b'\n_START_ARTICLE_\nBirgitta\n_START_SECTION_\nEluk\xc3\xa4ik\n_START_PARAGRAPH_\nBirgitta s\xc3\xbcndis 1303. aasta paiku t\xc3\xb5en\xc3\xa4oliselt Finsta m\xc3\xb5isa valdustes, mis kuulus tema isale, Upplandi kohtunikule ja Rootsi riigin\xc3\xb5unikule Birger Perssonile, kes oli Rootsi rikkamaid ja m\xc3\xb5jukamaid mehi. Birgitta ema oli Ingeborg Bengtsdotter, kes p\xc3\xb5lvnes m\xc3\xb5jukast Folkungite suguv\xc3\xb5sast. Birgitta vanemad paistsid silma vagadusega ning on v\xc3\xb5imalik, et Birgitta sai oma nime iiri p\xc3\xbchaku Brigida j\xc3\xa4rgi, kelle austamine oli Rootsis \xc3\xbcpris levinud._NEWLINE_Birgitta s\xc3\xbcnni ja lapsep\xc3\xb5lvega on seotud mitmeid legende, mis on kirja pandud tema hagiograafilistes elulugudes. Tema s\xc3\xbcndimise \xc3\xb6\xc3\xb6l olevat kohalik kihelkonnapreester n\xc3\xa4inud ettekuulutust, et Birger Perssonile s\xc3\xbcnnib t\xc3\xbctar, kelle h\xc3\xa4\xc3\xa4lt saab kuulda kogu maailm. Samuti polevat Birgitta kuni kolmanda eluaastani lausunud \xc3\xbchtegi s\xc3\xb5na, kuid seej\xc3\xa4rel hakanud ootamatult k\xc3\xb5nelema t\xc3\xa4iskasvanulikult. Seitsmeaastasena koges Birgitta oma esimest ilmutust, kus temaga k\xc3\xb5neles ilmselt neitsi Maarja, k\xc3\xbcmneaastaselt kogetud teises ilmutuses r\xc3\xa4\xc3\xa4kis ta Kristusega._NEWLINE_1314. aastal suri Birgitta ema, misj\xc3\xa4rel isa saatis ta \xc3\x96sterg\xc3\xb6tlandi Aspn\xc3\xa4si m\xc3\xb5isa oma t\xc3\xa4di Katarina Bengtsdotteri ja tolle abikaasa, \xc3\x96sterg\xc3\xb6tlandi kohtuniku Knut Jonssoni juurde. Ka seal koges ta \xc3\xbcleloomulikke, Maarja ja Kristusega seotud juhtumeid._NEWLINE_13-aastaselt abiellus Birgitta m\xc3\xb5juv\xc3\xb5imsast Ulv\xc3\xa5sa suguv\xc3\xb5sast p\xc3\xa4rit 18-aastase Ulf Gudmarssoniga, V\xc3\xa4stergotlandi kohtuniku Gudmar Magnussoni pojaga. Hiljem pihtis Birgitta oma t\xc3\xbctrele Katarinale, et oli abiellumise eel valmis pigem surema, kuid hiljem ta ilmselt leppis oma olukorraga. Ulf ja Birgitta asusid elama Ulv\xc3\xa5sa m\xc3\xb5isa, Ulfist sai hiljem N\xc3\xa4rke kohtunik ja riigin\xc3\xb5unik. Temal ja Birgittal s\xc3\xbcndis kaheksa last: pojad Karl, Birger, Bengt ja Gudmar ning t\xc3\xbctred M\xc3\xa4rta, Katarina, Cecilia ja Ingeborg. Ka abielu aastatel n\xc3\xa4idanud Birgitta \xc3\xbcles suurt vagadust ja jumalakartlikkust, lastes n\xc3\xa4iteks sisse seada vaeste ja haigete hooldamise maja._NEWLINE_T\xc3\xa4nu Ulfi karj\xc3\xa4\xc3\xa4rile sattus Birgitta 1330. aastatel oma sugulase, kuningas Magnus Erikssoni l\xc3\xa4hikonda. Temast sai Magnuse naise Blanka (Blanche de Namur) juhendaja v\xc3\xb5i \xc3\xb5petajanna (magistra), arvatavasti oli ta ka kuningapaari esimese poja Eriku ristiema._NEWLINE_Birgitta reisis palju, enamasti seoses palver\xc3\xa4nnakutega. 1340. aastal k\xc3\xa4is ta koos Ulfiga Nidaroses, kus asusid \xc3\xbcle Skandinaavia austatud Olav P\xc3\xbcha s\xc3\xa4ilmed. 