b'\n_START_ARTICLE_\nValem\xc3\xa4lestus\n_START_SECTION_\nMeenutamisega manipuleerimine keelekasutuse abil\n_START_PARAGRAPH_\n1974. aastal uurisid Elizabeth Loftus ja John Palmer, kuidas\xc2\xa0keelekasutus m\xc3\xb5jutab valem\xc3\xa4lestuste kujunemist. Eksperiment h\xc3\xb5lmas kahte eraldi uuringut._NEWLINE_45 osalejal paluti esimeses uuringus vaadata erinevaid videoid autoavariidega, mis toimusid kiirusel 20 miili tunnis, 30 miili tunnis ja 40 miili tunnis. Hiljem tuli osalejatel t\xc3\xa4ita k\xc3\xbcsimustik. K\xc3\xbcsiti: "Kui kiiresti autod umbes s\xc3\xb5itsid, kui nad \xc3\xbcksteist purustasid?" K\xc3\xbcsimus oli alati sama, kuid erineva tegus\xc3\xb5naga. Teised tegus\xc3\xb5nad olid, "p\xc3\xb5rkasid", "p\xc3\xb5rkusid", "tabasid" v\xc3\xb5i "kokku puutusid". Keskmiseks kiiruseks hinnati 35\xe2\x80\x9340 miili. Kui tegelik kiirus oleks p\xc3\xb5hitegur, oleksid osalised hinnanud v\xc3\xa4iksemaid kiirusi v\xc3\xa4iksemaks. Tegelikkuses ennustas kasutatav s\xc3\xb5na kiirusehinnangut paremini kui kiirus ise._NEWLINE_Teises katses n\xc3\xa4idati osalistele samuti videoid aut\xc3\xb5nnetustest. 150 osalist m\xc3\xa4\xc3\xa4rati juhuslikult kolme tingimusse. Esimeses tingimuses k\xc3\xbcsiti samasugune k\xc3\xbcsimus nagu esimeses kasutades tegus\xc3\xb5na "purustasid". Teiselt grupilt k\xc3\xbcsiti sama k\xc3\xbcsimus kasutades tegus\xc3\xb5na "tabasid". Viimaselt grupilt ei k\xc3\xbcsitud autoavariisse sattunud auto kohta. Uurijad k\xc3\xbcsisid seej\xc3\xa4rel osalistelt, kas nad n\xc3\xa4gid purunenud klaasi teades, et videos polnud purunenud klaasi. Purunenud klaasi meenutamine s\xc3\xb5ltus tugevalt eelmises k\xc3\xbcsimuses kasutatud tegus\xc3\xb5nast. Suurem hulk osalisi "purustasid" grupis \xc3\xbctlesid, et nad n\xc3\xa4gid purunenud klaasi.Selle uuringu arutelu osas tuuakse esimese asjana v\xc3\xa4lja, et k\xc3\xbcsimuse s\xc3\xb5nastamiseks kasutatud s\xc3\xb5nad v\xc3\xb5ivad oluliselt m\xc3\xb5jutada sellele antavat vastust. Teiseks n\xc3\xa4itab uuring, et k\xc3\xbcsimuse s\xc3\xb5nastus v\xc3\xb5ib anda eelistused varem ignoreeritud detailidele ja seet\xc3\xb5ttu meenutamisel m\xc3\xa4lestus moondub. See n\xc3\xa4itab, et valem\xc3\xa4lestus on p\xc3\xa4riselt eksisteeriv n\xc3\xa4htus.\xc2\xa0\n_START_SECTION_\nUmbm\xc3\xa4\xc3\xa4rane ja m\xc3\xa4\xc3\xa4rav artikkel pealtn\xc3\xa4gijate \xc3\xbctluste m\xc3\xb5jutajatena\n_START_PARAGRAPH_\nLoftuse metaanal\xc3\xbc\xc3\xbcs keelega manipuleerimise uuringutest n\xc3\xa4itas, et see n\xc3\xa4htus m\xc3\xb5jutab meenutamisprotsessi ja inimm\xc3\xa4lu saadusi. Isegi v\xc3\xa4ikseimad detailid nagu oletatavale m\xc3\xa4lestusele eelnev artikkel v\xc3\xb5ib vastuseid m\xc3\xa4letada. Kui k\xc3\xbcsida, kas inimene n\xc3\xa4gi stoppm\xc3\xa4rki ja kasutada umbm\xc3\xa4\xc3\xa4rase artikli (ingl k "a" v\xc3\xb5i "an") asemel\xc2\xa0m\xc3\xa4\xc3\xa4ravat artiklit (ingl k "the"), siis vastaja eeldab, et stseenis oli stoppm\xc3\xa4rk. M\xc3\xa4\xc3\xa4rav artikkel suurendas t\xc3\xb5en\xc3\xa4osust, et inimene v\xc3\xa4idab, et ta n\xc3\xa4gi stoppm\xc3\xa4rki.