b'\n_START_ARTICLE_\n1848. aasta Valahhia revolutsioon\n_START_SECTION_\nRevolutsioonieelsed s\xc3\xbcndmused ja revolutsiooni puhkemine\n_START_PARAGRAPH_\nOktoobris 1840 suruti v\xc3\xbcrst Ghica poolt maha esimene ajastu revolutsiooniline sala\xc3\xbching. Vahistatute ja vangistatute seas olid k\xc3\xb5rge bojaar Mitic\xc4\x83 Filipescu, noor \xc3\xa4\xc3\xa4rmuslane Nicolae B\xc4\x83lcescu ja palju vanem Dimitrie Macedonski, kes oli osa v\xc3\xb5tnud 1821. aasta \xc3\xbclest\xc3\xb5usust._NEWLINE_Uus valitseja Gheorghe Bibescu vabastas B\xc4\x83lcescu ja teised osalised 1843. aasta vanden\xc3\xb5u ajal; varsti p\xc3\xa4rast seda osalesid nad uue vabam\xc3\xbc\xc3\xbcrlastest innustatud sala\xc3\xbchingu Fr\xc4\x83\xc5\xa3ia ("Vennaskond") loomisel, mis teenis revolutsiooni keskse tegurina. Alguses moodustasid Fr\xc4\x83\xc5\xa3ia\' tuuma B\xc4\x83lcescu, Ion Ghica, Alexandru G. Golescu ja major Christian Tell; 1848. aasta kevadel kaasati juhtkonda ka Dimitrie ja Ion C. Br\xc4\x83tianu, Constantin B\xc4\x83lcescu, \xc5\x9etefan ja Nicolae Golescu, Gheorghe Magheru, Constantin A. Rosetti, Ion Heliade-R\xc4\x83dulescu ning Ioan Voinescu II. See oli eriti edukas Bukarestis, kus see ulatus ka keskklassini ja omas seaduslikku fassaadi So\xc5\xa3ietatea Literar\xc4\x83 (Kirjanduse selts), mille koosolekutel osalesid moldaavlased Vasile Alecsandri, Mihail Kog\xc4\x83lniceanu ja Costache Negruzzi, samuti Austria alam Constantin Daniel Rosenthal. 1848. aasta esimestel kuudel olid Rumeenia \xc3\xbcli\xc3\xb5pilased Pariisi \xc3\x9clikoolis, sealhulgas Br\xc4\x83tianu vennad, tunnistajaks ja m\xc3\xb5nel juhul v\xc3\xb5tsid osa Prantsuse vabariiklikust \xc3\xbclest\xc3\xb5usust._NEWLINE_\xc3\x9clest\xc3\xb5us puhkes 1848. aasta juuni l\xc3\xb5pus, kui Fr\xc4\x83\xc5\xa3ia\' liikmed v\xc3\xb5tsid vastu projekti maareformi lubaduse kohta. See otsus, mis oli esialgu tekitanud lahkarvamusi, pandi revolutsioonilisse programmi Nicolae B\xc4\x83lcescu ja tema toetajate survel. Avaldusena ettelugemiseks m\xc3\xb5eldud dokument oli t\xc3\xb5en\xc3\xa4oliselt koostatud Heliade-R\xc4\x83dulescu poolt ja B\xc4\x83lcescu oli v\xc3\xb5ib-olla vastutav enamuse selle ideede eest. See kutsus muude k\xc3\xbcsimuste hulgas \xc3\xbcles rahvuslikule s\xc3\xb5ltumatusele, kodaniku\xc3\xb5igustele ja v\xc3\xb5rdsusele, \xc3\xbcle\xc3\xbcldisele maksustamisele, suuremale n\xc3\xb5ukogule, vastutavale valitsusele, v\xc3\xbcrstide viieaastasele ametiajale ja nende valimisele n\xc3\xb5ukogu poolt, ajakirjandusvabadusele ja detsentraliseerimisele._NEWLINE_Algselt kavatses revolutsiooniline r\xc3\xbchmitus v\xc3\xb5tta \xc3\xbcle erinevad s\xc3\xb5jav\xc3\xa4ebaasid kogu Valahhias ja plaanis samaaegselt organiseerida rahvakogunemisi Bukarestis, R\xc3\xa2mnicu V\xc3\xa2lceas, Ploie\xc5\x9ftis, Romana\xc5\xa3i maakonnas ja Islazis. 