1341. aastal k\xc3\xbclastasid abikaasad aga Hispaanias asuvat Santiago de Compostelat, kus usutakse asuvat p\xc3\xbchaku Jaakobus vanema s\xc3\xa4ilmed. Pikk palver\xc3\xa4nnak oli aga Ulfile kurnav ja ta haigestus tagasiteel t\xc3\xb5siselt. Tema ja Birgitta peatusid m\xc3\xb5nda aega Arras\'s ning seal sai abikaasa eest palvetav Birgitta ilmutuse, mille kohaselt Ulf paraneb, kuid samas anti talle ka teada, et Jumal tahab Birgitta kaudu maailmale oma tahet kuulutada. Ulf terveneski, kuid ta suri siiski peatselt p\xc3\xa4rast kodumaale naasmist Alvastra tsistertslaste kloostris 1344. aastal. P\xc3\xa4rast abikaasa surma valis Birgitta ts\xc3\xb6libaadi, asudes elama Alvastra kloostrisse._NEWLINE_Kuigi Birgitta oli juba alates lapsep\xc3\xb5lvest kogenud ilmutusi, kus talle avaldasid oma tahet nii Jumal, Kristus, teised piiblitegelased kui ka p\xc3\xbchakud, siis p\xc3\xa4rast tema lesestumist muutusid ilmutused oluliselt intensiivsemaiks. Seal puutus ta kokku mitmete \xc3\xb5petatud teoloogidega: magister Mathiaest (Mats \xc3\x96vedsson) sai tema pihiisa, kes juhtis komisjoni, mis kinnitas Birgitta ilmutuste jumalikku p\xc3\xa4ritolu, abikloostri\xc3\xbclem Petrus Olavist sai aga Birgitta esimene sekret\xc3\xa4r, kes asus tema ilmutusi ladina keelde t\xc3\xb5lkima. Osa ilmutusi pani Birgitta ka ise rootsi keeles kirja, hiljem t\xc3\xb5lgiti need ladina keelde._NEWLINE_Umbes 1345. aastal tuli Birgitta m\xc3\xb5ttele rajada uus vaimulik ordureegel: Regula Sancti Salvatoris (P\xc3\xbchima P\xc3\xa4\xc3\xa4stja Reegel) ning asutada ka klooster. Tema plaani toetasid ka kuningas Magnus ja tema abikaasa Blanka, kes lubasid 1346. aastal oma testamendis annetada Vadstenas asuva kuningalossi kloostri rajamiseks. Samas soovisid kuningas ja kuninganna loodavast kloostrist rajada m\xc3\xa4lestusm\xc3\xa4rki ka endale, soovides paigutada oma kujusid kloostri ette, millega Birgitta polnud sugugi rahul. Seet\xc3\xb5ttu tekkisid tema ja kuninga vahel vastuolud, mis aja jooksul \xc3\xbcha s\xc3\xbcvenesid. Suurt rolli m\xc3\xa4ngis ilmselt Magnuse eba\xc3\xb5nnestunud s\xc3\xb5jak\xc3\xa4ik Novgorodi vastu (1348), mida oli toetanud ka Birgitta kui ristis\xc3\xb5da valeusklike vastu. Birgitta leidis, et s\xc3\xbc\xc3\xbc s\xc3\xb5ja eba\xc3\xb5nnestumisel lasub eelk\xc3\xb5ige kuningal, keda ta s\xc3\xbc\xc3\xbcdistas nii argp\xc3\xbckslikkuses kui ka homoseksuaalsuses. Samal ajal halvenesid tema suhted ka kuningannaga, keda ta asus s\xc3\xbc\xc3\xbcdistama nii truudusetuses oma abikaasale, ilu m\xc3\xb5\xc3\xb5dutundetus tagaajamises kui ka valede levitamises. Birgitta asus toetama kuninga vastast aadlike opositsiooni, mis kuninga viimaks 1364. aastal ka kukutas._NEWLINE_1350. aastal siirdus Birgitta Rooma, kuna see aasta oli kuulutatud p\xc3\xbchaks juubeliaastaks, ja sinna minekut oli tal ilmutuses soovitanud ette v\xc3\xb5tta ka Kristus, kes k\xc3\xa4skis tal olla seal seni, kuni on n\xc3\xa4inud paavsti ja keisrit. Itaalias saavutas Birgitta suure populaarsuse, kuna v\xc3\xa4idetavalt tegi ta mitmeid imetegusid ja aitas vaeseid. Samuti asus ta v\xc3\xb5itlema selle nimel, et paavst tuleks Avignonist tagasi Rooma. Itaalias