b'\n_START_ARTICLE_\nAlbaania kuningriik (keskaegne)\n_START_SECTION_\nTaustas\xc3\xbcndmused\n_START_PARAGRAPH_\nKonfliktis Epeirose despootkonna ja Nikaia keisririigi vahel aastal 1253 oli Arb\xc3\xabri v\xc3\xbcrstkonna juht Golemi esialgu liidus Epeirose despootkonnaga. Golemi v\xc3\xa4ed h\xc3\xb5ivasid Kastori\xc3\xa1 ala, p\xc3\xbc\xc3\xbcdes takistada Ioannes Vatatzese Nikaia v\xc3\xa4gede Devolli sisenemist. Vatatzes suutis Golemit veenda pooli vahetama ja osapoolte vahel s\xc3\xb5lmiti uus leping, kus Ioannes Vatatzes lubas tagada Golemi autonoomia. Samal aastal s\xc3\xb5lmis Epeirose despoot Mikhael II Komnenos Doukas Nikaiaga rahulepingu, tunnistades nende v\xc3\xb5imu L\xc3\xa4\xc3\xa4ne-Makedoonias ja Albaanias. Kruj\xc3\xab kindlus alistus Nikaia v\xc3\xa4gedele. Kruj\xc3\xab linnale tagastas Nikaia keiser vanad ees\xc3\xb5igused ja andis ka uusi. Samu ees\xc3\xb5igusi kinnitas hiljem tema j\xc3\xa4rglane Theodoros II Laskaris._NEWLINE_Nikaia v\xc3\xb5ttis aastal 1256 Mikhael II Komnenos Doukaselt Durr\xc3\xabsi kontrolli. 1256.\xe2\x80\x9357. aasta talvel p\xc3\xbc\xc3\xbcdis Georgios Akropolit\xc3\xaas B\xc3\xbctsantsi v\xc3\xb5imu Arb\xc3\xabri alal taastada. Autonoomia heideti seega k\xc3\xb5rvale ja kehtestati uus valitsus. See oli vastuolus Nikaia eelnenud lubatustele. Kohalikud Albaania juhid m\xc3\xa4ssasid ning uudistest kuuldes t\xc3\xbchistas ka Mikhael II Nikaiaga s\xc3\xb5lmitud rahulepingu. Albaania v\xc3\xa4gede toel r\xc3\xbcndas ta Dibra, Ohridi ja P\xc3\xabrlepi linnu. Vahepeal kasutas olukorda \xc3\xa4ra Sitsiilia Manfred ja alustas sissetungi Albaaniasse. Tema v\xc3\xa4ed Filippo Chinardo juhtimisel vallutasid Durr\xc3\xabsi, Berati, Vlor\xc3\xab, Spinarizza ja nende \xc3\xbcmbruskonna ning l\xc3\xb5unapoolse Albaania rannikujoone Vlor\xc3\xabst Butrintini. Olles silmitsi s\xc3\xb5jaga kahel rindel, j\xc3\xb5udis Epeirose despoot Mikhael II Manfrediga kokkuleppele, astudes temaga liitu. Ta tunnistas Manfredi v\xc3\xb5imu vallutatud aladel, mis loovutati kaasavaraks p\xc3\xa4rast tema t\xc3\xbctre Helena ja Manfredi abiellumist._NEWLINE_P\xc3\xa4rast Mikhael II ja Manfredi v\xc3\xa4gede kaotust Pelagonia lahingus j\xc3\xa4tkasid uued Nikaia v\xc3\xa4ed edenemist, vallutades k\xc3\xb5ik Manfredi valdused Albaanias peale Durr\xc3\xabsi. Kuid septembris 1261 korraldas Manfred uue s\xc3\xb5jaretke ja suutis vallutada k\xc3\xb5ik oma valdused Albaanias tagasi ja hoida neid kuni oma surmani aastal 1266. Manfred austas vana autonoomiat ning kohalike aadlike ja nende piirkondade ees\xc3\xb5igusi. Ta kaasas Albaania aadlikke ka valitsemisse, nagu n\xc3\xa4iteks Andrea Vrana, kes oli Durr\xc3\xabsi ja naaberpiirkonna Arb\xc3\xabri kindralkapten ja kuberner. Albaania v\xc3\xa4gesid kasutas Manfred ka oma kampaaniates Itaalias. Manfred nimetas Filippo Chinardo\'i oma Albaania valduste kindralkuberneriks. Baseerudes alguses Korful, kolis Chinardo oma peakorteri Kaninasse, Vlor\xc3\xab piirkonna valitsevasse keskusse. Siin abiellus ta Mikhael II sugulasega.\n_START_SECTION_\nLoomine\n_START_PARAGRAPH_\nP\xc3\xa4rast Manfredi v\xc3\xa4gede kaotust Benevento lahingus aastal 1266 s\xc3\xb5lmiti aastal 1267 Viterbo leping, millega Anjou Carlo omandas \xc3\xb5igused Manfredi valdustele Albaanias, koos \xc3\xb5igustega, mis ta sai Ladina valdustele Epeirose despootkonnas ja Moreas. Kuuldes uudiseid Manfredi surmast Benevento lahingus, korraldas Mikhael II vanden\xc3\xb5u ja suutis tappa Manfredi kuberneri Filippo Chinardo\'i tema naise abiga, kuid ta ei suutnud vallutada Manfredi valdusi. Kohalikud aadlikud ja v\xc3\xa4ejuhid keeldusid Manfredi valdusi Albaanias Mikhael II-le loovutamast. Nad andsid aastal 1267 sama keelduva vastuse Carlo saadikule Gazzo Chinardo\'ile, kui too Viterbo lepingu s\xc3\xa4tete j\xc3\xa4rgi Manfredi valdused Albaanias loovutada palus._NEWLINE_P\xc3\xa4rast Kaheksanda ristis\xc3\xb5ja nurjumist p\xc3\xb6\xc3\xb6ras Anjou Carlo taas oma t\xc3\xa4helepanu Albaaniale. Ta alustas kontakte kohalike Albaania juhtidega kohaliku katoliku vaimulikkonna kaudu. Kaks kohalikku katoliku preestrit, nimelt Ioannes Durr\xc3\xabsist ja Nikola Arb\xc3\xabrist tegutsesid vahendajatena Anjou Carlo ja kohalike aadlimeeste vahel. 