Dvoustranné dohody v rámci vyjednávání mezi Spojenými státy a některými členskými státy v oblasti víz a údajů "PNR" (seznam údajů o cestujících) (rozprava)
Předsedající
Dalším bodem je prohlášení Komise o dvoustranných dohodách v rámci vyjednávání mezi Spojenými státy a některými členskými státy v oblasti víz a údajů o cestujících.
Franco Frattini
místopředseda Komise. - Vážená paní předsedající, dovolte mi začít takto: Jak všichni víme, společná evropská vízová politika nám zatím přinesla hmatatelné výsledky ve vztahu s několika třetími zeměmi, jako nedávno s Kanadou a Austrálií. Bohužel, nikoli v případě Spojených států.
Od roku 2004 jsme se velmi usilovně snažili, aby se všechny členské státy dostaly do programu bezvízového styku se Spojenými státy. Spolu s úřadujícími předsedy Rady jsem neustále naléhal na vládu Spojených států, aby byly ve Washingtonu vyslechnuty hlasy všech členských států EU. Jak víte, pan předseda Barroso při každé své oficiální návštěvě Washingtonu, při osobním setkání s prezidentem Bushem, při jednání s vedoucími představiteli Kongresu Spojených států, vždy tuto otázku nastolil.
Všichni jsme uváděli argumenty dokazující, že členské státy EU již splňují dodatečná bezpečnostní kritéria stanovená v reformních právních předpisech, které byly nedávno přijaty Spojenými státy. Plně chápeme, že nedostatečný pokrok v jednáních se Spojenými státy je velmi frustrující zejména pro ty státy, které ještě nejsou zapojeny do jejich programu bezvízového styku. Naši občané mají zákonné právo nechápat důvody této diskriminace.
Avšak neměli bychom se nechat dát rozdělit a dotlačit k tomu, že překročíme rámec nedávných dohod, a přijmeme to, co by mělo být nepřijatelné například že bychom poskytli přístup k údajům o migraci v schengenském prostoru. Toto by mělo být nepřijatelné.
Potřebujeme podrobnou diskusi, prostor pro vyjednávání a zvážení reciprocity. Společně jsme, nakonec, dosáhli mnoha úspěchů. Jen nedávno jsme oslavili rozšíření schengenského prostoru na většinu Evropy. Následkem je kolektivní odpovědnost nás všech za řešení všech záležitostí souvisejících s bezpečností vnějších hranic, a zajištění správnosti kontrol a zacházení s údaji o všech osobách, které vstupují na naše společné území.
Nezpochybňuji právo členských států EU jednat se Spojenými státy o otázkách, na které mají jednotlivé státy výsadní právo, jako je například spolupráce mezi zpravodajskými službami nebo programy pro maršály letectva, ale podle našeho názoru požadavky v oblasti víz, jejichž splnění od nás Spojené státy vyžadují, vyvolávají závažné právní a politické pochybnosti.
Dovolte mi zdůraznit, že ač pocit naléhavosti může být pochopitelný, všichni musíme uznat, že podpis memoranda o porozumění nikoho automaticky následující den nezařazuje do programu bezvízového styku. Spojené státy ještě musí připravit elektronické cestovní povolení a leteckou výstupní kontrolu. Součástí tohoto procesu jsou také rozsáhlé hodnotící návštěvy dotyčných zemí. Proto není třeba spěchat do něčeho, co je právně sporné a nechává každou zemi při jednání se Spojenými státy odkázanou samu na sebe.
Vzhledem k tomu, že všechny členské státy Evropské unie - ty, které usilují o zrušení víz, i ty, které již byly zařazeny do programu - se o tuto otázku zajímají a jsou kontaktovány Spojenými státy, Výbor stálých zástupců Coreper, složený z velvyslanců členských států Evropské unie, přijal 5. března soubor základních společných pravidel pro jednání, která jednotlivé členské státy povedou se Spojenými státy. Budou tvořit i vhodný základ pro naše rozhovory s partnery ze Spojených států na setkání ministerské trojky EU-USA dne 13. března 2008.
Zítra také předložím mandát pro řádná jednání EU se Spojenými státy o záležitostech v oblasti vízové politiky. Uplatňováním společného přístupu, založeného na společných parametrech, posílíme možnost brzkého dosažení dohody s našimi americkými partnery o mandátu navrženém Komisí.
Nesmíme zapomínat, že EU a Spojené státy jsou blízcí spojenci. Přesvědčili jsme se o tom při mnoha příležitostech. Boj proti terorismu je celosvětová výzva, která nejen že ovlivňuje nás všechny, ale které můžeme úspěšně čelit jen společným úsilím. Evropská unie je připravena splnit svou úlohu a udržet jednotu členských států a zajistit, aby dodržovaly společné evropské právní předpisy a pravomoci.
Na závěr chci říci, že budeme pokračovat v jednání se Spojenými státy. Není jen tak možné se vzdát, zříci se nejen našich evropských právních předpisů, ale také našich společných kritérií, na základě kterých jsme jednali. Budeme v jednáních pokračovat. Žádný členský stát nebude oprávněn, nebude smět porušit nebo se odchýlit při těchto jednáních od evropských právních předpisů.
