b'\n_START_ARTICLE_\nDe monade, numero et figura\n_START_PARAGRAPH_\n"De monade, numero et figura" (Monaadist, arvust ja kujundist) on Giordano Bruno ladinakeelne teos, mis ilmus 1591 Frankfurdis. Teos on proosakommentaaridega poeem. _NEWLINE_Teos on osa nn Frankfurdi triloogiast, mille esimese k\xc3\xb6ite moodustab "De triplici minimo et mensura" ning teise k\xc3\xb6ite "De monade, numero et figura" ja "De innumerabilibus, immenso et infigurabili". _NEWLINE_Arvud on reaalsust konstitueerivad alged, kujundid m\xc3\xa4\xc3\xa4ravad nende korrastatuse. Arvude ja kujundite vaheline seos m\xc3\xa4\xc3\xa4rab reaalsuse seesmise ehituse ning on loodusn\xc3\xa4htustega lahutamatult seotud.  Arvudel ja kujunditel on maagiline v\xc3\xa4gi. Bruno r\xc3\xbcndab p\xc3\xbctagoreismi traditsioonides Aristotelese liikumatu liikumapanija teooriat: asjad muutuvad seesmiste arvude ja kujundite t\xc3\xb5ttu. _NEWLINE_Bruno arutab p\xc3\xbctaagorlaste arvus\xc3\xbcmboolikat ning arvude 1 kuni 10 ja kujundite t\xc3\xa4hendust. Monaad s\xc3\xbcmboliseerib absoluutset \xc3\xbchtsust, mis sisaldab kogu olemist maksimumi ja miinimumi samasust. D\xc3\xbcaad s\xc3\xbcmboliseerib erinevust ja jaotust, asjades leiduvaid vastuolusid. Triaad s\xc3\xbcmboliseerib k\xc3\xb5igi vastuolude lepitust, \xc3\xbchtsuse juurde naasmist.'