kuulusid Birgitta kaaskondlaste hulka tema sekret\xc3\xa4r Olavus Petri, r\xc3\xbc\xc3\xbctel Magnus Persson, kellest hiljem sai preester ja Vadstena kloostri munkade esimene eestseisja, teine Olavus Petri, kellest sai Birgitta majapidamise juht, ja hispaanlane Alfons da Vadaterra, kes oli Birgitta pihiisa ja kellest sai hiljem v\xc3\xb5tmeisikuid Birgitta kanoniseerimise protsessis._NEWLINE_1367. aastal kohtus Birgitta viimaks ka Rooma tulnud paavsti Urbanus V-ga ning samuti keiser Karl IV-ga. Paavsti k\xc3\xa4est \xc3\xb5nnestus Birgittal 1370. aastal saada oma ordureeglile kinnitus, misj\xc3\xa4rel kloostri rajamine Vadstenasse sai seadusliku aluse. Samal aastal lahkus paavst aga tagasi Avignoni, kuigi Birgitta p\xc3\xbc\xc3\xbcdis seda takistada, ennustades paavstile sellisel juhul ette peatset surma, mis aset leidiski. See suurendas veelgi Birgitta kuulsust "P\xc3\xb5hjala prohvetina"._NEWLINE_Aastal 1371 otsustas Birgitta minna palver\xc3\xa4nnakule P\xc3\xbchale Maale, pikk reis algas 1372. aasta alguses. Teda saatsid vaga t\xc3\xbctar Katarina, vaga poeg Birger ning teine poeg Karl, kes suri aga Napolis. Lisaks sellele olid reisiseltskonnas mitmed teised Birgitta l\xc3\xa4hikondsed. 1372. aasta mais j\xc3\xb5udis Birgitta Palestiinasse, kus ta koges mitmesuguseid, peamiselt Kristusega seotud ilmutusi. 1373. aasta m\xc3\xa4rtsis j\xc3\xb5udis Birgitta tagasi Rooma, kuid ta oli tagasiteel haigestunud palavikku ega paranenudki enam t\xc3\xa4ielikult. Ta suri sama aasta 23. juulil umbes 70 aastasena. Enamik tema s\xc3\xa4ilmetest toimetati Rootsi Vadstenasse, kus oli asutud rajama esimest birgitiinide kloostrit; s\xc3\xa4ilmete teel sihtpaika olevat nende juures juhtunud mitmeid imetegusid._NEWLINE_7. oktoobril 1391 kuulutas paavst Bonifatius IX Rooma Peetri kirikus Birgitta p\xc3\xbchakuks. 1394. aastal sai Birgittast Rootsi kaitsep\xc3\xbchak._NEWLINE_Birgitta ilmutustest koostati ligikaudu 1400-lehek\xc3\xbcljeline teos "Taevased ilmutused" (ladina "Revelationes", rootsi "Himmelska uppenbarelser")._NEWLINE_1999 kuulutati P\xc3\xbcha Birgitta koos Siena Katariina ja Edith Steiniga Euroopa kaitsep\xc3\xbchakuks.\n_START_SECTION_\nBirgitiinide kloostrid\n_START_PARAGRAPH_\n1370. aastate l\xc3\xb5pus loodi birgitiinide ordu, ametliku nimega P\xc3\xbchima P\xc3\xa4\xc3\xa4stja Ordu (Ordo Sanctissimi Salvatoris). Organisatsiooni p\xc3\xb5hikirja j\xc3\xa4rgi olid kloostrid kaksikkloostrid, mis t\xc3\xa4hendas, et kloostris v\xc3\xb5isid elada nii mungad kui ka nunnad, kuid nad olid \xc3\xbcksteisest rangelt eraldatud ja nad ei kohtunud n\xc3\xa4ost n\xc3\xa4kku ka mitte palvuse ega jumalateenistuse ajal. Birgitiinide peaklooster asus ja asub n\xc3\xbc\xc3\xbcdki Vadstena linnas, mis kujunes esimese kloostri \xc3\xbcmber. P\xc3\xa4rast Birgitta kanoniseerimist k\xc3\xbclastas Vadstena kloostrit arvukalt palver\xc3\xa4ndureid. Birgitiinide kloostreid rajati ka mujale, n\xc3\xa4iteks Soome, P\xc3\xb5hja-Saksamaale ja Preisimaale. Vana-Liivimaal rajati birgitiinide klooster Piritale.'