Priekšsēdētājs. – Nākamais darba kārtības punkts ir Padomes un Komisijas paziņojumi par Eiropas Parlamenta prioritātēm saistībā ar ANO Cilvēktiesību padomes sanāksmi (Ženēva, 2010. gada 1.–26. marts).
Vittorio Prodi (S&D). – (IT) Priekšsēdētāja kungs, dāmas un kungi! ANO Cilvēktiesību padomes 13. sesija ir ārkārtīgi svarīgs notikums.
Es minēšu tikai vienu vai divus gadījumus, par kuriem netiek bieži runāts. Jo īpaši par cietumu tematu, bet ne par cietumiem, kas paredzēti teroristiem. Es vēlos norādīt uz patiešām necilvēcīgiem apstākļiem Ruandas un Lībijas cietumos, kuros pilnīgi nevainīgus cilvēkus tur apcietinājumā un notiesā uz nāvi.
Turklāt es vēlos pieminēt Rietumsahāras tautas jautājumu, kas tik ilgi ir palicis neatrisināts, un es vēlos pieminēt arī klimata bēgļus, kurus no mājām izdzen dramatiskas klimata pārmaiņas. Ir jāņem vērā visi šie faktori, jo tie veido mūsu sabiedrības pamatu.
Alexander Graf Lambsdorff (ALDE). – (DE) Priekšsēdētāja kungs! Savā sešdesmitajā dzimšanas dienā 2005. gadā Apvienoto Nāciju Organizācija ir uzdāvināja sev divas jaunas struktūrvienības. Pirmā bija Miera uzturēšanas komisija, un otrā bija Cilvēktiesību padome. Miera uzturēšanas komisija veic savu darbu diezgan efektīvi un ir lielā mērā attaisnojusi ar to saistītās cerības, bet to pašu pie labākās gribas nevar teikt par Cilvēktiesību padomi. Šeit tika teikts — un ietverts rezolūcijā —, ka reforma ir ārkārtīgi nepieciešama. Cilvēktiesību padomes darbs ir pārāk vienpusīgs — mani kolēģi jau to ir minējuši —, piemēram, Izraēlu apspriež no vienpusīga viedokļa. Atklāti runājot, mani neapmierina tas, ka vienīgais svarīgais jautājums, ko prezidentūra šeit uzsvēra, ir Goldstone ziņojums, kuru, protams, ir vērts apspriest, bet kurš nav galvenais jautājums.
Ja Howitt kungs saka, ka Irānas ievēlēšana — ja tā būs veiksmīga — būs nāvējošs trieciens Cilvēktiesību padomei, tad es vēlos zināt, ko tas nozīmē. Es vēlos, lai šajā jautājumā mūsu dalībvalstis, kā arī Eiropas Ārējās darbības dienests pieņemtu vienotu nostāju, jo es uzskatu, ka, turpinot darboties šādā veidā, mēs būsim spiesti nopietni apsvērt, vai neuzticēt Apvienoto Nāciju Organizācijas darbu cilvēktiesību jautājumos atkal Trešajai komitejai, kam vismaz ir vispārēja pārstāvība un lielāka likumība.
Daniël van der Stoep (NI). – (NL) Jūs to zināt, mēs to zinām, ka ANO Cilvēktiesību padome ir liels farss. Šai Padomei ir jāmaksā mesli Islāma konferences organizācijai, kuru veido valstis, kas aizstāv cita citu un tiecas provocēt Izraēlas valsti un nepatiesi to apvainot.
Priekšsēdētāja kungs! Šī tā sauktā Cilvēktiesību padome pretojas visam, ar ko ir saistītas cilvēktiesības, jo īpaši vārda brīvībai. Tas ir nedzirdēti un nožēlojami, ka Parlaments uztver šo šausmīgo Padomi nopietni. Priekšsēdētāja kungs! Ja Parlaments patiešām tic cilvēktiesībām, tad tam ir jānosoda nepārtrauktā rezolūciju straume, kas tiecas nožņaugt vārda brīvību, kā arī kliedzošie cilvēktiesību pārkāpumi, kurus izdara valstis, kas ietilpst Cilvēktiesību padomē. Priekšsēdētāja kungs! Bez Saūda Arābijas, Pakistānas, Indonēzijas un Ēģiptes, kas ir starp nopietnākajām cilvēktiesību pārkāpējām pasaulē, tagad arī Irāna vēlas kļūt par Cilvēktiesību padomes locekli. Nu tad vēl tikai Ziemeļkorejai jāpievienojas šim klubam, un šeit būs laimīgi savākušās visas šīs nelietīgās valstis.