21. juunil 1848 olid Heliade-R\xc4\x83dulescu ja Tell Islazis, kus nad koos \xc3\xb5igeusu preestri \xc5\x9eapc\xc4\x83\'ga avaldasid juubeldavale rahvahulgale revolutsioonilise programmi (vaata Islazi avaldus). Uus valitsus moodustati kohapeal, sellesse kuulusid Tell, Heliade-R\xc4\x83dulescu, \xc5\x9etefan Golescu, \xc5\x9eapc\xc4\x83 ja Nicolae Ple\xc5\x9foianu \xe2\x80\x93 nad kirjutasid v\xc3\xbcrst Bibescule palvekirja, milles kutsusid teda \xc3\xbcles programmi p\xc3\xb5hiseaduse tuumikuks \xc3\xbcmber korraldama ning "kuulama isamaa h\xc3\xa4\xc3\xa4lt ja panema ennast selle suure saavutuse etteotsa"._NEWLINE_Revolutsiooniline juhtkond lahkus Islazist s\xc3\xb5durite ja erinevate teiste kogumise eesotsas ja p\xc3\xa4rast Caracali l\xc3\xa4bimist sisenes v\xc3\xb5idukalt Craiovasse, kohtamata kohalike v\xc3\xa4gede vastupanu. \xc3\x9che kirjelduse j\xc3\xa4rgi koosnes kogumine ligi 150 000 relvastatud tsiviilisikust. Kui need s\xc3\xbcndmused olid arenemas, tulistati Bukarestis Bibescut Alexandru v\xc3\xb5i Iancu Paleologu (Prantsuse diplomaadi Maurice Pal\xc3\xa9ologue isa) ja tema kaasvanden\xc3\xb5ulaste poolt, kelle kuulid suutsid vaid \xc3\xbchte v\xc3\xbcrsti epoletti rebida. J\xc3\xa4rgnenud tundidel surusid politseiv\xc3\xa4ed maha Fr\xc4\x83\xc5\xa3ia, vahistades Rosetti ja m\xc3\xb5ned muud liikmed, kuid ei suutnud enamikku neist kinni p\xc3\xbc\xc3\xbcda.\n_START_SECTION_\nLoomine\n_START_PARAGRAPH_\n23. juuni hommikul p\xc3\xbc\xc3\xbcdis Bibescu v\xc3\xb5ita ka oma miilitsav\xc3\xa4gede lojaalsust, korraldusega anda uus ustavusvanne \xe2\x80\x93 ohvitserid n\xc3\xb5ustusid sellega, kuid lisasid, et mingil juhul ei ole nad n\xc3\xb5us valama rumeenlaste verd. P\xc3\xa4rastl\xc3\xb5unal kogunes Bukaresti rahvas t\xc3\xa4navatele, saades sellest arengust julgustust; umbes kell neli hakkasid Dealul Mitropoliei kirikukellad helisema kui h\xc3\xa4irekellad. Leidsid aset Islazi avalduse rahvale ettelugemised ja Rumeenia trikoloor paraaditses kogu linnas. Kell 10 \xc3\xb5htul andis Bibescu survele j\xc3\xa4rele, allkirjastas uue p\xc3\xb5hiseaduse ja n\xc3\xb5ustus toetama ajutist valitsust nii, nagu kohustas teda Fr\xc4\x83\xc5\xa3ia. See omakorda muutis orgaanilise reglemendi kehtetuks, sundides Vene konsulit Bukarestis, Carl von Kotzebued, lahkuma riigist Austria valitsetud Transilvaaniasse. Bibescu loobus troonist ja l\xc3\xa4ks pagendusse._NEWLINE_25. juunil \xc3\xbchendati kaks esitatud kabinetti ajutiseks valitsuseks (Guvernul vremelnicesc), mis p\xc3\xb5hines Prantsuse teise vabariigi t\xc3\xa4idesaatval komisjonil; valitsust juhtis konservatiiv, Ungari-Valahhia metropoliit Neofit II, valitsusse kuulusid Christian Tell, Ion Heliade-R\xc4\x83dulescu, \xc5\x9etefan Golescu, Gheorghe Magheru ja l\xc3\xbchikest aega Bukaresti kaupmees Gheorghe Scurti. Selle sekret\xc3\xa4rid olid Constantin A. Rosetti, Nicolae B\xc4\x83lcescu, Alexandru G. Golescu ja Ion C. Br\xc4\x83tianu. Valitsust t\xc3\xa4iendati ajutise ministeeriumiga (Ministerul vremelnicesc), mis jagunes mitmeks ametiks: Ministrul dinl\xc4\x83untru (siseminister, ametit kandis Nicolae Golescu); Ministrul drept\xc4\x83\xc5\xa3ii (justiitsminister \xe2\x80\x93 Ion I. C\xc3\xa2mpineanu); Ministrul instruc\xc5\xa3iei publice (haridusminister \xe2\x80\x93 Ion Heliade-R\xc4\x83dulescu); Ministrul finan\xc5\xa3ii (rahandusminister \xe2\x80\x93 C. N. Filipescu); Ministrul trebilor dinafar\xc4\x83 (v\xc3\xa4lisminister \xe2\x80\x93 Ioan Voinescu