b'\n_START_ARTICLE_\nVari (ps\xc3\xbchholoogia)\n_START_PARAGRAPH_\nVari (saksa keeles Schatten) on anal\xc3\xbc\xc3\xbctilises ps\xc3\xbchholoogias isiksuse poolt h\xc3\xbcljatud v\xc3\xb5i vastuv\xc3\xb5etamatud aspektid. Need on alla surutud ja moodustavad kompensatoorse struktuuri Ego, K\xc3\xb5rgema Mina ja Persona jaoks. Nimetatud osad paiknevad teinekord varjus, kuna inimene, kas eitab vastavaid v\xc3\xa4\xc3\xa4rtusi ja funktsioone v\xc3\xb5i t\xc3\xb5ukab eemale, kuna ei suuda neid aktsepteerida._NEWLINE_Tegemist v\xc3\xb5ib olla tavap\xc3\xa4raselt "negatiivseks" peetud ja ilmselt destruktiivsete isiksuse osadega nagu n\xc3\xa4iteks agressiivsus v\xc3\xb5i kadedus. M\xc3\xb5ni teine v\xc3\xb5ib aga hoopiski oma haavatavat, armastavat ja tundlikumat k\xc3\xbclge eitada. Sellised ilmingud on v\xc3\xa4ga tugevasti m\xc3\xb5jutatud konkreetse inimese perekondlikust ja kultuurilisest taustast. Carl Gustav Jung on seisukohal, et k\xc3\xb5ik isiksuse aspektid, nii heledad kui tumedad, on vajalikud selleks, et inimene saavutaks terviklikkuse ja tugeva alusp\xc3\xb5hja.\n_START_SECTION_\nVarju m\xc3\xb5iste\n_START_PARAGRAPH_\nJung kasutas varju m\xc3\xb5istet ps\xc3\xbchholoogilise reaalsuse t\xc3\xa4histamiseks, mida on suhteliselt h\xc3\xb5lbus hoomata kujutletaval tasandil, ent millega tegelemine praktilistel ning teoreetilistel tasanditel on keerukam. Selle asemel, et viidata varjule kui mingisugusele iseseisvale asjale, on parem m\xc3\xb5elda ps\xc3\xbchholoogilistest joontest v\xc3\xb5i omadustest, mis "asuvad varjus" (st peidus, inimese selja taga, pimedas) v\xc3\xb5i on "h\xc3\xa4marad". Varju spetsiifiline sisu v\xc3\xb5ib muutuda s\xc3\xb5ltuvalt ego hoiakutest ning selle enese\xc3\xb5igustamise m\xc3\xa4\xc3\xa4rast._NEWLINE_\xc3\x9cldiselt kannab vari ebamoraalset v\xc3\xb5i v\xc3\xa4hemalt halva kuulsusega kuvandit, sisaldades \xc3\xbchiskonna tavade ning moraalsete t\xc3\xb5ekspidamistega vastuolus olevaid loomujooni. Vari kujutab enesest ego kavatsuslike, tahteliste ning enese\xc3\xb5igustamisega seotud tegevuste teadvustamatut k\xc3\xbclge. See on nii-\xc3\xb6elda tagumine pool. Igal egol on oma vari._NEWLINE_Egol on v\xc3\xb5ime oma varju kaudu olla \xc3\xa4\xc3\xa4rmiselt isekas, kangekaelne, tundetu ning kontrolliv. Siin on inimene t\xc3\xa4ielikult egoistlik ning iga hinna eest isiklike v\xc3\xb5imu- ja m\xc3\xb5nuihade rahuldamise eest v\xc3\xa4ljas. Varjus resideerivad k\xc3\xb5ik p\xc3\xb5hipatud. Egos peituv tontlik s\xc3\xbcda kujutab enesest inimliku kurjuse definitsiooni, nagu seda m\xc3\xbc\xc3\xbctides ning lugudes v\xc3\xa4lja m\xc3\xa4ngitakse. William Shakespeare Othello figureeriv Lago on selle klassikaliseks n\xc3\xa4iteks._NEWLINE_Enamik inimesi k\xc3\xa4sitleb end siiski kombekate tegelastena, pidades end \xc3\xbclal vastavalt oma