b'\n_START_ARTICLE_\nDuklja\n_START_SECTION_\nNimi\n_START_PARAGRAPH_\nDoclea oli algselt Rooma riigi linna nimi t\xc3\xa4nap\xc3\xa4eva Podgorica (Ribnica) kohas, mille ehitas Rooma keiser Diocletianus, kes p\xc3\xa4rines sellest Rooma Dalmaatsia piirkonnast. Romaniseerunud ill\xc3\xbc\xc3\xbcri h\xc3\xb5im docleatae, mis piirkonda asustas, tuletas oma nime linnalt. J\xc3\xa4rgnevatel sajanditel h\xc3\xbcperkorrigeerisid roomlased nimeks Dioclea, oletades valesti, et i kadus labase k\xc3\xb5nemustri t\xc3\xb5ttu. Duklja on selle piirkonna nime hilisem slaavi versioon, mis omistati v\xc3\xbcrstkonnale B\xc3\xbctsantsi s\xc3\xbcser\xc3\xa4niteedi all.\n_START_SECTION_\nGeograafia\n_START_PARAGRAPH_\nDe Administrando Imperio (948\xe2\x80\x93952) (DAI) j\xc3\xa4rgi h\xc3\xb5lmas Diokleia (\xce\x94\xce\xb9\xce\xbf\xce\xba\xce\xbb\xce\xb5\xce\xaf\xce\xb1) "suuri, asustatud linnu": Gradetai, Nougrade ja Lontodokla. Gradetai v\xc3\xb5is olla Starigrad, Nougrad v\xc3\xb5is olla Prevlaka, samas Lontodokla asukoht pole kindel._NEWLINE_Hilisema, m\xc3\xb5nev\xc3\xb5rra kahtlase allika, Duklja preestri kroonika (DPK) j\xc3\xa4rgi valdas valitseja nimega Hvalimir, kes oli v\xc3\xa4idetavalt Jovan Vladimiri (u. 990\xe2\x80\x931016) esivanem, Zetat ja selle linnu ning j\xc3\xa4rgmisi krahvkondi: Lusca (Lu\xc5\xa1ka), Podlugiae (Podlu\xc5\xbeje), Gorsca (Gorska), Cupelnich (Kupelnik), Obliquus (Oblik), Prapratna, Cermeniza (Crmnica) ja Budua (Budva) koos Cuceva (Ku\xc4\x8devo) ja Gripuli (Grbalj)._NEWLINE_12. sajandist alates hakkas m\xc3\xb5iste Zeta asendama nime Duklja.\n_START_SECTION_\nDuklja teoses De Administrando Imperio\n_START_PARAGRAPH_\nDuklja asustati valdavalt slaavlaste poolt 7. sajandil, kuigi piirkond oli avaaride ja slaavlaste r\xc3\xb6\xc3\xb6vretkede sihtkoht 6. sajandist. 10. sajandi De Administrando Imperio j\xc3\xa4rgi, mille kirjutas B\xc3\xbctsantsi keiser Konstantinos VII Porphyrogennetos, toimus slaavlaste teine r\xc3\xa4ndelaine Balkanile u. aastatel 610\xe2\x80\x93640. Olles m\xc3\xa4gine piirkond, pakkus see v\xc3\xb5ib-olla varjupaika eelslaavi rahvastikule._NEWLINE_De Administrando Imperio on olnud laialt kasutatud allikas l\xc3\xb5unaslaavi riikide varajase ajaloo rekonstrueerimisel. Porphyrogennetos kirjutas, et Duklja laastati avaaride poolt ja "taasasustati keiser Herakleios I ajal, nagu ka Horvaatia ja Serbia" (s.o. 7. sajandi esimesel poolel). Kuigi ta on selgelt \xc3\xb6elnud, et naaberv\xc3\xbcrstkonnad Serbia, Zahumlje, Travunija ja Paganija asustati \'ristimata serblaste\' poolt, mainib ta, et Duklja asustati lihtsalt \'slaavlaste\' poolt. John Van Antwerp Fine, Jr. v\xc3\xa4idab: "arvestades, et serblased asusid piirkondadesse piki selle piire, oli arvatavasti ka see serblaste piirkond". Annales regni Francorum (821\xe2\x80\x93822) j\xc3\xa4rgi p\xc3\xb5genes m\xc3\xa4ssuline Pannoonia hertsog Ljudevit Posavski frankide