Siirtyminen 2020-luvulle.
Hiukan jo vanhoihin kamoihin kyllästyneenä päätin hankkia uuden teltan.
Vanha tekele on osoittautunut paitsi ihan hyväksi vaellusteltaksi, niin myös hiukan ahtaaksi, matalaksi, liian vaikeaksi pystyttää ja muutenkin olen jo nähnyt sitä liian usein. Ainakin lisää tilaa ja korkeutta olisi tarkoitus saada, selkä ei enää taivu ja polvet ei kestä.
Koska budjetissa ei ole millään momentilla varattu vaellusvarusteisiin senttiäkään, niin uskollisesti ja perinteitä kunnioittaen homma hoitunee nollabudjetilla.
Ja tuon hinnan perustelen vaikkapa siten; että jos haluat tehdä tai teettää teltan ja ostat netistä käytettyjä, paikattuja Cubeninpaloja, jotka ovat olleet alunperin tarppina, muokattu teltaksi kymmenisen vuotta sitten ja lisämateriaaliksi vielä sitä vanhemman teltan silnylonin palasia, joista yhdistellen telttasi tehdään, paljonko olisit valmis maksamaan tuollaisista materiaaleista, minä en maksaisi senttiäkään.
Minulla on kaapissa kaksi 2000 -luvulla itsetehtyä vaellustelttaa, toinen silnylonia ja toinen Cubenia. Tai siis oli, nyt ne ovat jo palasina tuossa pöydällä odottamassa kasaamisen ihmettä. Ihmettä siinä mielessä, että kun pienemmistä paloista tekee isompia pintoja, tulee suunnittelussa parikin yllättävää mietintävaihetta aivan varmasti vastaan, mutta tulta päin!!
Materiaaliesittely:
Ajattelin edetä palasten kasaamisella, seinä kerrallaan ja isoimmasta aloittaen.
30.9. Pitempi ehjä sivuseinä leikattu vanhan Cuben-teltan jäänteistä yhtenä palana lumiliepeineen. Toiseen tuleekin ehkä ovi, tai sitten ei, en tiedä onko se parempi pitkällä vai lyhyellä seinällä?
Ketjukäyrä…. eipä ole tullut koskaan aiemmin vastaan, eikä telttaankaan, mutta tähän nykyaikaiseen rakennelmaan tottakai sitä sovelletaan, tosin vain lievästi toteutettuna. Varmaan siihen on jotain laskukaavojakin netissä, mutta ei niistä kuitenkaan tavan rakentelija mitään ymmärrä, joten mutulla ja käsivaralta on vanha viiltelijä ennenkin saanut ihan kohtalaista tulosta kaikissa asioissa.
Ensimmäinen pitkä sivu.
Kaikki vanhat kiinnikkeet ovat vielä kiinni, kunnes selviää mitä niistä voi uusiokäyttää, loput voi sitten joko paikkailla pois, tai vaan jättää "koristeeksi", minua ne eivät haittaa käytössä mitenkään, ulkonäkö ei häiritse, turhaa snobbailua.
1.10.
Toinen pitemmistä sivuista.
Sopivasti asettuivat nuo isoimmat kaksi palaa oviaukon kahta puolta, pieni lisäpala vielä vasempaan nurkkaan, sitten ei olekaan kuin epämääräisiä suikaleita Cubenia jäljellä. Ajattelin kokeilla ainakin noihin lyhempiin saumoihin Liquisolen tilalle tullutta RubberFixiä, näkee miten se kestää vaativissa olosuhteissa käyttöä, teippiä vain retkille mukaan muutama metri.
2.10.
Lyhyempi sivu.
Yläosa Cubenia, alaosaan kaksi palaa silnylonia. Näyttää siltä että kankaat juurikin riittävät kun tekee palasista. Tähän päätyyn ilmeisesti tulee kolmion muotoinen tuuletusaukko ylös.
Huoli painon kertymisestä helpotti hiukan, kun punnitsin (lähes) valmiiksi leikatut kolme sivua ja vielä lopun kankaan josta neljäs sivu tulee. Painot olivat: 80 g, 60 g, 70 g, ja kangas 180 g. yhteensä siis 390 g. Joitain teippejä ja kiinnitynarujen vahvistuksia vielä poistuu ja ketjukäyristäkin vähenee muutama gramma, keventäen aavistuksen lopputuotosta.
Vaikea sanoa paljonko viimeisestä palasta vielä vähenee, mutta arviolta lopullinen paino lienee kuitenkin lähes sama kuin edellisessä teltassakin, eli alle neljänsadan gramman.
Hirmuisen iso pöytä olisi hyvä olla tällaisissa projekteissa, mutta kelläpä sellaista olisi. Lattialle vaan tyynyn kanssa kontusilleen. Luulin että olisin paremmassakin kunnossa, mutta selkäni ja polveni sanoivatkin ei, joten yksi sivu päivässä on kyllä maksimivauhti mihin pystyy.
3.10.
Toinen päätykolmio ommeltu kasaan silnylonista, sen paino jäikin lopulta sitten vain 87 grammaan ja kaikki sivut yhteensä 297 grammaa.
4.10.
Suojanpuoleiseen päätyyn tein tuuletusaukon, siihen liimalla noin 10 x 15 senttisen hyttysverkon ja sen päälle Cubenista räystään, myös se liimaten kiinni.
5.10.