1271. aastal tegid nad mitu reisi Albaania ja Itaalia vahel, t\xc3\xa4ites l\xc3\xb5puks edukalt oma missiooni. 21. veebruaril 1272 k\xc3\xbclastas Albaania aadlimeeste ja Durr\xc3\xabsi kodanike delegatsioon Carlo \xc3\xb5ukonda. Carlo s\xc3\xb5lmis nendega lepingu ja kuulutati "piiskoppide, krahvide, parunite, s\xc3\xb5durite ja kodanike \xc3\xbchisel n\xc3\xb5usolekul" Albaania kuningaks lubadusega neid kaitsta ja austada nende B\xc3\xbctsantsilt saadud ees\xc3\xb5igusi. Leping kuulutas Albaania kuningriigi (ladina: Regnum Albanie) ja Sitsiilia kuningriigi vahelist uniooni kuningas Carlo (Carolus I, dei gratia rex Siciliae et Albaniae) alluvuses. Ta nimetas Gazzo Chinardo oma peavikaariks ja lootis teha taas oma s\xc3\xb5jak\xc3\xa4igu Konstantinoopoli vastu. Aastatel 1272 ja 1273 tegi ta suuri ettevalmistusi Durr\xc3\xabsi ja Vlor\xc3\xab linnades. See tegi murelikuks B\xc3\xbctsantsi keisri Mikhael VIII Palaiologose, kes hakkas saatma kirju kohalikele Albaania aadlikele, p\xc3\xbc\xc3\xbcdes neid veenda peatama oma toetus Anjou Carlole ja vahetama pooli. Albaania aadlikud saatsid need kirjad Carlole, kes kiitis nende lojaalsust. Siis pani Mikhael VIII lootused Carlo edenemise peatamiseks paavst Gregorius X m\xc3\xb5jule. Gregoriusel olid suured lootused Euroopa lepitamiseks, \xc3\xbchendades kreeka ja ladina kirikud ning k\xc3\xa4ivitades uue ristis\xc3\xb5ja: selleks kutsus ta aastaks 1274 kokku Lyoni kirikukogu ja t\xc3\xb6\xc3\xb6tas keisri valimiste korraldamise nimel, nii k\xc3\xa4skis ta Carlol operatsioonid peatada._NEWLINE_Anjou Carlo kehtestas Albaania kuningriigis s\xc3\xb5jalise v\xc3\xb5imu. Lepinguga lubatud autonoomia ja ees\xc3\xb5igused kaotati de facto ning kehtestati uued maksud. Maid konfiskeeriti Anjou aadlike kasuks ja Albaania aadlikud j\xc3\xa4eti nende valitsus\xc3\xbclesannetest ilma. P\xc3\xbc\xc3\xbcdes j\xc3\xb5ustada oma v\xc3\xb5imu ja kohalike lojaalsust, v\xc3\xb5ttis Carlo I pantvangi kohalike aadlimeeste pojad. See tekitas riigis \xc3\xbcldise rahulolematuse ja mitmed Albaania aadlikud otsisid kontakte B\xc3\xbctsantsi keiser Mikhael VII-ga, kes lubas neile, et tunnistab nende vanu ees\xc3\xb5igusi.\n_START_SECTION_\nB\xc3\xbctsantsi pealetung\n_START_PARAGRAPH_\nKui Carlo I kavatsused uuest pealetungist paavsti poolt peatati ja Albaanias oli \xc3\xbcldine rahulolematus, kasutas Mikhael VIII juhust ja alustas 1274. aasta l\xc3\xb5pul Albaanias kampaaniat. B\xc3\xbctsantsi v\xc3\xa4ed vallutasid kohalike Albaania aadlike toel t\xc3\xa4htsa Berati linna ja hiljem Butrinti. Novembris 1274 teatas kohalik kuberner Carlole, et Albaania ja B\xc3\xbctsantsi v\xc3\xa4ed piiravad Durr\xc3\xabsi. B\xc3\xbctsantsi pealetung j\xc3\xa4tkus ja vallutati sadamalinn Spinarizza. Seega oli Durr\xc3\xabs Kruj\xc3\xab ja Vlora piirkondade k\xc3\xb5rval ainus valdus Albaania mandriosas, mis oli ikka veel Carlo I kontrolli all, kuid need olid raskesti ligip\xc3\xa4\xc3\xa4setavad ja \xc3\xbcksteisest eraldatud. Nad said \xc3\xbcksteisega sidet pidada vaid mere kaudu, kuid B\xc3\xbctsantsi laevastik, mis baseerus Spinarizzas ja Butrintis, hoidis neid pideva surve all. Carlo suutis s\xc3\xa4ilitada ka Korfu saare._NEWLINE_Mikhael VIII saavutas ka t\xc3\xa4htsa diplomaatilise v\xc3\xb5idu Carlo I \xc3\xbcle lubadusega \xc3\xbchendada kaks kirikut Lyoni II kirikukogul aastal 1274. Entusiastlik kirikukogu tulemustest, keelas paavst Gregorius X k\xc3\xb5ik Carlo katsed Mikhael VIII v\xc3\xa4gede vastu. Sellistes tingimustes s\xc3\xb5lmis Anjou Carlo aastal 1276 Mikhael VIII-ga vaherahu.