b'\n_START_ARTICLE_\nRiia peapiiskopkond\n_START_SECTION_\n\xc3\x9cksk\xc3\xbcla piiskopkond\n_START_PARAGRAPH_\n1184. aasta paiku Daugava j\xc3\xb5e \xc3\xa4\xc3\xa4rde \xc3\x9cksk\xc3\xbclasse kohalike liivlaste seas misjonit\xc3\xb6\xc3\xb6d l\xc3\xa4bi viima saabunud Meinhard p\xc3\xbchitseti 1186. aastal Bremeni peapiiskop Hartwig II poolt \xc3\x9cksk\xc3\xbcla piiskopiks. Paavst Clemens III kinnitas selle 1188. aastal. Meinhardi rahumeelne misjonit\xc3\xb6\xc3\xb6 suurt tulemust ei toonud. Tema surma j\xc3\xa4rgselt 1196. aastal piiskopiks saanud Berthold sai j\xc3\xa4rgmise paavsti Coelestinus III toetuse ristis\xc3\xb5dijate kasutamiseks Liivimaa ristiusuliste kaitsmiseks ja apostaatide karistamiseks, kuid praktikas hakati neid kasutama ka mittekristlaste usku sundimiseks. P\xc3\xa4rast liivlaste v\xc3\xa4e \xc3\xbcle v\xc3\xb5idu saamist 1198. aastal toimunud lahingus n\xc3\xb5ustusid Holmi ja \xc3\x9cksk\xc3\xbcla liivlased enda ristimisega ja v\xc3\xb5tsid piiskopi preestrid oma linnustesse ning kohustusid neid \xc3\xbcleval pidama. Uus piiskop Albert andis 1201. aastal \xc3\x9cksk\xc3\xbcla ja Lielv\xc4\x81rde piirkonnad benefiitsiks Konradile ja Danielile, esialgu k\xc3\xbcll reaalselt neid alasid valdamata, ja alustas Riia linna rajamist. J\xc3\xa4rgmisel aastal viis ta piiskopkonna keskuse \xc3\x9cksk\xc3\xbclast \xc3\xbcle Riiga.\n_START_SECTION_\nRiia piiskopkond\n_START_PARAGRAPH_\nSuuresti M\xc3\xb5\xc3\xb5gavendade ordu, kellele anti ilmalik v\xc3\xb5im \xe2\x85\x93 valduste \xc3\xbcle, ja ristis\xc3\xb5dijate toel \xc3\xb5nnestus Albertil 1206. aastal endale allutada k\xc3\xb5ik Liivimaa liivlaste alad (V\xc3\xa4ina liivlased, Turaida, Metsapoole, Idumea) ja v\xc3\xb5ndlased. 1208. aastal otsustasid end tema v\xc3\xb5imu alla anda \xc3\x9cmera piirkonna latgalid, 1209. aastal sundis ta Jersika v\xc3\xbcrsti Vissevalde oma vasalliks hakkama. 1224. aastal v\xc3\xb5eti l\xc3\xb5plikult v\xc3\xb5im \xc3\xbcle kogu T\xc4\x81lavas.\n_START_SECTION_\nStift\n_START_PARAGRAPH_\nPeapiiskopi ilmalik v\xc3\xb5imuala ehk stift jagunes kaheks suuremaks piirkonnaks Liivi lahe rannikul (peapiiskopkonna Liivi osa) ja V\xc3\xa4ina j\xc3\xb5e kesk- ja alamjooksul (L\xc3\xa4ti osa). Need olid \xc3\xbcmbritsetud Liivi ordu valdustega. _NEWLINE_Riia linna valdus (linnasaras) oli alguses samuti peapiiskopi stifti osaks, kuid 1330. aastal vallutas selle ordu ja hoidis seda l\xc3\xbchikeste vaheaegadega kuni 1452. aastani enda k\xc3\xa4es. Seej\xc3\xa4rel s\xc3\xb5lmiti Kirchholmi leping, millega linna \xc3\xbcle said v\xc3\xb5rdse \xc3\xbclemv\xc3\xb5imu nii peapiiskop kui ka ordumeister. _NEWLINE_16. sajandil oli peapiiskopi v\xc3\xb5imu k\xc3\xbcsimus Riias veelgi k\xc3\xbcsitavam