Lankalaihikseni edistyy! Aloitin tyhjentämällä sohvapöydän ja sen langoista syntyi: kasvivärjätystä villasta sukat, karheat kuin manillaköysi, mutta lämpimät. Ihana bambuinen sininen ja toinen puuvilla keinokuituraitainen sytomyssy. Selvyyden vuoksi kuvasin lumisateessa, pikkuisen männyn oksalla.
Nämä lämpimät villasukat jätän itselleni. En voi kenellekään lahjoittaa näin karheita sukkia. Toimisivat varmasti aitoina saapassukkina ja vaikka vaelluskengissä, mutta otan ne "Selviytymispaketiini" yhdessä pyjaman, kuumemittarin ja lisäpeiton kanssa. Selviytymispakkausta tarvitsen, kun sairastun ja kuume nousee. Tuorein tilanne oli eilen, kun ääni meni ja lämpö kohosi. No, nyt tilanne on ohi ja voin hvyin.
Isäntä mutisi jotakin tähän tapaan: Lupasin tukea myötä- ja vastamäestä kun tahdottiin. Mistään lumipaakuista sukenpohjissa ei ollut puhetta... ja hän komensi nojaamaan sauvoihin ja nostamaan suksen pystyyn. Monta, monta kertaa hän kaapi paakut pois suksieni pohjista tällä pikkuisella raapalla. Taisi raapia joltakulta vieraaltakin naiselta pulassa!
Kävimme teatterissa, IHANAA! Näytös oli loppuunmyyty, mutta ystävällinen rva lippukassalla järjesti meille aitiopaikat. Näytelmä oli Viimeinen valssi ja mikä mukavinta, ohjaaja Kari-Pekka Toivonen tuli kanssamme samaan katsomoon hetkeksi. Näyttelijät olivat todella ammattitaitoisia, aitoja henkilöitä. Tämä oli lämmöllä toteutettu tarina, nautimme!
Liittyen pikkuiseen vyötärön kaventumiseen, mainittakoon, että söimme teatterissa leivoksen puoliksi, samoin sen suolaisen herkkupalan...tämähän oli JUHLA!
Lunta on nyt satanut useamman päivän ja keli on plussan puolella, raapalle on käyttöä. Isäntä sai omenamuffinsseja palkkioksi. Hyvää hiljaista viikkoa teille kaikille!