sissetungi ajal oma residentsist Sisakist serblaste juurde L\xc3\xa4\xc3\xa4ne-Bosniasse, kes kontrollisid suurt osa Dalmaatsiast ("Sorabos, quae natio magnam Dalmatiae partem obtinere dicitur")._NEWLINE_Horvaatide kohalolekut on samuti postuleeritud. Porphyrogennetos m\xc3\xa4rgib DAI-s, et, p\xc3\xa4rast P\xc3\xb5hja-Dalmaatsia asustamist osa horvaate "eraldus ja v\xc3\xb5ttis kontrolli alla Illyricumi ja Pannonia". Ivo Banac pani ette, et esimest nimetataks Dukljaks. Kahtlane Duklja preestri kroonika, koostatud aastatel 1298\xe2\x80\x931301 tsistertslasest munga poolt Pavao I \xc5\xa0ubi\xc4\x87 Bribirski teenistuses, viitab horvaatidele L\xc3\xb5una-Dalmaatsias. Kui see ei ole pelgalt B\xc3\xbctsantsi segadus serblaste ja horvaatide vahel, v\xc3\xb5ib see viidata v\xc3\xa4ikese horvaadi h\xc3\xb5imu olemasolule kuni 12. sajandi l\xc3\xb5puni._NEWLINE_Teadlased on arutanud pikalt selliste allikate usaldusv\xc3\xa4\xc3\xa4rsuse \xc3\xbcle. N\xc3\xa4iteks Florin Curta, teiste seas, vihjas, et DAI oli poliitiline dokument, mitte rangelt ajalooline. See t\xc3\xb5en\xc3\xa4oliselt n\xc3\xa4itab, et ranniku-\xc5\xbeupad olid 10. sajandi keskpaigas Serbia v\xc3\xbcrsti \xc4\x8caslav Klonimirovi\xc4\x87i v\xc3\xb5imu all._NEWLINE_L\xc3\xb5ppude l\xc3\xb5puks pole Duklja p\xc3\xa4ritolu t\xc3\xa4pselt teada, kirjalikud t\xc3\xb5endid toetuvad sageli poollegendaarsetele sugupuudele. Pealegi, mis tegelikult kujutas inimesi (gens) keskajal, on rangelt arutatud. Pole kindlaid t\xc3\xb5endeid, et serblaste v\xc3\xb5i horvaatidena tuntud rahvad r\xc3\xa4ndasid en masse sidusa rahvusena. Pigem hakkas mingi grupiidentiteet Balkanil moodustuma 7. sajandi l\xc3\xb5pus, kui slaavi aadel moodustas liitude s\xc3\xbcsteemi. See langeb kokku avaaride hegemoonia l\xc3\xb5pliku h\xc3\xa4\xc3\xa4bumisega Balkani l\xc3\xa4\xc3\xa4neosa \xc3\xbcle. Samal ajal hakkasid b\xc3\xbctsantslased Balkani osades taaslooma teatud kontrolli p\xc3\xa4rast keiserliku kontrolli kokkuvarisemist 7. sajandil. B\xc3\xbctsantsi Dyrrhachiumi teema loomine h\xc3\xb5lbustas diplomaatilisi sidemeid idaroomlaste ja Aadria mere ranniku Sclaviniae vahel._NEWLINE_Nii Florin Curta kui ka John Fine, teiste seas, on v\xc3\xa4itnud, et etnon\xc3\xbc\xc3\xbcmid, nagu serblane v\xc3\xb5i horvaat, olid peamiselt poliitilised sildid, viitega duxile ja teda saatvatele aadlikele, samas madalamal tasemel nimetati samamoodi lihtrahvast, kes asustasid selliste juhtide valitsemise all olevat territooriumi (sageli nominaalselt ja m\xc3\xb6\xc3\xb6duvalt). On v\xc3\xa4he t\xc3\xb5endeid, et keskaegses \xc3\xbchiskonnas oli kaasaegne m\xc3\xb5iste rahvusest ja sellega seotud v\xc3\xa4\xc3\xa4rtustest. Pigem \xc3\xbcldiselt oli identiteet juurdunud peamiselt oma klanni, k\xc3\xbclla ja piirkonda. Nagu Fine m\xc3\xa4rgib, "selles suures slaavlastega asustatud piirkonnas, kes k\xc3\xb5ik r\xc3\xa4\xc3\xa4kisid sama keelt, tekkisid teatud poliitilised \xc3\xbcksused, ja k\xc3\xb5igest poliitilised \xc3\xbcksused". Duklja oli \xc3\xbcks selline \xc3\xbcksus ning selle ajalugu oli tihedalt p\xc3\xb5imunud Serbia/Ra\xc5\xa1ka ja B\xc3\xbctsantsi ning samuti Rooma ja \'l\xc3\xa4\xc3\xa4ne\' riikide ajalooga. Duklja oli \xc3\xbcks keskaegne serblaste riik ning oli t\xc3\xa4nap\xc3\xa4eva Montenegro poliitiline ja kultuuriline eelk\xc3\xa4ija.