b'\n_START_ARTICLE_\nFaddei Bulgarin\n_START_PARAGRAPH_\nFaddei Venediktovit\xc5\xa1 Bulgarin (vene keeles \xd0\xa4\xd0\xb0\xd0\xb4\xd0\xb4\xd0\xb5\xd0\xb9 \xd0\x92\xd0\xb5\xd0\xbd\xd0\xb5\xd0\xb4\xd0\xb8\xd0\xba\xd1\x82\xd0\xbe\xd0\xb2\xd0\xb8\xd1\x87 \xd0\x91\xd1\x83\xd0\xbb\xd0\xb3\xd0\xb0\xd1\x80\xd0\xb8\xd0\xbd; poola keeles Jan Tadeusz Krzysztof Bu\xc5\x82haryn v\xc3\xb5i Faddiej Wenediktowicz Bu\xc5\x82haryn; valgevene keeles \xd0\xa4\xd0\xb0\xd0\xb4\xd0\xb7\xd0\xb5\xd0\xb9 \xd0\x91\xd1\x83\xd0\xbb\xd0\xb3\xd0\xb0\xd1\x80\xd1\x8b\xd0\xbd, Fadziej Bu\xc5\x82haryn; 24. juuni (ukj 5. juuli) 1789, Pyra\xc5\xa1ava k\xc3\xbcla Minski vojevoodkonnas, Rzeczpospolita \xe2\x80\x93 1. september (ukj 13. september) 1859, Karlova m\xc3\xb5is, Tartu kreis, Liivimaa kubermang) oli poola p\xc3\xa4ritolu Venemaa kirjanik, ajakirjanik, kriitik, kirjastaja, Napoleoni armee kapten, Auleegioni ordeni kavaler, Venemaa tegelik riigin\xc3\xb5unik, paljude epigrammide "kangelane", riikliku julgeolekuorgani Tema Keiserliku Majesteedi Isikliku Kantselei Kolmanda Osakonna palgaline agent ja Karlova m\xc3\xb5isa omanik Tartu l\xc3\xa4histel._NEWLINE_Bulgarin oli vene kelmiromaani ja ulmekirjanduse rajaja, kirjutas ohtralt f\xc3\xb6ljetone ja olukirjeldusi ning avaldas Venemaa esimese teatrialmanahhi. Juba tema eluajal t\xc3\xb5lgiti ta romaane prantsuse, saksa, t\xc5\xa1ehhi, poola ja rootsi keelde.\n_START_SECTION_\nElulugu\n_START_PARAGRAPH_\nBulgarin s\xc3\xbcndis poola aadliperekonda Minski l\xc3\xa4hedal t\xc3\xa4nap\xc3\xa4eva Valgevenes (tollal Poola-Leedu \xc3\xbchisriigis). \xc3\x9cks ta esivanemaid oli Vale-Dmitri kantsler. V\xc3\xa4idetavalt oli nende algne perekonnanimi Skanderbeg-Bulgarin. Tema isa Benedykt oli \xc3\xbcks Tadeusz Kosciuszko kaaslasi Poola iseseisvusv\xc3\xb5itluses ning saadeti Vene kindrali m\xc3\xb5rva eest Siberisse. Eesnime Tadeusz (vene Faddei) saigi ta Kosciuszko j\xc3\xa4rgi. Teda h\xc3\xa4sti tundnud Poola kirjaniku J\xc3\xb3zef Emanuel Przec\xc5\x82awski s\xc3\xb5nul oli Faddei Bulgarin valgevenelane._NEWLINE_Ema viis noore Bulgarini Peterburisse, kus too \xc3\xb5ppis aastatel 1798\xe2\x80\x931806 \xc5\xa1lahta jalav\xc3\xa4ekadetikorpuses. \xc3\x95piaastail oskas ta vene keelt halvasti ning sattus \xc3\xa4kilise iseloomu t\xc3\xb5ttu pidevalt konflikti \xc3\xb5petajate ja kaas\xc3\xb5pilastega. Koolis hakkas ta kirjutama valme ja satiire._NEWLINE_Aastatel 1806\xe2\x80\x931807 osales Faddei Bulgarin s\xc3\xb5jategevuses prantslaste vastu. Friedlandi lahingus sai ta haavata ning p\xc3\xa4lvis P\xc3\xbcha Anna ordeni 3. j\xc3\xa4rgu. 1808. aastal osales ta Vene-Rootsi