sotsiaalsetes sf\xc3\xa4\xc3\xa4rides kohasteks peetavale reeglitele ning nende varjulised elemendid annavad enesest m\xc3\xa4rku vaid juhuslikult, kas unen\xc3\xa4gudes v\xc3\xb5i \xc3\xa4\xc3\xa4rmustesse t\xc3\xb5ugatuna. Ka nende jaoks toimib ego varjuk\xc3\xbclg, kuid see toimib teadvustamatuse kaudu, manipuleerides keskkonna ning ps\xc3\xbc\xc3\xbchega nii, et teatud taotlused ja vajadused saavad rahuldatud sotsiaalselt aktsepteeritaval viisil. Inimese alateadlikke v\xc3\xb5i integreerimata aspekte ning seda, kas neid peetakse alav\xc3\xa4\xc3\xa4rseks v\xc3\xb5i halvaks, esindab Jung Varjuna kirjeldatud arhet\xc3\xbc\xc3\xbcbina. Nende hulka kuuluvad sobimatud ihad, v\xc3\xa4ljakujunemata tunded v\xc3\xb5i ideed ning loomalikud instinktid. Alateadvuses ilmneb Vari unen\xc3\xa4gude v\xc3\xb5i m\xc3\xbc\xc3\xbctide halbade v\xc3\xb5i kurjade n\xc3\xa4gemustena. N\xc3\xa4itena v\xc3\xb5ib tuua vampiirid, olles varju kujutised, v\xc3\xb5ttes inimkuju elavad pimeduses, varjates ihasid, toitudes elavate verest ning ammutades j\xc3\xb5udu sellest, mida meie nimetame normaalsuseks v\xc3\xb5i ka superv\xc3\xb5imetega Batman, tema kangelaslikkus tuleneb tema v\xc3\xb5imest \xc3\xbchendada oma "nahkhiir" ehk oma variolemus inimliku olemasoluga._NEWLINE_Varju kaudu avalduvad ego soovid ei ole ilmtingimata halvad, sageli ei ole vari (kui sellega silmitsi seista) nii kuri kui seda ette kujutatakse. Ego ei koge varju otseselt. J\xc3\xa4\xc3\xa4des teadvustamatuks, projitseeritakse see teistele. N\xc3\xa4iteks, kui meid kohutavalt \xc3\xa4rritab t\xc3\xb5eliselt enesekeskne inimene, on see reaktsioon tavaliselt signaaliks, et projitseeritakse iseenese teadvustamatut varju elementi. Loomulikult peab teine inimene varju projektsiooni jaoks "konksu" heitma, nii et selliste tugevamate emotsionaalsete reaktsioonide puhul on alati tegemist taju ning projektsiooni seguga. _NEWLINE_Ps\xc3\xbchholoogiliselt naiivne v\xc3\xb5i ennast\xc3\xb5igustavalt vastupanu osutav inimene keskendub oma argumentides tajule ning kasutab seda, ignoreerides projektiviset osa. Niisugune kaitsemehhanism v\xc3\xa4listab v\xc3\xb5imaluse kasutada sellist kogemust teadlikkuse saavutamiseks varju omaduste ning nende v\xc3\xb5imaliku integreerimise suhtes. Selle asemel n\xc3\xb5uab kaitsepositsioonil olev ego inimestelt enese\xc3\xb5igustust ning asetub s\xc3\xbc\xc3\xbctu ohvri v\xc3\xb5i pelgalt vaatleja rolli. Just nimelt too teine inimene on kuri koletis, samal ajal kui ego tajub iseennast s\xc3\xbc\xc3\xbctu lambukesena. Niisugusest d\xc3\xbcnaamikast s\xc3\xbcnnivad patuoinad.