\n_START_SECTION_\nOmaduss\xc3\xb5na m\xc3\xb5ju pealtn\xc3\xa4gija \xc3\xbctlustele\n_START_PARAGRAPH_\nKindlad tegus\xc3\xb5nad v\xc3\xb5ivad objekti omaduste kohta vihjeid anda. Harrise 1973. aasta uuringus vaadati erinevusi vastustes korvpallim\xc3\xa4ngija pikkuse kohta. Vastajad jagati juhuslikult kahte gruppi, kus tuli vastata kas k\xc3\xbcsimusele "Kui pikk oli korvpallur?" v\xc3\xb5i "Kui l\xc3\xbchike oli korvpallur?" Selmet, k\xc3\xbcsida osalistelt vaid korvpallim\xc3\xa4ngija pikkust, kasutasid nad omaduss\xc3\xb5nu, mis numbrilisi tulemusi m\xc3\xb5jutasid. Erinevus pikkuste keskmiste vahel oli 25 cm. K\xc3\xbcsimuses peituv omaduss\xc3\xb5na v\xc3\xb5ib inimesi panna liialdama.\xc2\xa0\n_START_SECTION_\nS\xc3\xb5naloendid\n_START_PARAGRAPH_\nValem\xc3\xa4lestusi v\xc3\xb5ib esile kutsuda ka katseisikutele s\xc3\xb5naloendeid esitades. Kui katseisikutele esitati teist t\xc3\xbc\xc3\xbcpi nimekiri ja k\xc3\xbcsiti, kas selles on eelmises nimekirjas olnud s\xc3\xb5nu, ei tuvastanud vastajad nimekirja \xc3\xb5igesti. Kui kahes nimekirjas esinevad s\xc3\xb5nad seostusid \xc3\xbcksteisega semantiliselt (nt uni/voodi), oli t\xc3\xb5en\xc3\xa4olisem, et osalejad ei m\xc3\xa4letanud esimest nimekirja \xc3\xb5igesti ning l\xc3\xb5id valem\xc3\xa4lestusi.\n_START_SECTION_\nLavastatud loomulikud s\xc3\xbcndmused\n_START_PARAGRAPH_\nKatseisikud kutsuti kabinetti ja neil paluti seal oodata. P\xc3\xa4rast seda pidid nad meenutama k\xc3\xbclastatud kabineti inventari. Katseisikud tundsid \xc3\xa4ra "kabineti skeemiga" sobivaid objekte, kuigi neid polnud kabinetis.\n_START_SECTION_\nVastused metaanal\xc3\xbc\xc3\xbcsile\n_START_PARAGRAPH_\nKriitikud \xc3\xbctlevad, et Loftus ja Palmer ei kontrollinud osalisi m\xc3\xb5jutavaid individuaalseid v\xc3\xa4listegureid nagu nende emotsioonid, alkoholi tarvitamine jpt. Hoolimata taolisest kriitikast on see konkreetne uuring v\xc3\xa4ga t\xc3\xa4htis valem\xc3\xa4lestusi puudutavates \xc3\xb5iguslikes kaasustes. Loftuse ja Palmeri uuring v\xc3\xb5imaldas Devlini komisjonil luua Devlini aruande, milles seisab, et pealtn\xc3\xa4gijate \xc3\xbctlused \xc3\xbcksi pole usaldusv\xc3\xa4\xc3\xa4rsed.