s\xc3\xb5jas. 1811. aastal saadeti ta Jamburgi tragunipolgust erru komand\xc3\xb6ri halva iseloomustuse t\xc3\xb5ttu. Sama prantslasest komand\xc3\xb6r v\xc3\xb5ttis ta siiski endaga kaasa Varssavisse, kus asus v\xc3\xa4rbama poolakaid Prantsuse v\xc3\xa4gede poola \xc3\xbcksustesse._NEWLINE_Poola leegioni ulaanipolgu koosseisus v\xc3\xb5itles ta P\xc3\xbcreneede s\xc3\xb5dades prantslaste poolel Hispaania, Suurbritannia ja Portugali vastu, samuti osales ta 1812. aastal Venemaa-retkel 2. armeekorpuse koosseisus marssal Nicolas Oudinot\' juhtimisel. Enda s\xc3\xb5nul sai Bulgarin Auleegioni ordeni (dokumentaalselt t\xc3\xb5estamata). 1813. aastal v\xc3\xb5itles ta Bautzeni ja Kulmi lahinguis, 1814. aastal langes aga Preisi v\xc3\xa4gede k\xc3\xa4tte ja anti v\xc3\xa4lja Venemaale._NEWLINE_Napoleoni v\xc3\xa4gedes teeninud, kuid hiljem vanameelset poliitikat toetama hakanud ja Kolmanda Osakonna agendiks saanud Bulgarini elulugu p\xc3\xb5hjustas Vene \xc3\xbchiskonnas \xc3\xa4gedat arutelu ja p\xc3\xa4lvis palju kriitikat. Ta ise \xc3\xb5igustas enda liitumist prantslastega sellega, et astus s\xc3\xb5jav\xc3\xa4kke 1812. aastal, mil Tilsiti rahuleppe kohaselt olid Prantsusmaa ja Venemaa liitlased._NEWLINE_S\xc3\xb5ja l\xc3\xb5ppedes naasis Bulgarin Varssavisse. 1816. aastal asus ta Peterburisse, seej\xc3\xa4rel Vilniusesse. Seal majandas ta oma isa valdusi ja hakkas avaldama poolakeelseid kirjutisi, peamiselt anon\xc3\xbc\xc3\xbcmselt, ajakirjades Dziennik Wile\xc5\x84ski, Tygodnik Wile\xc5\x84ski ning Wiadomo\xc5\x9bci Brukowe. Ta suhtles aktiivselt kohalike liberaalsete kirjanike ja Vilniuse \xc3\x9clikooli \xc3\xb5ppej\xc3\xb5ududega. 1819. aastal liitus Bulgarin Vilniuse poola kirjanike klubiga ja p\xc3\xa4lvis t\xc3\xa4helepanu Poola ajakirjanduses._NEWLINE_Samal aastal kolis ta l\xc3\xb5plikult Peterburisse, kus s\xc3\xb5lmis sidemeid kirjandusringkondades. Ta tutvus paljude kirjanike ja publitsistidega, s\xc3\xb5brunes n\xc3\xa4itekirjanik Aleksander Gribojedovi ning filoloog Nikolai Gret\xc5\xa1iga. Aastatel 1819\xe2\x80\x931820 avaldas Bulgarin ano- v\xc3\xb5i pseudon\xc3\xbc\xc3\xbcmselt luuletusi, m\xc3\xa4lestusi ja olukirjeldusi linna poolakeelses ajalehes Ruski inwalid czyli wiadomo\xc5\x9bci wojenne, 1820. aastal ilmusid ta esimesed venekeelsed tekstid (poola kirjanduse \xc3\xbclevaade), ta propageeris innukalt poola kultuuri, t\xc3\xb5lkis poola autoreid, kirjutas Poola ajaloost ja kirjandusest. 