Urszula Gacek
jménem skupiny PPE-DE. - (PL) Vážená paní předsedající, společná vízová politika je záležitostí v pravomoci Společenství. Navíc členské státy musí v této oblasti dodržovat zásadu solidarity. Jakmile je tento princip porušován, měli bychom se ptát proč. Rada tvrdí, že americký program bezvízového styku by měl v konečném důsledku vytvořit stejná práva pro všechny občany EU. Bohužel, nám stále chybí konkrétní časový harmonogram, který by ukazoval, jak a kdy má být tohoto cíle dosaženo.
Komise prohlašuje, že připojení k schengenskému prostoru koncem minulého roku bylo pro občany nových členských států obrovským úspěchem. Ano, vstup do schengenského prostoru jim přináší skutečné výhody. Ale to jen vyvolává ještě větší roztrpčení nad ponižujícím, časově i finančně náročným postupem pro získání turistického víza do Spojených států. Může nás teď Komise ujistit, že podnikne všechny potřebné kroky, aby dosáhla stejného zacházení pro všechny občany EU ze strany Spojených států? Může Komise ujistit Parlament, že se aktivně ujme úlohy koordinátora, aby dvoustranné dohody ztratily svůj smysl?
Samotný Parlament musí přijmout část viny. Zvlášť ti nalevo v tomto Parlamentě, jejichž nevybíravě ostrá kritika vůči Spojeným státům posiluje přesvědčení této země, že může v tichosti a účinně vyjednávat s jednotlivými státy. I tento přístup Komisi svazuje ruce. Země, které jsou vyloučeny z programu bezvízového styku, musí prokázat, že mají politickou páteř a odolat domácímu tlaku nespokojených občanů. Porušením zásady solidarity vystavují vlády zbývajících zemí zvýšenému tlaku, aby povyšovaly partikulární národní zájmy nad zásady Společenstva.
Země, které jsou již zařazeny do programu bezvízového styku, nesmí tuto záležitost vidět jen jako problém ostatních, kteří na zařazení stále čekají. Jménem své skupiny mohu ujistit Komisi, že budeme plně podporovat její snahy o dosažení bezvízového styku pro turisty za stejných podmínek pro všechny občany EU.
Stavros Lambrinidis
jménem skupiny PSE. - (EL) Vážená paní předsedající, nedávný nátlak vyvinutý vládou Spojených států na jednotlivé evropské vlády v souvislosti s účastí v programu bezvízového styku by měl být jednoznačně odsouzen, a měl by vyústit v závažné tresty. Žádná jiná reakce by, pane komisaři, neměla být přípustná. Jinými slovy, nepřijatelné požadavky Spojených států, jejichž vláda spěje ke konci svého funkčního období, a jejichž prezident před pouhými dvěma dny zamítl návrh zákona zakazující tajným službám Spojených států používat mučení, nesmí být Komisí použity jako odůvodnění pro zařazení uvedených ustanovení do evropského práva pod záminkou zachování solidarity.
Dvoustranné požadavky a nátlak Spojených států porušují národní suverenitu jednotlivých členských států a základní práva jejich občanů. Na Řecko a jedenáct z dvanácti nových členských států je vyvíjen nátlak, aby umožnily bezpečnostním orgánům Spojených států přístup k řadě mimořádně citlivých osobních údajů. Na ostatní evropské země ale takový nátlak vyvíjen není. Nemohu se ubránit dojmu, že některé vybrané země jsou považovány za chudé příbuzné Evropy nebo za pokusné králíky pro nové bezpečnostní experimenty Ameriky.
Za druhé, tato opatření porušují společnou vízovou politiku, protože jak víme, třetí země jsou povinny přistupovat ke všem zemím EU stejně. Nemohou nás rozdělovat na dobré a špatné Evropany. Všechny výmluvy, které jsme až dosud slyšeli - například, že pasy některých evropských zemí nejsou údajně bezpečné - jsou nyní neplatné, ale Spojené státy nadále zastávají stejný postoj.
Za třetí, uvedená opatření jsou v rozporu s nedávnou mezinárodní dohodou o osobních záznamech o cestujících (dohoda o PNR) mezi Evropou a Spojenými státy, která jasně stanoví, co Američané mohou pro svou potřebu použít, a co ne.
Za čtvrté, opatření jsou v rozporu s evropskými právními předpisy o sběru a zpracování údajů, jako je Schengenská úmluva. K tomuto bodu jste správně podotkl, že Američané žádají přístup k těmto údajům.
Vážená paní předsedající, vláda Spojených států podporuje cokoli, co je v jejím zájmu svou oblíbenou metodou "rozděl a panuj". Otázkou je, co dělá Evropa pro to, aby ochránila svou autoritu, zákony a občany? Bohužel, odpověď byla zatím skličující. Evropská komise za celá léta nedokázala Spojené státy přesvědčit, aby rozšířily program bezvízového styku na všechny země EU za stejných podmínek, a uvolnila tak prostor pro dvoustranná jednání s jednotlivými zeměmi. Zdá se, že Česká republika má zatím až nemístně naspěch, aby přijala nové protiprávní podmínky v rozporu s politikou a solidaritou Společenství.