\n_START_SECTION_\nAnjou vastupealetung\n_START_PARAGRAPH_\nB\xc3\xbctsantsi kohalolu Butrintis tegi murelikuks Epeirose despoodi Nikephoros I Komnenos Doukase. Ta v\xc3\xb5ttis \xc3\xbchendust Anjou Carlo ja tolle vasalli Guillaume II de Villehardouiniga, kes oli sel ajal Ahhaia v\xc3\xbcrst. Nikephoros I lubas anda Anjou Carlole truudusvande m\xc3\xb5ne maavalduse eest Ahhaias. Aastal 1278 vallutasid Nikephoros I v\xc3\xa4ed Butrinti linna. M\xc3\xa4rtsis 1279 kuulutas Nikephoros I end Anjou Carlo vasalliks ja loovutas talle Sopoti ja Butrinti kindlused. Pandina loovutas Nikephoros I oma poja Anjou Vlor\xc3\xab kastellaanile pantvangiks. Seekord vahetati saadikuid, kuid Carlo ei oodanud formaalsuste l\xc3\xb5ppu; selle asemel k\xc3\xa4skis ta oma Korfu kaptenil ja peavikaaril vallutada mitte ainult Butrinti, vaid k\xc3\xb5ik, mis kunagi kuulus Manfredile ja oli n\xc3\xbc\xc3\xbcd Epeirose despootkonna k\xc3\xa4es._NEWLINE_Samal ajal hakkas Carlo looma piirkonna liitlasv\xc3\xb5rgustikku uue pealetungi nurgakivina, mis osutas esmalt Thessalon\xc3\xadki ja hiljem Konstantinoopoli suunas. Ta asus liitu Serbia ja Bulgaaria kuningatega. Ta p\xc3\xbc\xc3\xbcdis saavutada ka kohalike Albaania aadlike toetust. P\xc3\xa4rast j\xc3\xa4tkuvaid n\xc3\xb5udeid teistelt Albaania aadlikelt vabastas ta Napoli vanglatest arvukalt Albaania aadlikke, kes vahistati enne s\xc3\xbc\xc3\xbcdistusi koost\xc3\xb6\xc3\xb6s B\xc3\xbctsantsi v\xc3\xa4gedega. Nende seas olid Gjin Muzaka, Dhimit\xc3\xabr Zogu ja Guljem Blinishti. Gjin Muzaka oli Carlo plaanidele eriti oluline, kuna Muzaka perekonna territooriumid olid \xc3\xbcmber Berati linna. Nad vabastati, kuid pidid saatma oma pojad pantvangidena Napolisse._NEWLINE_Augustis 1279 nimetas Anjou Carlo Hugues de Sully Albaania, Durr\xc3\xabsi, Vlor\xc3\xab, Sopoti, Butrinti ja Korfu kapteniks ja peavikaariks. J\xc3\xa4rgmistel kuudel valmistati ette suurt Anjou vastupealetungi. Suurel hulgal varustust ja mehi, sealhulgas saratseeni vibuk\xc3\xbctid ja piiramisinsenerid, saadeti de Sullyle, kes oli B\xc3\xbctsantsi v\xc3\xa4gedelt vallutanud Spinarizza, tehes selle oma peakorteriks. S\xc3\xb5jak\xc3\xa4igu esimene eesm\xc3\xa4rk oli Berati linna tagasivallutamine, mis oli B\xc3\xbctsantsi kontrolli all aastast 1274. Kuid Carlo ettevalmistusi piiras paavst Nicolaus III, kes keelas Carlol B\xc3\xbctsantsi r\xc3\xbcnnata. Kuid paavst Nicolaus III suri augustis 1280 ja rohkem kui kuueks kuuks oli paavstitool vaba. See andis Carlole v\xc3\xb5imaluse edasi liikuda. 1280. aasta s\xc3\xbcgisel andis ta Hugues de Sullyle k\xc3\xa4su edasi liikuda. Detsembris 1280 vallutasid Anjou v\xc3\xa4ed Berati \xc3\xbcmbruse ja piirasid kindlust.\n_START_SECTION_\nB\xc3\xbctsantsi vastupealetung\n_START_PARAGRAPH_\nB\xc3\xbctsantsi keiser lootis paavstilt oma ladina vastaste peatamist. Tegelikult s\xc3\xa4ilitasid p\xc3\xa4rast kirikute liidu peamise toetaja paavst Gregorius X surma aastal 1276 tema j\xc3\xa4rglased sama kursi ja see piiras Carlo tegevust. Kuid veebruaris 1281 saavutas Anjou Carlo diplomaatilise v\xc3\xb5idu, kehtestades katoliku kiriku peaks Prantsuse paavsti. B\xc3\xbctsantsi keiser Mikhael VIII heideti uue paavsti poolt kirikust v\xc3\xa4lja ja Carlo s\xc3\xb5jak\xc3\xa4iku tema vastu \xc3\xb5nnistati uue ristis\xc3\xb5jana._NEWLINE_Olukord oli Mikhael VIII jaoks v\xc3\xa4ga keerukas, kuid ta saatis piiramisr\xc3\xb5ngas garnisonile abi. B\xc3\xbctsantsi armee, kuhu kuulusid ka t\xc3\xbcrgi palgas\xc3\xb5durid, saabus Berati juurde m\xc3\xa4rtsis 1281. Neil oli k\xc3\xa4sk hoiduda avalikust lahingust ning keskenduda varitsustele ja haarangutele. Nad suutsid Anjou v\xc3\xa4gesid v\xc3\xb5ita, p\xc3\xbc\xc3\xbcdes varitsusest esiteks kinni komand\xc3\xb6r Hugues de Sully. See tekitas tema armees paanika, pannes nad lahinguv\xc3\xa4ljalt p\xc3\xb5genema. Anjou armee kaotas suurema osa oma v\xc3\xa4gedest ja vaid v\xc3\xa4ike osa varjus Kanin\xc3\xab kindlusse, mis oli Anjou k\xc3\xa4es. B\xc3\xbctsantsi armee j\xc3\xa4tkas edasist edenemist territooriumil. Nad piirasid Anjou baase Vlor\xc3\xabs, Kanin\xc3\xabs ja Durr\xc3\xabsis, kuid ei suutnud neid vallutada. Albaania aadlikud Kruj\xc3\xab piirkonnas asusid liitu B\xc3\xbctsantsi keisriga ning nende linnale ja piiskopkonnale anti ees\xc3\xb5iguste harta.