Priekšsēdētāja kungs! Manai partijai viena lieta ir skaidra — ANO Cilvēktiesību padome ir drausmīga organizācija, ko nevar uztvert nopietni. Parlamentam nekavējoties un atklāti ir jādistancējas no Cilvēktiesību padomes un jāatsakās iesaistīties dialogā ar šo neliešu bandu.
Cristian Dan Preda (PPE). – (RO) Es vēlos sākt ar atgādinājumu, ka tad, kad Cilvēktiesību padomi izveidoja kā unikālu organizāciju, kas kā Apvienoto Nāciju Organizācijas sastāvdaļa nodarbojas ar cilvēktiesībām, tā izraisīja cerības, proti, cerības, ka pamattiesību aizsardzība globālā mērogā pastiprināsies.
Universālā periodiskā pārskata mehānisma ieviešana, kas ir vissvarīgākais jauninājums attiecībā uz tagad jau darboties beigušo ANO Cilvēktiesību komisiju, bija paredzēta, lai atrisinātu būtiskas problēmas — pārmērīgo politizēšanos un selektīvo pieeju, risinot nopietnu cilvēktiesību pārkāpumu jautājumus. Šim mehānismam ir liela nozīme Cilvēktiesību padomes pilnvaru īstenošanā. Tomēr ir jāuzsver, ka vecās vainas nav pazudušas bez pēdām, un pārmērīga politizēšanās turpina ietekmēt šīs organizācijas darbu. No otras puses, jāsaka, ka ar universālā periodiskā pārskata mehānismu nepietiek, lai nodrošinātu efektīvu cilvēktiesību aizstāvību.
Kad Padome nereaģē pietiekami aktīvi, kā tas bija Gvinejas gadījumā — ja minam tikai vienu piemēru —, tam ir ārkārtīgi nopietnas sekas. Tas var likt cilvēktiesību pārkāpējiem justies tā, it kā viņiem nebūtu par ko uztraukties. Tāpēc, ja notiek nopietni cilvēktiesību pārkāpumi, Padomes ticamība ir atkarīga no stingras, ātras rīcības.
Šajā ziņā Eiropas Savienībai ir svarīgi Cilvēktiesību padomes līmenī veicināt mehānismus, kas ir īpaši paredzēti reaģēšanai uz tādām krīzēm, kādas pašreiz vērojamas Afganistānā, Gvinejā Konakri, Irānā, Jemenā un Irākā. Es uzskatu, ka Eiropas Parlamenta interesēs ir, lai šī organizācija, Cilvēktiesību padome, būtu pēc iespējas spēcīgāka un efektīvāka, jo man šķiet, ka mums dialogā par cilvēktiesībām ir vajadzīgs uzticams partneris.
Corina Creţu (S&D). – (RO) Es vēlos runāt par situāciju Gazas joslā, kas, kā jūs zināt, no cilvēktiesību ievērošanas viedokļa ir pastāvīgs rūpju iemesls, jo īpaši pēc apstākļu pasliktināšanās pēc pagājušās ziemas sadursmēm. Es domāju, ka mēs nespēsim izmērīt, kas ir cietis visvairāk šajā konfliktā. Abu pušu militārā darbība nozīmē, ka diemžēl galvenokārt cieš civiliedzīvotāji. Tomēr situācija šajā teritorijā ir tāda, ka palestīniešu starpā ir ārkārtīgi grūti atšķirt kareivjus no civiliedzīvotājiem. No otras puses, Hamas veiktie raķešu uzbrukumi ir terorizējuši Izraēlas civiliedzīvotājus.