\n_START_SECTION_\nEeldused\n_START_PARAGRAPH_\nEeldused on meie keelekasutuses peituvad vihjed. Kui inimeselt k\xc3\xbcsitakse "Mis tooni sinist v\xc3\xa4rvi oli rahakott?", \xc3\xbctleb k\xc3\xbcsija sellega "Rahakott oli sinine. Mis toonis see oli?" K\xc3\xbcsimuse s\xc3\xb5nastus annab vastajale oletatava fakti. See eeldus m\xc3\xb5jub kahte moodi: t\xc3\xb5eefekt ja valeefekt._NEWLINE_T\xc3\xb5eefekt \xc3\xbctleb, et k\xc3\xb5nealune objekt, mille olemasolule vihjati, eksisteerib. Sellega tugevneb vastaja meenutamine. T\xc3\xb5eefekti puhul on detaile kergem meenutada. N\xc3\xa4iteks, vastaja ei pruugi ilma vihjeta m\xc3\xa4letada, et rahakott oli sinine. Valeefekt t\xc3\xa4hendab, et k\xc3\xb5nealune objekt, mille olemasolule vihjati, ei eksisteerinud kunagi. Hoolimata sellest veenatakse vastajat selle olemasolus ning see v\xc3\xb5imaldab nende m\xc3\xa4luga manipuleerida. See v\xc3\xb5ib j\xc3\xa4rjepidevuse huvides m\xc3\xb5jutada ka j\xc3\xa4rgmistele k\xc3\xbcsimustele antavaid vastuseid. Vastaja \xc3\xbcritab m\xc3\xb5lema efekti puhul enda vastust antud infoga koosk\xc3\xb5lla viia, sest ta oletab, et see on t\xc3\xb5ene.\n_START_SECTION_\nKonstruktsioonih\xc3\xbcpotees\n_START_PARAGRAPH_\nKonstruktsioonih\xc3\xbcpotees m\xc3\xb5jutab oluliselt m\xc3\xa4lu ekslikkuse seletusi. Kui k\xc3\xbcsida vastajalt eeldust sisaldav k\xc3\xbcsimus, viib vastaja sageli oma meenutuse sellega koosk\xc3\xb5lla. Vastaja meenutab objekti v\xc3\xb5i detaili. Konstruktsioonih\xc3\xbcpotees v\xc3\xa4idab, et kui t\xc3\xb5ene info m\xc3\xb5jutab vastaja vastust, siis saab sama teha ka valeinfo.\n_START_SECTION_\nRaamteooria\n_START_PARAGRAPH_\nLoftus t\xc3\xb6\xc3\xb6tas raamteooria v\xc3\xa4lja p\xc3\xa4rast katset 150 Washingtoni \xc3\x9clikooli katseisikuga tehtud eksperimenti. Raamteooria seletab meenutamisprotsessi, jaotades selle kahte ossa: omandamise protsess ja taastamise protsess._NEWLINE_Esmalt valib j\xc3\xa4lgija stiimuli, millele keskenduda. Info, millele j\xc3\xa4lgija v\xc3\xb5rreldes olukorras k\xc3\xa4ttesaadava infoga keskenduda saab, on v\xc3\xa4ga v\xc3\xa4ike. Teisis\xc3\xb5nu, meie \xc3\xbcmber toimub palju ja me korjame sellest \xc3\xbcles vaid v\xc3\xa4ikese hulga. Seet\xc3\xb5ttu peab j\xc3\xa4lgija tegema valiku fookuse osas. Teiseks, meie visuaaltaju tuleb t\xc3\xb5lgendada v\xc3\xa4ideteks ja kirjeldusteks. V\xc3\xa4ited esindavad kontseptsioonide ja objektide kollektsiooni; need on sild toimunud s\xc3\xbcndmuse ja meenutuse vahel. Kolmandaks, taju on m\xc3\xb5jutatav igasuguse v\xc3\xa4lise info poolt, mida antakse kas enne v\xc3\xb5i p\xc3\xa4rast t\xc3\xb5lgendust. Selline info v\xc3\xb5ib meenutust moonutada.\xc2\xa0_NEWLINE_Meenutusprotsessidel on kaks astet. Esmalt genereeritakse uuesti m\xc3\xa4lu ja kujundlikkus. See taju on m\xc3\xb5jutatav j\xc3\xa4lgija valitud fookustest \xc3\xbches enne ja p\xc3\xa4rast j\xc3\xa4lgimist saadud infoga. Teiseks, seostamine algab sellest, et p\xc3\xbc\xc3\xbctakse maalida pilti juhtunust. Meenutusprotsessi tulemusena s\xc3\xbcnnib kas t\xc3\xa4pne v\xc3\xb5i vale m\xc3\xa4lestus.