b"\n_START_ARTICLE_\nSuur-kuldtiib\n_START_SECTION_\nLiigisisene varieeruvus\n_START_PARAGRAPH_\nL. dispar on tavaliselt jaotatud kolmeks alamliigiks: L. dispar dispar Haworth (levik piirdus Inglismaaga, aga n\xc3\xbc\xc3\xbcd v\xc3\xa4lja surnud), L. dispar batavus Oberth\xc3\xbcr (s\xc3\xbcnon\xc3\xbc\xc3\xbcm L. d. batava Hollandis) ja L. dispar rutilus Wernebur (s\xc3\xbcnon\xc3\xbc\xc3\xbcm L. d. rutila), mis on laialt levinud Kesk- ja Kagu-Euroopas. Ometi on teised autorid kirjeldanud veel alamliike. Bretherton kirjeldas alamliigi L. dispar carueli, mis leiti Belgias, Luksemburgis ja Kirde-Prantsusmaal. Alamliik L. dispar burdigalensis on leitud Edela-Prantsusmaal ja alamliik L. dispar centralitaliae introdutseeriti kunagi Toscana ja Pontino Rooma l\xc3\xa4hedal asuvatesse soodesse, kuigi n\xc3\xbc\xc3\xbcd on t\xc3\xb5en\xc3\xa4oliselt v\xc3\xa4lja surnud._NEWLINE_L. d. batavus on univoltiinne (nagu ka L. d. dispar) ja tema lennuaeg kestab juuni l\xc3\xb5pust augusti alguseni. L. dispar rutilus on bivoltiinne enamikus asukohtades, lennates hilisest maist juuni v\xc3\xb5i augustini. K\xc3\xbclmemates p\xc3\xb5hjapoolsetes piirkondades, nagu Soome, on ta univoltiinne. M\xc3\xb5nes L\xc3\xb5una-Euroopa piirkonnas esineb aastas isegi kuni kolm pesakonda. \xc3\x9che pesakonnaga populatsioonide toidutaimeks on tavaliselt j\xc3\xb5gioblikas (Rumex hydrolapathum), mis kasvab tihedalt avaras rabataimestikus ja suhteliselt p\xc3\xa4ikeselistes asupaikades. Teisi oblikad, nagu hapu oblikas (R. acetosa), vesioblikas (R. aquaticus), k\xc3\xa4rnoblikas (R. crispus) ja t\xc3\xb6mbilehine oblikas (R. obtusifolius), kasutavad suur-kuldtiiva alamliigi L. dispar rutilus esindajad, kes sigivad niiskemates elupaikades.\n_START_SECTION_\nMtDNA eraldamine, amplifikatsioon, sekveneerimine ja anal\xc3\xbc\xc3\xbcs\n_START_PARAGRAPH_\nMitokondriaalset DNA-d kasutatakse laialdaselt liikide f\xc3\xbclogeograafiliste suhete uurimiseks emapoolse mtDNA mitterekombineeruva p\xc3\xa4rilikkuse ja kiire evolutsiooni t\xc3\xb5ttu mtDNA j\xc3\xa4rjestuses. Mitokondriaalse DNA anal\xc3\xbc\xc3\xbcsi kasutati f\xc3\xbclogeograafia konstrueerimiseks esialgsete katseloomade hulgast, keda koguti \xc3\xbcle kogu Euroopa. Molekulaarne informatsioon tagab mitmekordsed alleelid v\xc3\xb5i haplot\xc3\xbc\xc3\xbcbid, mida saab liikide piires f\xc3\xbclogeneetiliselt m\xc3\xa4\xc3\xa4rata. Paindlik liigisisene f\xc3\xbclogenees, t\xc3\xb5lgendatav kui organismilise p\xc3\xb5lvnemise matriarhaalne komponent, ja mtDNA klaadid paljude liikide ulatuses on t\xc3\xb5estanud, et ollakse geograafiliselt lokaliseeritud. _NEWLINE_Sekveneeriti mtDNA 402 aluspaarilise ts\xc3\xbctokroomi b fragment ja leiti k\xc3\xbcmme haplot\xc3\xbc\xc3\xbcpi. Kahte haplot\xc3\xbc\xc3\xbcpi jagati Slovakkias viie isendi poolt ning k\xc3\xb5ik viis indiviidi Hollandist jagasid sama haplot\xc3\xbc\xc3\xbcpi. Saksamaal on kolm