b'\n_START_ARTICLE_\nT\xc5\xa1int\xc5\xa1ilja\n_START_SECTION_\nNimest\n_START_PARAGRAPH_\nNime Chinchilla (hispaania keeles \'v\xc3\xa4ike t\xc5\xa1int\xc5\xa1a\') on t\xc5\xa1int\xc5\xa1ilja saanud kohaliku t\xc5\xa1int\xc5\xa1a rahva j\xc3\xa4rgi, kelle kultuur valitses Peruu rannikul alates 10. sajandist ja kes rahvana h\xc3\xa4\xc3\xa4busid 16. sajandi jooksul.\n_START_SECTION_\nS\xc3\xb5navara\n_START_PARAGRAPH_\nKodustatud t\xc5\xa1int\xc5\xa1ilja, keda kasvatatakse alates 20. sajandist karusloomakasvandustes, genot\xc3\xbc\xc3\xbcp sisaldab m\xc3\xb5lema metsiku t\xc5\xa1int\xc5\xa1iljaliigi geene, l\xc3\xbchisabalise t\xc5\xa1int\xc5\xa1ilja geneetilist materjali on k\xc3\xbcll kaduvv\xc3\xa4ike osa. Ka fenot\xc3\xbc\xc3\xbcbilt on kodustatud t\xc5\xa1int\xc5\xa1ilja, kellest on aretatud erineva karvkattev\xc3\xa4rvusega vorme, sarnasem pikasabalise t\xc5\xa1int\xc5\xa1iljaga. Karusloomade ja lemmikloomade kohta k\xc3\xa4ivas erialakirjanduses kasutatakse kodustatud t\xc5\xa1int\xc5\xa1ilja kohta perekonna nimetust t\xc5\xa1int\xc5\xa1ilja.\n_START_SECTION_\nKirjeldus\n_START_PARAGRAPH_\nM\xc3\xb5lemat t\xc5\xa1int\xc5\xa1iljaperekonna liiki iseloomustab v\xc3\xa4ga tihe (60\xe2\x80\x9375 karvaga \xc3\xbchest karvan\xc3\xa4\xc3\xa4psust) karvkate, nad on maismaal elavatest loomadest tihedaima karvaga loomad. Esijalad on l\xc3\xbchemad v\xc3\xb5rreldes tugevate tagajalgadega ning t\xc5\xa1int\xc5\xa1iljad on kiired jooksjad ja h\xc3\xbcppajad, h\xc3\xbcppe pikkus v\xc3\xb5ib ulatuda pooleteise meetrini. Tsint\xc5\xa1iljal on hea kuulmine ja haistmine, n\xc3\xa4gemine j\xc3\xa4\xc3\xa4b m\xc3\xb5lemast maha. H\xc3\xa4maruses orienteeruda aitavad t\xc5\xa1int\xc5\xa1ilja \xc3\xbclipikad kompimiskarvad ("vurrud")._NEWLINE_T\xc5\xa1int\xc5\xa1iljad on sotsiaalsed loomad ja elavad seltsingutena. Aktiivsed h\xc3\xa4maruses, p\xc3\xa4eval tukuvad varjulistes kohtades. T\xc5\xa1int\xc5\xa1ilja on pikaealine loom, keskmine eluiga kuni 10 aastat , kuid vanim kodustatud t\xc5\xa1int\xc5\xa1ilja on elanud 29-aastaseks. T\xc5\xa1int\xc5\xa1iljade looduslik toit on peaaegu k\xc3\xb5ikide taimede lehed nende taimevaeses elukeskkonnas, aga ka viljad, seemned ja isegi v\xc3\xa4ikesed putukad. Looduslikud vaenlased on r\xc3\xb6\xc3\xb6vlinnud, kaslased, maod ja koerlased. T\xc5\xa1int\xc5\xa1iljadel on erinevaid kaitsetaktikaid, lisaks kiirusele ja osavale p\xc3\xb5iklemise j\xc3\xa4litaja eest p\xc3\xb5genedes on kaitsetaktikas veel uriini pritsimine r\xc3\xbcndaja suunas ja v\xc3\xa4ikese osa karva lahtilaskmine haarava kiskja l\xc3\xb5ugade vahele. _NEWLINE_Suguk\xc3\xbcpseks saavad t\xc5\xa1int\xc5\xa1iljad umbes 8 kuu vanusena, neil esineb sooline dimorfism (emasloom on isasloomast suurem). Pesa teevad nad kividevahelistesse t\xc3\xbchemikesse, emasloom poegib 1-2 korda aastas, tiinus on n\xc3\xa4rilise kohta pikk, peagu neli kuud, ja pojad on s\xc3\xbcndides n\xc3\xa4gijad ja liikumisv\xc3\xb5imelised.\n_START_SECTION_\nAsurkonna k\xc3\xa4ek\xc3\xa4ik\n_START_PARAGRAPH_\nVarem asustasid t\xc5\xa1int\xc5\xa1iljad T\xc5\xa1iili, Peruu, Argentina ja Boliivia rannikualasid ja m\xc3\xa4estikke. Metsaraie ja p\xc3\xb5llupidamine, mis algas juba 16.\xe2\x80\x9317. sajandil, hakkas h\xc3\xa4vitama nende looduslikke elupaiku. Samuti k\xc3\xbcttimine karusnaha p\xc3\xa4rast \xe2\x80\x93 juba kohalikud indiaanih\xc3\xb5imud oskasid hinnata ja kasutada t\xc5\xa1int\xc5\xa1ilja karusnahka, ent 18. ja 19. sajandil algas t\xc5\xa1int\xc5\xa1iljade asualal t\xc3\xb5eline r\xc3\xb6\xc3\xb6vk\xc3\xbcttimine, mis on need loomad looduses viinud h\xc3\xa4vimise \xc3\xa4\xc3\xa4rele. Juba 1914. aastal v\xc3\xa4itis \xc3\xbcks teadlane, et liik on v\xc3\xa4lja suremas. Viis aastat p\xc3\xa4rast intensiivset metsat\xc3\xb6\xc3\xb6d Jujuy Provintsis Argentinas ei \xc3\xb5nnestunud enam leida \xc3\xbchtegi isendit. 