Es apmeklēju šo teritoriju konflikta laikā un redzēju problēmas un bailes abās karojošās pusēs. Es uzskatu, ka jebkurš mēģinājums vainot notikušajā tikai vienu pusi, neatbilst realitātei. Asiņainās sadursmes Gazas joslā un traģiskās humanitārās sekas ir izraisījušas izmisuma saucienu pēc aktīvas rīcības visos "karstajos punktos" visā pasaulē un jo īpaši pret iemesliem, kas liek ciest neaizsargātiem civiliedzīvotājiem, un pēc plašākas un efektīvākas starptautisko organizāciju iesaistīšanās, lai mudinātu uzsākt miera sarunas. Šī ir joma, kurā Eiropas Savienībai ir ne tikai vajadzīgās iespējas un ticamība, bet arī pienākums darboties aktīvāk visā pasaulē.
Tunne Kelam (PPE). – Priekšsēdētāja kungs! Viena no Parlamenta prioritātēm ir aktīvi rīkoties satraucošā situācijā, pie kuras ir novedusi Cilvēktiesību padomes ārkārtīgā politizēšanās. Tāpēc ir ļoti svarīgi, lai ES delegācijas aizstāvētu kritēriju izstrādi valstu uzņemšanai Cilvēktiesību padomē. Tas jo īpaši attiecas uz obligātajām sadarbības prasībām ar īpašām procedūrām un uz pretošanos priekšlikumiem nepieņemt lēmumus, jo šādi priekšlikumi aizkavē rezolūciju pieņemšanu par dažām valstīm, kuras ļoti vēlas izvairīties no kritikas par savu cilvēktiesību politiku.
Es vēlos runāt arī par divām citām Parlamenta prioritātēm. Pirmkārt, par Baltkrieviju. Pretēji gaidītajam cilvēktiesību situācija nav uzlabojusies, bet kļūst arvien ļaunāka. Šodien es gribu uzsvērt Milinkevich kunga vēsti. ES rīcībā tagad ir reāls līdzeklis, lai piespiestu Lukashenko režīmu ieviest īstus uzlabojumus, izvirzot tos par nosacījumu turpmākajai ES ekonomiskajai palīdzībai un sadarbībai.
Otrkārt, es vēlos ierosināt atbalstīt 18 Krievijas cilvēktiesību aktīvistu, tostarp Saharova prēmijas laureāta Kovalev, pagājušās nedēļas publisko aicinājumu, kurā viņi izsaka bažas par neatkarīgās satelītu informācijas krievu valodā aizliegumu, ko ar spiediena palīdzību ir panācis Kremlis.
ES vērtībām kaitē tāda rīcība — mēs slavējam cilvēktiesību aizstāvjus kā Kovalev, bet tai pašā laikā kapitulējam Putin kunga apgalvojumu priekšā, atzīstot, ka Eiropas satelītu alternatīvās informācijas pārraides krievu valodā ir kaut kas naidīgs.
Elena Băsescu (PPE). – (RO) Šodienas debatēs es vēlos vērst jūsu uzmanību uz deviņpadsmitgadīgā Izraēlas kareivja Ghilad Shalit lietu, kuru nolaupīja pie Kerem-Šalomas robežpārejas punkta 2006. gada jūnijā. Pagājušajā nedēļā es piedalījos oficiālā Eiropas Parlamenta delegācijā Izraēlā, un vienā no sanāksmēm mēs tikāmies ar Ghilad Shalit tēvu Noam Shalit. Lai gan ir spēkā Ženēvas Konvencijas par karagūstekņu tiesībām 13., 23. un 126. pants, Ghilad, kam ir arī Francijas pavalstniecība, tiesības netika ņemtas vērā, un viņam bija liegta tikšanās ar ģimeni un Starptautisko Sarkano Krustu, kā arī humāna attieksme, un viņa ieslodzījuma vieta netika atklāta. Man jāuzsver, ka pat Goldstone komisijas ziņojuma, kas vispār kritizē Izraēlu, 77. pantā ir ieteikts, ka Ghilad Shalit ir jāpiešķir tiesības, kuras garantē Ženēvas Konvencija. No otras puses, Izraēla ievēro gūstekņu tiesības.