\n_START_SECTION_\nOrvieto leping\n_START_PARAGRAPH_\nHugues de Sully s\xc3\xb5jak\xc3\xa4igu nurjumine veenis Anjou Carlot, et sissetung B\xc3\xbctsantsi maad pidi ei olnud v\xc3\xb5imalik, ja pidas seega otstarbekamaks meres\xc3\xb5jak\xc3\xa4iku B\xc3\xbctsantsi vastu. Ta leidis liitlase Veneetsias ja juulis 1281 tegi Orvieto leping selle koost\xc3\xb6\xc3\xb6 ametlikuks. Lepingu eesm\xc3\xa4rgiks oli Mikhael VIII troonilt t\xc3\xb5ukamine Ladina titulaarkeisri Philippe I de Courtenay kasuks ja kirikute liidu sunniviisiline loomine, tuues kreeka \xc3\xb5igeusu kiriku paavsti v\xc3\xb5imu alla. Selle peamine motivatsioon oli siiski Ladina keisririigi taastamine Anjou domineerimise alla ja Veneetsia \xc3\xa4ri\xc3\xb5iguste taastamine Konstantinoopolis._NEWLINE_Lepingu j\xc3\xa4rgi pidid Philippe ja Carlo koguma 8000 jala- ja ratsav\xc3\xa4elast ning piisavalt laevu nende Konstantinoopolisse vedamiseks. Philippe, Veneetsia dood\xc5\xbe Giovanni Dandolo ja Carlo ise v\xc3\xb5i Carlo poeg, Salerno v\xc3\xbcrst Carlo pidid isiklikult s\xc3\xb5jak\xc3\xa4igust osa v\xc3\xb5tma. Tegelikult kogus Carlo peaaegu kogu v\xc3\xa4e, Philippe\'il oli v\xc3\xa4he v\xc3\xb5i ei olnud \xc3\xbcldse vahendeid. Veneetslased andsid 40 galeeri saatma sissetungilaevastikku, mis pidi Brindisist v\xc3\xa4ljuma mitte hiljem kui aprillis 1283. P\xc3\xa4rast Philippe\'i taastamist troonile pidi ta kinnitama Viterbo lepingu soodustused ja Ladina keisririigi asutamisel Veneetsiale antud ees\xc3\xb5igused, sealhulgas dood\xc5\xbei tunnistamine "1/4 ja 1/8 Ladina keisririigi" dominaatoriks._NEWLINE_Koostati ka teine dokument avangardi korraldamiseks enne peamist s\xc3\xb5jak\xc3\xa4iku aastal 1283. Carlo ja Philippe pidid koguma 15 laeva ja 10 veolaeva umbes 300 mehe ja hobusega. Veneetslased pakkusid 15 s\xc3\xb5jalaeva seitsmeks kuuks aastas. Need v\xc3\xa4ed pidid pidama s\xc3\xb5da Mikhael VIII ja Ladina keisririigi "teiste okupantide" (oletatavasti genovalaste) vastu ja pidid kohtuma Korful 1. mail 1282, sillutades teed j\xc3\xa4rgmise aasta sissetungile._NEWLINE_Carlo ja Philippe allkirjastasid kaks lepingut 3. juulil 1281 ja Veneetsia dood\xc5\xbe ratifitseeris need 2. augustil 1281.\n_START_SECTION_\nDurr\xc3\xabsi kaotamine\n_START_PARAGRAPH_\nAnjou vastupanu j\xc3\xa4tkus m\xc3\xb5ned aastad Kanin\xc3\xabs, Durr\xc3\xabsis ja Vlor\xc3\xabs. Kuid Durr\xc3\xabs langes B\xc3\xbctsantsi k\xc3\xa4tte aastal 1288 ja samal aastal uuendas B\xc3\xbctsantsi keiser Andronikos II Palaiologos ees\xc3\xb5igusi, mille tema eelk\xc3\xa4ija oli andnud Kruj\xc3\xab piirkonna albaanlastele. Kanin\xc3\xab kindlus langes b\xc3\xbctsantslaste k\xc3\xa4tte viimasena arvatavasti aastal 1294, samas Korfu ja Butrinti j\xc3\xa4id Anjou k\xc3\xa4tte v\xc3\xa4hemalt aastani 1292. Aastal 1296 omastas Serbia kuningas Stefan Milutin Durr\xc3\xabsi. Aastal 1299 andis Andronikos II Palaiologos oma t\xc3\xbctre Simonise Milutinile naiseks ja vallutatud maad loeti kaasavaraks.\n_START_SECTION_\nDurr\xc3\xabsi tagasivallutamine\n_START_PARAGRAPH_\nKuigi Albaania territooriumid olid kaotatud, j\xc3\xa4tkusid m\xc3\xb5iste ja \xc3\xb5igused Albaania kuningriigist Anjoude hulgas veel pikka aega p\xc3\xa4rast Anjou Carlo surma. Kuningriigi p\xc3\xa4ris Carlo II p\xc3\xa4rast oma isa surma aastal 1285. Augustis 1294 andis Carlo II oma \xc3\xb5igused Albaaniale oma pojale Taranto v\xc3\xbcrst Filippo I-le. Novembris 1294 abiellus Filippo I Epeirose despoodi Nikephoros I t\xc3\xbctrega, uuendades vana liitu kahe riigi vahel. Tema plaanid vanade Anjou valduste tagasivallutamiseks peatusid, kuna aastal 1299 langes Taranto Filippo Falconara lahingus Sitsiilia Federico vangistusse. Kuid p\xc3\xa4rast tema vabanemist aastal 1302 n\xc3\xb5udis ta oma \xc3\xb5igusi Albaania kuningriigile ja alustas ettevalmistusi selle tagasisaamiseks. Ta saavutas kohalike albaania katoliiklaste toetuse, kes eelistasid enda kaitsjana katoliikliku Itaalia v\xc3\xb5imu \xc3\xb5igeusklike serblaste ja kreeklaste asemel, samuti paavst Benedictus XI toetuse. 