II); Ministrul de r\xc4\x83zboiu (s\xc3\xb5jaminister \xe2\x80\x93 Ioan Odobescu, hiljem asendas teda Tell); Ob\xc5\x9ftescul controlor (riigikontrol\xc3\xb6r \xe2\x80\x93 Gheorghe Ni\xc5\xa3escu). Sinna kuulusid ka Constantin Cre\xc5\xa3ulescu kui linnan\xc3\xb5ukogu president (hiljem asendas teda Cezar Bolliac), Scarlat Cre\xc5\xa3ulescu kui rahvuskaardi \xc3\xbclem ja M\xc4\x83rg\xc4\x83rit Mo\xc5\x9foiu kui politsei\xc3\xbclem._NEWLINE_Valahhia revolutsion\xc3\xa4\xc3\xa4rid s\xc3\xa4ilitasid mitmet\xc3\xa4henduslikud suhted 1848. aasta Ungari revolutsiooni juhtidega, samuti viimaste rumeenlastest vastastega Transilvaanias. Juba aprillis kutsus B\xc4\x83lcescu, kes s\xc3\xa4ilitas tihedad kontaktid paljude Transilvaania rumeenlastest poliitikutega, August Treboniu Lauriani \xc3\xbcles mitte olema vastu Transilvaania ja revolutsioonilise Ungari \xc3\xbchendamisele. Paralleelselt peeti Lajos Batthy\xc3\xa1ny ja Ion Br\xc4\x83tianu vahel salal\xc3\xa4bir\xc3\xa4\xc3\xa4kimisi, mis olid seotud Valahhia-Ungari konf\xc3\xb6deratsiooni loomise projektiga. Kuigi see kaotas \xc3\xa4\xc3\xa4rmuslaste toetuse, v\xc3\xb5ttis ettepaneku l\xc3\xb5puks tagasi Ungari pool, kes v\xc3\xa4itis nimelt, et see toob ohu halvenenud suhetest Venemaaga. J\xc3\xa4rk-j\xc3\xa4rgult kaugenesid Transilvaania rumeenlased leppimisest ja nad selgitasid, et nende eesm\xc3\xa4rk oli Austria v\xc3\xb5imu s\xc3\xa4ilitamine, sattudes avalikku vastuollu Ungari revolutsiooniliste v\xc3\xb5imudega.\n_START_SECTION_\nEsimesed reformid\n_START_PARAGRAPH_\nJ\xc3\xa4rgmisel p\xc3\xa4eval andsid uued valitsusorganid v\xc3\xa4lja oma esimesed dekreedid. \xc3\x9cks neist seadis sisse r\xc3\xb5htsa trikoloori pealiskirjaga DPE\xd0\x9fTATE \xe2\x80\x93 \xd0\xa4\xd0\xa0\xd0\xaa\xd0\xa6IE ("\xc3\x95iglus \xe2\x80\x93 vendlus" rumeenia kirillitsas, nagu tol ajal kirjutati). Valitsus kuulutas k\xc3\xb5ik traditsioonilised tsiviilauastmed puudulikeks, osutades, et ainsad vastuv\xc3\xb5etavad tunnustused tehtaks "voorsuste ja teenuste eest isamaale", ja l\xc3\xb5i rahvuskaarti. Valitsus kaotas ka tsensuuri, samuti surma- ja ihunuhtluse, k\xc3\xa4skides samas vabastada k\xc3\xb5ik poliitilised vangid. Koosk\xc3\xb5las varasemate n\xc3\xb5udmistega kutsuti \xc3\xbcles \xc3\xbchendama k\xc3\xb5ik rumeenlastega asustatud maad kui "\xc3\xbcks ja jagamatu [rahvas]", nagu sel perioodil ametlikult v\xc3\xa4ljendati. Kuid seda seisukohta jagas siiski vaid suhteliselt v\xc3\xa4ike ja v\xc3\xa4ga l\xc3\xb5hestatud osa intelligentsist._NEWLINE_Romade ametlik vabastamine orjusest sanktsioneeriti samuti 26. juunil v\xc3\xa4ljastatud dekreediga. See oli 1843. aastal alanud protsessi haripunkt, kui vabastati k\xc3\xb5ik riigiorjad, ja j\xc3\xa4tkus 1847. aasta veebruaris, kui \xc3\xb5igeusu kirik j\xc3\xa4rgis eeskuju ja vabastas oma romadest t\xc3\xb6\xc3\xb6j\xc3\xb5u. Dekreedist v\xc3\xb5is eelk\xc3\xb5ige lugeda: "Rumeenia rahvas loobub inimlikkuse puudumisest ja h\xc3\xa4biv\xc3\xa4\xc3\xa4rsest patust omada orje ja kuulutab eraomanduses orjad vabaks. Nendele, kes on seniajani olnud patuses h\xc3\xa4bis omada orje, annab Rumeenia rahvas andeks; ja isamaa h\xc3\xbcvitab