\n_START_SECTION_\nSuhteline t\xc3\xb6\xc3\xb6tlemine\n_START_PARAGRAPH_\nMeenutamist on seostatud ka aju suhtelise t\xc3\xb6\xc3\xb6tlemisega. Kahe s\xc3\xbcndmuse seostamisel on m\xc3\xa4ngus (nt valem\xc3\xa4lestuse puhul tunnistaja \xc3\xbctluse sidumine eelneva s\xc3\xbcndmusega) s\xc3\xb5nas\xc3\xb5nalised ja asja olemuse representatsioonid. S\xc3\xb5nas\xc3\xb5nalised esindused on seotud eraldi juhtumitega (nt mulle ei meeldi koerad, sest kui olin 5-aastane, hammustas mind chihuahua). Asja olemus on seotud \xc3\xbcldiste j\xc3\xa4reldustega (nt "mulle ei meeldi koerad, sest nad on \xc3\xb5elad").\xc2\xa0Storbeck ja Clore (2005) uurisid, kuidas tujumuutus valem\xc3\xa4lestuste loomist m\xc3\xb5jutab. P\xc3\xa4rast s\xc3\xb5naassotsiatsioonide t\xc3\xb6\xc3\xb6riista Deese-Roediger-McDermotti paradigma kasutamist manipuleeriti katseisikute tujudega kas positiivses v\xc3\xb5i negatiivses suunas v\xc3\xb5i j\xc3\xa4eti tujuga manipuleerimata. Tulemused n\xc3\xa4itasid, et negatiivsem tuju muutis olulised asjade olemust puudutavad detailid raskemini juurdep\xc3\xa4\xc3\xa4setavaks.\xc2\xa0Seega v\xc3\xb5ivad valem\xc3\xa4lestused halvemas tujus suurema t\xc3\xb5en\xc3\xa4osusega esineda.\n_START_SECTION_\nTaastamisstrateegiad\n_START_PARAGRAPH_\nOn aina raskem eristada, kas teraapia abil taastatud m\xc3\xa4lestused on lihtsalt allasurutud v\xc3\xb5i pole neid kunagi eksisteerinudki. Terapeudid on kasutanud strateegiaid nagu h\xc3\xbcpnoteraapia, korduvk\xc3\xbcsitlemine ja biblioteraapia. Need strateegiad v\xc3\xb5ivad viia ebat\xc3\xa4psete m\xc3\xa4lestuste v\xc3\xb5i mittetoimunud s\xc3\xbcndmuste loomiseni.\xc2\xa0Hiljutine uuring n\xc3\xa4itab, et sarnased strateegiad on ilmselt varem korduvalt loonud valem\xc3\xa4lestusi sajand enne kaasaegset vastuolu ilmnemist selles vallas 1980ndatel ja 1990ndatel.\xc2\xa0Elizabeth Loftus kirjutab oma raamatus "The Myth of Repressed Memory: False memories and allegations of Sexual Abuse" ("Allasurutud m\xc3\xa4lestuste m\xc3\xbc\xc3\xbct: valem\xc3\xa4lestused ja seksuaalse ahistamise s\xc3\xbc\xc3\xbcdistused"), kui lihtne oli tal terapeudina muuta inimeste m\xc3\xa4lestusi, m\xc3\xb5jutada neid m\xc3\xa4letama mitteeksisteerivat purunenud klaasi._NEWLINE_Loftuse s\xc3\xb5nul on eri viise teraapia abil valem\xc3\xa4lestusi luua. \xc3\x9cheks on mittekavatsuslik sisendamine terapeutide poolt. N\xc3\xa4iteks v\xc3\xb5ib terapeut oma kliendile \xc3\xb6elda, et tema s\xc3\xbcmptomite p\xc3\xb5hjal on t\xc3\xb5en\xc3\xa4oline, et teda on lapsena