1304. aasta suvel aeti serblased Durr\xc3\xabsist v\xc3\xa4lja selle kodanike ja kohaliku aadli poolt, kes septembris allutasid end Anjou v\xc3\xb5imule. Filippo ja tema isa Carlo II uuendasid vanu ees\xc3\xb5igusi, mida Anjou Carlo oli Durr\xc3\xabsi kodanikele ja aadlile lubanud. Aastal 1305 anti Carlo II poolt Durr\xc3\xabsi kodanikele ja kohalikele aadlikele veelgi laiemaid maksuerisusi._NEWLINE_Albaania kuningriigi territoorium Taranto Filippo ajal piirdus laias laastus t\xc3\xa4nap\xc3\xa4evase Durr\xc3\xabsi ringkonnaga. P\xc3\xbc\xc3\xbcdes tasandada pingeid Anjou ja Arag\xc3\xb3ni d\xc3\xbcnastiate vahel, pakuti Albaania kuningriiki ja Anjou domineeritavaid Ahhaia maid vahetuseks Trinacria kuningriigi eest, mida valitses Federico II. L\xc3\xa4bir\xc3\xa4\xc3\xa4kimised kestsid m\xc3\xb5ne aasta, kuid neist loobuti aastal 1316._NEWLINE_P\xc3\xa4rast Taranto Filippo surma aastal 1332 oli Anjou perekonnas tema maadele erinevaid n\xc3\xb5udeid. Durazzo hertsogkonna (Durr\xc3\xabs) ja Albaania kuningriigi \xc3\xb5igused anti Giovanni di Gravinale summas 5000 naela kulla eest. P\xc3\xa4rast tema surma aastal 1336 l\xc3\xa4ksid tema valdused Albaanias tema pojale Carlo di Gravinale._NEWLINE_Sel perioodil oli erinevaid Albaania aadliperekondi, kes hakkasid oma v\xc3\xb5imu ja valdusi koondama. \xc3\x9cks neist oli Topia perekond, kelle valdused olid Kesk-Albaanias. Serblased avaldasid neile tugevat survet ja Albaania aadlikud leidsid loomuliku liitlase Anjoudes. Liit Albaania juhtidega oli otsustav ka Albaania kuningriigi kaitsele, eriti 1320. ja 1330. aastatel. K\xc3\xb5ige silmapaistvamad nende juhtide seas olid Topiad, kes valitsesid ala Mati ja Shkumbini j\xc3\xb5gede vahel, ja Muzaka perekond territooriumil Shkumbini ja Vlor\xc3\xab j\xc3\xb5gede vahel. Nad n\xc3\xa4gid Anjoudes oma valdustele kaitsjaid ja tegid liidu. Aastatel 1336\xe2\x80\x931337 saavutas Carlo Serbia v\xc3\xa4gede vastu Kesk-Albaanias kohati edu.\n_START_SECTION_\nViimased k\xc3\xbcmnendid\n_START_PARAGRAPH_\nSerbia kuningriigi surve Albaania kuningriigile kasvas eriti Stefan Du\xc5\xa1ani juhtimisel. Kuigi kuningriigi pealinna Durr\xc3\xabsi saatus pole teada, teatatakse aastal 1346 kogu Albaania olevat Du\xc5\xa1ani v\xc3\xb5imu all. Aastal 1348 kaotas Durazzo hertsog Carlo pea oma n\xc3\xb5ole Taranto v\xc3\xbcrst Filippo II-le, kes p\xc3\xa4ris ka tema \xc3\xb5igused Albaania kuningriigile. Vahepeal, p\xc3\xa4rast Du\xc5\xa1ani surma hakkas tema impeerium Albaanias lagunema ja Kesk-Albaanias n\xc3\xb5udis Topia perekond Karl Topia juhtimisel \xc3\xb5igusi Albaania kuningriigile. Tegelikult oli Karl Topia isa abielus Anjou Heleniga ja tunnistatud Albaania krahviks. Karl Topia v\xc3\xb5ttis Durr\xc3\xabsi Anjoudelt aastal 1368 \xc3\xbcksmeeles selle kodanikega. Aastal 1376 r\xc3\xbcndas ja vallutas linna Durazzo hertsog Luigi di Beaumont, kes oli saanud \xc3\xb5igused Albaania kuningriigile oma teiselt naiselt, kuid aastal 1383 v\xc3\xb5ttis Karl Topia linnas taas kord kontrolli._NEWLINE_Aastal 1385 vallutas Durr\xc3\xabsi Bal\xc5\xa1a II. Topia kutsus Osmanid appi ja Bal\xc5\xa1a v\xc3\xa4ed said Savra lahingus l\xc3\xbc\xc3\xbca. Topia vallutas Durr\xc3\xabsi samal aastal tagasi ja hoidis seda kuni oma surmani aastal 1388. Seej\xc3\xa4rel p\xc3\xa4ris Durr\xc3\xabsi tema poeg Gjergj Topia. Aastal 1392 loovutas Gjergj Durr\xc3\xabsi ja oma valdused Veneetsia vabariigile.\n_START_SECTION_\nValitsus\n_START_PARAGRAPH_\nAlbaania kuningriik Napoli kuningriigist eraldiasuv \xc3\xbcksus. Kuningriik oli olemuselt s\xc3\xb5jalise suunitlusega poliitiline struktuur. Sel oli oma struktuur ja valitsusorganid, mis asusid Durr\xc3\xabsis. Valitsuse eesotsas oli kindralkapten, kellel oli asekuninga staatus. Neil isikutel oli tavaliselt tiitel capitaneus et vicarius generalis ja nad olid ka armeejuhid, samas kohalikke v\xc3\xa4gesid juhtisid isikud, kes kandsid tiitlit marescallus in partibus Albaniae._NEWLINE_Kuninglikud vahendid, eriti sissetuleku soolatoodangult ja kaubanduselt, sai Albaania thesaurius. Durr\xc3\xabsi sadam ja merekaubandus olid kuningriigile olulised. Sadam oli prothontiuse k\xc3\xa4su all ja Albaania laevastikul oli oma kapten. Muud ametid loodi ja tegutsesid asekuninga v\xc3\xb5imu all._NEWLINE_Kuningriigi territooriumi kahanemisega hakkasid kindralkapteniteks nimetatud isikud oma v\xc3\xb5imu kaotama, muutudes nagu Durr\xc3\xabsi kubernerideks, seej\xc3\xa4rel kuninga esindajateks._NEWLINE_Kohalike Albaania isandate roll muutus kuningriigi saatusele \xc3\xbcha olulisemaks ja Anjoud kaasasid neid oma s\xc3\xb5jav\xc3\xa4estruktuuri, eriti kuningriigi teises faasis. Kui Taranto Filippo tuli aastal 1304 tagasi, nimetati \xc3\xbcks Albaania aadlik, Gulielm Blinishti Anjou armee juhatajaks Albaania kuningriigis tiitliga marascallum regnie Albaniae. Talle j\xc3\xa4rgnes aastal 1318 Andrea I Muzaka. Alates 1304. aastast annetati Anjoude poolt muid l\xc3\xa4\xc3\xa4ne aadlitiitleid kohalikele Albaania isandatele._NEWLINE_Kuigi Anjoud p\xc3\xbc\xc3\xbcdsid kehtestada keskvalitsusega riiki, j\xc3\xa4tsid nad suure autonoomia Albaania linnadele. Tegelikult oli aastal 1272 Anjou Carlo see, kes tunnistas Durr\xc3\xabsi vanu ees\xc3\xb5igusi.