Uprostřed tohoto hnízda politického nátlaku a tajných jednání je povzbuzující jedna věc, pane komisaři - že jste dnes odpovídal. Ale vzhledem k tomu, co jsem zde uvedl, vás vyzýváme, aby jste na následující body reagoval jasnou odpovědí:
Zaprvé, hodláte přijmout opatření proti členským státům, které uzavřou dvoustranné dohody se Spojenými státy? Zahájíte řízení před Evropským soudním dvorem proti České republice, pokud se ukáže, že prováděcí opatření k dohodě jsou v rozporu s právem Společenství?
Zadruhé, požádal jste ostatní evropské vlády, které v současné době jednají se Spojenými státy, aby nepodlehly uvedenému nátlaku? Pokud ano, s kterými vládami jste hovořil nebo s kterými jste teď v kontaktu? Co přesně jim říkáte o tom, co mají povoleno nebo zakázáno dělat?
Zatřetí, pokud bude vláda Spojených států pokračovat ve své politice, jaká konkrétní opatření hodláte učinit proti třetí zemi, která porušuje evropskou politiku a právo?
Začtvrté, můžete nás ujistit, pane komisaři, že nenavrhnete nebo neschválíte žádnou změnu v současné dohodě o osobních záznamech o cestujících, ve společné evropské vízové politice nebo v jiných evropských politikách? Taková změna by vedla k neomezenému porušování ochrany osobních údajů evropských občanů, což je, bohužel, politika, kterou prosazují Spojené státy.
Sophia in 't Veld
jménem skupiny ALDE. Vážená paní předsedající, na úvod bych ráda vyjádřila své pochopení pro zklamání České republiky a ostatních zemí, které nejsou v programu bezvízového styku. Nicméně, pokud by Češi šli vlastní cestou, bylo by jejich rozhodnutí destruktivní. Neměli bychom přistupovat na americkou taktiku "rozděluj a panuj". Doufám, že Komise a Rada se dostatečně poučily: že řádný mandát a souhlas Evropského parlamentu není překážkou pro jednání, ale naopak posiluje pozici Evropské unie. Spojené státy by se měly chovat jako loajální a spolehlivý spojenec a respektovat právo EU.
V souvislosti s osobními záznamy o cestujících, bych ráda věděla, proč by vůbec tato otázka měla být zahrnuta do memoranda o porozumění, když je již upravena v dohodě mezi EU a Spojenými státy. Inkoust na dohodě PNR (o osobních záznamech o cestujících) mezi EU a Spojenými státy ještě ani neuschl, a všechny členské státy ji ještě neratifikovaly, tak co ještě Američané chtějí?
Byla Komise schopna stanovit, zda jsou prováděcí opatření k memorandu o porozumění v souladu s dohodou mezi EU a Spojenými státy, a pokud ne, můžeme se tedy domnívat, že je dohoda neplatná? Pokud je tomu tak, pak dohoda už neexistuje, a my bychom se měli účastnit nových rozhovorů, a tudíž předpokládám, že Evropský parlament bude mít právo spolurozhodovat.
S odstupem času je ještě více politováníhodné, že Rada a Komise souhlasily s dohodou o osobních záznamech o cestujících mezi EU a Spojenými státy za těchto nejasných a otevřených podmínek, protože Spojené státy tak získaly velký prostor pro další rozšiřování působnosti dohody PNR mezi EU a Spojenými státy.
Na závěr chci říci, že podle mého názoru EU získá odpovídající postavení v jednáních se Spojenými státy jedině tehdy, bude-li vystupovat jednotně, protože pokud tomu tak nebude - pokud budeme rozděleni - pak se budou naše pravidla tvořit ve Washingtonu a ne tady, nebo v Bruselu.
Eva Lichtenberger
jménem skupiny Verts/ALE. (DE) Vážená paní předsedající, otázka výměny údajů mezi Spojenými státy a Evropskou unií byla od samého počátku plná problémů. Rozprava o postupování osobních záznamů o cestujících a potíže s dohodou PNR a jejím právním základem stačily k tomu, abychom pochopili, že vyvážená jednání o těchto otázkách jsou zkrátka nereálná. Americká strana neustále stupňuje své požadavky a požaduje více materiálů, zatímco Evropská unie má problém vyjadřovat se jednotně a nepřetržitě odolávat těmto přehnaným požadavkům.
Tato situace vzbuzuje mezi národy Evropy vážné obavy, zejména pokud jde o ochranu soukromí osobních údajů. Obávají se, že jejich údaje budou zneužívány. Proto přístup přijatý Evropskou unií v otázce přenosu údajů o cestujících nebo vízové politiky vzbudil obrovský zájem veřejnosti. Nesmíme podlehnout současným pokusům o vytváření rozdílů mezi členskými státy, protože jestliže tak učiníme, jen se navzájem oslabíme. Nesmíme také dovolit, aby si Spojené státy vybraly některé členské státy a zacházely s nimi rozdílně, z hlediska zvláštních nároků a požadavků.