Csaba Sógor (PPE). – (HU) Apvienoto Nāciju Organizācijas Cilvēktiesību padomes marta sesijā Eiropas Savienībai ir nepārprotami jāpaziņo, ka starptautiskā sabiedrība nevar klusēt par cilvēktiesību pārkāpumiem, ne tikai par tiem, kas notiek jaunattīstības valstīs, bet arī par pārkāpumiem, kas ir novēroti attīstītajās valstīs. Deklarācija par personu, kas pieder pie nacionālajām, etniskajām, reliģiskajām vai lingvistiskām minoritātēm, tiesībām, ko 1992. gada 18. decembrī pieņēma ANO Ģenerālā asambleja, ir vienādā mērā saistoša gan jaunattīstības, gan attīstītajām valstīm, tostarp ES dalībvalstīm. Deklarācijas otrā panta pirmajā punktā ir teikts, ka personām, kas pieder pie nacionālajām minoritātēm, ir tiesības lietot savu valodu gan privātajā, gan publiskajā dzīvē bez jebkāda diskriminācijas veida. Pašlaik šis pants tiek bieži piemērots arī pārkāpumiem ES dalībvalstīs. ES var būt ticama tikai tad, ja tā atrod tādu risinājumu cilvēktiesību pārkāpumiem Eiropas Savienības teritorijās, kas var kalpot par piemēru visai pasaulei.
Georgios Papanikolaou (PPE). – (EL) Priekšsēdētāja kungs! Nākamie divi gadi būs izšķiroši ANO lomas noteikšanā cilvēktiesību jomā, jo, kā jūs zināt, Cilvēktiesību padomes starpvaldību pārskatu publicēs 2011. gadā.
Šajā periodā pastāv briesmas, ka valstis, uz kurām norādīja mani kolēģi un kuras ne pārāk stingri ievēro cilvēktiesības, centīsies ierobežot ANO lomu.
Es vēlos piebilst jau pateiktajam, lūk, ko: pirmkārt, tā kā Eiropas Savienībai ir — un man šķiet, ka arī turpmāk būs — liela loma cilvēktiesību aizstāvēšanā, vienai no mūsu prioritātēm jābūt vajadzībai starptautiskajā arēnā paust vienotu nostāju un, ja iespējams, izvairīties no nesaskaņām.
Otrkārt, aizstāvot cilvēktiesības, mums ir jāpastiprina sadarbība ar Amerikas Savienotajām Valstīm.
Treškārt un visbeidzot, Eiropas Parlamentam ir uzmanīgi jāuzrauga — un tas arī var uzraudzīt — īpašās procedūras, kas sekos, kad Padome veiks vispārēju periodisku pārbaudi, lai mēs no savas puses sniegtu reālu un būtisku ieguldījumu cilvēktiesību veicināšanā visās Apvienoto Nāciju Organizācijas dalībvalstīs.
Mariya Nedelcheva (PPE). – (FR) Priekšsēdētāja kungs, Georgieva kundze, López Garrido kungs! Es vēlos vērst jūsu uzmanību uz šīs rezolūcijas 13. punktu par Irānas kandidatūru Apvienoto Nāciju Organizācijas Cilvēktiesību padomē.
15. februārī tika veikts Irānas vispārējais periodiskais pārskats, kas aplūko cilvēktiesību aizsardzību un veicināšanu valstī. Irānas režīms apgalvoja, ka cilvēktiesību ievērošana valstī ir garantēta. Es vēlos uzsvērt dažādus faktus attiecībā uz šiem pašreizējā režīma apgalvojumiem.
Vēl tikai vakar Radjavi kundze sniedza mums Parlamentā pārskatu par patvaļīgajiem apcietinājumiem un Irānas sieviešu un režīma pretinieku spīdzināšanu. Mēs nosodām arī politiskos apstākļus, kas ir jāpiedzīvo ieslodzītajiem, un Ašrafas nometne ir kļuvusi par cilvēktiesību pārkāpumu simbolu. Janvāra sesijā mani kolēģi Parlamentā sniedza vairāku aculiecinieku ziņojumus.
Šodien mēs nevaram pieņemt, ka Irāna kļūst par locekli organizācijā, kas ir augstākā autoritāte cilvēktiesību aizstāvēšanā. Tāpēc es nezinu, kādu signālu mēs dosim citām valstīm, kas patiešām ievēro cilvēktiesības. Eiropai ir jāpauž vieta nostāja, demonstrējot konsekvenci, un, kā teica baronese Ashton savos paziņojumos, teiksim, ka pašreizējā posmā Irānas kandidatūra nav iedomājama.