\n_START_SECTION_\nVarajane\n_START_PARAGRAPH_\nV\xc3\xa4he on Dukljast teada enne 11. sajandit. Peamine allikas varajaste l\xc3\xb5unaslaavi riikide ajaloost on keiser Konstantinos VII De Administrando Imperio (koostatud enne 952. aastat). T\xc3\xb6\xc3\xb6 ei maini Duklja kohta praktiliselt midagi peale selle, et seda asustasid slaavlased ja et seda valitsesid B\xc3\xbctsantsi keisrid. T\xc3\xb5en\xc3\xa4oliselt ei olnud s\xc3\xb5ltumatut \xc3\xbcksust enne 10. sajandi l\xc3\xb5ppu. B\xc3\xbctsantslased valitsesid rannikulinnu, nagu Doclea, Bar, Kotor, ja tagamaad nende \xc3\xbcmber. Arheoloogiline t\xc3\xb5end (isiklik pitser) viitab sellele, et kohalikud ametnikud valitsesid seda v\xc3\xa4ikest piirkonda keisri nimel. Slaavi piirkonnad, mis ei olnud otseselt B\xc3\xbctsantsi v\xc3\xb5imu all (nagu Travunija), olid organiseeritud mitmeks \xc5\xbeupaks (laias laastus krahvkond), mida valitsesid kohalikud perekonnad._NEWLINE_Slaavlaste r\xc3\xb6\xc3\xb6vretki Ida-Rooma territooriumile on mainitud aastal 518 ja 580. aastateks olid nad vallutanud suuri alasid, tuntud kui Sklaviinia._NEWLINE_V\xc3\xbcrst Vi\xc5\xa1eslav (valitses 768\xe2\x80\x93814), esimene nime j\xc3\xa4rgi teadaolev Serbia monarh, valitses p\xc3\xa4rilikke maid (\xc5\xbeupa, "krahvkond") Neretva, Tara, Piva, Lim. Ta suutis \xc3\xbchendada mitu provintsi ja h\xc3\xb5imu Serbia v\xc3\xbcrstkonnaks. Vi\xc5\xa1eslavi j\xc3\xa4rglane oli tema poeg Radoslav ja siis Prosigoj, kelle ajal "asustasid serblased suurt osa Dalmaatsiast" (Annales regni Francorum, 822). V\xc3\xbcrst Vlastimir \xc3\xbchendas Serbia h\xc3\xb5ime kasvava bulgaaride ohu vastu veelgi, tema riik ulatus \xc3\xbcle Edela-Serbia, enamuse Montenegro, Ida-Hertsegoviina ja Kagu-Bosnia. V\xc3\xbcrst Petar Gojnikovi\xc4\x87 v\xc3\xb5itis Bosnia Ti\xc5\xa1emiri, annekteeris Bosna j\xc3\xb5e oru. Edasi laienes ta piki Neretvat, annekteerides Paganija, kus n\xc3\xa4ib, et ta sattus konflikti Mihajlo Vi\xc5\xa1evi\xc4\x87iga, Bulgaaria liitlase ja Zahumlje valitsejaga (sealhulgas Trebinje ja enamus hilisemast Dukljast). Mihajlo Vi\xc5\xa1evi\xc4\x87 kuulis v\xc3\xb5imalikust liidust Serbia ja b\xc3\xbctsantslaste vahel ning hoiatas Simeoni. Simeon v\xc3\xb5itis Petarit ja j\xc3\xa4rgnevatel aastatel toimus bulgaaride ja b\xc3\xbctsantslaste vahel v\xc3\xb5imuv\xc3\xb5itlus \xc3\xbclemv\xc3\xb5imu p\xc3\xa4rast Serbias. V\xc3\xbcrst \xc4\x8caslav Klonimirovi\xc4\x87 valitses riigikeste konf\xc3\xb6deratsiooni, mis kattis ulatusliku ala, \xc3\xbchendades Bosnia, Hertsegoviina, Vana-Serbia ja Montenegro h\xc3\xb5imud (liidendades Serbiaga (\xce\xb9 \xce\xa3\xce\xb5\xcf\x81\xce\xb2\xce\xbb\xce\xb9\xce\xb1) Paganija, Zahumlje, Travunija, Konavle, Bosnia ja "Ra\xc5\xa1ka"). Ta v\xc3\xb5ttis \xc3\xbcle varem Mihajlo valitsetud piirkonnad, kes kaob allikatest aastal 925. M\xc3\xb5ne allika j\xc3\xa4rgi p\xc3\xb5hines \xc4\x8caslavi \'riik\' Kotori tagamaal.