Komise předložila v této věci dvě žádosti: kromě jednotného přístupu žádá od členských států zejména a především, aby si zachovaly páteř. Neustálé podbízení se Spojeným státům vede jen k nerovnějším požadavkům.
Sylvia-Yvonne Kaufmann
jménem skupiny GUE/NGL. (DE) Vážená paní předsedající, dovolte mi kategoricky říci, že nesmíme dovolit Spojeným státům, aby rozdělily Evropu. Evropská unie musí vystupovat jednotně, protože to je jediný způsob, jak se úspěšně vymezit a získat vliv na mezinárodní scéně. Týká se to zejména jednání Evropské unie se Spojenými státy.
Jeden členský stát má přirozeně menší sílu a vliv, než Evropská unie jako společenství. Nicméně, začne-li členský stát jednat na vlastní pěst, může celou Unii skutečně vážně oslabit. Takový přístup ohrožuje samotnou podstatu důvěryhodnosti Evropy. Fakticky podává Spojeným státům kladivo na stříbrném podnose, kterým mohou vrazit klín mezi státy Evropy, a získat tak od jednotlivých států to, co nemohou získat od Unie jako celku.
Jednání mezi Spojenými státy a EU, která vyvrcholila dohodou PNR z července 2007, ukázala, že pro Unii bylo takřka nemožné, aby si zajistila přijetí byť jediného svého stanoviska americkou stranou. Podle názoru mnoha Evropanů, včetně mého, tato dohoda již nyní poskytuje Spojeným státům přístup k příliš velkému množství informací o evropských cestujících v letecké dopravě. Navíc, ani přesně nevíme, jak jsou tyto údaje používány, nebo komu jsou předávány. Základní otázkou je, zda toto velké množství údajů vůbec slouží nějakému účelu v boji proti terorismu. Považuji proto za vysloveně směšné, že jednotlivé členské státy zacházejí teď ještě dál, než vyžaduje dohoda, a nechávají se vtahovat do určitého handlování, kdy zrušení víz vyměňují za ještě větší balík informací. Takový přístup nemůže být v zájmu široké veřejnosti. Občané těchto členských států by určitě dostali právo vstoupit na území Spojených států bez víz tak, jako mohou ostatní občané EU, ale za jakou cenu pro nás všechny?
Ne, tímto přístupem se Evropa vystavuje riziku vydírání. Pokud členské státy nebudou vystupovat jednotně, nebudou vůči sobě solidární a nebudou pěstovat soudržnost Unie, pak bychom se neměli divit, že lidé ve Spojených státech nebudou brát Evropskou unii vážně.
Carlos Coelho
. (PT) Vážená paní předsedající, pane místopředsedo Komise, dámy a pánové, chtěl bych přednést pět stručných bodů. První: rozděl a panuj. Strategie americké vlády, usilující o dvoustranná jednání s členskými státy EU, mě nepřekvapuje. Rozděluj a panuj je stará a pochopitelná taktika, ale nemůžeme dopustit, aby členské státy EU tuto strategii podporovaly a pomáhaly ji uskutečňovat.
Druhý: oslabování evropského postavení. Jednání mezi Komisí a americkou administrativou byla zdlouhavá. Je politováníhodné, že jakýkoli členský stát se může rozhodnout podepsat dvoustrannou dohodu, a oslabit tak společný postoj Evropské unie vůči požadavkům Spojených států, zvláště v předvečer jednání ministerské trojky Evropské unie a Spojených států, které se bude konat tento čtvrtek ve Slovinsku.
Třetí: kolaps solidarity. Jako zpravodaj Evropského parlamentu pro Schengen jsem sledoval výzvy k brzkému rozšíření schengenského prostoru a zrušení vnitřních hranic. Zdá se, že v důsledku radosti, kterou jsme prožívali před pouhými dvěma měsíci, nyní opomíjíme fakt, že spravujeme společný prostor. Otevřeně odsuzuji tento nedostatek evropské solidarity.
Čtvrtý: zákonnost dohody. Je tu znepokojující rouška tajemství, která zahaluje některé, dosud neznámé podrobnosti dohody. Bylo by zvláště závažné, pokud by se za touto rouškou skrývala snaha obejít dohodu mezi Evropskou unií a Spojenými státy o sdílení údajů na základě dohody PNR, a zvláště nepřijatelné, pokud by tak Spojené státy přímo nebo nepřímo získaly přístup k evropským databázím, jako jsou systémy VIS nebo SIS.
Pátý a poslední bod: zmražení těchto dohod. Vyzývám Radu, aby neodkladně dosáhla shody o zmražení těchto nežádoucích dvoustranných dohod a vyzývám komisaře Frattiniho a Evropskou komisi, jako strážce smluv, aby k tomuto účelu použili všechny nástroje, které mají k dispozici.