Alf Svensson (PPE). – (SV) Priekšsēdētāja kungs! Attiecībā uz mūsu grupas kopējo rezolūciju par ANO Cilvēktiesību padomi mani jo sevišķi iepriecina 6. un 25. punkts, kuros atkārtoti ir uzsvērts ES spēcīgais atbalsts rezolūcijām, kurās ievērotas katras valsts specifiskās īpašības. Gadījumos, kad cilvēktiesības tiek sistemātiski pārkāptas, katrai valstij piemērotas rezolūcijas ir neticami svarīgs instruments gan Cilvēktiesību padomē, gan ANO Ģenerālajā asamblejā. Daudzos gadījumos, kad kādas valsts valdība nav ilgu laiku iesaistījusies dialogā vai programmās attiecīgās situācijas uzlabošanai, katrai valstij piemērotas rezolūcijas ir vienīgais rīcības veids, ko starptautiskā sabiedrība var vērst pret šiem noziegumiem.
Runa nav par apsaukāšanu un kaunināšanu, kā uzskata daži kritiķi, nedz arī mēs Eiropā gribam bāzt degunu citu valstu iekšējās lietās. Mēs tikai signalizējam, ka nepieņemsim režīma sistemātisku vardarbību un savas tautas apspiešanu. Mēs parādām, ka stāvam par brīvību un nevis par apspiešanu. Tāpēc ES nometnei ir svarīgi aizstāvēt katrai konkrētai valstij paredzētas rezolūcijas ANO sistēmā.
Andrew Henry William Brons (NI). – Priekšsēdētāja kungs! Eiropas Savienības valstīm ir jāsakārto pašām sava māja, pirms tās rāda ar pirkstu uz citām valstīm. Daudzās Eiropas Savienības dalībvalstīs cilvēkus apsūdz un iesloga cietumā par nevardarbīgu vārda brīvības pieprasīšanu. Jo īpaši tās par kriminālnoziegumu uzskata jebkuru pretošanos imigrācijai. Grāmatu dedzināšana turpinās. Politiskās partijas tiek aizliegtas kā Beļģijā, vai arī tās cenšas aizliegt, izmantojot safabricētas liecības, kā Vācijā, vai arī aizkulišu intrigas kā Apvienotajā Karalistē, kurā manai partijai ar tiesas nolēmumu, ko ierosināja valdība, ir aizliegts uzņemt jaunus biedrus uz nenoteiktu laiku.
Nepietiek, ka valstis sauc sevi par demokrātiskām, tām ir arī jāievēro vārda brīvība, tām ir jāievēro biedrošanās brīvība, un tām ir jānodrošina brīvas vēlēšanas.
Diego López Garrido, Padomes priekšsēdētājs. – (ES) Priekšsēdētāja kungs! Esmu pateicīgs par deputātu runām par šo patiešām būtisko un izšķirošo jautājumu, kas, kā jau teicu savā pirmajā runā, ir viens no galvenajiem Eiropas Savienības elementiem cilvēktiesību aizstāvībā.
Šajā ziņā mēs uzskatām, ka piedalīšanās Apvienoto Nāciju Organizācijas Cilvēktiesību padomē, ieskaitot atbalstu Padomes pastāvēšanai, ir nostāja, kas Eiropas Savienībai ir jāaizstāv. Eiropas Savienība ir vienmēr aizstāvējusi viedokli, ka ir jānodibina Cilvēktiesību padome, kas varētu aizstāt iepriekšējo Cilvēktiesību Komisiju, kā jau teicu pirms brīža. Turklāt Eiropas Savienība uzskata, ka Cilvēktiesību padomei ir jābūt instrumentam, kas spēj pienācīgi risināt cilvēktiesību situācijas visā pasaulē, situācijas, kas prasa, lai Apvienoto Nāciju Organizācija un tās dalībvalstis rīkojas, pieņem nostāju vai sniedz attiecīgu deklarāciju.
Faktiski Eiropas Savienības prezidentūra, Padomes prezidentūra, ir vienmēr Eiropas Savienības vārdā sistemātiski piedalījusies Cilvēktiesību padomes dažādo sesiju diskusijās, un tā tas būs arī turpmāk. Eiropas Savienības Padomes prezidentūra Savienības Padomes vārdā piedalīsies Cilvēktiesību padomes nākamajā sesijā. Protams, tas sakrīt ar katras Eiropas Savienības dalībvalsts deklarācijām un nostāju un Eiropas Komisijas, vēl vienas Eiropas Savienības iestādes, nostāju.