riigikassast, kesiganes kurdab selle kristliku teo tulemusena kaotust". Kolmeliikmeline komisjon j\xc3\xa4eti otsustama juriidilise rakendamise ja orjapidajatele kompenseerimise k\xc3\xbcsimusi \xe2\x80\x93 sinna kuulusid Bolliac, Petrache Poenaru ja Ioasaf Znagoveanu._NEWLINE_V\xc3\xb5imud avalikustasid oma reforme uute pressiinstitutsioonide kasutamisega, millest levinuimad olid Poporul Suveran (ajakirja toimetasid B\xc4\x83lcescu, Bolliac, Grigore Alexandrescu, Dimitrie Bolintineanu ja teised) ja Pruncul Rom\xc3\xa2n (toimetasid Rosetti ja Eric Winterhalder). Paralleelselt kuulis Bukaresti rahvas regulaarselt teadaandeid, mida loeti ette Filareti v\xc3\xa4ljakul (tuntud kui "Vabaduse v\xc3\xa4ljak").\n_START_SECTION_\nVaidlused ja intriig\n_START_PARAGRAPH_\nToetust ajutisele valitsusele hakati katsetama, kui taas t\xc3\xb5steti esile maareformi ja t\xc3\xb6\xc3\xb6orjuses k\xc3\xbcsimused. Peale oluliste konservatiivsete j\xc3\xb5udude leidus vastaseid juhtkonna enda sees, need olid m\xc3\xb5\xc3\xb5dukad Heliade-R\xc4\x83dulescu ja Ioan Odobescu. Revolutsion\xc3\xa4\xc3\xa4rid, kes pooldasid maa andmist talupoegade omandisse, jagunesid loovutatava maa hulga j\xc3\xa4rgi, samuti bojaaridele makstava kompensatsiooni k\xc3\xbcsimuses. Kokkuleppele j\xc3\xb5uti l\xc3\xa4bi viivituste, vastu v\xc3\xb5etud otsusega esitada k\xc3\xb5ik ettepanekud h\xc3\xa4\xc3\xa4letuseks n\xc3\xb5ukogule, mis oli veel kogunemas, selle asemel, et koostada dekreet. Sellegipoolest tehti avaldus kinnisvaraomanikele (28. juunil 1848), milles m\xc3\xa4rgiti, et reform viiakse l\xc3\xb5puks ellu m\xc3\xa4\xc3\xa4ratlemata summa eest, ja kutsus talupoegi \xc3\xbcles t\xc3\xa4itma oma t\xc3\xb6\xc3\xb6kohustust sama aasta s\xc3\xbcgiseni._NEWLINE_See palve kutsus esile opositsioonij\xc3\xb5udude vastupanu: Odobescu koondas konservatiivid ja vahistas 1. juulil 1848 \xc3\xbcheskoos oma kaasohvitseride Ioan Solomoni ja Grigorie L\xc4\x83custeanuga kogu valitsuse. Riigip\xc3\xb6\xc3\xb6re peaaegu \xc3\xb5nnestus, kuid kukutati l\xc3\xb5puks bukarestlaste vastupanuga, kes organiseerisid t\xc3\xa4navatel vastupanu m\xc3\xa4ssajate v\xc3\xa4gede vastu, p\xc3\xbcstitasid barrikaade ja r\xc3\xbcndasid l\xc3\xb5puks m\xc3\xa4ssajate peakorterit. Viimane r\xc3\xbcnnak, mida juhtis Ana Ip\xc4\x83tescu, l\xc3\xb5ppes k\xc3\xb5igi riigip\xc3\xb6\xc3\xb6rde juhtide vahistamisega._NEWLINE_Vaatamata sellele j\xc3\xa4tkusid valitsuses vaidlused maareformi kuju \xc3\xbcle. 21. juulil 1848 sai Nicolae B\xc4\x83lcescu k\xc3\xa4su luua Omandikomisjon (Comisia propriet\xc4\x83\xc5\xa3ii), mis koosnes 34 delegaadist, kaks igast Valahhia ringkonnast, esindades vastavalt talupoegi ja maaisandaid. Uut institutsiooni juhatas maaomanik Alexandru Racovi\xc5\xa3\xc4\x83 ja asejuhatajaks oli Moldaavias s\xc3\xbcndinud Ion Ionescu de la Brad._NEWLINE_Menetluse k\xc3\xa4igus asusid mitmed bojaarid talupoegi toetama: komisjoni neljanda istungi delegaat, liberaalne bojaar Ceau\xc5\x9fescu tegi kuulsa k\xc3\xb5ne, milles ta nimetas t\xc3\xb6\xc3\xb6lisi "vendadeks" ja taunis oma seisundit maaomanikuna. Tundeline kuulajaskond kiitis tema \xc5\xbeesti heaks ja