kuritarvitatud. Selle diagnoosi j\xc3\xa4rel innustab terapeut vahel raskesti k\xc3\xa4ttesaadavaid m\xc3\xa4lestusi meenutama. See probleem tuleneb sellest, et inimesel loovad v\xc3\xa4lise info toel oma isiklikku sotsiaalset reaalsust.._NEWLINE_Laurence ja Perry viisid l\xc3\xa4bi uuringu, kus nad testisid meenutamise m\xc3\xb5jutamist h\xc3\xbcpnoosi teel. Katseisikud asetati h\xc3\xbcpnootilisse seisundisse ja \xc3\xa4ratati hiljem \xc3\xbcles. Vaatlejad v\xc3\xa4itsid, et neid \xc3\xa4ratas k\xc3\xb5va m\xc3\xbcra. Pea pool katseisikutest j\xc3\xa4reldasid, et see oli t\xc3\xb5de, kuigi see oli vale. Katseisikute seisundi muutmine terapeutilisel teel v\xc3\xb5is neid m\xc3\xb5jutada uskuma, et neile r\xc3\xa4\xc3\xa4gitu vastas t\xc3\xb5ele. Seet\xc3\xb5ttu esines vastajatel valem\xc3\xa4lestus._NEWLINE_1989. aasta h\xc3\xbcpnotiseerimisele ja valem\xc3\xa4lestustele keskenduv uuring eraldas \xc3\xb5iged ja valed m\xc3\xa4lestused. Avatud k\xc3\xbcsimuste puhul meenutas 11,5% katseisikutest vaatlejate poolt sisendatud vales\xc3\xbcndmust. Valikvastustega k\xc3\xbcsimuste puhul ei v\xc3\xa4itnud \xc3\xbckski osaleja, et s\xc3\xbcndmus juhtus. Tulemusest j\xc3\xa4reldati, et h\xc3\xbcpnootilised sisendamised muudavad fookust, teadlikkust ja t\xc3\xa4helepanu. Hoolimata sellest ei aja katseisikud fantaasiat reaalsusega segi._NEWLINE_Teraapia indutseeritud m\xc3\xa4lestuste taastamine on p\xc3\xbcsiv meenutamise alakategooria, mis ajendab valem\xc3\xa4lestuste s\xc3\xbcndroomi puudutavat diskussiooni. N\xc3\xa4htuse definitsioon on l\xc3\xb5tv ja viitab, et valem\xc3\xa4lestusi saab pidada s\xc3\xbcndroomiks, kui valem\xc3\xa4lestused v\xc3\xb5i ebat\xc3\xa4pne m\xc3\xa4lu saavutab sinu elu \xc3\xbcle suure m\xc3\xb5ju. See valem\xc3\xa4lu v\xc3\xb5ib t\xc3\xa4ielikult muuta sinu isiksust ja elustiili.\xc2\xa0_NEWLINE_"Poes kadunud" tehnika on teine taastamisstrateegia. See on olemuselt korratav sisendamisprotsess. Inimesele, kelle m\xc3\xa4lestusi taastatakse, \xc3\xb6eldakse korduvalt, et ta koges midagi, mis ei pruukinud juhtuda. See strateegia v\xc3\xb5ib inimese panna meenutama s\xc3\xbcndmust, mis ei juhtunud.\n_START_SECTION_\nKohtuasjad\n_START_PARAGRAPH_\nTeraapia indutseeritud m\xc3\xa4lu taastamine on sageli kohtuasjadesse puutunud, eriti seksuaalset ahistamist puudutavates m\xc3\xa4lestustes. Terapeudid suudavad sageli kas kavatsuslikult v\xc3\xb5i mittekavatsuslikult luua ohvri peas valem\xc3\xa4lestusi. Nad seostavad patsiendi k\xc3\xa4itumise sellega, et patsient on olnud seksuaalse ahistamise ohvriks aidates seel\xc3\xa4bi kaasa m\xc3\xa4lestuse tekkimisele. Nad kasutavad m\xc3\xa4lu soodustavaid tehnikaid nagu h\xc3\xbcpnoosi unen\xc3\xa4o anal\xc3\xbc\xc3\xbcs