\n_START_SECTION_\nT\xc3\xb5us\n_START_PARAGRAPH_\nP\xc3\xa4rast \xc4\x8caslavi surma u. aastal 960 annekteerisid b\xc3\xbctsantslased Ra\xc5\xa1ka (tagamaa) ning Serbia lagunes mitmeks v\xc3\xa4ikeseks \xc5\xbeupaks ja esimese d\xc3\xbcnastia mainimine l\xc3\xb5ppes. Petar, kelle pitser on leitud, oli 11. sajandi vahetusel arvatavasti arhont Diokleias. Serbia diplomaatiline missioon, mis saadeti arvatavasti Dukljast, saabus B\xc3\xbctsantsi pealinna Konstantinoopolisse ja talletati aastal 993 kirjutatud Meg\xc3\xadsti L\xc3\xa1vra kloostri hartasse. 1000. aastatel kerkis Jovan Vladimir mere\xc3\xa4\xc3\xa4rsete \xc5\xbeupade valitsejaks. Tema \xc3\xb5ukond asus Baris Aadria mere rannikul ja tema kontrolli all oli Serbia Pomorje ("mere\xc3\xa4\xc3\xa4rne"), sealjulgas Travunija ja Zahumlje. Tema riik v\xc3\xb5is ulatuda l\xc3\xa4\xc3\xa4ne- ja p\xc3\xb5hjasuunas, h\xc3\xb5lmates ka Zagorje (Serbia ja Bosnia sisemaa) osi. Vladimiri kaalukas positsioon teiste slaavi aadlike suhtes piirkonnas selgitab, miks keiser Basileios meelitas teda Bulgaaria-vastasesse liitu. Olles seotud s\xc3\xb5jaga Anatoolias, vajas keiser Basileios liitlasi s\xc3\xb5jas tsaar Samuili vastu, kes valitses Bulgaaria tsaaririiki, mis laius \xc3\xbcle Makedoonia. K\xc3\xa4ttemaksuks tungis Samuil aastal 1009 Dukljasse ja tuiskas l\xc3\xa4bi Dalmaatsia kuni Zadari linnani, liidendades oma riigiga Bosnia ja Serbia. P\xc3\xa4rast Vladimiri v\xc3\xb5itmist pani Samuil ta vasallv\xc3\xbcrstiks. Me ei tea Vladimiri seotusest eelmise Serbia d\xc3\xbcnastiaga rohkem, kui on kirjutatud Duklja preestri kroonikas, Doclea valitsejate sugupuu on m\xc3\xbctoloogiline._NEWLINE_Vladimiri m\xc3\xb5rvas u. 1016. aastal Vladislav, Samuili vend ja j\xc3\xa4rglane. Viimane t\xc3\xa4htis selle perekonna liige, tema onu Dragimir, tapeti m\xc3\xb5ne Kotori kodaniku poolt aastal 1018. Sel samal aastal v\xc3\xb5itsid b\xc3\xbctsantslased bulgaarlasi ja \xc3\xbche meisterliku l\xc3\xb6\xc3\xb6giga v\xc3\xb5tsid tegelikult kogu Balkani tagasi.\n_START_SECTION_\nB\xc3\xbctsantsi hegemoonia ja v\xc3\xb5itlus iseseisvuse eest (1020\xe2\x80\x931050)\n_START_PARAGRAPH_\nB\xc3\xbctsantsi v\xc3\xb5it bulgaarlaste \xc3\xbcle oli kriitiline areng Balkani ajaloos. B\xc3\xbctsantslased valitsesid enamust Balkanist \xe2\x80\x93 Bulgaaria, Serbia, Duklja ja Bosnia langesid tagasi B\xc3\xbctsantsi v\xc3\xb5imu alla esimest korda p\xc3\xa4rast 6. sajandit._NEWLINE_L\xc3\xbchiealisena nihutas Vladimiri m\xc3\xb5ju Balkani poliitikas Serbia v\xc3\xb5imukeskuse sisemaalt rannikule. See oli "uuenenud Serbia riik keskusega Dukljas". 