b'\n_START_ARTICLE_\nBernhard III (Saksi)\n_START_SECTION_\nNoorus\n_START_PARAGRAPH_\nBernhard oli Brandenburgi markkrahvi ja Saksimaa hertsogi Albrecht Karu ja tema naise Sophie von Winzenburgi seitsmest pojast noorim. Aastal 1157 oli ta koos oma isa ja vendadega Wettinite soost Mei\xc3\x9feni markkrahvi Konrad Suure matustel. Aastal 1159 saatis Bernhard koos oma venna Ottoga keiser Friedrich I Barbarossat Itaalia-retkel. P\xc3\xa4rast oma isa surma aastal 1170 p\xc3\xa4ris Bernhard Anhalti ja Ascaria (Aschersleben), samuti endise Gau Serimunti Saale, Mulde ja Elbe j\xc3\xb5gede vahel._NEWLINE_P\xc3\xa4rast oma venna Albrechti surma aastal 1172 ilma meessoost j\xc3\xa4rglasteta p\xc3\xa4ris Bernhard ka tema Ballenstedti krahvkonna. Samal aastal n\xc3\xb5udis ta keiser Friedrich Barbarossalt Riigip\xc3\xa4eval Goslaris Pl\xc3\xb6tzkau valdust, mis l\xc3\xa4ks talle aastal 1173. Vaidlus kontrolli p\xc3\xa4rast Pl\xc3\xb6tzkau krahvkonna \xc3\xbcle viis s\xc3\xb5jani Heinrich L\xc3\xb5viga, mis viis Ascherslebeni ja Gr\xc3\xb6ningeni h\xc3\xa4vitamiseni ja peaaegu Halberstadti h\xc3\xa4vitamiseni. Sellele vaatamata oli Bernhard v\xc3\xb5imeline kindlustama oma valdust Pl\xc3\xb6tzkaus.\n_START_SECTION_\nHeinrich L\xc3\xb5vi langemine\n_START_PARAGRAPH_\nKui keiser oli Heinrich L\xc3\xb5vi aastal 1180 riigivande alla pannud, vabastas Riigip\xc3\xa4ev ta ka tema l\xc3\xa4\xc3\xa4nidest (W\xc3\xbcrzburg ning Baieri ja Saksimaa hertsogkonnad). 13. aprillil 1180 anti Gelnhausenis Bernhardile Welfide maade idaosa, sealhulgas Bremen-Hamburgi peapiiskopkond, mis l\xc3\xa4ks tema vanemale vennale Siegfriedile, ja Saksimaa hertsogkond. Viimane annetus oli siiski ilma reaalse v\xc3\xa4\xc3\xa4rtuseta, kuna see hertsogkond oli tugevasti v\xc3\xa4hendatud territooriumiga, koosnedes kolmest eraldiseisvast maat\xc3\xbckist piki Elbe j\xc3\xb5ge: (1) Land Hadeln Otterndorfi \xc3\xbcmbruses, (2) t\xc3\xbckike \xc3\xbcmber Lauenburgi ja (3) t\xc3\xbckike \xc3\xbcmber Wittenbergi. Varem oli hertsogkonda jotatud nii, et Bernhard sai ametliku valdusena ainult piirkonna Mei\xc3\x9feni ja Brandenburgi margi vahel. Nende k\xc3\xb5rval sai ta ka mitmeid v\xc3\xa4iketerritooriume: Akeni ja Wittenbergi linnad ning Magdeburgi linnakrahvkond. Tiitel Saksimaa, Engerni ja Vestfaali hertsog oli vaid paljas tiitel. Rikkad maad Engern ja Vestfaal, lisaks hertsogitiitel, anti K\xc3\xb6lni peapiiskopkond-kuurv\xc3\xbcrstkonnale. Holsteini krahvid vabastati Saksi hertsogite vasallis\xc3\xb5ltuvusest, Stade krahvkond l\xc3\xa4ks Bremeni peapiiskopile, L\xc3\xbcbeckist sai riigilinn, Saksi Pfalz kingiti T\xc3\xbc\xc3\xbcringi krahvile Hermannile ja lisaks v\xc3\xb5tsid Saksi piiskopid tagasi oma l\xc3\xa4\xc3\xa4nid. Bernhardit sunniti toetama keisrit selle taasalustatud s\xc3\xb5jas Heinrich L\xc3\xb5vi vastu aastal 1181. Vaatamata kaotusele oli Heinrich L\xc3\xb5vi v\xc3\xb5imeline s\xc3\xa4ilitama oma p\xc3\xa4rusvaldused, millest moodustati hiljem Braunschweig-L\xc3\xbcneburgi hertsogkond.\n_START_SECTION_\nValitsemine Saksimaa hertsogina\n_START_PARAGRAPH_\nNordalbingienis ning aladel Elbe ja L\xc3\xa4\xc3\xa4nemere vahel hakkasid Bernhardi vasallid varsti tema vastu m\xc3\xa4ssama ja andsid oma toetuse Heinrich L\xc3\xb5vile. Bernhard p\xc3\xbc\xc3\xbcdis ennast maksma panna t\xc3\xa4nu oma vendade Brandenburgi Otto I ja Bremeni peapiiskopi Siegfriedi toetusele. Esmalt andsid truudusvande Artlenburgi vasallid. Nende j\xc3\xa4rel ka Ratzeburgi, Dannenbergi, Luckowi ja Schwerini krahvid. Siiski ei n\xc3\xb5ustunud k\xc3\xb5ige v\xc3\xb5imsam nendest vasallidest Holsteini krahv Adolf Bernhardi \xc3\xbclemv\xc3\xb5imuga ja hakkas tema vaenlaseks. Konfliktid