talupojad kuulutasid, et jumal andestab Ceau\xc5\x9fescu teod. Teised, t\xc3\xa4helepanelikumad maaomanikud k\xc3\xbcsisid talupoegadelt, mida need kavatsevad kasutada h\xc3\xbcvitiseks, mille eest nad suuresti vastutasid; Mihail Kog\xc4\x83lniceanu j\xc3\xa4rgi oli nende vastuseks "Nende kahe orjak\xc3\xa4ega oleme t\xc3\xb6\xc3\xb6tanud sajandeid ja tasunud k\xc3\xb5ik maaomanike kulutused; vabastatuna v\xc3\xb5iks meie k\xc3\xa4ed t\xc3\xb6\xc3\xb6tada kaks korda nii palju ja kindlustada, et me ei allu teie soovile, mida riigi kohus otsustab, et me maksma peaksime". See p\xc3\xb5hjustas v\xc3\xa4idetavalt komisjoni sees pahameeletormi._NEWLINE_Talupojad ja nende toetajad pooldasid ideed, et iga perekond peaks saama v\xc3\xa4hemalt 4 hektarit maad; nende s\xc3\xbcsteemis, mis v\xc3\xb5ttis arvesse kohalikke erinevusi, pidid m\xc3\xa4rgaladel elavad talupojad saama 16 pogoane (ligikaudu 8 hektarit), tasandikel elavad 14 (ligikaudu 7 hektarit), k\xc3\xbcnklikel aladel elavad 11 (5 ja 6 hektari vahel), samas L\xc3\xb5una-Karpaatides elavad pidid saama 8 pogoane (ligikaudu 4 hektarit). Selle programmi l\xc3\xbckkasid paljud maaomanikud kohe tagasi, ja l\xc3\xa4bir\xc3\xa4\xc3\xa4kimised l\xc3\xb5petati Heliade-R\xc4\x83dulescu otsusega, kus l\xc3\xb5pliku lahenduse pidi andma tulevane n\xc3\xb5ukogu. Suutmatus lahendada seda k\xc3\xb5ige olulisemat valahhide ette pandud probleemi aitas n\xc3\xb5rgendada toetust revolutsioonile.\n_START_SECTION_\nDiplomaatilised j\xc3\xb5upingutused ja regentlus\n_START_PARAGRAPH_\nSeistes silmitsi Vene keisri Nikolai I selge vaenulikkusega, otsisid Valahhia revolutsion\xc3\xa4\xc3\xa4rid hoopis l\xc3\xa4henemist Osmanite juhtkonnale. Asja p\xc3\xbc\xc3\xbcti selgitada nii, et liikumine ei otsi Osmanite s\xc3\xbcser\xc3\xa4niteedi kaotamist: sel eesm\xc3\xa4rgil saadeti Ion Ghica juba 29. mail 1848 Istanbuli; tema missioon oli esialgu edukas, kuid hilisemad s\xc3\xbcndmused sundisid sultan Abd\xc3\xbclmecitti oma seisukohta \xc3\xbcmber vaatama, eriti p\xc3\xa4rast Vene protestidega silmitsi seismist. Suleiman pa\xc5\xa1a, kes oli Abd\xc3\xbclmeciti sugulane, l\xc3\xa4hetati Bukaresti korraldusega teatada olukorrast ja v\xc3\xb5tta vastavaid meetmeid._NEWLINE_Linnaelanike ja v\xc3\xb5imude poolt soojalt vastu v\xc3\xb5etuna otsustas Suleiman ellu viia rea ametlikke k\xc3\xa4ike, mis olid m\xc3\xb5eldud Venemaa rahustamiseks. Ta asendas valitsuse regentlusega (Locotenen\xc5\xa3a domneasc\xc4\x83) ja palus teha m\xc3\xb5ned muudatused p\xc3\xb5hiseaduse teksti (lubadusega, et need kindlustavad Osmanite tunnustamise). Uus valitsusorgan triumviraat koosnes Heliade-R\xc4\x83dulescust, Nicolae Golescust ja Christian Tellist._NEWLINE_Suleimani selges\xc3\xb5nalisel n\xc3\xb5uandel l\xc3\xa4hetati Istanbuli revolutsiooniline delegatsioon, kes pidi l\xc3\xa4bi r\xc3\xa4\xc3\xa4kima liikumise ametlikust tunnustamisest \xe2\x80\x93 saadikute seas olid B\xc4\x83lcescu, \xc5\x9etefan Golescu ja Dimitrie Bolintineanu. Selleks hetkeks olid Vene diplomaadid veennud Osmaneid v\xc3\xb5tma reserveeritum suhtumine ja asendama Suleiman Diivani raport\xc3\xb6\xc3\xb6ri Fuat pa\xc5\xa1aga. Paralleelselt