haplot\xc3\xbc\xc3\xbcpi, mis on jaotatud kolme indiviidi vahel. \xc3\x9chte haplot\xc3\xbc\xc3\xbcpi, mis on leitud Saksamaalt, jagati isendiga Soomest, kuigi kaugem haplot\xc3\xbc\xc3\xbcp on leitud teises Soome isendis. On kaks haplot\xc3\xbc\xc3\xbcpi, mis on leitud Ungaris, ja \xc3\xbcks haplot\xc3\xbc\xc3\xbcp, mis on leitud Itaaliast \xc3\xbchel \xc3\xbcksikul isendil. Nende k\xc3\xbcmne haplot\xc3\xbc\xc3\xbcbi hulgas on 17 muutlikku saiti ja ainult \xc3\xbcks neist ei ole kolmandas koodoni positsioonis. Geneetilise kauguse hinnangud populatsioonide vahel vihjavad, et Itaalia on k\xc3\xb5ige erinevam, kuigi kaugused Ungari ja k\xc3\xb5igi teiste n\xc3\xa4idiste vahel ning Saksamaa ja k\xc3\xb5igi teiste populatsioonide vahel erinesid samuti oluliselt nullist. F\xc3\xbclogeneetilised suhted, mis konstrueeriti kas UPGMA v\xc3\xb5i naabri\xc3\xbchinemise meetodiga Kimura-2-parameetri geneetilise distantsiga populatsioonide hulgast, n\xc3\xa4itasid samuti, et populatsioonid Itaalias on k\xc3\xb5ige erinevamad. Naabri\xc3\xbchinemise meetod pakub v\xc3\xa4lja, et populatsioonid P\xc3\xb5hja- Euroopas, Kesk- Euroopas ja Itaalias on kahtlemata eristatavad, aga UPGMA meetod v\xc3\xa4idab, et Itaalia isendid \xc3\xbcksi lahknevad teistest.\n_START_SECTION_\nF\xc3\xbclogeograaflised suhted\n_START_PARAGRAPH_\nEeldatakse, et populatsioonid, mis on saadud n\xc3\xa4idisteks Itaaliast, l\xc3\xa4hevad lahku teistest populatsioonidest, mille n\xc3\xa4idised on p\xc3\xa4rit \xc3\xbclej\xc3\xa4\xc3\xa4nud Euroopast. F\xc3\xbclogeograafilised suhted teiste populatsioonide hulgas on v\xc3\xa4hem varieeruvad. Vaatamata tema \xc3\xb6koloogilisele divergentsile, on L. d. batavus \xc3\xbchendatud kas Saksamaa populatsiooniga v\xc3\xb5i on l\xc3\xa4hedane Saksamaa, Slovakkia ja Soome alagrupiga. Ungari populatsioon on teistest L. d. rutilus'e populatsioonidest rohkem lahknenud, kui on seda teinud L. d. batavus. _NEWLINE_Erinevused voltinismis ja seet\xc3\xb5ttu ka fenoloogias v\xc3\xb5ivad potentsiaalselt olla tugevaks geneetilise isolatsiooni mehhanismiks, nagu on teaduslikult oletatud teiste liblikaliikide puhul. Uuritavad populatsioonid on k\xc3\xb5ik bivoltiinsed, v\xc3\xa4lja arvatud nende populatsioonid Soomest ja L. d. batavus Hollandist, mis on univoltiinsed. Univoltiinne on organism, kes saab aastas \xc3\xbche p\xc3\xb5lvkonna j\xc3\xa4rglasi, bivoltiinnsed saavad aga kaks p\xc3\xb5lvkonda aastas. F\xc3\xbclogeograafilised suhted uuritavate populatsioonide hulgas ei n\xc3\xa4ita erinevusi, mis v\xc3\xb5iksid olla etteaimatavad nende voltinismi mustritest._NEWLINE_Teised uurimused on m\xc3\xb5\xc3\xb5tnud sarnases skaalas mtDNA erinevust liblikaliikides. L. dispar populatsioonide geneetiline mitmekesisus, mis avaldus selles uurimuses, n\xc3\xa4ib tegelikult veidi suurem 17 muutliku saidiga, mis on sekveneeritud 402 bp piirides. Lisaks erineb \xc3\xbcks Itaalia haplot\xc3\xbc\xc3\xbcp m\xc3\xa4rgatavalt k\xc3\xb5igist teistest 8 bp suuruste muutuste poolest (k\xc3\xb5ik teised erinesid \xc3\xbcksteisest maksimaalselt 4 bp poolest).