Gérard Deprez
(FR) Vážená paní předsedající, pane komisaři, dámy a pánové, mnohokrát zde již zaznělo to, co musím ještě jednou zopakovat: domnívám se, že se jedná o skutečně vážnou věc. Vážnou především proto, že se naši američtí spojenci záměrně - a nesmíme zapomínat, že jejich rozhodnutí bylo záměrné - rozhodli jednat samostatně s každým členským státem Evropské unie o věcech, o nichž velmi dobře vědí, že spadají do pravomocí Evropské unie, a tato jednání využívají k předkládání nepřiměřených bezpečnostních požadavků.
Vážná je také z hlediska Unie. Je smutné vidět členské státy, jak stojí ve frontě, jeden za druhým, na získání možnosti nabídnout svým občanům cestování do Spojených států bez víz, výměnou za bezpečnostní opatření, která by Američané s Unií nikdy nemohli sjednat. Domnívám se, že tento zmatek je nešťastným výsledkem tragické absence politické strategie na naší straně.
Komise a Rada až dosud jednaly s vládou Spojených států pragmaticky, na základě konkrétních případů, a pokaždé na žádost Američanů, aniž by se kdy odvážily požadovat od Američanů skutečnou reciprocitu. Neobracím se s touto poznámkou na pana Frattiniho, protože vím, že se snažil, ale neměl podporu. Pokud tomu správně rozumím, Komise nyní žádá, vzhledem k závažnosti a naléhavosti situace, o jasný vyjednávací mandát, aby se ujistila, že Američané dodržují to, co měli dodržovat od samého začátku, to jest právo Společenství a pravomoci Unie.
Budeme podporovat úsilí Komise v této věci, ale Komise nesmí zapomínat, že zejména po ratifikaci Smlouvy se neobejde bez Parlamentu, protože žádné rozhodnutí nevstoupí v platnost, pokud jej Parlament v určité fázi neschválí. Pan komisař by o tom měl informovat svého nástupce, ať už dočasného nebo stálého.
Jan Zahradil
(ET) Paní předsedající, vážení kolegové, pane komisaři, situace je neudržitelná, jak tady bylo konstatováno. Tři roky po rozšíření Evropské unie tady existuje nerovnost mezi starými a novými členskými státy. A jednání Evropské komise se Spojenými státy o odstranění této nerovnosti nijak výrazně nepokročilo.
Proto nelze nic namítat proti bilaterálním jednáním těch států, kterých se to týká, zejména v situaci, kdy nejde o porušení jakékoli části komunitární legislativy. Naopak Česká republika zapracovala do svého memoranda požadavky Evropské unie, tak aby to memorandum bylo plně kompatibilní s právem Evropských společenství, což dokládá i stanovisko právní služby Rady. A také nedochází k porušení žádných komunitárních kompetencí ohledně společné vízové politiky, protože ten připravovaný systém ETA není vízem.
Určitě je pravdou, že Spojené státy jsou ochotny vyjednávat o zařazení zemí do Visa Waiver programu jenom bilaterálně, protože jim to nakazuje jejich vnitrostátní legislativa, a do tohoto programu mohou vstupovat pouze země, ne mezinárodní organizace či společenství. A s touto realitou je třeba pracovat.
Nevytváří se tady žádný precedens pro jiné státy. Já se domnívám, že Česká republika a ostatní země mají a mohou pokračovat v bilaterálním vyjednávání se Spojenými státy. A samozřejmě určitě budou i nadále připraveny postupovat transparentně, sdílet informace a konzultovat své další kroky s Evropskou komisí i s předsednictvím.
Panu komisaři bych chtěl poděkovat za realistický přístup, který tady předvedl ve svém úvodním slovu. A chtěl bych pouze varovat před tím, aby tady jakýkoli vnější tlak z evropské úrovně vůči té nebo oné individuální členské zemi nepřinesl politická rizika, nepoškodil obraz Evropské unie, a to zejména v situaci, kdy dochází v jednotlivých zemích k ratifikaci nové reformní smlouvy.
Jeanine Hennis-Plasschaert
(NL) Americká taktika roku 2008, rozděl a panuj, vytváří nový model v transatlantických vztazích. Ale měli bychom si uvědomit, že za tuto situaci si můžeme sami. Tentokrát to byli Češi, kteří se jako první stali terčem, a jako první podlehli. Minulý čtvrtek Komise nebyla schopna odmítnout nebo potvrdit, zda-li došlo k porušení evropského práva a evropských pravidel. Není to zvláštní? Kdy si členské státy uvědomí, že každý z nich, ve větší či menší míře, je jen hlasem volajícího na poušti?
Při politických jednáních se zbytkem světa, a tím i s USA, je nesmírně důležité, aby členské státy vystupovaly jednotně. Transatlantické vztahy jsou nesporně velmi důležité, ale žádný z členských států EU, jakkoli oddaný by byl, se nikdy nestane 51. státem unie Spojených států. Toto musí skončit. Míč je na evropské straně dvorce. A upřímně řečeno mě zlobí, že právě teď není v Parlamentu zastoupena Rada. Je to jen důkaz naprostého nepochopení významu slova naléhavost.