11. sajandi jooksul ei kuule me eriti palju s\xc3\xbcndmustest sisemaal. Kesk-Serbia oli arvatavasti Sirmiumi strategose (kuberneri) Konstantinos Diogenese haldusalas. M\xc3\xb5ned ajaloolased viitavad, et Dukljat valitseti otse Dyrrhachiumi strategose poolt, samas teised usuvad, et kohalikul v\xc3\xbcrstil (kelle nimi pole s\xc3\xa4ilinud) lubati j\xc3\xa4\xc3\xa4da valitsema B\xc3\xbctsantsi vasallina. M\xc3\xb5lemal juhul oli slaavi aadel B\xc3\xbctsantsi kontrolli all._NEWLINE_1030. aastatel, nagu on kirjutanud Ioannes Skylitzes ja \xce\xa3\xcf\x84\xcf\x81\xce\xb1\xcf\x84\xce\xb7\xce\xb3\xce\xb9\xce\xba\xe1\xbd\xb8\xce\xbd \xcf\x84\xce\xbf\xe1\xbf\xa6 \xce\x9a\xce\xb5\xce\xba\xce\xb1\xcf\x85\xce\xbc\xce\xad\xce\xbd\xce\xbf\xcf\x85, juhtis "Travunija serblane" Stefan Vojislav, kes kandis tiitlit "Dalmaatsia, Zeta ja Stoni arhont ja kastra toparches", "serblasi, kes \xc3\xbctlesid lahti B\xc3\xbctsantsi v\xc3\xb5imust". DPK j\xc3\xa4rgi oli ta Vladimiri vennapoeg. Aastal 1034 v\xc3\xb5ttis ta "Duklja", kui b\xc3\xbctsantslastel toimus parajagu troonivahetus. B\xc3\xbctsantslased maksid k\xc3\xa4tte, saates v\xc3\xa4ed Dyrrhachiumist ja vangistades Vojislavi, kes viidi Konstantinoopolisse vangi. Tal \xc3\xb5nnestus p\xc3\xb5geneda ja alustada vastupanuv\xc3\xb5itlust Duklja m\xc3\xa4gedest. Ta v\xc3\xb5itis mitut B\xc3\xbctsantsi ekspeditsiooni ja vabastas enamuse Dukljast. Slaavi m\xc3\xa4ss Belgradis, mille organiseeris Petar Deljan 1030. aastate l\xc3\xb5pul, t\xc3\xb6\xc3\xb6tas Vojislavi kasuks, juhtides t\xc3\xa4helepanu Dukljalt k\xc3\xb5rvale. Ta kasutas seda v\xc3\xb5imu maksma panemiseks oma tealinnast Skadarist ja laiendas oma v\xc3\xb5imu Dukljast Travunijasse ja osaliselt Zahumljesse. Ta piiras B\xc3\xbctsantsi linna Dyrrhachiumit ja vallutas seda \xc3\xbcmbritsevad maad._NEWLINE_Aastal 1042 v\xc3\xb5ideti veel \xc3\xbcks B\xc3\xbctsantsi r\xc3\xbcnnak. B\xc3\xbctsantslased saatsid slaavi vasallpealike "koalitsiooni" Voislavi vastu. Koalitsioon koosnes Bosnia \xc5\xbeupanist, Zahumlje knezist (v\xc3\xbcrst) Ljutovidist ja Ra\xc5\xa1ka \xc5\xbeupanist. Peen vihje, et B\xc3\xbctsantsi domineerimise all oli "Ra\xc5\xa1ka" 1040. aastatel kerkinud veel \xc3\xbcheks Serbia riigiks (laias laastus t\xc3\xa4nap\xc3\xa4eva L\xc3\xb5una-Serbia ja Kosovo). Vojislav saavutas r\xc3\xbcndajate vastu suure v\xc3\xb5idu. Ta kukutas Ljutovidi ja v\xc3\xb5ttis piirkonna t\xc3\xa4ielikult oma kontrolli alla. Duklja oli kahtlemata juhtiv slaavi riik.