\n_START_SECTION_\nReligioon\n_START_PARAGRAPH_\nAjalooliselt oli territoorium, kus Albaania kuningriik asus, allutatud erinevatele metropoliitidele, nagu Tivar, Durr\xc3\xabs, Ohrid ja Nikopolis, kus katoliiklus, kreeka, serbia ja bulgaaria kirikud kasutasid oma v\xc3\xb5imu vaheldumisi v\xc3\xb5i m\xc3\xb5nikord isegi \xc3\xbcheskoos. Kuningriigi kohalolu tugevdas katoliikluse m\xc3\xb5ju ja p\xc3\xb6\xc3\xb6rdumist selle riituste poole, mitte ainult Durr\xc3\xabsi piirkonnas, vaid ka riigi teistes osades._NEWLINE_Durr\xc3\xabsi peapiiskopkond oli \xc3\xbcks peamisi piiskopkondi Albaanias ja enne Suurt kirikul\xc3\xb5het oli selle v\xc3\xb5imu all 15 piiskopitooli. P\xc3\xa4rast l\xc3\xb5het j\xc3\xa4i see idakiriku alluvusse, kuigi Rooma kirik tegi pidevalt, kuid tulemusteta j\xc3\xb5upingutusi p\xc3\xb6\xc3\xb6rata see ladina riitusse. Kuid asjad muutusid p\xc3\xa4rast B\xc3\xbctsantsi keisririigi langemist aastal 1204. Aastal 1208 valiti Durr\xc3\xabsi peapiiskopkonnale katoliku peadiakon. P\xc3\xa4rast Durr\xc3\xabsi tagasivallutamist Epeirose despootkonna poolt aastal 1214 asendati Durr\xc3\xabsi ladina peapiiskop \xc3\xb5igeusu peapiiskopiga. P\xc3\xa4rast tema surma aastal 1225 v\xc3\xb5itlesid mitmed naabermetropoliidid vaba koha p\xc3\xa4rast. Viimaks nimetati aastal 1256 ametisse Nikaia peapiiskop, kuid see ei saanud tegelikult valitsema hakata, kuna aastal 1258 vallutas linna Manfred._NEWLINE_P\xc3\xa4rast Albaania kuningriigi loomist aastal 1272 oli katoliiklikul poliitilisel struktuuril hea alus paavsti plaanidele levitada katoliiklust Balkanil. Seda plaani toetas ka Anjou Helen, kuningas Stefan Uro\xc5\xa1 I abikaasa ja Anjou Carlo n\xc3\xb5bu, Serbia kuningriigi kuninganna, kes sel ajal valitses territooriume P\xc3\xb5hja-Albaanias. P\xc3\xb5hja-Albaanias ja Serbias ehitati tema valitsemise ajal umbes 30 katoliku kirikut ja kloostrit. Anjou Heleni abiga loodi eriti P\xc3\xb5hja-Albaanias uued piiskopkonnad._NEWLINE_Durr\xc3\xabs muutus aastal 1272 taas katoliiklikuks peapiiskopkonnaks. Teised Albaania kuningriigi territooriumid said ka katoliku keskusteks. Butrinti l\xc3\xb5unas, kuigi Korfust s\xc3\xb5ltuv, muutus katoliiklikuks ja j\xc3\xa4i selliseks 14. sajandi kestel. Sama juhtus Vlor\xc3\xabs ja Kruj\xc3\xabs kohe, kui Albaania kuningriik loodi._NEWLINE_Asutati uus laine katoliku piiskopkondi, kirikuid ja kloostreid, arvukalt erinevaid vaimulikke ordusid levis riigis ja ka paavsti misjon\xc3\xa4rid j\xc3\xb5udsid Albaania kuningriigi territooriumitele. Mittekatoliiklased Kesk- ja P\xc3\xb5hja-Albaanias p\xc3\xb6\xc3\xb6rati ning suurel hulgal Albaania vaimulikke ja munki oli esindatud Dalmaatsia katoliku institutsioonides._NEWLINE_Kuid Durr\xc3\xabsis s\xc3\xa4ilis p\xc3\xa4rast Anjou vallutust B\xc3\xbctsantsi riitus. Selline kaksikv\xc3\xb5im tekitas kohaliku rahva hulgas m\xc3\xb5ningast segadust ja tolleaegsed riigi k\xc3\xbclalised kirjeldasid albaanlasi kui mitte t\xc3\xa4ielikult katoliiklikke ega t\xc3\xa4iesti skismaatilisi. V\xc3\xb5itluseks selle usulise ebaselgusega saatis paavst Benedictus XI aastal 1304 riiki dominiiklased ja k\xc3\xa4skis neil kohalikke ladina riituseni juhtida. Dominiiklastest preestrid pandi ka Vlor\xc3\xab ja Butrinti piiskoppideks._NEWLINE_Katoliku ordude hulgas, kes sel perioodil Albaanias tegutsesid, olid frantsisklased, karmeliidid, tsistertslased ja premonstraatlased. Ka nimetati aeg-ajalt kohalikke piiskoppe erinevatest ordudest, kui erinevad paavstid omasid nende seas s\xc3\xb5pru._NEWLINE_Kruj\xc3\xab muutus oluliseks keskuseks katoliikluse levitamisel. Selle piiskopkond oli olnud katoliiklik aastast 1167. See oli otseses s\xc3\xb5ltuvuses paavstist ja paavst ise p\xc3\xbchitses piiskopi. Kohalikud Albaania