60 "Far til 3, godt gift og leder i godhedsindustrien".
Så enkelt beskriver Anders Ladekarl sig selv, og på samme ligefremme måde takkede han omkring nytår de mennesker, der støtter Dansk Røde Kors' arbejde herhjemme eller ude i verden.
- Egentlig vil jeg bare sige tak til jer, der igennem 2019 har været med til at gøre en forskel. Tak fordi I igen og igen stiller op med en økonomisk støtte og en frivillig indsats, lød det i hans nytårstale på Facebook.
Anders Ladekarl, der fylder 60 år den 8. januar, blev i 2008 generalsekretær i Dansk Røde Kors, hvor han afløste Jørgen Poulsen.
Siden har hans arbejde blandt andet bestået i at rejse verden rundt for at følge den indsats, Røde Kors yder til ofre for krige, sult og naturkatastrofer.
Som da han ankom til Haiti i januar 2010 efter det store jordskælv og på en skrattende telefon kunne videregive sine første indtryk.
- Jeg har aldrig set noget lignende. Jeg har ikke før oplevet, at ligene stadig ligger spredt rundt i gaderne, som her, så mange dage efter selve jordskælvet. Det er meget sigende for katastrofens omfang, fortalte han.
Opmærksomhed vakte det også, da han i sommer besøgte al-Hol-lejren i det nordlige Syrien, hvor Islamisk Stats tilfangetagne sympatisører sidder, heriblandt flere kvinder og børn med dansk statsborgerskab.
Hjælp dem til Danmark hurtigst muligt, lød opfordringen fra generalsekretæren, da han vendte hjem.
Anders Ladekarl blev student fra Randers Statsskole i 1979 og siden først bachelor i historie fra Aarhus Universitet og derefter økonom fra Københavns Universitet.
Som nyuddannet blev han generalsekretær i Dansk Ungdoms Fællesråd, men det er nødhjælpsarbejdet, der har fyldt mest.
Først med et lederjob i Dansk Flygtningehjælp og siden Dansk Røde Kors, hvor han, før udnævnelsen til generalsekretær, var chef for den internationale afdeling.
Med til Anders Ladekarls job hører også at tale udsatte danske børns sag. At barndommen kan være svær og ensom, kender han fra sig selv.
Hans mor var lærer og hans far skoleinspektør på den skole, han gik på, og der var langt mellem de børn, der havde lyst til at gøre ham selskab efter skoletid.
- Jeg var skoleinspektørens søn, og det betød jo en form for isolation, har Anders Ladekarl sagt i et interview med Dagbladenes Bureau.
Først i slutningen af skoletiden fandt han et fællesskab, da han blev bogopsætter på det lokale bibliotek. Her oplevede han at kunne dele sine interesser med andre.
- Det var også her, jeg for alvor forstod forskellen mellem at være alene og at høre til, og det har præget mig meget.