puhkesid Dithmarscheni \xc3\xbcmbruses L\xc3\xa4\xc3\xa4ne-Holsteinis, kuid ilma eduta Adolfi jaoks._NEWLINE_P\xc3\xa4rast Adolfi kaotust sai Lauenburgist (Polabenburg) Elbe alamjooksul Bernhardi valitsemise vastaste keskpunkt. Otsustades k\xc3\xb5rvaldada temavastase opositsiooni tema maadel, kehtestas ta m\xc3\xa4ssulistel aladel k\xc3\xb5rged maksud, mis viisid r\xc3\xbcnnakuni Lauenburgi vastu ja selle purustamiseni aastal 1182, millele j\xc3\xa4rgnes kindluse taastamine._NEWLINE_Aastal 1183 suri veel \xc3\xbcks Bernhardi vendadest, Werbeni krahv Dietrich, ilma neessoost j\xc3\xa4rglasteta. Tema valdused langesid enamuses Bernhardile._NEWLINE_S\xc3\xb5da t\xc3\xb5i kaasa ka Heinrich L\xc3\xb5vi laienemise slaavlaste maadele. Pribislavi poeg Heinrich Borwin I oli Heinrich L\xc3\xb5vi toetaja, nagu tema isagi, ja j\xc3\xa4i Bernhardi vastaseks. Tema n\xc3\xb5bu Nikolaus I (Niklot), kes sai Heinrich L\xc3\xb5vilt aastal 1164 Burg Malchowi, kaotas osa sellest oma sidemete t\xc3\xb5ttu Bernhardiga. Borwin liitus hertsog Bogislaw I-ga ja Nikolaus R\xc3\xbcgeni v\xc3\xbcrsti Jaromar I-ga, kes oli ustav Taani vasall. Kuid varsti p\xc3\xa4rast seda, kui Bogislaw karistas Borwinit (vastavalt keisri salajasele k\xc3\xa4sule) Taani kuninga Knut VI abil tema keeldumise p\xc3\xa4rast vahetada l\xc3\xa4\xc3\xa4niisandat, millega tema Elbe ja Oderi vahelised maad jagati keisririigi ja Taani vahel. Borwin v\xc3\xb5eti kuningas Knuti poolt vangi ja sunniti, nagu Nikolauski, n\xc3\xb5ustuma sellega, et tema maad on n\xc3\xbc\xc3\xbcd kuninga l\xc3\xa4\xc3\xa4nid. P\xc3\xa4rast taanlaste sissetungi Pommerisse aastal 1184 ja 1185 jagas Bogislaw sama saatust._NEWLINE_Seoses taanlaste eduga sundis keiser aastal 1184 Bernhardi ja tema vasalli vahel peale poliitilise tasakaalu. Holsteini krahv Adolf sai vaidlusalused piirkonnad, siiski pidi ta maksma 700 marka Bernhardile ja andma truudusvande, millest ta varem oli keeldunud. Ratzeburgi krahv Bernhard ja Schwerini krahv Gunzelin pidid ka maksma. Purustatud Lauenburg ehitati \xc3\xbcles._NEWLINE_Siiski puhkesid p\xc3\xa4rast Heinrichi tagasitulekut aastal 1188 j\xc3\xa4lle vaidlused Bernhardiga, kes l\xc3\xb5puks kaotas Bardowicki linna._NEWLINE_Saksimaa hertsogina oli Bernhard samal ajal ka Saksa-Rooma riigi marssal. Ta pani end selles t\xc3\xa4htsas ametis maksma esimest korda aastal 1190 keiser Heinrich VI kroonimisel, kuid rikkus oma head suhtes keisriga oma vastuseisu t\xc3\xb5ttu p\xc3\xb6\xc3\xb6rata Saksa kroon p\xc3\xa4rilikuks Hohenstaufenitele. Aastal 1198 toetas ta \xc5\xa0vaabi Philippi keisrina. Philipp tapeti 21. juunil 1208 Otto von Wittelsbachi poolt Altenburgis Bambergis. Seej\xc3\xa4rel toimus uue keisri valimine Halberstadtis ja (koos Bernhardi h\xc3\xa4\xc3\xa4lega) valiti 22. septembril Otto von Braunschweig ning krooniti kohe Frankfurdis kui Otto IV._NEWLINE_Otto IV toetas paavsti poolt vallandatud Bremeni peapiiskopi Valdemari ametisse taastamist. Nii viis Bernhard aastal 1211 oma naisevenna Valdemari Bremeni linna, v\xc3\xb5ttes de facto v\xc3\xb5imu._NEWLINE_Koos oma Saksi valduste vallutamisega viis Bernhard oma residentsi ja \xc3\xb5ukonna Wittenbergi. Aastal 1260 (j\xc3\xb5ustus 1296) jagasid tema pojapojad hertsogkonna Saksi-Wittenbergi (saksa: Herzogtum Sachsen-Wittenberg) ja Saksi-Lauenburgi (saksa: Herzogtum Sachsen-Lauenburg) hertsogkondadeks, viimane haldas kahte eraldiseisvat p\xc3\xb5hjapoolset territooriumi. Wittenberg j\xc3\xa4i Askania d\xc3\xbcnastia residentsiks kuni selle liini h\xc3\xa4\xc3\xa4bumiseni aastal 1422. Bernhardi surres 72. eluaastal maeti ta oma isa Albrechti ja mitmete vendade k\xc3\xb5rvale benetiktlaste kloostri kirikus Ballenstedtis.'