\n_START_SECTION_\nDuklja kuningriik (1053\xe2\x80\x931100)\n_START_PARAGRAPH_\nVojislav suri arvatavasti aastal 1043. Tema 5 pojast tagas aastaks 1046 l\xc3\xb5puks v\xc3\xb5imu Mihailo. Ta oli osav diplomaat, ta edendas h\xc3\xa4id suhteid b\xc3\xbctsantslastega abielludes \xc3\xbche keisri sugulasega, teenides endale tiitli protostrator. Ta asus ka diplomaatilistesse suhetesse l\xc3\xa4\xc3\xa4neriikidega, naites \xc3\xbche oma poegadest, Konstantin Bodini Bari normannist kuberneri t\xc3\xbctrega. Mihailo vallutas 1060. aastatel b\xc3\xbctsantslastelt Ra\xc5\xa1ka ja pani valitsejaks \xc3\xbche oma poegadest, Petrislavi. Aastal 1072 toetas ta veel \xc3\xbchte slaavi m\xc3\xa4ssu Makedoonias, saates v\xc3\xa4e oma poja Konstantin Bodini juhtimisel. P\xc3\xa4rast esialgset edu kuulutati Bodin Duklja preestri kroonika v\xc3\xa4itel Bulgaaria tsaariks Peter III-ks. B\xc3\xbctsantsi k\xc3\xa4ttemaksuga p\xc3\xbc\xc3\xbcti Bodin kinni, kuid vabastati alles tema isa palgatud Venezia palgas\xc3\xb5durite poolt._NEWLINE_Mingil hetkel oma valitsusajal sai Mihailo kuningatiitli. Enamus \xc3\xb5petlasi paneb selle aastasse 1077, kui temani j\xc3\xb5udid paavsti legaat viitega talle kui slaavlaste kuningale. Kuid Curta vihjab, et Mihailo v\xc3\xb5is olla kuningas juba aastal 1053, kuna ta kuulutas end kuningaks millalgi p\xc3\xa4rast protostratori tiitli saamist keisrilt. Kuid ametlik tunnustamine kuningana keskaegses Euroopas vajas kinnitust kas paavstilt v\xc3\xb5i B\xc3\xbctsantsi keisrilt. M\xc3\xb5lemal juhul oli ta kuningas aastast 1077._NEWLINE_Kui Mihailo aastal 1081 suri, sai tema j\xc3\xa4rglaseks tema poeg Konstantin Bodin. Normannid r\xc3\xbcndasid Horvaatia L\xc3\xb5una-Dalmaatsiat, vallutasid Dyrrhachiumi ja Ragusa. Bodinilt oodati keisri abistamist Dyrrhachiumis, selle asemel j\xc3\xa4i ta j\xc3\xb5ude paigale (v\xc3\xb5ib-olla osana kokkulepitud plaanist normannidega) ja j\xc3\xa4lgis b\xc3\xbctsantslaste t\xc3\xa4ielikku l\xc3\xbc\xc3\xbcasaamist. Oma valitsusaja alguses kulus energia v\xc3\xb5imu kindlustamiseks ja sekkumine B\xc3\xbctsantsi-Normanni asjadesse v\xc3\xb5ttis Bodini t\xc3\xa4helepanu riigi muudelt osadelt. "Duklja preestri kroonika" m\xc3\xa4rgib, et Bodin saatis ekspeditsiooni Bosniasse ja Ra\xc5\xa1kasse. Kuna tema isa Mihailo oli Ra\xc5\xa1ka juba varem vallutanud, pidi see Duklja kontrolli alt v\xc3\xa4ljunud olema. Bodin marssis edukalt Ra\xc5\xa1ka vastu ja pani \xc5\xbeupaniteks oma n\xc3\xb5od Vukani ja Marko (Petrislavi pojad). Ta vallutas ka Bosnia ja pani \xc3\xbche oma \xc3\xb5ukondlase Stipani tema nimel valitsema. Kuigi Bodinit tunnustati Duklja ja Dalmaatsia kuningana, pole t\xc3\xb5endeid, et Bosnia, Zahumlje, Duklja ja Ra\xc5\xa1ka olid \xc3\xbchendkuningriiki liidendatud. Iga piirkond s\xc3\xa4ilitas oma p\xc3\xa4riliku aadli, kuid oli Duklja poliitilise ja s\xc3\xb5jalise tahte alluvuses.