\n_START_SECTION_\nJ\xc3\xa4\xc3\xa4ajaj\xc3\xa4rgse koloniseerimise mustrid\n_START_PARAGRAPH_\nMolekulaarne f\xc3\xbclogeograafia, mis p\xc3\xb5hineb mtDNA variatsiooni anal\xc3\xbc\xc3\xbcsil, on varustatud s\xc3\xb5ltumatute andmetega, mis heidavad uut valgust j\xc3\xa4\xc3\xa4ajaj\xc3\xa4rgsele ajaloole. On uuritud paljude Euroopa putukate j\xc3\xa4\xc3\xa4ajaj\xc3\xa4rgse koloniseerimise marsruute. T\xc3\xa4helepanek, et Itaalia suur-kuldtiiva populatsioon teistest erineb, n\xc3\xa4itab seda, et j\xc3\xa4\xc3\xa4ajaj\xc3\xa4rgne koloniseerimine refuugiumist v\xc3\xb5is olla p\xc3\xa4rsitud Alpi m\xc3\xa4eaheliku t\xc3\xb5ttu. Siiski peab m\xc3\xa4rkima, et Prantsusmaalt ei saadud uurimiseks k\xc3\xa4tte \xc3\xbchtegi katselooma, kui toimus laienemine l\xc3\xa4\xc3\xa4ne poole. Avaldatud andmete p\xc3\xb5hjal on Lycaena dispar'i v\xc3\xb5imalikeks j\xc3\xa4\xc3\xa4ajaj\xc3\xa4rgse ekspansiooni marsruutideks k\xc3\xb5ige t\xc3\xb5en\xc3\xa4olisemalt liikumine L\xc3\xb5una-Euroopast l\xc3\xa4bi kesk-ida riikide ( nagu Slovakkia ja Ungari ), siis P\xc3\xb5hja-Euroopasse (nagu Holland, Saksamaa ja Soome ) v\xc3\xb5i Aasiast l\xc3\xa4bi Kesk-Euroopa P\xc3\xb5hja-Euroopasse (Saksamaa, Holland ja Soome ). Ilmselt Hispaania ei olnud liigi L. dispar refuugiumiks, sest seal ei ole tema esinemise kohta andmeid leitud. Edasine f\xc3\xbclogeograafiliste suhete uurimine L\xc3\xb5una- ja Ida-Euroopas v\xc3\xb5iks olla nende j\xc3\xa4\xc3\xa4ajaj\xc3\xa4rgsete kolonisatsioonimustrite avastamiseks kasulik. Evolutsiooniliselt olulise \xc3\xbcksuse (ESU) m\xc3\xb5istet kasutatakse \xc3\xbche v\xc3\xb5i r\xc3\xbchma liikidevahelise populatsiooni kaitse m\xc3\xa4\xc3\xa4ramiseks tema erilisuse t\xc3\xb5ttu. Pikaajaline evolutsiooniline ajalugu on enamasti isoleeritud teistest sellistest \xc3\xbchikutest. Moritz on v\xc3\xa4lja pakkunud, et p\xc3\xb5hiline geneetilise s\xc3\xa4ilitamise strateegiate \xc3\xbcksus peaks olema ESU, kuna nad on peamised ajaloolised geneetilise mitmekesisuse allikad liikide piirides. Naabri\xc3\xbchinemiskladogramm n\xc3\xa4itab, et n\xc3\xa4idispopulatsioonid Ungaris ja Slovakkias on lahutunud rohkem p\xc3\xb5hjapoolsematest populatsioonidest, samal ajal kui UPGMA kladogramm seda ei n\xc3\xa4ita. Sellep\xc3\xa4rast on keeruline m\xc3\xa4\xc3\xa4ratleda, kas populatsioonid P\xc3\xb5hja \xe2\x80\x93 ja Kesk-Euroopas kuuluvad \xc3\xbche v\xc3\xb5i kahe ESU koosseisu. F\xc3\xbclogeograafilised suhted, mis populatsioonide seas uuritud, on P\xc3\xb5hja- ja Kesk-Eestis l\xc3\xa4hedasemad kui seosed nende ja Itaalia populatsioonide vahel. Need populatsioonid, mis on p\xc3\xa4rit P\xc3\xb5hja- ja Kesk-Euroopast, moodustavad t\xc3\xb5en\xc3\xa4oliselt \xc3\xbche evolutsiooniliselt olulise \xc3\xbcksuse (ESU), peegeldades j\xc3\xa4\xc3\xa4ajaj\xc3\xa4rgset koloniseerimist Kagu- Euroopast. M\xc3\xb5ningaid Itaalia populatsioone on peetud varem ka erinevateks alamliikideks.