k\xc3\xa4skis Venemaa oma v\xc3\xa4gedel Bessaraabias valmistuda sissetungiks \xc3\xbcle Pruti j\xc3\xb5e ja Bukaresti \xe2\x80\x93 Vene-T\xc3\xbcrgi s\xc3\xb5ja v\xc3\xa4ljavaade oli Abd\xc3\xbclmecitile ebameeldiv ajal, eriti kui Prantsuse teine vabariik ja \xc3\x9chendkuningriik ei selgitanud oma seisukohta Osmanite poliitika suhtes. Briti saadik Osmanite juures Stratford Canning isegi soovitas Osmanite ametnikel sekkuda revolutsiooni vastu, teenides nii peaminister Henry Palmerstoni poliitikat seoses Osmanite v\xc3\xb5imu s\xc3\xa4ilitamisega v\xc3\xa4lise surve ees. Valahhia delegatsiooni ei v\xc3\xb5etud vastu ja p\xc3\xa4rast pikka ootamist pidi see Bukaresti tagasi minema.\n_START_SECTION_\nMetropoliit Neofiti riigip\xc3\xb6\xc3\xb6re\n_START_PARAGRAPH_\n11. juulil 1848 p\xc3\xb5hjustas vale kuulujutt, et keiserlik vene armee on Bessaraabiast lahkunud ja liikumas l\xc3\xb5una poole, regentluse lahkumise Bukarestist ja varjumine T\xc3\xa2rgovi\xc5\x9ftesse. See toimus p\xc3\xa4rast seda, kui Venemaa oli aprillis okupeerinud Moldaavia, p\xc3\xa4rast edutut \xc3\xbclest\xc3\xb5usu selles riigis. Hetke kasutasid \xc3\xa4ra konservatiivid: metropoliit Neofiti juhtimisel v\xc3\xb5ttis viimaste r\xc3\xbchmitus v\xc3\xb5imu \xc3\xbcle ja kuulutas revolutsiooni l\xc3\xb5ppenuks. Kui revolutsiooniline kuller tuli Moldaavia linnast Foc\xc5\x9fanist tagasi uudistega, et Vene v\xc3\xa4ed pole liikunud, valmistus pealinna rahvas tegutsemiseks \xe2\x80\x93 s\xc3\xbcndmuste kestel tegi preester Ambrozie Buz\xc4\x83u piiskopkonnast ennast revolutsiooniliseks tunnikangelaseks ja sai h\xc3\xbc\xc3\xbcdnime "Kahuripreester" (Popa Tun), p\xc3\xa4rast p\xc3\xb5leva s\xc3\xbc\xc3\xbcten\xc3\xb6\xc3\xb6ri rebimist rahvahulgale suunatud kahurilt. See sundis Neofitti oma avaldusest taganema ja v\xc3\xb5imu ajutisele valitsusele tagasi andma (12. juulil)._NEWLINE_J\xc3\xa4rgnevatel kuudel elanikkond radikaliseerus ja 18. septembril 1848, vaid \xc3\xbcks n\xc3\xa4dal enne revolutsiooni purustamist, sisenes rahvahulk siseministeeriumisse, v\xc3\xb5ttes Orgaanilise reglemendi ja bojaaride auastmete registri (Arhondologia) ametlikud koopiad. Seej\xc3\xa4rel veeti dokumente l\xc3\xa4bi linna m\xc3\xb5nitavas matuserongk\xc3\xa4igus ja p\xc3\xb5letati, \xc3\xbcks leht korraga, Dealul Mitropoliei v\xc3\xa4ljakul. Neofit n\xc3\xb5ustus vastumeelselt tseremooniat juhatama ja panema needuse m\xc3\xb5lemale \xc3\xb5igusaktile.\n_START_SECTION_\nMahasurumine\n_START_PARAGRAPH_\n25. septembril 1848 sisenesid Osmanite v\xc3\xa4ed Omar pa\xc5\xa1a juhtimisel ja Fuat pa\xc5\xa1a kaasabil Bukaresti, osaliselt katsena ennetada Vene kohalolu laienemist \xc3\xbcle Milcovi j\xc3\xb5e. Sama p\xc3\xa4eva hommikul kohtus Fuat kohalike avalike tegelastega oma peakorteris Cotrocenis, kuulutades Reglemendi taastamist ja nimetades Constantin Cantacuzino Valahhia kaymakamiks. Kuigi k\xc3\xb5ik revolutsion\xc3\xa4\xc3\xa4rid, kes tulid kohtumisele, vahistati, p\xc3\xb5genesid Ion Heliade-R\xc4\x83dulescu ja Christian Tell Briti konsulaati Bukarestis, kus Robert Gilmour Colquhoun nad teatud rahasumma eest vastu v\xc3\xb5ttis._NEWLINE_\xc3\x84\xc3\xa4rmuslased \xc3\xbcmber Nicolae B\xc4\x83lcescu ja Gheorghe Magheru kavandasid vastupanu Doonaul, kuid nende arvamus ei suutnud koguda m\xc3\xa4rkimisv\xc3\xa4\xc3\xa4rset toetust. Mitmest tuhandest s\xc3\xb5durist r\xc3\xbchm, koosnedes Oltenia panduritest ja vabatahtlikest kogu maalt, koondus R\xc3\xa2mnicu V\xc3\xa2lceasse Magheru juhtimise alla, kuid ei asunud kunagi tegudele. Bukarestis, kui Fuat valmistus oma v\xc3\xa4gesid Dealul Spirii garnisoni viima, astus talle vastu tulet\xc3\xb5rjujate v\xc3\xa4eosa, provotseerides l\xc3\xbchikese tulevahetuse, mille kestel tapeti m\xc3\xb5lemal poolel mitu s\xc3\xb5durit. \xc3\x95htuks oli kogu linn maha rahustatud. 27. septembril \xc3\xbchines Vene v\xc3\xa4gi Alexander von L\xc3\xbcdersi juhtimisel Bukaresti okupatsiooniga, v\xc3\xb5ttes enda k\xc3\xa4tte poole linnast. Venemaa ekspeditsioon kahte Doonau v\xc3\xbcrstiriiki oli ainus s\xc3\xb5ltumatu s\xc3\xb5jaline algatus tema v\xc3\xa4listes sekkumistes 1848. aasta revolutsioonide vastu._NEWLINE_Kohe p\xc3\xa4rast neid s\xc3\xbcndmusi m\xc3\xb5isteti 91 revolutsion\xc3\xa4\xc3\xa4ri pagendusse. Nendest v\xc3\xa4ike r\xc3\xbchm veeti praamidega Giurgiust, nende teel austerlaste valitsetud Svini\xc5\xa3asse, Doonau sadama Or\xc5\x9fova l\xc3\xa4histele. Revolutsiooniline kunstnik Constantin Daniel Rosenthal ja Maria Rosetti, kes v\xc3\xb5isid vabalt lahkuda ja j\xc3\xa4rgnesid praamile piki kallast, m\xc3\xa4rkasid, et Osmanid on v\xc3\xa4ljunud oma p\xc3\xa4devusalast, ja suutsid veenda Svini\xc5\xa3a linnapead valvureid relvituks tegema, mis omakorda v\xc3\xb5imaldas vangidel p\xc3\xb5geneda. P\xc3\xb5genikud l\xc3\xa4ksid Pariisi._NEWLINE_Enamus teisi revolutsion\xc3\xa4\xc3\xa4re peeti kinni t\xc3\xa4nap\xc3\xa4eva Bulgaaria aladel 1849. aasta kevadel ning viidu Ruse ja Varna kaudu Anatoolia linna Bursasse, kus nad elasid Osmanite riigi kulul. Nad said tagasi minna p\xc3\xa4rast 1856. aastat. Pagulusaastatel sai selgeks erinevate fraktsioonide vaheline rivaliteet, konflikt, mis sai aluseks poliitilistele vaadetele hilisematel aastatel._NEWLINE_Vahepeal k\xc3\xa4skis Magheru Colquhouni \xc3\xb5hutusel oma v\xc3\xa4ed demobiliseerida (10. oktoobril) ja l\xc3\xa4ks koos m\xc3\xb5ne oma ohvitseriga \xc3\xbcle L\xc3\xb5una-Karpaatide Hermannstadti \xe2\x80\x93 toonane Transilvaania linn oli nimeliselt Austria keisririigis, kuid haaratud Ungari revolutsioonist.\n_START_SECTION_\nValahhia tegevus Transilvaanias\n_START_PARAGRAPH_\n1848. aasta detsembrist alates hakkasid mitmed Valahhia revolutsion\xc3\xa4\xc3\xa4rid, kes olid p\xc3\xb5genenud v\xc3\xb5i olid vahistamisest vabastatud, vahendama arusaamist Ungari Lajos Kossuthi ning Transilvaania rumeenlastest aktivistide ja talupoegade vahel, kes osutasid Avram Iancu juhtimisel s\xc3\xb5jalist vastupanu J\xc3\xb3zef Bemi Honv\xc3\xa9ds\xc3\xa9g v\xc3\xa4gedele. Nicolae B\xc4\x83lcescu kerkis esile oma pagendusest Serbia v\xc3\xbcrstkonnas ning alustas \xc3\xbcheskoos Alexandru G. Golescu ja Ion Ionescu de la Bradiga Zlatnas k\xc3\xb5nelusi Iancuga. Valahhid esitasid Kossuthi ettepaneku, kus Iancu v\xc3\xb5itlejad pidid lahkuma oma baasist