite tehnoloogial. Projekt "JxR" algas 1945. aasta viimastel kuudel ettepanekuga kahelt Saabi meeskonnalt, mida juhtis Lars Brising. Esimene projekti raames konstrueeritud lennuk, koodnimega R101, oli sigarikujuline ja sarnanes USA lennukiga P-80 Shooting Star. V\xc3\xb5itjaks valiti siiski teine projekt, koodnimega R1001, mille "t\xc3\xbcnnikujuline" lennuk osutus kiiremaks ja man\xc3\xb6\xc3\xb6verdamisv\xc3\xb5imelisemaks. _NEWLINE_Algses R1001 projektis kavandati sirge tiivaga lennukit, kuid kui \xc3\xbchel Saabi firma inseneril \xc3\xb5nnestus \xc5\xa0veitsis tutvuda saksa lennundusalaste dokumentidega, mis olid sinna Saksamaalt illegaalselt toodud, siis protot\xc3\xbc\xc3\xbcbi kavandit muudeti. 1945. aastal ka ameeriklaste k\xc3\xa4tte sattunud dokumendid n\xc3\xa4itasid selgelt, et delta- ja nooljal tiival on eeliseid lennuki helikiirusele l\xc3\xa4henemisel. Lennukile projekteeriti tiib, mille noolsusnurk oli 25 kraadi. Sellist tiiba katsetati modifitseeritud Saab Safir-il (t\xc3\xa4histusega Saab 201). " Saab 29 protot\xc3\xbc\xc3\xbcp lendas esimest korda 1. septembril 1948. aastal. See oli l\xc3\xbchike, trullaka kerega, \xc3\xbche \xc3\xb5huv\xc3\xb5tuavaga kere esiosas, mullikujulise kabiinikupli ja \xc3\xb5hukese profiiliga noolja kesktiivaga lennuk. Katselendur oli inglane Robert A. "Bob" Moore, kellest sai hiljem esimene 1960. aastal asutatud Saab GB Ltd, UK tegevdirektor. _NEWLINE_Moore kirjeldas lennukit j\xc3\xa4rgmiselt: "Maa peal inetu pardipoeg, kuid \xc3\xb5hus p\xc3\xa4\xc3\xa4suke." Oma junnaka v\xc3\xa4limuse t\xc3\xb5ttu hakati Saab 29-t kiiresti "lendavaks t\xc3\xbcnniks" ("Flygande Tunnan") kutsuma. Kokku ehitati aastatel 1950\xe2\x80\x931956 661 Tunnanit, mis teeb sellest k\xc3\xb5ige rohkearvulisemalt ehitatud Saabi lennuki.\n_START_SECTION_\nKasutamine\n_START_PARAGRAPH_\nJ 29 oli \xc3\xbcks esimesi noolja tiivaga sarjana ehitatud h\xc3\xa4vituslennukeid. Tunnaniga p\xc3\xbcstitati 1954. aastal kiiruse maailmarekord 500 km suletud marsruudil \xe2\x80\x93 977 km/h. Kahe S 29C-ga (luurelennuki versioon) p\xc3\xbcstitati lisaks veel teinegi FAI kinnitatud maailmarekord, l\xc3\xa4bides 1000 km keskmise kiirusega 900,6 km/h 1955. aastal. Rootsi \xc3\x95huj\xc3\xb5ude hinnati 1950. aastatel, kui enamuse lennukitest moodustasid J 29-d, tugevuselt neljandaks \xc3\xb5huj\xc3\xb5uks maailmas. _NEWLINE_\xc3\x95huv\xc3\xa4es juhtus alguses J-29-ga palju \xc3\xb5nnetusi, seda peamiselt kogemuste puudumise t\xc3\xb5ttu noolja tiivaga lennuki piloteerimisel ja samuti ligil\xc3\xa4hedaselt samav\xc3\xa4\xc3\xa4rse kahekohalise \xc3\xb5ppelennuki puudumise t\xc3\xb5ttu. Piloodid pidid harjutama de Havilland Vampire lennukitel, enne kui Tunnaniga lendama lubati. H\xc3\xa4vitaja versiooni kasutamine l\xc3\xb5petati 1965. aastal, kuid m\xc3\xb5ningaid lennukeid kasutati \xc3\xb5hum\xc3\xa4rkide vedamiseks 1974. aastani. Viimane ametlik lend s\xc3\xb5jav\xc3\xa4es toimus 1976. aasta augustis, Rootsi \xc3\x95huj\xc3\xb5udude 50 aasta juubeli t\xc3\xa4histamiseks korraldatud lennushowl. _NEWLINE_Austria \xc3\x95huv\xc3\xa4gi ostis 30 Tunnanit 1961. aastal ja kasutas neid 1972. aastani.\n_START_SECTION_\nKasutamine Aafrikas\n_START_PARAGRAPH_\nTunnanid olid esimesed ja siiani ainsad Rootsi reaktiivlennukid, mis reaalses lahingus osalenud on. Viis J 29B-d saadeti 1961. aastal Kongo Demokraatliku Vabariiki \xc3\x9cRO rahuvalvemissiooni (ONUC) koosseisus, Rootsi \xc3\x95huv\xc3\xa4gede \xc3\xbcksuse F 22 nime all. Aasta hiljem lisandusid veel neli J 29B-d ja kaks S 29C-d (fotoluure versioon). Enamik missioone seisnes sihtm\xc3\xa4rkide tulistamises maastikul pardakahuritest ja juhitamatute rakettidega. Lahingutes ei kaotatud \xc3\xbchtegi lennukit, kuigi \xc3\xb5hut\xc3\xb5rjekahureid kasutati nende vastu \xc3\xbcsna palju. Lennukite meeskonnad ja v\xc3\xa4lisvaatlejad pidasid Tunnanit v\xc3\xa4ga heaks lennukiks. Vastaste k\xc3\xa4sutuses olid m\xc3\xb5ned Fouga Magisterid ja muud lennukid, kokkuv\xc3\xb5ttes olid vastase \xc3\xb5huj\xc3\xb5ud \xc3\xbcsna n\xc3\xb5rgad. Rahuvalvemissioon kaotas ainult \xc3\xbche lennuki, seegi \xc3\xbche k\xc3\xb5rge ohvitseri s\xc3\xbc\xc3\xbcl, kes tegi katkestatud \xc3\xb5hkut\xc3\xb5usmisel avarii. Kui ONUC-i missioon 1964. aastal l\xc3\xb5petati, siis osa J-29 lennukeist purustati, sest need polnud Rootsis enam vajalikud, transporti peeti m\xc3\xb5ttetult kulukaks.\n_START_SECTION_\nTehnilised andmed (Saab J 29F Tunnan)\n_START_PARAGRAPH_\nAndmed on v\xc3\xb5etud raamatust "The Great Book of Fighters".'