selleks, et saada ohvritelt seksuaalse ahistamise m\xc3\xa4lestusi. FMSF (False Memory Syndrome Foundation, \'valem\xc3\xa4lestuse s\xc3\xbcndroomi sihtasutus\') s\xc3\xb5nul on need m\xc3\xa4lestused valed ning need luuakse neid otsides ja elulukku kaasates. Kaasuses Ramona v. Isabella l\xc3\xb5id kaks terapeuti oma patsiendi Holly Ramonal valem\xc3\xa4lestuse, et isa kuritarvitas teda seksuaalselt. Arvati, et terapeut Isabella l\xc3\xb5i Ramonal sellise m\xc3\xa4lestuse p\xc3\xa4rast h\xc3\xbcpnootilise ravimi naatriumam\xc3\xbctaali kasutamist. Peaaegu \xc3\xbcheh\xc3\xa4\xc3\xa4lse otsusega leiti, et Isabella oli Holly Ramona suhtes hooletu olnud. See 1994. aasta otsus m\xc3\xa4ngis suurt rolli valem\xc3\xa4lestuste esinemisele t\xc3\xa4helepanu juhtimises._NEWLINE_Teises kohtuasjas, kus valem\xc3\xa4lestusi kasutati, aidati mehel oma s\xc3\xbc\xc3\xbcdistustest vabaneda. Joseph Pacelyt s\xc3\xbc\xc3\xbcdistati naise koju sisse murdmises eesm\xc3\xa4rgiga teda seksuualselt r\xc3\xbcnnata. Naine andis kirjelduse r\xc3\xbcndajast politseile natuke aega p\xc3\xa4rast kuritegu. Kohtupidamise ajal kuulati uurija Elizabeth Loftust tunnistajana, et m\xc3\xa4lu on eksitatav ja naise politseile antud kirjelduses m\xc3\xa4ngisid rolli paljud emotsioonid. Loftus avaldas palju oma \xc3\xbctlustega j\xc3\xa4rjepidevaid uuringuid. Need uuringud n\xc3\xa4itavad, et m\xc3\xa4lu v\xc3\xb5ib kergesti \xc3\xbcmber kujundada ning vahel pole tunnistajate \xc3\xbctlused nii usaldusv\xc3\xa4\xc3\xa4rsed, kui arvatakse.\xc2\xa0_NEWLINE_Teine t\xc3\xa4helepanuv\xc3\xa4\xc3\xa4rne juhtum puudutab Maxine Berryt. Maxine kasvas \xc3\xbcles oma ema hooldus\xc3\xb5iguse all, kes oli selle vastu, et tal oma isaga kontakt oleks (Berry & Berry, 2001). Kui isa soovis oma t\xc3\xbctre keskkooli l\xc3\xb5petamisel osaleda, viis ema Maxine\'i teraapiasse n\xc3\xa4iliselt selleks, et tulla toime isa n\xc3\xa4gemisest tingitud stressiga. Terapeut sundis Maxine\'i meenutama, kuidas isa teda seksuaalselt ahistas. Maxine murdus selle pinge all ning tuli m\xc3\xa4\xc3\xa4rata ps\xc3\xbchhiaatriahaiglasse.Ta lasi oma munajuhad sulgeda, et ta ei saaks lapsi ning ei kordaks ahistamise ringi. Oma abikaasa ja peamise arsti toel sai Maxine l\xc3\xb5puks aru, et tema m\xc3\xa4lestused olid valed ning esitas terapeudi ebaprofessionaalse k\xc3\xa4itumise p\xc3\xa4rast kohtusse kaebuse. Kohtuasjast selgus, kuidas ema manipuleeris vaimse tervise professionaale veenma Maxine\'i, et tema isa teda kuritarvitas. 