\n_START_SECTION_\nLangus\n_START_PARAGRAPH_\nAastaks 1085 said b\xc3\xbctsantslased \xc3\xbclemv\xc3\xb5imu oma s\xc3\xb5dades normannidega, vallutades tagasi Dyrrachiumi ja Ragusa. Aastal 1090 karistasid nad Bodinit selle julumuse eest, v\xc3\xb5ib-olla teda teist korda vangistades, ja rohkem pole temast teada kuni tema surmani u. aastal 1101. Ra\xc5\xa1ka, Zahumlje ja Bosnia murdsid end arvatavasti Duklja vasallis\xc3\xb5ltuvusest vabaks._NEWLINE_Bodini kadumisega kartis tema normanni naine Jaquinta (Jakvinta), et Bodini vennapoeg Branislav v\xc3\xb5ib p\xc3\xbc\xc3\xbcda v\xc3\xb5imu haarata, enne kui tema lapsed troonile saavad. Ta k\xc3\xa4skis Branislavi ja selle perekonna vangistada ja Branislav suri vangistuses, kuid tema 6 venda ja poega said varjupaiga Ragusas. Seega kiirustades trooni n\xc3\xb5udma, k\xc3\xbclvati pereviha seemned laiendatud perekonna sisse. P\xc3\xa4rast Bodini surma sai tema poolvend Dobroslav II Duklja troonile. N\xc3\xa4hes Duklja n\xc3\xb5rkust, alustasid b\xc3\xbctsantslased sekkumist, saates Ko\xc4\x8dopari, \xc3\xbche Branislavi pagendatud vendadest trooni vallutama. Tal \xc3\xb5nnestus abi saada Ra\xc5\xa1ka Vukanilt ja \xc3\xbcheskoos l\xc3\xb5id nad Dobroslavi. Kuid Ko\xc4\x8dopari ja Vukani vahel tekkis t\xc3\xbcli. Vukan ajas Ko\xc4\x8dopari minema, viimane suri maapaos. Doclea aadel valis siis Vladimiri, veel \xc3\xbche sugulase, kes valitses rahus kui B\xc3\xbctsantsi vasall. Kuid Jaquinta ei loobunud. P\xc3\xa4rast Vladimiri surma kohitses ta ja torkas pimedaks Dobroslav II (kes oli ikka veel vangis), et see ei saaks trooni n\xc3\xb5uda, tagades seega trooni oma pojale \xc4\x90ura\xc4\x91ile, u. 1114\xe2\x80\x9318. Jaquinta sai toetust B\xc3\xbctsantsi-vastastelt aadlikelt. Branislavi perekond p\xc3\xb5genes taas B\xc3\xbctsantsi kaitse alla, seekord Dyrrhachiumi. Siin said nad tuge b\xc3\xbctsantslastelt, kes tagandasid \xc4\x90ura\xc4\x91i ja vangistasid Jaquinta. Grube\xc5\xa1a, \xc3\xbcks Branislavi poegadest, pandi troonile aastal 1118. Ta valitses rahumeelselt aastani 1125. \xc4\x90ura\xc4\x91 p\xc3\xb5genes Ra\xc5\xa1kasse ja saavutas uue Ra\xc5\xa1ka suur\xc5\xbeupani, Uro\xc5\xa1i toetuse, kes usutavasti oli Vukani vennapoeg. Uro\xc5\xa1 oli liidus ungarlastega ja B\xc3\xbctsantsi-vastane. Ta tungis Dukljasse ja pani \xc4\x90ura\xc4\x91i tagasi troonile. J\xc3\xa4rjekordne B\xc3\xbctsantsi sekkumine kukutas \xc4\x90ura\xc4\x91i teist korda, vangistas ta, ja \xc4\x90ura\xc4\x91 suri vangistuses. Gradinja, \xc3\xbcks Grube\xc5\xa1a vendadest, pandi siis kuningaks, viimane valitseja, kes Dukljas seda tiitlit kandis. Ta suri aastal 1146 loomulikku surma ja tema j\xc3\xa4rglaseks sai tema poeg Radoslav. Radoslav kandis vaid tiitlit knez (v\xc3\xbcrst)._NEWLINE_Duklja pikk verine t\xc3\xbcli laastas selle staatust, kui see v\xc3\xa4henes tagasi B\xc3\xbctsantsi toetusest s\xc3\xb5ltuvaks v\xc3\xbcrstkonnaks ja kaotas j\xc3\xa4rjest territooriumi Ra\xc5\xa1kale. V\xc3\xbcrst Radoslavi valitsusajal h\xc3\xb5lmas see v\xc3\xa4ikest maariba Duklja rannikul (Kotorist Ulcinjini). Aastaks 1166 oli enamus Dukljast Ra\xc5\xa1ka poolt okupeeritud ja aastal 1186 annekteeris Stefan Nemanja Duklja t\xc3\xa4ielikult, p\xc3\xa4rast viimase Doclea v\xc3\xbcrsti Mihailo (Radoslavi j\xc3\xa4rglane ja Nemanja vennapoeg) v\xc3\xb5itmist.