Ensimmäinen moka. Ompelin ensimmäisten palojen reunat ensin yhteen, sitten leikkasin sauman viereen ketjukäyrän, lopuksi sauman ompelu valmiiksi. Koska saumojen ompelu aloitetaan nurjalta puolelta, pitää palasten sijoittelukin ajatella hiukan nurinkurisesti. Jostain syystä se ei nyt onnistunutkaan ja tuuletusaukko, jonka olisi kovimmissa tuulissa syytä olla suojanpuolella ettei tuuli työnnä siitä vettä sisälle telttaan, onkin nyt tuulen puolella. Ok, teltan voi tietenkin kääntää toisin päin, mutta silloin tulee ongelmia oviaukon ja keittohommien kanssa. Vain ylhäältä, keskeltä ja alhaalta kiinni oleva oviaukko ei ole myrskytuulella kovinkaan pätevä keksintö. Siihen voisi laittaa vielä pariin kohtaan hiukan narua, että saisi myrskyllä sitaista sen paremmin kiinni.
Onneksi noita huipputuulia ei nyt ihan niin hirmu usein satu kohdalle.
Kolmaskin seinä ommeltu kiinni. Hyvä päivä kun vielä sain hiukan paikkailtua ja siistittyä seiniltäkin vanhoja ylimääräisiä roippeita pois.
6.10.
Hieman oli vieläkin hienosäätöä koneen kanssa, mutta lopulta kuitenkin tekele alkoi jo muistuttamaan telttaa.
7. – 8.10.
Vuorossa huippuvahvistukset kattokartioon vaellussauvaa varten, laitoin silnylonia palaset molemmin puolin, kestää kunnes särkyy, tarvittaessa korjataan. Ehkä nyt viiden vuoden takuu ainakin.
Oviaukon molempia reunoja jäykistin ja vahvistin kanttinauhalla. Kapula puolivälin kiinnitykseksi muotoutuu aikanaan poronsarvesta. Kiinnitysnarut oviaukon liepeille pitänee laittaa kahdenpuolen oviaukkoa, että saa oven pidettyä auki tarvittaessa.
Helmakiinnikkeiksi tein silnylonista ja parin sentin levyisestä kuminauhasta kiinnikkeitä, jotka ommellaan helmaan ainakin pitkälle sivulle, nurkkiin ja oven kohdalle molemmin puolin. Myös jonkinlaisia myrskynarulenkkejä pitänee muutama sijoitella strategisiin kohtiin.
Valokuvapuoli on jäänyt hiukan viiveelle, mutta kaikki aikanaan….ainakin kulmakiinnikkeiden jälkeen pystytän sen ulos.
Siinähän se seisoo ensimmäistä kertaa yllättävän töpäkkänä, vain kulmakiinnikkeiden (ja oviaukon kiristävän kiven) varassa. On naurettavan nopea ja helppo pystyttää kaikkiin edellisiin telttoihini verrattuna, purkaminenkin tapahtunee noin kymmenessä sekunnissa pussiin saakka. Voisin kuvitella että myöskään kovassa tuulessa ei ole minkäänlaista ongelmaa pystytyksen kanssa.
Seitsemän kappaletta tuollaisia kinnityslenkkejä helmaan. Lenkit ovat kuminauhaa, joten maakiilan paikkaa voi hiukan haeskella kivisessä maisemassa.
Helmaan olen myös jättänyt lenkkien alapuolelle vielä kymmenisen senttiä kangasta pikku lumiliepeiksi, joita voi hyödyntää lumen, hiekan ja kivien avulla vedonpoistoon ja teltan tukemiseen tuulella.
Tässä vaiheessa oli jo pakko tehdä välipunnitus, jonka lukema oli 317 g.
Kiinnityslenkkejä tulee vielä muutama lisää, vastaavasti vanhoja lenkkejä, niiden vahvistuksia ja teippikiinnityksiä poistuu, mutulla teltan paino saattaa jopa laskea hiukan.
Mutta kunhan lopuksi tiivistän saumat, luulen että siinä vaiheessa paino lisääntyy kuitenkin vielä hiukan. Vanha teltta painoi siis 380 g. tämähän alkaa maistua jo ihan grammanviilaukselta!
Vanhoista Lapista löydetystä poronsarvista olen jo tehnyt solkia ahkioremmeihin, nyt siitä tuli vielä yksi kiinnitysnappula oviaukon puoliväliin.
Tuon väkerryksen toimivuus kovalla tuulella hiukan epäillyttää, mutta muutaman testireissun jälkeen sekin on varmistettu, tarvittaessa sitten parannellaan.
Ilmanotto ja -poisto pitää teltassa olla hyvä. Ihminen tuottaa hiilidioksidia noin
200 ml/minuutissa, lisäksi keitellessä voi tulla suuriakin muutoksia ilman koostumukseen. Keittelenkin aina liepeet auki, jos se vain on mahdollista tuulen ja sateen salliessa.
Verkko ja suojakangas ovat molemmat alaosastaan kiinni vain liimalla, yläpää ylettyi hiukan myös nurkkasaumoihin. Keltainen kaari on muistaakseni jostain vanhasta makuualustasta leikattu, sekin siis jo toistamiseen uusiokäytössä.
KULUT JA TARVIKETIETOUTTA:
Silnettiä en parista kaupasta löytänyt, mutta pikku tuubin väritöntä silikonia, kuten myös RubberFixiä ostin, muutama euro molempiin.
Silikoni onkin puolet ökympää (sitähän voi vielä mielellään halutessaan laimentaa), sitä on tuubissa puolet enemmän ja se on puolet halvempaa tavaratalossa.
Yhden lankarullan voi myös laskea kuluihin ja yksi neulakin meni, kun ajoin vanhaan liimaan liian kovaa vauhtia.
Kanttinauhaa löytyi pari metriä vanhoista tarvikkeista, kuin myös kuminauhaa kiinnityslenkkeihin.