Sarah Ludford
Vážená paní předsedající, jak zde již bylo řečeno, toto memorandum o porozumění je nezákonné podle práva Evropského společenství a EU, které uděluje Společenství nebo Unii pravomoci v oblasti vízové politiky, klíčových aspektů protiteroristické a bezpečnostní politiky a přenosu dat o cestujících. Je jistě nezákonné, pokud Česká republika poskytuje Spojeným státům jakékoli informace ze společných databází EU, jako je vízový informační systém.
Ale co je možná důležitější, takové chování je politickou katastrofou. Někteří z nás na začátku minulého roku během návštěvy Washingtonu zjistili, jak dvoustranné lobbistické snahy - mimochodem, nikoli pouze České republiky - poškozují úsilí Komise a Předsednictva o prezentaci jednotné linie v zájmu celé EU.
Ale některé členské státy to zkrátka nedokázaly pochopit. Samozřejmě, rozumím frustraci zemí ze skutečnosti, že jejich občané jsou podezíráni z terorismu, když chtějí navštívit Spojené státy, a přitom jejich vojáci bojují a umírají po boku Američanů, nejen v Afghánistánu, ale i v kontroverzním konfliktu v Iráku. Je to svým způsobem ironie. Ale jak nemoudré je nechat se chytit do oné pasti s heslem "rozděl a panuj"!
Toto chování je tak vzdáleno evropským snahám o získání vážnosti ve světě, místo toho vyvolává jen pocity beznaděje a vystavuje Radu všeobecnému posměchu. Tak jako paní Hennisová-Plasschaertová, jsem si povšimla, že osoby, které by měly reagovat na tato obvinění tu dnes večer nejsou.
Zita Pleštinská
(CS) Slovensko, stejně jako Polsko, Litva, Estonsko a některé jiné členské státy EU se podobně jako Česká republika dlouhodobě usilují dostat na seznam států, které nebudou potřebovat víza při cestě do Spojených států.
Jakýkoli posun na cestě k bezvízovému styku má pro naše občany velkou cenu, protože znamená zrovnoprávnění všech občanů EU. Věřím, že Komise i slovinské předsednictví si uvědomí, že právní postih České republiky za podepsání memoranda o porozumění s USA by nebyl dobrým signálem z Bruselu právě v době, kdy probíhá proces ratifikace Lisabonské smlouvy.
Jsem pro přijetí kompromisu mezi jednotným postojem EU a pravidly, na jejichž základě by členské státy mohly vyjednávat s USA i na dvoustranném základě.
Oldřich Vlasák
(CS) Dámy a pánové, připomeňme si, že z nově přistoupivších zemí, kromě Slovinců, všichni ostatní občané cestující do Ameriky musí získat vízum. Tito občané na rozdíl od ostatních Evropanů musí stát fronty na amerických ambasádách, zaplatit nemalé peníze a už roky marně čekají na to, až Unie podpoří jejich snahu o zrušení víz. Ve stejné situaci ze starých členských států jsou pouze Řekové.
Je pravdou, že Evropská unie dlouho tlačí na Spojené státy, zejména po rozšíření schengenského prostoru se tlak bruselských úředníků, aby Američané novým členským státům odstranili víza, vystupňoval, ale od naše vstupu již uplynuly čtyři roky a stále se nic nestalo. A proto se Česká republika rozhodla jít vlastní cestou a vyslyšet tak žádosti svých občanů.
Uzavřené memorandum mezi Českou republikou a USA je proto nutné vnímat jako příspěvek ke společnému úsilí zrovnoprávnit práva všech členů Unie. Uvědomme si, že tento krok je zcela v souladu s právem Evropské unie a nikdo by ho neměl zpochybňovat.
Alexander Alvaro
Vážená paní předsedající, o této otázce jsme diskutovali i ve Výboru pro občanské svobody, spravedlnost a vnitřní věci, a v tomto výboru není nikdo, kdo by neměl pochopení pro situaci, ve které se nové členské státy nacházejí, hlavně pokud jde o vízovou politiku a dvoustranná jednání se Spojenými státy. Ale jsou tu také starší členské státy, a v této souvislosti bylo zmíněno Řecko, které také čekají na změnu ve vízové politice Spojených států. Nikdo tedy nezpochybňuje jejich právo vybočit z řady, ale musíme se ptát, zda to, co je zákonné, je nevyhnutelně také oprávněné. V uvedeném případě tomu tak není, protože došlo k porušení jednotného přístupu Evropské unie a tím k zablokování možnosti uzavření dohody, která by se vztahovala na celé území Evropské unie.
Důležité je postupovat krok za krokem. Právě se nám podařilo vyřešit vstup nových členů do schengenského prostoru. Dalším krokem bude posouzení možností dosažení všeobecné shody o otázce víz.