\n_START_SECTION_\nVari ja persona\n_START_PARAGRAPH_\nPs\xc3\xbc\xc3\xbche koosneb paljudest osadest ning teadvustatuse keset. Selles seesmises universumis ei eksisteeri mitte ainult \xc3\xbcks isiksus, vaid mitmeid erinevaid allisiksuse vorme. Peamised lahknevad allisiksuse paarid on vari ja persona. Need on t\xc3\xa4iendstruktuurid, mis eksisteerivad igas inimhinges. Vari ja persona kujutavad klassikalist vastandite paari, mis ps\xc3\xbc\xc3\xbches ego polaarsusi esindavad. Vari on kujutis meist endist, mis libiseb meie kannul, kui me valguse suunas k\xc3\xb5nnime ja h\xc3\xb5lmab k\xc3\xb5iki isiksuseomadusi, mis on kollektiivsesse malli sobitumise nimel teadvustamatusesse t\xc3\xb5rjutud. Vari on vastand personale. Varju v\xc3\xb5ib k\xc3\xa4sitleda ka allisiksusena, kes soovib seda, mida persoona ei saa v\xc3\xb5imaldada. Persona on oma nime saanud Rooma-aegsest terminis n\xc3\xa4itleja maski kohta. See on n\xc3\xa4gu, mida me kanname end \xc3\xbcmbritseva maailmaga kokku puutudes.\n_START_SECTION_\nVarju tekitamine\n_START_PARAGRAPH_\nVarju moodustamine toimub ego arengu kaudu. Nendest spetsiifilistest sisaldistest ja omadustest, mille ego-teadvustatus eemale t\xc3\xb5ukab, kujuneb vari, samal ajal see, mida ego-teadvustatus positiivsena aktsepteerib, millega ta identifitseerub ja mida enesesse kogub, muutub osaks temast enesest ning personast. Varju iseloomustavad omadused ning kvaliteedid, mis on teadliku ego ning personaga kokkusobimatud. Varju-isiksus on peidetud ning ilmub v\xc3\xa4lja vaid erilistel puhkudel. Maailm on selle isiku suhtes rohkem v\xc3\xb5i v\xc3\xa4hem teadmatuses. Persona on palju m\xc3\xa4rgatavamal positsioonil. Vari ja persona on nagu 2 venda (mehe jaoks) v\xc3\xb5i \xc3\xb5de (naise jaoks); \xc3\xbcks neist on avalikkuse ees ja teine peidus ning eraklik. Nad kujutavad enesest \xc3\xbclevaadet kontrastidest. N\xc3\xa4itena v\xc3\xb5ib tuua Kain ja Abel, Eeva ja Lilith, Afrodite ja Hera jne. \xc3\x9cks neist t\xc3\xa4hendab teist v\xc3\xb5i sagedamini vastandub teisele. Persona ja vari on tavaliselt enam v\xc3\xa4hem teineteise vastandid ning ometigi on nad sama l\xc3\xa4hedased kui kaksikud.\n_START_SECTION_\nPersona ja varju integreerimine\n_START_PARAGRAPH_\nPs\xc3\xbchholoogilise arengu \xc3\xbcldine eesm\xc3\xa4rk on integratsioon ning terviklikkus on k\xc3\xb5ike\xc3\xbchendav ja \xc3\xbclim v\xc3\xa4\xc3\xa4rtus. Integratsioon s\xc3\xb5ltub enese osade t\xc3\xa4ielikust aktsepteerimisest. Omadusi, mille p\xc3\xa4rast h\xc3\xa4bi tuntakse, tajutakse sageli radikaalselt pahelistena. Kui m\xc3\xb5ned asjad ongi t\xc3\xb5epoolest kurjusest ja h\xc3\xa4vituslikkusest kantud, ei saa seda varjus peituva materjali osas sageli siiski \xc3\xb6elda. Seda vaid tajutakse niisugusena tingituna h\xc3\xa4bist, mis sellega seostub t\xc3\xa4nu mittekonformsele persona suhtes. Jung on seisukohal, et vastandeid \xc3\xbchendab ps\xc3\xbc\xc3\xbches "kolmanda asja" poolne vahelesekkumine. Vastandite vahel (persona ja vari) esinevat konflikti v\xc3\xb5ib k\xc3\xa4sitleda