L\xc3\xa4\xc3\xa4ne-Transilvaania m\xc3\xa4gedes ja aitama taaselustada revolutsiooni Valahhias, j\xc3\xa4ttes Ungarile ruumi Vene sekkumisele vaastu hakata, kuid pakkumine l\xc3\xbckati kohe tagasi. Paralleelselt j\xc3\xb5udis Magheru Ungari v\xc3\xb5imudeni, paludes neil kaaluda Ungari ja Transilvaania konf\xc3\xb6deratsiooni; ka see plaan l\xc3\xbckati tagasi._NEWLINE_26. mail 1849 kohtus Nicolae B\xc4\x83lcescu Debrecenis Kossuthiga ja vaatamata oma isiklikule pettumisele Ungari tegevusega ja oma ideaalile rumeenlaste t\xc3\xa4ielikest poliitilistest \xc3\xb5igustest piirkonnas n\xc3\xb5ustus vahendama arusaamist Iancuga, mille tulemuseks oli relvarahu ja rida poliitilisi j\xc3\xa4relandmisi. See juhtus Vene v\xc3\xa4gede s\xc3\xb5jalise operatsiooniga Transilvaaniasse sisenemisel, mis tipnes Ungari kaotusega Segesv\xc3\xa1ri lahingus juuli l\xc3\xb5pus.\n_START_SECTION_\nPoliitiline tulemus\n_START_PARAGRAPH_\nOsmanite-Vene okupatsioon kestis kuni 1851. aastani, kui 1849. aasta Balta Limani konventsioon kinkis Valahhia krooni Barbu \xc8\x98tirbeile. Erinevalt 1848.\xe2\x80\x931849. aasta tagasil\xc3\xb6\xc3\xb6kidest l\xc3\xb5hkus Krimmi s\xc3\xb5jaga sisse juhatatud periood nii Vene \xc3\xbclemv\xc3\xb5imu kui ka Orgaanilise reglemendi re\xc5\xbeiimi ja t\xc3\xa4itis \xc3\xbcks p\xc3\xb5lvkond hiljem praktiliselt k\xc3\xb5ik revolutsioonilised projektid. Moldaavlaste ja valahhide \xc3\xbchistegevus, koos Valahhia aktivistide kohalolekuga Transilvaanias, aitas levitada rahvusliku \xc3\xbchtsuse ideaali, l\xc3\xb5ppeesm\xc3\xa4rgiga \xc3\xbchendada k\xc3\xb5ik rumeenlaste enamusega territooriumid \xc3\xbchte riiki._NEWLINE_1859. aasta alguses, rahutu perioodi l\xc3\xb5pus astusid Valahhia ja Moldaavia personaaluniooni (hiljem Rumeenia \xc3\xbchendatud v\xc3\xbcrstiriigid), valitsema hakkas Moldaavia p\xc3\xa4ritolu domnitor Alexandru Ioan Cuza (endine revolutsion\xc3\xa4\xc3\xa4r). Olles olnud lubatud naasta pagendusest p\xc3\xa4rast Pariisi rahu, m\xc3\xa4ngis enamus elusolevaid revolutsion\xc3\xa4\xc3\xa4re poliitilistes arengutes suurt osa ja moodustas Partida Na\xc5\xa3ional\xc4\x83, mis pooldas Cuzat samaaegsetel valimistel ad hoc Diivanisse. Pariisis elanud Valahhia emigrantide roll poolehoiu edendamisel \xc3\xbchistes Rumeenia eesm\xc3\xa4rkides oli otsustav. Partidal \xc3\xb5nnestus saada peamiseks teguriks Rumeenia poliitilises elus enne liberaalismile aluse panemist. Cuza valitsemisega kasvas l\xc3\xa4\xc3\xa4ne-euroopastumise tempo ja 1860. aastatel viidi l\xc3\xa4bi m\xc3\xb5\xc3\xb5dukas maareform, ilmalikustati kloostrite maavaldused, samas t\xc3\xb6\xc3\xb6orjus ja bojaaride auastmed keelustati._NEWLINE_P\xc3\xa4rast 1866. aasta konflikti \xc3\xbcha autoritaarsema Cuza ja poliitilise klassi vahel korraldasid erinevad suunad riigip\xc3\xb6\xc3\xb6rde, mis t\xc3\xb5i Rumeenia troonile Hohenzollerni v\xc3\xbcrsti Caroli \xe2\x80\x93 kajastades tahet, mida v\xc3\xa4ljendasid m\xc3\xb5ned 1848. aasta aktivistid, panna \xc3\xbchendatud riigi valitsejaks m\xc3\xb5ni v\xc3\xb5\xc3\xb5ramaine d\xc3\xbcnastia. Aastal 1877 kuulutas Rumeenia Vene-T\xc3\xbcrgi s\xc3\xb5ja tagaj\xc3\xa4rjel oma s\xc3\xb5ltumatust.'