1997. aastal kaebasid Jennifer Gerrietts, Argus Leader, South Dakota Maxine Berry Maxine\'i terapeudid ja kliiniku, kus teda aastatel 1992\xe2\x80\x931995 raviti, sest Maxine v\xc3\xa4itel pandi teda uskuma, et teda on seksuaalselt ja f\xc3\xbc\xc3\xbcsiliselt kuritarvitatud, kuigi sellist asja ei juhtunud kunagi. Kohtuasjas seisab, et terapeut Lynda O\'Connor-Davisel oli Berryga kohatu suhe nii enne kui ka p\xc3\xa4rast tema ravi. Kohtuasjas on nimetatud ka ps\xc3\xbchholoog Vail Williams, ps\xc3\xbchhiaater Dr William Fuller ning Charteri Haigla ja Charteri N\xc3\xb5ustamiskeskus. Berry ja tema abikaasa lahendasid asja kohtuv\xc3\xa4liselt avalikustamata rahasumma eest._NEWLINE_Kuigi on palju kohtuasju, kus valem\xc3\xa4lu rolli m\xc3\xa4ngib, ei kergenda see vale m\xc3\xa4lu ja p\xc3\xa4ris meenutuste eristamist. Kindel terapeutiline strateegia v\xc3\xb5ib siinkohal abiks olla, seda kas v\xc3\xa4ltides tuntud vastuolulisi strateegiaid v\xc3\xb5i esile tuues teemade vastuolulisust.\xc2\xa0Igal juhul peetakse m\xc3\xa4lu taastamise teraapiat vastuv\xc3\xb5etamatuks ning teaduslikult p\xc3\xb5hjendamatuks. Kuna meenutuste puhul ei ole tingimata v\xc3\xb5imalik eristada t\xc3\xb5est ja v\xc3\xa4\xc3\xa4ra, t\xc3\xa4hendab, et t\xc3\xb5endite kvaliteet n\xc3\xb5rgeneb ning erinevate juhtumite puhul tehti j\xc3\xa4reldus terapeutide vastu._NEWLINE_Harold Merskey avaldas artikli m\xc3\xa4lestuste taastamise teraapia eetilistest probleemidest. Ta arvab, et kui patsiendil on varem oma elus olnud t\xc3\xb5siseid probleeme, on t\xc3\xb5en\xc3\xa4oline, et meenutamisel toimub t\xc3\xb5sine seisundi halvenemine. Selline seisundi halvenemine on f\xc3\xbc\xc3\xbcsiliselt paralleelne esile toodud emotsionaalse traumaga. Kaasneda v\xc3\xb5ivad pisarad, v\xc3\xa4hkremine ja teised f\xc3\xbc\xc3\xbcsilised h\xc3\xa4irituse m\xc3\xa4rgid. Selline patsiendi f\xc3\xbc\xc3\xbcsiline seisundi halvenemine meenutamisel, kellel on enne teraapiat olnud suhteliselt v\xc3\xa4ikesed probleemid, v\xc3\xb5ib olla indikaator meenutatud m\xc3\xa4lestuse ebat\xc3\xb5esuse kohta.\n_START_SECTION_\nLapsed\n_START_PARAGRAPH_\nKui laps on kogenud v\xc3\xa4\xc3\xa4rkohtlemist, siis nad ei jaga tavaliselt juhtunu detaile, kui neilt avatud k\xc3\xbcsimus k\xc3\xbcsida.\xc2\xa0Korduv p\xc3\xbc\xc3\xbce kaudselt meenutust esile kutsuda v\xc3\xb5ib lapse panna meenutama midagi selleks, et k\xc3\xbcsimuse ootustele vastata. Lastele pandav surve v\xc3\xb5ib \xc3\xb5ige m\xc3\xa4lestuse meenutamise raskemaks muuta. M\xc3\xb5ned inimesed arvavad, et kui lapsed p\xc3\xbc\xc3\xbcavad korduvalt m\xc3\xa4lestust meenutada, ehitavad nad \xc3\xbcles suurema hulga allikaid, kust m\xc3\xa4lestus v\xc3\xb5iks p\xc3\xa4rit olla ning kaasavad n\xc3\xb5nda ka allikaid, mis ei ole t\xc3\xb5esed. Lapsed, keda pole kunagi ahistatud, kuid kes selliseid vastust esile kutsuvaid tehnikaid kogevad, v\xc3\xb5ivad r\xc3\xa4\xc3\xa4kida s\xc3\xbcndmustest, mida pole kunagi toimunud. Kui j\xc3\xa4reldada, et lapse meenutus on vale, on meil\xc2\xa0I t\xc3\xbc\xc3\xbcpi vea\xc2\xa0risk. Kui oletame, et laps ei meenutanud p\xc3\xa4ris m\xc3\xa4lestust.