individuatsiooni kriisina._NEWLINE_Konflikti osapooleks on persona poolelt kollektiivsed v\xc3\xa4\xc3\xa4rtused ning ego poolt varjulised, mis kuuluvad inimese loomup\xc3\xa4rase instinktiivse \xc3\xbclesehituse (Freudi id) juurde. Kuna varju sisu ei ole persona jaoks aktsepteeritav, v\xc3\xb5ib konflikt kujuneda tuliseks. Jung oli seisukohal, et kui kahte poolt pinge all hoida, saab lahendus tekkida juhul kui ego suudab m\xc3\xb5lemal minna lasta ning luua seesmise vaakumi, milles teadvustatus saab loomingulise lahenduse uue s\xc3\xbcmboli kujul v\xc3\xa4lja pakkuda. See s\xc3\xbcmbol esindab v\xc3\xb5imalust edasiliikumiseks, mis h\xc3\xb5lmab midagi m\xc3\xb5lemast poolest \xe2\x80\x93 see pole lihtsalt kompromiss, vaid sulam, mis kutsub esile uue suhtumise ego poolt ning uut t\xc3\xbc\xc3\xbcpi suhestumise maailma. Seda protsessi on v\xc3\xb5imalik j\xc3\xa4lgida nii teraapiaprotsessis kui ka elukogemuste kaudu toimuvas arengus, kui inimesed kasvavad v\xc3\xa4lja oma varasematest konfliktidest, omandavad uued personad ning integreerivad varem mitteaktsepteeritud K\xc3\xb5rgema Mina osad. _NEWLINE_Persona v\xc3\xb5ib muutuda \xc3\xbcha paindlikumaks, kui ego on n\xc3\xb5us oma vanu mustreid modifitseerima. M\xc3\xb5ningatel puhkudel v\xc3\xb5ib varjuk\xc3\xbclg olla sedav\xc3\xb5rd \xc3\xa4\xc3\xa4rmuslik ning n\xc3\xb5nda intensiivselt energiaga laetud, et integreerimine sotsiaalselt aktsepteeritava personaga on v\xc3\xb5imatu. T\xc3\xa4nasel p\xc3\xa4eval on selle probleemi ainukene lahendus ps\xc3\xbchhotroopne meditsiin, mis on v\xc3\xb5imeline teadvustamatusele t\xc3\xb5sise summuti peale panema ning varju energiaallikad alla suruma. Teistel puhkudel on ego liiga ebastabiilne ja n\xc3\xb5rk, et impulsiivsust piisavalt m\xc3\xb5jutada, v\xc3\xb5imaldamaks transtsendentse funktsiooni konstellatsiooni._NEWLINE_Kirjanduslikult maastikult v\xc3\xb5ib tuua \xc3\xbche n\xc3\xa4ite, kus loo peategelane kohtub oma varjuga. Goethe v\xc3\xa4rsstrag\xc3\xb6\xc3\xb6dia "Faust" tegelane Mesfistofeles on varju klassikaline n\xc3\xa4ide. Mefistofeles kehastab kurjust \xe2\x80\x93 puhast, taotluslikku, kangekaelset h\xc3\xa4vingut. Kurat ahvatleb Fausti \xc3\xb5pinguid h\xc3\xbclgama ning koos enesega maailma astuma, et kogeda oma teist, meelelist poolt. Ent kokkupuutel varjuga on Fausti seisukohalt ka transsformatiivne toime. Ta leiab uue energia, tema igavus hajub ning ta asub seikluste rajale, mis viimaks annab talle palju t\xc3\xa4ielikuma elukogemuse. Varju integreerimine on k\xc3\xb5ige okkalisem moraalne ja ps\xc3\xbchholoogiline probleem. J\xc3\xa4relikult kui inimene varju t\xc3\xa4ielikult k\xc3\xb5rvale heidab, on elu korralik, kuid kohutavalt ebat\xc3\xa4ielik. End varju kogemusele avades puutub inimene kokku ebamoraalsusega, kuid muutub seel\xc3\xa4bi terviklikumaks.'