aadlikud s\xc3\xa4ilitasid paavstiga head suhted. Paavsti m\xc3\xb5ju muutus nii suureks, et ta hakkas nimetama kohalikke piiskoppe._NEWLINE_Katoliiklik \xc3\xbcritus sai tagasil\xc3\xb6\xc3\xb6gi, kui Stefan Du\xc5\xa1an Albaaniat valitses. Katoliiklikku riitust kutsuti ladina ketserluseks ja Du\xc5\xa1ani koodeks sisaldas rangeid meetmeid nende vastu. Kuid kohalike katoliiklike albaanlaste tagakiusamine ei alanud aastal 1349, kui koodeks v\xc3\xa4lja kuulutati, vaid palju varem, v\xc3\xa4hemalt 14. sajandi alguses. Nendes tingimustes muutusid suhted kohalike katoliiklike albaanlaste ja paavsti kuuria vahel v\xc3\xa4ga l\xc3\xa4hedaseks._NEWLINE_Aastatel 1350\xe2\x80\x931370 j\xc3\xb5udis katoliikluse levik Albaanias haripunkti. Sel perioodil oli riigis umbes 17 katoliku piiskopkonda, mis tegutsesid mitte ainult katoliikliku reformi keskustena Albaanias, vaid ka misjonitegevuse keskustena naaberaladel, paavsti loal.\n_START_SECTION_\n\xc3\x9chiskond\n_START_PARAGRAPH_\nKuigi B\xc3\xbctsantsi pronoia oli riigis domineeriv vorm, kehtestasid Anjoud l\xc3\xa4\xc3\xa4ne t\xc3\xbc\xc3\xbcpi feodalismi. 13. ja 14. sajandil p\xc3\xa4lvisid pronoialased suurel hulgal ees\xc3\xb5igusi ja tunnuseid, mis v\xc3\xa4hendasid keskv\xc3\xb5imu m\xc3\xb5ju. Pronoialaste maast saadud kasu kasvas. Pronoialased hakkasid maamakse koguma endale, mis oli riigi tunnus. Nad hakkasid rakendama ka haldusv\xc3\xb5imu, mis asendas riiki, nagu v\xc3\xb5ime koguda t\xc3\xb6\xc3\xb6tajaid, valvureid, s\xc3\xb5dureid ja m\xc3\xb5nikord omi kohtunikke. 13. sajandil oli pronoialastele tavaline n\xc3\xb5uda endale kohtupidamise \xc3\xb5igust, esialgu v\xc3\xa4ikestes asjades ja siis t\xc3\xb5sistes kuritegudes, t\xc3\xb5ugates keskv\xc3\xb5imu eemale peamisest ees\xc3\xb5igusest kasutada suver\xc3\xa4\xc3\xa4nsust._NEWLINE_14. sajandiks saavutas pronoia feodaalvalduse staatuse. Seda v\xc3\xb5is n\xc3\xbc\xc3\xbcd p\xc3\xa4randada, osadeks jagada ja m\xc3\xbc\xc3\xbca. Pronoia t\xc3\xa4itis \xc3\xbcha harvemini riigi s\xc3\xb5jalisi vajadusi. Pronoialaste k\xc3\xb5rval olid maaomanikud, kes omasid suurel hulgal maad, kus t\xc3\xb6\xc3\xb6tasid talupojad. Maaomanike hulka kuulusid ka pronoialased Durr\xc3\xabsist, Shkod\xc3\xabrist ja Drishtist. Durr\xc3\xabsi kodanikud omasid valdusi ja karjamaad l\xc3\xa4hedasel Temali m\xc3\xa4el. Valduste jagamine, p\xc3\xa4randamine ja m\xc3\xbc\xc3\xbcmine oli tavaline._NEWLINE_Albaania feodaalvaldused, nagu l\xc3\xa4\xc3\xa4nes ja B\xc3\xbctsantsis, jagunesid kaheks: talupoegade maa ja maa, mida omasid otseselt maaisandad. Talupoegade maa ei olnud tsentraliseeritud, kuid olid jaotatud paljudeks v\xc3\xa4ikesteks t\xc3\xbckkideks, sageli \xc3\xbcksteisest kaugel. Isandate maa laienes j\xc3\xa4tkuvalt samas taktis, nagu aristokraatia tugevnes._NEWLINE_Maad tsentraliseeriti ka usuliste institutsioonide alla, sealhulgas kloostrid ja piiskopkonnad. Erinevalt 12. sajandist, kus kontrollitavat ala annetas keskv\xc3\xb5im, olid p\xc3\xa4rast 12. sajandit peamised kloostritele ja piiskopkondadele maa annetajad v\xc3\xa4ike- ja suurmaaomanikud. 14. sajandi alguseks olid kloostrid ja piiskopkonnad suutnud koguda suuri summasid maavahendeid. Kloostrite sissetulek p\xc3\xa4rines peamiselt p\xc3\xb5llumajandustoodangust, kuid v\xc3\xa4ike osa tuli ka k\xc3\xa4sit\xc3\xb6\xc3\xb6st ja muudest tegevustest. Keskne sissetulekuallikas kirikule oli mitterahalistest ja rahalistest vahenditest kogutud maksudest. Suur osa l\xc3\xa4ks Rooma v\xc3\xb5i Konstantinoopolisse. V\xc3\xb5lakirjade edasitoimetamine oli \xc3\xbcks vimma p\xc3\xb5hjusi kohaliku vaimulikkonna ja Rooma paavsti v\xc3\xb5i Konstantinoopoli patriarhi vahel._NEWLINE_P\xc3\xbc\xc3\xbcdes leida t\xc3\xa4iendavaid rahalisi vahendeid, eriti s\xc3\xb5ja ajal, kehtestas keskv\xc3\xb5im rahvastikule k\xc3\xb5rgeid makse. \xc3\x9chiskond s\xc3\xb5ltus talupoegade t\xc3\xb6\xc3\xb6st. Peamise talupoegade kategooria k\xc3\xb5rval olid talupoegade kategooriad "vaba" talupoeg ja "v\xc3\xa4lismaine" talupoeg. Nad olid ilma j\xc3\xa4etud maast ja mistahes kujul varandusest ja seet\xc3\xb5ttu neid ei registreeritud, l\xc3\xa4\xc3\xa4nistades nad palga kvaliteedi eest. L\xc3\xb5puks said nad maat\xc3\xbcki, mille eest nad tasusid kohustustega, ja liitusid peamise talupoegade kategooriaga._NEWLINE_Talupoja feodaalkohustused ei olnud k\xc3\xb5igil Albaania aladel samad, vaid erinesid vastavalt maastikule. Mitterahalise v\xc3\xb5i rahalise maksu s\xc3\xbcsteemid muutusid samuti vastavalt, kuid aadli tugevnemine keskv\xc3\xb5imu suhtes 13. sajandil p\xc3\xb5hjustas rahaliste maksete kasvamise v\xc3\xb5rreldes mitterahaliste maksetega. 