1822. aastal alustas ta ka kirjastustegevust._NEWLINE_Peterburis muutusid Bulgarini vaated j\xc3\xa4rsult. Veel 1824. aasta veebruaris kirjutas Aleksandr Pu\xc5\xa1kin Bulgarinile: "Te olete \xc3\xbcks v\xc3\xa4heseid publitsiste, kelle laitust v\xc3\xb5i kiitust v\xc3\xb5ib ja peabki austama." Kuid juba samal aastal asus Bulgarin toetama tagurlikke seisukohti, ehkki v\xc3\xa4idetavalt n\xc3\xa4hti teda dekabristide \xc3\xbclest\xc3\xb5usu ajal 14. detsembril 1825 Senati v\xc3\xa4ljakul, n\xc3\xb5udmas koos rahvahulgaga konstitutsiooni kehtestamist Venemaal. P\xc3\xa4rast \xc3\xbclest\xc3\xb5usu l\xc3\xbc\xc3\xbcasaamist asus Bulgarin kaast\xc3\xb6\xc3\xb6le Tema Keiserliku K\xc3\xb5rguse kantseleis vastloodud Kolmanda Osakonna ehk poliitilise politseiga. Samas aitas ta 1829. aastal poola poeedil Adam Mickiewiczil Venemaalt p\xc3\xb5geneda._NEWLINE_Bulgarin r\xc3\xbcndas oma kirjutistes v\xc3\xb5istlejaid ning kibestus, v\xc3\xb5ideldes Pu\xc5\xa1kini, Lermontovi ja teiste realistliku kirjanduse vastastega. Aleksander Pu\xc5\xa1kin naeruv\xc3\xa4\xc3\xa4ristas teda reas epigrammides, muutes ta nime Figljariniks (venekeelse s\xc3\xb5na j\xc3\xa4rgi, mis t\xc3\xa4hendab klouni). Bulgarin vastas omalt poolt epigrammidega, milles Pu\xc5\xa1kinist sai T\xc5\xa1u\xc5\xa1kin (vene s\xc3\xb5nast "jama"). Ta kritiseeris Pu\xc5\xa1kinit patriotismi puudumise p\xc3\xa4rast poeemis "Gavriliaad", samuti "varaste" (kasakate ja r\xc3\xb6\xc3\xb6vlite) ning "itskete" (poeemis "Mustlased") \xc3\xbclistamise p\xc3\xa4rast._NEWLINE_Faddei Bulgarin andis v\xc3\xa4lja mitut ajakirja, millel oli vene kultuuriloos pikaajaline m\xc3\xb5ju. Aastatel 1822\xe2\x80\x931829 \xc3\xbcllitas ta ajakirja P\xc3\xb5hjaarhiiv (1825. aastast koos Nikolai Gret\xc5\xa1iga), mille lisadena ilmusid Kirjanduslikud lehekesed (1823\xe2\x80\x931824), 1825\xe2\x80\x931839 kirjastas ja toimetas koos Gret\xc5\xa1iga ajakirja Isamaa poeg ning 1829. aastast nende liitmisel s\xc3\xbcndinud \xc3\xbchisv\xc3\xa4ljaannet Isamaa poeg ja P\xc3\xb5hjaarhiiv. Suurima kuulsuse saavutas ta Venemaa esimese poliitilise ja kirjandusliku eraajalehe P\xc3\xb5hjamesilane (\xd0\xa1\xd0\xb5\xd0\xb2\xd0\xb5\xd1\x80\xd0\xbd\xd0\xb0\xd1\x8f \xd0\xbf\xd1\x87\xd0\xb5\xd0\xbb\xd0\xb0) toimetaja ja v\xc3\xa4ljaandjana, mida avaldas koos Gret\xc5\xa1iga 1825. aastast elu l\xc3\xb5puni. Kirjastaja ning toimetajana tutvustas Bulgarin laiemale lugejaskonnale Gribojedovi ja Nikolai Gogoli loomingut. Vaatamata viljakale kirjastustegevusele m\xc3\xa4letatakse teda t\xc3\xa4nap\xc3\xa4eval siiski ennek\xc3\xb5ike t\xc3\xa4nu tema poleemikale Pu\xc5\xa1kiniga P\xc3\xb5hjamesilases._NEWLINE_Bulgarini halvast mainest hoolimata olid tema ajakirjanduslikud v\xc3\xa4ljaanded ja romaanid \xc3\xbclimalt populaarsed. 