Es tāpēc vēlos teikt, ka mēs atbalstām šīs organizācijas pastāvēšanu, kā arī atbalstām tās potenciāla izmantošanu, kas dažkārt sasniedz mērķi, bet citkārt ne — acīmredzot ir dažas situācijas, kurās balsojumu rezultātā Eiropas Savienība un tas dalībvalstis nesasniedz visus savus mērķus. Ir arī veiksmīgi gadījumi, kā, piemēram, nostāja attiecībā uz Somāliju, šajā reģionā ir cilvēktiesību pārkāpumi. Ir arī citi gadījumi, kuros mērķi nav sasniegti, bet pozitīvie gadījumi pārsniedz negatīvos.
Es vēlos teikt, ka mēs runāsim par dažām valstīm, kas tika pieminētas vairākās runās.
Es vēlos runāt par Irānas gadījumu, jo Irānas kandidēšanas temats ir pieminēts vairākkārt. Kā jūs zināt, par šo tematu ir bijušas daudzas deklarācijas. Man priekšā ir trīs Augstās pārstāves ārlietās un drošības politikas jautājumos Catherine Ashton šāgada deklarācijas par situāciju Irānā, nosodot un izsakot viņas bažas par cilvēktiesību pārkāpumiem un nāvessodiem, kas notikuši Irānā.
Attiecībā uz kandidēšanas jautājumu mums vispirms jāsaka, ka tas ir jautājums, kas pašlaik vēl ir attiecīgās valsts kompetencē (nostāja attiecībā uz valstu kandidēšanu, lai pievienotos Cilvēktiesību padomei) Katrā ziņā cilvēktiesību situācija Irānā un cilvēktiesību pārkāpumi, un tāpēc jautājums, vai pieņemt, vai nepieņemt Irānas kandidatūru Cilvēktiesību padomē, ir jāizskata rūpīgi, lai nepanāktu vēlamajam rezultātam pretēju efektu. Tāpēc mēs saprotam, ka Eiropas Savienībai šeit ir jācenšas panākt pēc iespējas saskaņotāku nostāju (ko mēs arī pašlaik cenšamies panākt), ņemot vērā valstu kompetenci un ievērojot piesardzību.
Īsi sakot, priekšsēdētāja kungs, mēs uzskatām, ka Cilvēktiesību padome ir vieta, kurā mums jāaizstāv Eiropas Savienības nostāja, un, mūsuprāt, tā ir pareizā vieta, kur tas darāms. Turklāt mūsu saistības ir vienmēr bijušas nodrošināt, lai vispārējā kustība cilvēktiesību aizstāvēšanai nesper soli atpakaļ, lai nenotiek cilvēces sasniegumu regress, sasniegumu, ar kuriem saskaņā cilvēktiesības ir universāla vērtība, kas jāaizstāv par spīti robežām, tradīcijām un dažādībai, jo tās ir saistītas ar cilvēku būtību.
Kristalina Georgieva, Komisijas locekle. – Priekšsēdētāja kungs! Pateicos visiem Parlamenta deputātiem par sniegtajiem ieteikumiem. Mēs darīsim tos zināmus arī Augstajai pārstāvei.
Atbildot uz konkrētajiem jautājumiem un komentāriem, es vēlos runāt par četriem jautājumiem.
Pirmkārt, par Irānu un tās kandidēšanu. Es atbalstu viedokli, ko izteikusi Spānijas prezidentūra, es varu tikai uzsvērt, ka no ikvienas Padomes ievēlētas valsts gaida, lai tā praksē parādītu, ka tā ievēro savas saistības aizsargāt un veicināt cilvēktiesības.
Par ļoti bēdīgo gadījumu, kad Kubā dzīvību zaudēja Orlando Zapata kungs. Es vēlos izteikt Komisijas līdzjūtību viņa ģimenei un nosodīt vairāk nekā 200 politisko disidentu ilgstošo ieslodzījumu Kubas cietumos, kā arī citus cilvēktiesību pārkāpumu gadījumus. Komisija aicina Kubu izpildīt savus pienākumus saskaņā ar starptautiskajiem tiesību aktiem. Mēs turpināsim risināt cilvēktiesību jautājumu dialogā ar Kubu, ar tās iestādēm, un mēs izmantosim šo dialogu kā līdzekli, lai ietekmētu cilvēktiesību jautājumu.