12.\xe2\x80\x9314. sajandini s\xc3\xbcvenes v\xc3\xb5imu vertikaalne nihe aadlikesse. Mitte ainult tasandikud ei olnud aadli kontrolli all, vaid ka m\xc3\xa4gised alad. Feodaalvaldused hakkasid ka sisaldama \xc3\xbchisalasid, nagu metsad, karjamaad ja kalap\xc3\xbc\xc3\xbcgikohad. See areng leidis aset B\xc3\xbctsantsi h\xc3\xa4\xc3\xa4bumise perioodil ja n\xc3\xa4gi pronoia muutumist feodaalvalduseks._NEWLINE_Enamiku isandate v\xc3\xb5imualusest rahvastikust moodustasid p\xc3\xb5llumajandust\xc3\xb6\xc3\xb6lised. Tolleaegsed allikad n\xc3\xa4itavad, et suures osas Albaanias on k\xc3\xbclarahvas langenud p\xc3\xa4risorjusse. Tundmatu r\xc3\xa4nnumees avaldas aastal 1308, et talupojad Dibra K\xc3\xablcyr\xc3\xab, Tomorric\xc3\xab, Stefaniak\xc3\xab, Kunav\xc3\xab ja Pult\xc3\xab piirkondades t\xc3\xb6\xc3\xb6tasid oma isandate maadel ja viinm\xc3\xa4gedel, andsid oma toodangu \xc3\xbcle ja teostasid neile kodut\xc3\xb6id. B\xc3\xbctsantsi ajaloolane Kantakouzenos tunnistas, et nende alade isandate v\xc3\xb5im s\xc3\xb5ltus peamiselt kariloomadest, mida oli suurel arvul.\n_START_SECTION_\nLinnad\n_START_PARAGRAPH_\n13. sajandil muutusid paljud Albaania linnad peamiselt s\xc3\xb5jalistest kindlustustest linnalisteks keskusteks. V\xc3\xb5imetuna arenema linnam\xc3\xbc\xc3\xbcride vahel laienesid paljud linnad neist v\xc3\xa4ljapoole. Linnam\xc3\xbc\xc3\xbcride taha tekkisid proastion ja suburbium kvartalid ning muutusid t\xc3\xa4htsateks majanduskeskusteks. Nendes kvartalites toimus kauplemine ning siia koondusid poed ja t\xc3\xb6\xc3\xb6kojad. L\xc3\xb5puks \xc3\xbcmbritseti paljud nendest kvartalitest kaitseks samuti m\xc3\xbc\xc3\xbcridega. Selleks, et tagada veevarustus, kasutati vee kogumiseks mahuteid avatud, turvalises paigas. M\xc3\xb5nel juhul koguti vett ka l\xc3\xa4hedastest j\xc3\xb5gedest._NEWLINE_14. sajandi esimesel poolel kasvas linnade rahvastik j\xc3\xb5udsalt. Durr\xc3\xabsis oli arvatavasti 25 000 asukat. Linn muutus keskuseks, mis meelitas asukaid maapiirkondadest. Durr\xc3\xabsis oli teadaolevalt suurel arvul asukaid, kes tulid \xc3\xbcmberkaudsetest k\xc3\xbcladest. Linna kolinud talupoegi sunniti sageli maksma kindlat tasu v\xc3\xb5i tasuma t\xc3\xb6\xc3\xb6ga linna heaks. Koos talupoegadega tulid \xc3\xbcmberkaudsete alade aadlikud, kes kas kolisid j\xc3\xa4\xc3\xa4valt v\xc3\xb5i veetsid linnades suure hulga aega vastavalt nende majanduslikele huvidele. Paljudel oli linnas omandit, poode ja maju. Aadlike kolimine linnadesse muutus tavaliseks ja l\xc3\xb5puks nad integreerusid linnakodanikeks ja said tihti valitsusameteid.\n_START_SECTION_\nArhitektuur\n_START_PARAGRAPH_\nKatoliikluse levik m\xc3\xb5jutas religioossete ehitiste arhitektuuri uue gooti stiiliga, peamiselt Kesk- ja P\xc3\xb5hja-Albaanias. Need alad liideti katoliku kirikuga ja omasid seega suurimaid sidemeid l\xc3\xa4\xc3\xa4nega. Nii katoliku kui ka \xc3\xb5igeusu kirikud tegutsesid Durr\xc3\xabsis ja \xc3\xbcmberkaudsetel aladel ja seet\xc3\xb5ttu j\xc3\xa4lgiti nii l\xc3\xa4\xc3\xa4ne kui ka b\xc3\xbctsantsi arhitektuuristiile. L\xc3\xa4\xc3\xa4ne arhitektuuri leidub ka aladel, kus olid l\xc3\xa4\xc3\xa4ne valitsejate valdused. Sellise kujuga kirikuid ehitati \xc3\x9clem- ja Kesk-Albaanias ja neid iseloomustas ida-l\xc3\xa4\xc3\xa4ne suunaline asetus ringilise v\xc3\xb5i ristk\xc3\xbclikulise apsiidiga. K\xc3\xb5ige m\xc3\xa4rkimisv\xc3\xa4\xc3\xa4rsemate selle aja arhitektuurimonumentide seas on Shirgj kloostrikirik Shirgj k\xc3\xbclas Shkod\xc3\xabri juures, P\xc3\xbcha Maria kirik Vau i Dej\xc3\xabsis ja Rubiku kirik. Esimesed kaks kirikut ehitati 13. sajandil, samas viimane 12. sajandil. Enamus sel ajal ehitatud kirikuid on kaunistatud seinamaalingutega.'