1829. aastal avaldas ta oma tippteose "Ivan V\xc3\xb5\xc5\xbeigin", mis sai Venemaa esimeseks bestselleriks (m\xc3\xbc\xc3\xbcdi \xc3\xbcle 10 000 eksemplari) ning muutus populaarseks teisteski riikides. Romaanis on n\xc3\xa4htud vene kelmiromaanide traditsiooni algust, mida hiljem kandsid edasi "Surnud hinged" ja "Kaksteist tooli". Lugejate n\xc3\xb5udmisel kirjutas ta sellele j\xc3\xa4rje "Pjotr Ivanovit\xc5\xa1 V\xc3\xb5\xc5\xbeigin" peategelase seiklustest 1812. aasta s\xc3\xb5jas (1831). M\xc3\xb5ne allika v\xc3\xa4itel said Bulgarini t\xc3\xbclid Pu\xc5\xa1kini ja Lermontoviga alguse just tema kirjanduslikust populaarsusest. Kaasaegsed v\xc3\xb5rdlesid seikluslikku teost Walter Scotti loominguga, kuid Pu\xc5\xa1kini hinnangul j\xc3\xa4i romaan Scotti omadele m\xc3\xa4rgatavalt alla._NEWLINE_Ta kirjutas ka mitmes muus \xc5\xbeanris, sealhulgas ajaloolised romaanid Vale-Dmitrist (1830) ja Ivan Mazepast (1834) jms. M\xc3\xb5ned Bulgarini jutustused kuuluvad ulmekirjandusse: "Usutavad lood" (1824) on jutustus 29. sajandist, "V\xc3\xb5imatud lood" (1825) fantastiline reis \xc3\xb5\xc3\xb5nsa Maa sisepinnale ja maakera keskpunkti ning "Mitrofanu\xc5\xa1ka seiklused Kuu peal" satiir (1837). Seep\xc3\xa4rast peetakse teda \xc3\xbcheks vene ulmekirjanduse alusepanijaist._NEWLINE_Vene-Rootsi s\xc3\xb5jas osalemisest kirjutas Bulgarin 1848. aastal ilmunud "M\xc3\xa4lestustes". 1838. aastal k\xc3\xbclastas ta uuesti Soomet, kirjeldades reisimuljeis soomlasi keisri ustavate alamatena ning \xc3\xbclistades Venemaa hoolitsust Soome arengu eest. 1840. aastal osales Bulgarin Helsingi \xc3\x9clikooli 200. aastap\xc3\xa4eva pidustustel. Mitmes eri aegadel kirjutatud reisikirjas on ta kirjeldanud Eesti- ja Liivimaad, p\xc3\xb6\xc3\xb6rates palju t\xc3\xa4helepanu eestlaste olukorrale, arvatavasti Garlieb Merkeli m\xc3\xb5jul._NEWLINE_1828. aastal ostis Bulgarin Tartu l\xc3\xa4hedale Karlova m\xc3\xb5isa, kus elas vahepeal pidevalt, vahepeal suviti. M\xc3\xb5isa majandamisele p\xc3\xbchendas ta hulgaliselt aega ja t\xc3\xa4helepanu, kirjutades p\xc3\xb5llumajandusest ka artikleid ajakirjandusse. Vahepeal kavatses ta asutada oma m\xc3\xb5isa pansioni vene tudengitele, kuid loobus hiljem m\xc3\xb5ttest; hiljem oli Bulgarini vahekord Tartu \xc3\x9clikooli tudengitega pingeline, mitme kaasaegse m\xc3\xa4lestustes on juttu tema akna alla kavandatud kassikontserdist. Tartus s\xc3\xbcndisid Bulgarini neli poega ja t\xc3\xbctar. Ta suri Tartus ja on maetud Raadi kalmistule._NEWLINE_Eesti ajaloolastest on Bulgarini elu ja tegevust l\xc3\xa4hemalt uurinud Malle Salupere, kes on avaldanud sel teemal ka m\xc3\xb5ned artiklid.'