b'\n_START_ARTICLE_\nK\xc4\x81rlis Ulmanis\n_START_SECTION_\nElulugu\n_START_PARAGRAPH_\nK\xc4\x81rlis Ulmanis s\xc3\xbcndis (praeguse haldusjaotuse j\xc3\xa4rgi) B\xc4\x93rze vallas, Dobele piirkonnas, tollases Jelgava kreisis, Kuramaa kubermangus. Ta \xc3\xb5ppis \xc5\xa0veitsis ja Saksamaal p\xc3\xb5llumajandust, 20. sajandi alguses tuli aga tagasi L\xc3\xa4tti ning tegutses p\xc3\xb5llumajanduslikes ametites. Ta v\xc3\xb5ttis osa ka 1905. aasta revolutsioonist, mille j\xc3\xa4rel pidi ta eksiili minema. See andis talle v\xc3\xb5imaluse Nebraska \xc3\xbclikoolis oma p\xc3\xb5llumajandus\xc3\xb5pingud l\xc3\xb5petada. 1913. aastal tuli Ulmanis L\xc3\xa4tti tagasi.\n_START_SECTION_\nPoliitikukarj\xc3\xa4\xc3\xa4r\n_START_PARAGRAPH_\n1917. aasta alguses puhkenud Veebruarirevolutsiooni j\xc3\xa4rel sai Ulmanisest \xc3\xbcks L\xc3\xa4ti olulisemaid poliitikuid. Ta valiti Liivimaa Ajutise Maan\xc3\xb5ukogu esimeheks ning p\xc3\xa4rast seda, kui Saksamaa oli L\xc3\xa4ti 1918. aastal okupeerinud, sai temast \xc3\xbcks Riias tegutsenud Demokraatliku Bloki juhtidest. Sama aasta s\xc3\xbcgisel oli Ulmanis peamisi figuure L\xc3\xa4ti Rahvan\xc3\xb5ukogu loomisel. Tema juhitud L\xc3\xa4ti Talurahva Liit sai selles kogus enim kohti.\n_START_SECTION_\nL\xc3\xa4ti iseseisvumine\n_START_PARAGRAPH_\n19. novembril 1918 sai Ulmanisest L\xc3\xa4ti esimene peaminister, kelleks ta j\xc3\xa4i kuni 18. juunini 1921. Puhkenud L\xc3\xa4ti Vabaduss\xc3\xb5ja ajal sattus riik aga v\xc3\xa4ga raskesse olukorda: Punaarmee r\xc3\xbcndas, kuid L\xc3\xa4til polnud s\xc3\xb5jav\xc3\xa4ge. Seet\xc3\xb5ttu pidi Ulmanis appi paluma baltisakslaste Landeswehri, millest sisuliselt saigi L\xc3\xa4ti armee. Lisaks toetasid Ulmanist esialgu ka Rauddiviis R\xc3\xbcdiger von der Goltzi juhtimisel ja mitmed Kuramaal tegutsevad Saksa vabakorpused. Sakslaste huvides oli peatada Punaarmee enne Saksamaa piire, seega soovitavalt L\xc3\xa4tis. Ulmanis aga lootis, et sakslased aitavad kaitsta ka Riiat. Seet\xc3\xb5ttu kuulutas ta, et k\xc3\xb5ik sakslased, kes aasta L\xc3\xa4ti eest s\xc3\xb5divad, v\xc3\xb5ivad riigi kodanikeks saada ja maad omada. See otsus oli l\xc3\xa4tlaste seas aga v\xc3\xa4ga ebapopulaarne.\n_START_SECTION_\nL\xc3\xa4ti Vabaduss\xc3\xb5da\n_START_PARAGRAPH_\n1919. aasta alguses pidi Ulmanis Riiast taanduma ning see langes Punaarmee k\xc3\xa4tte. Ulmanise valitsus asus \xc3\xbcmber Liep\xc4\x81jasse, kuid 16. aprillil toimus seal sakslaste korraldatud riigip\xc3\xb6\xc3\xb6re, mille tulemusena sai v\xc3\xb5imule pastor Andrievs Niedra juhitud saksameelne valitsus. Ulmanise valitsus p\xc3\xb5genes Suurbritannia laevastiku kaitse alla. P\xc3\xa4rast Eesti ja sakslaste vahel toimunud Landesveeri s\xc3\xb5da K. Ulmanise v\xc3\xb5im aga taastati ning ta naasis Riiga.\n_START_SECTION_\nL\xc3\xa4ti okupeerimine ja vangistus\n_START_PARAGRAPH_\n1940. aastal, kui N\xc3\xb5ukogude Liit L\xc3\xa4tit okupeerima asus, pidi Ulmanis k\xc3\xb5igepealt 20. juunil peaministri ametist loobuma. 21. juulil sunniti ta loobuma ka presidendi kohast ning 22. juulil k\xc3\xbc\xc3\xbcditati ta Venemaale. S\xc3\xb5ja ajal viidi ta T\xc3\xbcrkmenistani, kus ta vanglas d\xc3\xbcsenteeriasse suri.'