Jedna poznámka na závěr: vyhrožování Lisabonskou smlouvou považuji za doslova hanebné.
Ivo Strejček
(CS) Dovolte mi několik poznámek k debatě, která tady před chviličkou probíhala.
Mnohokrát tady znělo, že musíme, tedy Evropská unie, při postupu se Spojenými státy postupovat jednotně a společně. V tom je tedy pro většinu řečníků podstata celého problému. Ne jednotlivé blaho pro jednotlivé členy jednotlivých členských států, ale vést jednotnou antiamerickou politiku.
Chci vám říci, že pro valnou většinu českých občanů je bezvízový styk něčím, co je symbolickým zakončením našeho historického návratu mezi demokratické státy. A chci vás ubezpečit, že ratifikační proces v českém parlamentu ohledně bezvízového styku proběhne daleko rychleji než ratifikační proces o Lisabonské smlouvě.
Piia-Noora Kauppi
Vážená paní předsedající, jako mnozí kolegové si též myslím, že jednota Evropské unie je velmi důležitá, nejen ve vízové politice, ale i v jiných otázkách týkajících se Spojených států amerických.
Chtěla bych se však zeptat pana komisaře konkrétně: Myslíte si, že Spojené státy teď vyžadují od členských států, které se snaží nezávisle vyjednat zařazení do programu bezvízového styku, splnění jiných požadavků, založených na jiných důvodech než je bezpečnost? Myslíte si, že Spojené státy chtějí postavit členské státy EU proti sobě a využít i jiných otázek souvisejících s touto záležitostí? Nebo se jedná jen o obavy Spojených států o bezpečnost?
Franco Frattini
místopředseda Komise. - (IT) Vážená paní předsedající, dámy a pánové, děkuji za vaše příspěvky.
Protože svoboda pohybu je podle mého názoru základním právem našich evropských spoluobčanů, které jsme uznali rozšířením Schengenu, první věcí, kterou si musíme říci je, že Evropská komise a evropské orgány musejí usilovat o dosažení absolutního nikoli relativního výsledku. Všem občanům ze všech členských států musí být umožněno cestovat do Spojených států bez osobních víz. Je to náš jasný cíl a v důsledku toho rozumím obavám a znepokojení některých členských států, které jsou v Evropské unii již mnoho let, jako například Řecko, nebo které jsou členy pouhé čtyři roky.
Máme-li se na celou situaci podívat spravedlivě, je nutné objasnit jeden aspekt: není pravda, že jsme nedosáhli žádných výsledků! Naše práce, spíše na evropské než na národní úrovni, přinesla významné výsledky, například velmi nedávno s Kanadou. Minulý rok jsem navštívil Kanadu v době, kdy žádný z nových členských států nebyl zahrnut do programu bezvízového styku s Kanadou. O dvanáct měsíců později, jsou zahrnuty všechny.
S Austrálií jsme se dohodli na systému paritního zacházení, jehož výsledkem je odstranění diskriminace mezi - v uvozovkách - starými a novými členskými státy Evropské unie.
Je pravda, že musíme ještě dosáhnout podobných výsledků se Spojenými státy, ale rád bych připomněl poslancům, kteří hovořili o čtyřech letech, tedy o datu, kdy vstoupily do Evropské unie, že Spojené státy změnily svůj zákon před necelým rokem, v srpnu 2007. Až po tomto datu začaly Spojené státy prohlašovat, že jsou ochotny rozšířit program bezvízového styku. Není tedy možné hovořit o čtyřech letech, ale o necelých 12 měsících jednání na základě nového zákona, a ponechat stranou skutečnost, že jednání se Spojenými státy začala ještě dříve. Výsledky předchozích jednání na základě zákona, který byl nedávno změněn, samozřejmě už nejsou podstatné.
Podle mého názoru musíme společně se Spojenými státy pracovat na tom, abychom zaručili všem evropským občanům bezvízový styk bez toho, aby si některé členské státy myslely, že mohou stejného výsledku dosáhnout dříve než jiní. Říkám to velmi upřímně. Proč? Protože podobné chování by umožnilo získat převahu našemu partnerovi, v tomto případě našim americkým přátelům, kteří sice mohou být našimi přáteli a spojenci, ale nicméně vedou jednání, a v jejich rámci budou vyvíjet tlak, jakmile odhalí sebemenší slabinu na straně Evropy. Musíme udělat vše proto, aby žádnou slabinu neodhalili: a o to právě jde, a v tom musíme mít zcela jasno.
Jistě si vzpomínáte, že když jsem předkládal této sněmovně dohodu PNR o osobních záznamech o cestujících mezi Evropou a Spojenými státy, kterou někteří kritizovali a jiní vítali, řekl jsem, že postaví Evropu do silnější pozice vůči Spojeným státům americkým. Chtěl bych teď říci, že ti, kteří evropskou dohodu PNR podpořili, měli pravdu, protože jedním z klíčových bodů mandátu, který požadujeme je, že nemohou probíhat žádné výměny údajů a informací nad rámec této dohody, a že Evropská unie případné požadavky tohoto charakteru zamítne.