\n_START_SECTION_\nSuur-kuldtiiva kaitse\n_START_PARAGRAPH_\nV\xc3\xb5ib-olla on \xc3\xbcllatav, et suur-kuldtiiva alamliik L.d. batavus ei ole alamliigist L. d. rutilus geneetiliselt eriti erinev. L. d. batavus'e levik on piiratud Hollandiga ning teda peetakse ohustatuks. Kuigi L. d. batavus ei oma m\xc3\xa4rkimisv\xc3\xa4\xc3\xa4rset geneetilist erinevust alamliigist L. d. rutilus, ei ole see p\xc3\xb5hjuseks, et v\xc3\xa4hendada tema kaitsestaatust. L. d. batavus'e kaitsestrateegia peab arvestama individuaalselt tema \xc3\xb6koloogilise ja morfoloogilise eristumise aluseid alamliigist rutilus._NEWLINE_Suur-kuldtiiva populatsiooni kahanemine j\xc3\xa4tkub paljudes Euroopa riikides, kuid on oht, et ei m\xc3\xb5isteta probleemi t\xc3\xb5sidust. Suur-kuldtiiva kaitsmisele ei p\xc3\xb6\xc3\xb6rata piisavalt t\xc3\xa4helepanu, sest teistes piirkondades on liigi arvukus suurem. Geneetiliselt lahknevatel populatsioonidel on reaalne v\xc3\xb5imalus kaduma minna, p\xc3\xb5hjustades geneetilise mitmekesisuse kadumist, mis v\xc3\xb5ib olla p\xc3\xb5hiliseks teguriks liigi pikaajalisele elluj\xc3\xa4\xc3\xa4misele. Viimane j\xc3\xa4\xc3\xa4aeg oli ekstreemne kliimas\xc3\xbcndmus k\xc3\xb5igi parasv\xc3\xb6\xc3\xb6tme liikide jaoks ja j\xc3\xa4\xc3\xa4tumised m\xc3\xa4ngisid liigisiseses mitmekesistumises aktiivset rolli. Euroopa kontekstis on nendel s\xc3\xbcndmustel arvatud olema m\xc3\xa4rkimisv\xc3\xa4\xc3\xa4rne m\xc3\xb5ju praeguste liikide geneetilisele struktuurile ning v\xc3\xb5imalik roll liigitekke protsessis. K\xc3\xb5ige hiljutisemad s\xc3\xbcndmused, nagu elukoha fragmenteerumised, v\xc3\xa4hendavad geneetilist mitmekesisust populatsiooni suuruse v\xc3\xa4henemise ja suureneva populatsiooni isolatsiooni t\xc3\xb5ttu, kuna elupaiga muutmine v\xc3\xb5ib m\xc3\xb5jutada uudset valikusurvet. Perspektiivsete liikide kaitsmise v\xc3\xa4ljakutseks on s\xc3\xa4ilitada geneetiline mitmekesisus ja j\xc3\xa4relikult ka tuleviku adaptiivne ja evolutsiooniline potentsiaal. Efektiivsed pikaajalised kaitsestrateegiad peaksid sisaldama liikide ulatuses geneetilise mitmekesisuse kaitset, et s\xc3\xa4ilitada t\xc3\xa4ielik v\xc3\xb5ime adaptiivseteks reageeringuteks ennustatud keskkonna- ja kliimamuutustes. Geneetilise mitmekesisuse levik tuleneb ajalooliste ja t\xc3\xa4nap\xc3\xa4evaste s\xc3\xbcndmuste segunemisest. Alamliigi L. d. rutilus s\xc3\xa4ilitamist P\xc3\xb5hja-Euroopas ja Kesk-Euroopas peaks pidama rahvusvaheliseks mureks ning haldama seet\xc3\xb5ttu neid alasid nagu \xc3\xbchte piirkonda. Kuid Itaalia populatsioonide jaoks v\xc3\xb5ib olla v\xc3\xa4ga oluline, et neile m\xc3\xa4\xc3\xa4rataks suurem kaitsestaatus nagu ESU._NEWLINE_Eestis on suur-kuldtiib kaitse all kui III kategooria looduskaitse all olev liik."