ja ainuv\xc3\xb5imu linna \xc3\xbcle ta enam ei saanudki. Seega ei saa Riia linna alates 1330. aastast peapiiskopi stifti kuuluvaks lugeda. _NEWLINE_Riia peapiiskop valitses pindalalt Vana-Liivimaa suurimat stifti, kuid selle suurus oli k\xc3\xbcllaltki muutlik. Lisaks probleemile Riia linna kuuluvusega oli t\xc3\xb5siseks t\xc3\xbcli\xc3\xb5unaks ka peapiiskopkonna idaalade (P\xc3\xbcrnau) kuuluvus. 1470. aastatel liitis Pihkva v\xc3\xbcrstiriik selle endaga ja katsed seda tagasi saada eba\xc3\xb5nnestusid. Stifti umbkaudne pindala v\xc3\xb5is olla 19 000 km\xc2\xb2. _NEWLINE_Riia stiftis oli lisaks Riiale veel kolm linna: Lemsalu (Limba\xc5\xbei, Lemsal), Raupa (Straupe, Roop) ja Koknese (Kokenhusen). Need olid Riiaga v\xc3\xb5rreldes v\xc3\xa4ikesed ja t\xc3\xa4htsusetud. Teised olulisemad keskused olid Rauna (Ronneburg), \xc3\x9cksk\xc3\xbcla (Ik\xc5\xa1kile, \xc3\x9cxk\xc3\xbcll), Turaida (Toreida, Treiden), Vi\xc4\xbcaka (Marienhausen) ja Vaini\xc5\xbei (Wainsel).\n_START_SECTION_\nValitsemine\n_START_PARAGRAPH_\nRiia peapiiskop resideeris tavaliselt kas Riias v\xc3\xb5i selle l\xc3\xa4hedal olevates linnades ja linnustes, n\xc3\xa4iteks \xc3\x9cksk\xc3\xbclas v\xc3\xb5i Kokneses, hiljem ka Raunas. Stifti valitsesid stiftifoogtid, keda tavaliselt oli kaks: Turaida ja Koknese omad. Vaimulikes asjades abistasid peapiiskoppi toompraost, kuni 15. sajandini oli ametis ka vikaarpeapiiskoppe. Lisaks sellele osales peapiiskopkonna valitsemises Riia toomkapiitel tervikuna. Selle liikmetel oli \xc3\xb5igus valida peapiiskoppi ning arutada k\xc3\xb5iki olulisemaid vaimulikke ja ilmalikke asju peapiiskopkonnas. Peapiiskopkonna asjade \xc3\xbcle oli 1390.\xe2\x80\x931410. aastateni tugev m\xc3\xb5ju ka ordul, mis sel perioodil sisuliselt peapiiskoppide tegevust t\xc3\xa4ielikult kontrollis ja oli suutnud peapiiskopkonna enda valduste hulka inkorporeerida. Hiljem ordu haare aga l\xc3\xb5dvenes, kuigi ka hiljem kuulusid mitmed peapiiskopid ametlikult Saksa ordusse. Siiski ei suutnud ordu reaalset \xc3\xbclemv\xc3\xb5imu peapiiskopkonna \xc3\xbcle enam saada, v\xc3\xa4lja arvatud l\xc3\xbchike periood koadjuutorivaenuse ajal (aastatel 1556\xe2\x80\x931557).\n_START_SECTION_\nTaastamine\n_START_PARAGRAPH_\n1918. aastal loodi uuesti katoliiklik Riia piiskopkond, mis 1922. aastal muudeti peapiiskopkonnaks. Tegemist on puhtalt vaimuliku institutsiooniga. Aastatel 1958\xe2\x80\x931991 oli peapiiskopi koht vakantne, alates 2010. aastast on peapiiskopiks Zbigniew Stankiewicz. _NEWLINE_Riia peapiiskopkonda kuuluvad lisaks vahetult peapiiskopile alluvale P\xc3\xb5hja-L\xc3\xa4tile (Vidzeme ehk Liivimaa) sufragaanidena ka Jelgava, Liep\xc4\x81ja ja R\xc4\x93zekne-Aglona piiskopkonnad.'