Zde je důkaz, že evropská dohoda vyvažuje slabé postavení členských států, od kterých byly požadovány další údaje - a o tom není pochyb - jakož i přístup k databázím, které patří nám, Evropě. Na základě této dohody, kterou někteří kritizovali a jiní podporovali, ale teď můžeme dát našim americkým přátelům jasně najevo, že není možné jít nad rámec evropské dohody PNR. A to je, podle mého názoru, známka síly, nikoli slabosti.
Už víme, co je a co není možné dělat. Naše předpisy, evropské zákony a dohody, které jsme podepsali a parafovali, jasně stanoví naše závazky. Je samozřejmé, že při řešení podobných otázek musí Evropa vystupovat jednotně, a je také samozřejmé, že přístup "rozděl a panuj" je z pohledu Evropy ze všech možných ten nejméně správný. Je to přístup, kterému musíme vzdorovat, a proti kterému se evropské orgány samozřejmě musí postavit.
Ale proč dnes v tomto Parlamentě diskutujeme o tomto problému? Protože i přesto, že existují jasné zákony a podrobné dohody, je tu pokušení, pokud to smím takto nazvat, získat náskok. Pokušení, které může být politicky pochopitelné občanům zemí, kterých se týká, ale které je z institucionálního hlediska nepřijatelné. Z tohoto důvodu jsme museli zareagovat, samozřejmě v duchu solidarity se všemi členskými státy, včetně těch, které se snaží vstoupit do programu bezvízového styku.
Co jsme udělali? Požádali jsme Výbor Coreper, t.j. velvyslance členských států, aby se dohodli na výchozím dokumentu. Považujeme tento dokument za hranici možného: znovu se v něm opakuje, co je a co není možné. Stejně tak jsme požádali členské státy, aby zajistily, že žádná politická jednání nepřekročí tuto hranici, tento klíčový bod. Znovu jsme zopakovali, že není možné souhlasit s výměnou informací nad rámec stanovený v evropských dohodách, a že takové otázky jako vracení osob, které překročí povolenou délku pobytu, musí být projednány na evropské, nikoli na národní úrovni. Upřímně, pokud bychom měli formální mandát, nebylo by potřeba záležitosti tohoto druhu znovu opakovat. Učinili jsme tak, abychom si vyjasnili stanoviska, abychom jednou a provždy dali najevo, že chápeme obavy členských států, které v současnosti nejsou v programu bezvízového styku, ale že pravidla Evropské unie jsou nadřazená těmto obavám. Pokud bychom tento fakt zpochybnili, byť jednou, došlo by k precedentu, po kterém by následovaly mnohé další, jeden nebezpečnější než druhý.
Na závěr mi dovolte, vážená paní předsedající, oznámit, že tento týden pracujeme na návrhu vyjednávacího mandátu, který předložíme americké straně. V tomto návrhu bude jasně řečeno, že všechny členské státy, dokonce i zástupci České republiky a Estonska, jednohlasně souhlasili, že uvedená výchozí linie nemůže být v samostatných jednáních překročena. Existují nějaké mantinely pro samostatná jednání? Určitě ano, samozřejmě v oblastech, které nespadají do pravomocí Evropy. Ale na projednání všech otázek, které jsou v kompetenci Evropy, a těch je převážná většina, získáváme od členských států jednohlasný mandát, a toto je směr, kterého je slovinské předsednictví odhodláno se držet. Zítra požádám Komisi o formální pověření k informování Spojených států o našem postoji, v němž není místo na žádné ústupky nebo odvolání.
Sophia in 't Veld
Vážený pane předsedající, často v těchto rozpravách mívám pocit, že nedostáváme odpovědi na naše otázky. Položila jsem panu komisaři velmi přesnou otázku: zda je schopen potvrdit, že prováděcí opatření k části memoranda o porozumění týkající se osobních záznamů o cestujících jsou v souladu s dohodou mezi EU a Spojenými státy, a pokud ne, zda to znamená, že dohoda by byla neplatná?
Pan komisař uvedl, že někteří poslanci byli proti dohodě, a jiní s ní souhlasili. Ráda bych mu připomněla, že když jsme zde v Parlamentu vloni v červenci schvalovali usnesení, které označilo dohodu za velmi špatnou, bylo schváleno téměř jednohlasně.
Franco Frattini
místopředseda Komise. - (IT) Vážený pane předsedající, dámy a pánové, budu velmi stručný. Myslel jsem si, že jsem se vyjádřil jasně. Ale dovolte mi, abych svou odpověď ještě jednou zopakoval: žádná prováděcí pravidla nebudou, narozdíl od dokumentu schváleného výborem Coreper a pověření, o které budu žádat. Zatím neexistují prováděcí pravidla, protože Česká republika souhlasila s naší žádostí nepředkládat prováděcí pravidla, dokud nebude nalezeno společné evropské stanovisko. K tomuto stanovisku jsme dospěli a vláda České republiky se jím bude řídit.
Předsedající
Rozprava byla ukončena.