b'\n_START_ARTICLE_\nEksliibris\n_START_PARAGRAPH_\nEksliibris ehk raamatuviit on omanikum\xc3\xa4rk raamatus._NEWLINE_Eksliibris on eraldi leheke, etikett, mis on graafilistes tehnikates paljundatav (puul\xc3\xb5ige, vasegrav\xc3\xbc\xc3\xbcr, kivitr\xc3\xbckk, tsinkograafia) ning sellel olev joonis t\xc3\xb5stab esile selle omaniku tegevust, harrastusi, samuti nimest tuletatud kujundust jne. Peale pildi kuulub eksliibrisele ka omaniku nimi ja ladinakeelne v\xc3\xa4ljend ex libris.\n_START_SECTION_\nNimetus\n_START_PARAGRAPH_\nS\xc3\xb5na "eksliibris" on tulnud tavaliselt eksliibristel leiduvatest ladinakeelsetest s\xc3\xb5nadest ex libris \xe2\x80\x93 \'raamatute seast\', millele lisatakse omaniku nimi (Ex libris N. N. \xe2\x80\x93 "N. N. raamatute seast"). Vahel kasutatakse ka muid s\xc3\xb5nu, n\xc3\xa4iteks "Minu raamat".\n_START_SECTION_\nAjalugu\n_START_PARAGRAPH_\nEksliibriste kasutuselev\xc3\xb5tmist ja selle arengut tuleks siduda t\xc3\xb5en\xc3\xa4oliselt juba tr\xc3\xbckikunsti leiutamisega. Kuna eksliibriseid tavaliselt ei dateerita, siis on raske piiritleda, millal on \xc3\xbchel v\xc3\xb5i teisel alanud eksliibriste kasutuselev\xc3\xb5tt. \xc3\x9cks vanemaid eksemplare on teada 1502. aastast \xc5\xa0veitsist._NEWLINE_Eksliibriste kasutamine muutus kombeks ja raamatuviit sai nimetuse 17. sajandil Prantsusmaal. Seal ka muutus v\xc3\xa4ljend ex libris nimis\xc3\xb5naliseks, tihti kirjutatuna ex-libris v\xc3\xb5i exlibris. Selle kombe levik v\xc3\xb5ttis siiski aega. N\xc3\xa4iteks Ameerika \xc3\x9chendriikides hakkas see levima 19. sajandil, mil see vahetas v\xc3\xa4lja raamaturiimid. 19. sajandi l\xc3\xb5pul hakati eksliibriseid koguma, kirjeldama ning nende uurimine v\xc3\xb5eti eriharuna raamatuteadusse.\n_START_SECTION_\nEksliibris Eestis\n_START_PARAGRAPH_\nEestis on eksliibriste kasutamine olnud erakordselt populaarne. Kaua aega peeti vanimaks eesti eksliibriseks Kristjan Raua oma s\xc3\xb5brale kunstnik Gori Ristile ofordis loodut (1903). Siis aga leiti Udo-Nestor Ivaski oma isale kavandatu (1902). Paul Ambur v\xc3\xa4idab oma suurteoses \xc2\xabEesti kunstip\xc3\xa4rasest eksliibrisest\xc2\xbb (1958), et Eesti vanim on Kristjan Raua eksliibris (1900) oma vennale Paul Rauale. N\xc3\xbc\xc3\xbcd peetakse siiski vanimaks Udo-Nestor Ivaski oma isale loodut, mis on signeeritud 14. m\xc3\xa4rtsil 1898. _NEWLINE_Eksliibrise populariseerimisel on suur teene kunsti\xc3\xbchingul Pallas. 1922. aastal korraldatud raamatun\xc3\xa4itusel oli eksliibritele m\xc3\xb5eldud juba eraldi osakond. Selle osakonna moodustamisel oli suur roll m\xc3\xa4ngida Udo Ivaskil, kes lubas n\xc3\xa4itusele osa oma eksliibrite kollektsioonist ning koostas ajaloolise \xc3\xbclevaate kataloogi tarbeks. Pallase graafikan\xc3\xa4ituselt 1925 leiame juba terve rea eesti eksliibriseid. _NEWLINE_Eesti vanematest kunstnikest on eksliibriseid valmistanud n\xc3\xa4iteks Aleksander Tassa, Nikolai Triik, Ado Vabbe, Peet Aren, Jaan Vahtra, Eduard Wiiralt jt. V\xc3\xa4ga viljakas eksliibriste valmistaja oli n\xc3\xa4iteks kunstnik Arkadio Laigo.'