Par daudzu deputātu aicinājumiem, lai cilvēktiesību jautājumos ES pauž vienotu nostāju — Komisija to pilnā mērā atbalsta.
Ceturtais jautājums ir par Gazu. Es uzskatu, ka piemērotāk būtu šo jautājumu apspriest nākamajā diskusijā par Goldstone ziņojumu.
Priekšsēdētājs. – Esmu saņēmis sešus rezolūciju priekšlikumus(1), lai noslēgtu debates saskaņā ar Reglamenta 110. panta 4. punktu.
Debates tiek slēgtas.
Rakstiskas deklarācijas (Reglamenta 149. pants)
Mara Bizzotto (EFD), rakstiski. – (IT) Man ir daudz iebildumu pret Apvienoto Nāciju Organizācijas Augstā komisāra bēgļu jautājumos (UNHCR) vispārējo ticamību. Katrā ziņā es ceru, ka Cilvēktiesību apakškomitejas delegācijas klātbūtne nākamajā Padomes sesijā dos Eiropas iestādēm iespēju ierosināt jautājumu par bailēm no kristiešiem. Mēs labi apzināmies, ka mums nav jāmeklē nopietni kristiešu vajāšanas gadījumi pagātnē, mēs faktiski nerunājam par pagātni, bet par tagadni, un diemžēl pastāv varbūtība, ka arī par nākotni, jo katru dienu no visām pasaules malām mēs saņemam uztraucošas, traģiskas ziņas par to, ka kristiešu ticīgajiem uzbrūk, viņus diskriminē un nogalina. Mēs zinām arī to, ka šis jautājums ir jutīgs un ka tas līdz šim nav pienācīgi risināts ne tikai diplomātiska līdzsvara dēļ, kas dalībniekiem jāievēro sanāksmēs ar UNHCR piedalīšanos, bet acīmredzot arī politikas dēļ, kas vērsta pret kristiešiem un ko piekopj valstis, kuras nav gluži kristietības ienaidnieces, bet kuras vismaz tradicionāli ir iecietīgas pret rīcību, kas vērsta pret kristiešiem.
No tā izriet, ka ES un Parlamentam gadījumos, kad pret tiem ir pagriezts pasaules politikas prožektors, jāveicina starptautiskajā sabiedrībā jauna pieeja kristiešu fobijai, lai to visur un vienmēr atzīst par nopietnu cilvēktiesību un ticības brīvības pārkāpumu, un lai sabiedrība aktīvi rīkojas un apstādina tās izplatīšanos.
Proinsias De Rossa (S&D), rakstiski. – Es atbalstu šo rezolūciju, kurā, cita starpā, ir aicinājums Savienības Augstajai pārstāvei ārlietās un drošības politikas jautājumos un dalībvalstīm izstrādāt stingru ES kopējo nostāju turpmākajiem pasākumiem pēc Goldstone ziņojuma, un pieprasīta tā ieteikumu īstenošana, kā arī pārskatatbildība par starptautisko tiesību aktu pārkāpumiem, tostarp par iespējamiem kara noziegumiem, un visas puses mudinātas veikt izmeklēšanu, kas atbilst starptautiskiem neatkarības, objektivitātes, pārredzamības, precizitātes un efektivitātes standartiem saskaņā ar Apvienoto Nāciju Organizācijas Ģenerālās asamblejas Rezolūciju A/64/L.11. Tajā ir uzsvērts arī tas, ka starptautisko cilvēktiesību aktu un starptautisko humanitāro tiesību aktu ievērošana no visu iesaistīto puses un visos apstākļos ir būtisks taisnīga un ilgstoša miera priekšnoteikums Tuvajos Austrumos. Rezolūcijā ir arī aicinājums ES Augstajai pārstāvei un dalībvalstīm aktīvi uzraudzīt Goldstone ziņojumā iekļauto ieteikumu īstenošanu, konsultējoties ar ES ārvalstu misijām un NVO šajā jomā, kā arī aicinājums iekļaut ieteikumus un ar tiem saistītās piezīmes ES dialogos ar visām iesaistītajām pusēm, ka arī iekļaut ES nostāju daudzpusējos forumos.