\n_START_SECTION_\nUsuasjad\n_START_PARAGRAPH_\n10. sajandil, p\xc3\xa4rast Spliti sinodit saavutas Split halduse enamuse Horvaatia-Dalmaatsia ranniku \xc3\xbcle, v\xc3\xa4lja arvatud l\xc3\xb5unapiirkonnad (sealhulgas enamus Dukljast), mis olid Dyrrhachiumi peapiiskopkonna alluvuses. Kuid Spliti kaalukat positsiooni vaidlustasid peagi teised linnad, mis v\xc3\xb5istlesid metropoliitkonna staatuse eest \xe2\x80\x93 Bar ja Dubrovnik (Ragusa). Suur kirikul\xc3\xb5he omas varsti suurt m\xc3\xb5ju Serbia \xc3\xbcle, mitte ainult usuliselt, vaid ka poliitiliselt. Kuna Serbia asus Rooma ja Konstantinoopoli halduse piirialal, p\xc3\xbc\xc3\xbcdsid serblastest valitsejad seda rivaalitsemist enda h\xc3\xbcvanguks \xc3\xa4ra kasutada._NEWLINE_Slaavlased, kes elasid piki Dalmaatsia l\xc3\xb5unarannikut, langesid Spliti, Bari ja Ragusa peapiiskopkondade kaudu Rooma usulisse alluvusse. \xc3\x9clej\xc3\xa4\xc3\xa4nud, Serbiani ulatuv sisemaa, oli Ohridi, Sirmiumi ja Dyrrhachiumi peapiiskoppide kaudu Konstantinoopoli patriarhi alluvuses. Kuningas Mihailo prerogatiiv oli rajada autokefaalne slaavi kirik \xe2\x80\x93 s\xc3\xb5ltumatu riik vajab s\xc3\xb5ltumatut kirikut. Poliitilistel p\xc3\xb5hjustel p\xc3\xb6\xc3\xb6rdus ta Rooma poole, kuna sel ajal oli ta B\xc3\xbctsantsiga v\xc3\xa4hem kui s\xc3\xb5bralikes suhetes. Mihailo eeldas, et paavst kasutab v\xc3\xb5imalust laiendada oma haldust L\xc3\xb5una-Dalmaatsias, kuid Mihailo soov ei olnud lihtsalt k\xc3\xa4ttesaadav. Kuigi m\xc3\xb5ned uuringud v\xc3\xa4idavad, et tema palve \xc3\xbclendada Bar peapiiskopkonnaks t\xc3\xa4ideti aastal 1067, n\xc3\xa4ib, et \xc3\xbcrik pole autentne._NEWLINE_Aastal 1089 \xc3\xb5nnestus Konstantin Bodinil Bari piiskopkond peapiiskopkonnaks \xc3\xbclendada, toetades paavsti vastupaavsti vastu. Abipiiskopid pidid olema: Kotor, Ulcinj, Sva\xc4\x8d, Skadar, Drivast, Pula, Ras, Bosnia ja Trebinje. \xc3\x9clenduse k\xc3\xa4ttesaamisel omandati palju suurem di\xc3\xb6tsees, sealhulgas territoorium, mis varem ei olnud paavsti alluvuses \xe2\x80\x93 Durazzo metropoliitkonna ja Ohridi peapiiskopkonna territooriumid, need kaks tunnistasid Konstantinoopoli oikumeenilise patriarhaadi jurisdiktsiooni. Bari peapiiskopkonna uus territoorium oli ainult teoreetiline \xe2\x80\x93 paavsti edikt m\xc3\xb5jutas vaid kirikuid, mis tunnistasid Roomat. Ra\xc5\xa1ka tegemine Bari abipiiskopkonnaks omas v\xc3\xa4he t\xc3\xa4htsust, enamus selle kirikuid olid Konstantinoopoli alluvuses ja pole t\xc3\xb5endeid, et Vukan oleks vahetanud poolehoiu Rooma kasuks. Durazzo ja Ohrid kannatasid minimaalseid territoriaalseid kaotusi piki rannikut, Duklja oli l\xc3\xbchikest aega Rooma alam, kuid Duklja sisemaad ei m\xc3\xb5jutatud ja enamus Duklja rannikust (enamus Kotorist) j\xc3\xa4i ustavaks \xc3\xb5igeusule.'