1953. aastaks arvati liik olevat T\xc5\xa1iilis kadunud, aga 20.\xe2\x80\x9321. sajandi vahetusel leiti t\xc5\xa1int\xc5\xa1iljad elutsemas Antofagasta piirkonnas. Boliivias ja Peruus on t\xc5\xa1int\xc5\xa1ilja asurkond arvatavasti v\xc3\xa4lja surnud, kuigi 1984. aastal \xc3\xbchest Cerro de Pasco restoranist leitud isend v\xc3\xb5ib p\xc3\xa4rineda p\xc3\xb5lispopulatsioonist.\n_START_SECTION_\nKaitse\n_START_PARAGRAPH_\nM\xc3\xb5lemad t\xc5\xa1int\xc5\xa1ilja perekonna liigid on looduskaitse all. Nad on kantud IUCN-i punase raamatu ohustatud liikide hulka (IUCN 3.1 \xe2\x80\x93 endangered), sest viimase 15 aasta jooksul on populatsioon kahanenud 90%._NEWLINE_Kuni 1996. aastani oli t\xc5\xa1int\xc5\xa1ilja seisund nimistus hindamata. Aastal 2006 nimetati pikasabaline t\xc5\xa1int\xc5\xa1ilja ohualtite (vulnerable) hulka ja l\xc3\xbchisabaline t\xc5\xa1int\xc5\xa1ilja kriitiliselt ohustatud liikide (critically endangered) hulka, ja p\xc3\xa4rast 2008. aastat olid juba m\xc3\xb5lemad liigid kriitiliselt ohustatute kategoorias. 2016. aastal p\xc3\xa4rast m\xc3\xb5ne uue populatsiooni leidmist t\xc3\xb5steti liigid \xc3\xbcmber ohustatud liikide (endangered) kategooriasse, kuid praegu on nende seisund hinnatud halvenevaks._NEWLINE_Et kaitsta pikasabalise t\xc5\xa1int\xc5\xa1ilja v\xc3\xa4heseid s\xc3\xa4ilinud looduslikke kolooniaid ja nende elupaiku, tehti 1983. aastal T\xc5\xa1iilis Choapa provintsis Coquimbo piirkonnas looduskaitseala Reserva Nacional Las Chinchillas.\n_START_SECTION_\nKarusnahat\xc3\xb6\xc3\xb6stus ja kasvandused\n_START_PARAGRAPH_\nKauplemine t\xc5\xa1int\xc5\xa1ilja karusnahaga ulatub tagasi 16. sajandisse. T\xc5\xa1int\xc5\xa1ilja v\xc3\xa4ga pehme ja samas v\xc3\xa4ga kerge karusnahk on populaarne luksuskaup. Kuna loom on v\xc3\xa4ike, v\xc3\xb5ib \xc3\xbche t\xc3\xa4ispika kasuka valmistamiseks v\xc3\xb5ib kuluda kuni 150 t\xc5\xa1int\xc5\xa1iljanahka. T\xc3\xa4nap\xc3\xa4eval saadakse enamik t\xc3\xb6\xc3\xb6stuse jaoks ette n\xc3\xa4htud t\xc5\xa1int\xc5\xa1iljanahku t\xc5\xa1int\xc5\xa1iljafarmidest, kuigi salak\xc3\xbcttimine on t\xc5\xa1int\xc5\xa1iljade looduslikul asualal ikka veel probleemiks._NEWLINE_Tsint\xc5\xa1iljade kasvatamine farmides sai alguse ameerika kaevanduseinseneri Mathias Chapmani algatusest. 1919.\xe2\x80\x931922. aastal r\xc3\xa4ndas ta ringi Peruus ja T\xc5\xa1iilis, et leida sealt kodustamiseks sobivaid t\xc5\xa1int\xc5\xa1iljasid. J\xc3\xa4rgnes 11 aastat uurimis- ja aretust\xc3\xb6\xc3\xb6d Ameerika \xc3\x9chendriikides ja iga t\xc3\xa4nap\xc3\xa4eva farmit\xc5\xa1int\xc5\xa1ilja p\xc3\xb5lvneb suure t\xc3\xb5en\xc3\xa4osusega m\xc3\xb5nest Mathias Chapmani toodud isendist. Viimase kuuek\xc3\xbcmne aasta jooksul on v\xc3\xa4rvuse mutatsioonide baasil aretatud palju uusi karvkatte v\xc3\xa4rvuse variante. Vanim vorm on \xc3\xbcleni valge karvaga t\xc5\xa1int\xc5\xa1ilja, hiljem j\xc3\xa4rgnesid bee\xc5\xbe, must samet, safiir ja violett. Eestisse j\xc3\xb5udsid esimesed t\xc5\xa1int\xc5\xa1iljad 1990. aastal \xc3\xbche Ameerika toetusprogrammi kaudu. 2016. aastal l\xc3\xa4bi viidud uuringu j\xc3\xa4rgi oli Eestis 27 t\xc5\xa1int\xc5\xa1iljakasvatusega tegelevat ettev\xc3\xb5tet._NEWLINE_T\xc5\xa1int\xc5\xa1ilja on saanud ka populaarseks lemmikloomaks, Eesti Loomakaitse liit m\xc3\xa4\xc3\xa4ratleb ta oma kodulehel eksootilise lemmikloomana.'