\xc2\xa0Eeldades, et laps ei meenuta olemasolevat m\xc3\xa4lu, siis see on II t\xc3\xbc\xc3\xbcbi viga._NEWLINE_\xc3\x9cks laste t\xc3\xa4helepanuv\xc3\xa4\xc3\xa4rsemaid raskusi meenutamisel on allika v\xc3\xa4\xc3\xa4riti liigutamine. Allika v\xc3\xa4\xc3\xa4riti liigitamine on viga m\xc3\xa4lestuse p\xc3\xa4ritolu de\xc5\xa1ifreerimisel. Allikas v\xc3\xb5ib olla nii p\xc3\xa4ris taju kui ka sisendatud ja kujutletud s\xc3\xbcndmus. Noorematel lastel, eriti lasteaialastel on raskem neid kahte eristada. Lindsay & Johnson (1987) j\xc3\xb5udsid j\xc3\xa4reldusele, et isegi noorukikka j\xc3\xb5udvatel lastel on sellega raskusi. Lapsed ajavad sassi leiutatud ja eksisteeriva allika.\n_START_SECTION_\nLevinud valem\xc3\xa4lestused\n_START_PARAGRAPH_\nSarnaseid valem\xc3\xa4lestusi v\xc3\xb5ivad vahel jagada ka mitu inimest. \xc3\x9cks selline valem\xc3\xa4lestus on, et nime Berenstain Bears kirjutati kunagi kujul\xc2\xa0Berenstein. Teine n\xc3\xa4ide on, et 1990ndate filmi\xc2\xa0"Shazaam"\xc2\xa0peaosas m\xc3\xa4ngib d\xc5\xbeinni koomik Sinbad. See v\xc3\xb5ib olla tekkinud m\xc3\xa4lestuste \xc3\xbchinemisel, sest see koomik kandis "Sinbad the Sailor" filmide 1994. aasta esitlustel d\xc5\xbeinni kost\xc3\xbc\xc3\xbcmi ning 1996. aastal tuli v\xc3\xa4lja film "Kazaam", kus d\xc5\xbeinni m\xc3\xa4ngis\xc2\xa0Shaquille O\'Neal._NEWLINE_2010. aastal uuriti inimesi, kes on tuttavad Bologna keskraudteejaama kellaga, mis sai 1980. aasta augusti\xc2\xa0Bologna veresaunas pommitamise k\xc3\xa4igus kahjustada.\xc2\xa092% m\xc3\xa4letas valesti, et kell ei t\xc3\xb6\xc3\xb6ta enam p\xc3\xa4rast pommitamist. Tegelikult parandati kell natuke p\xc3\xa4rast r\xc3\xbcnnakut, kuid peatati 16 aastat hiljem s\xc3\xbcmboolseks m\xc3\xa4lestamiseks._NEWLINE_2010. aastal t\xc3\xa4iendas kollektiivse valem\xc3\xa4lu n\xc3\xa4htust "Mandela efektiga" Fiona Broome, kes nimetab end ise paranormaalseks konsultandiks. Ta r\xc3\xa4\xc3\xa4gib valem\xc3\xa4lestusest, et L\xc3\xb5una-Aafrika liider Nelson Mandela suri 1980ndatel (kui ta oli tegelikult elus), mida jagavad tema v\xc3\xa4itel ilmselt tuhanded teised inimesed. Broome p\xc3\xbc\xc3\xbcdis seda seletada alternatiivsete reaalsustega, kuid enamik kommentaatoreid seletab seda valem\xc3\xa4lestusega, mida kujundavad sarnased tegurid ja mis m\xc3\xb5jutavad paljusid inimesi. Need tegurid v\xc3\xb5ivad olla sotsiaalne valem\xc3\xa4lestuste kinnistamine v\xc3\xb5i valed uudiseid ja eksitavad fotod, mis m\xc3\xb5jutavad nende p\xc3\xb5hjal tekkivaid m\xc3\xa4lestusi.'