Toveri T soitti. Hämmästyin, keskellä työpäivää eikä muutenkaan olla puhuttu pitkään aikaan, minä kun muutin kolmisen vuotta sitten Turkuun.
Ei se puhelu kestänyt kuin viitisen minuuttia. Toveri K on tappanut itsensä. Eihän se tietysti aivan niin yksinkertainen asia ole, mutta taustat eivät kuulu tähän.
Olen pitänyt itsestäänselvyytenä sitä että roolipeliporukastamme lähden ensimmäisenä minä ja kroonista masennusta sairastavana nimenomaan oman käden kautta.
K olisi täyttänyt tänä vuonna 43, ehdimme tuntea siis 36 tai 37 vuotta, Helsingissä skideinä kun asuimme parin korttelin päässä toisistamme ja kävimme saman tarhankin. Aika lailla liian vähän.