Et skridt frem og to tilbage. Sådan føles det ofte, når man arbejder sig ud af svære ting i livet. Det gælder også for den langvarige ensomhed, og derfor er det helt naturligt, at det kan tage år, før man har lagt ensomhedsfølelsen bag sig.
Det skyldes, at ensomhed er komplekst, og følelsen bliver påvirket af forskellige faktorer. Noget af det handler om de erfaringer, individet bærer med sig. Andet handler om de situationer og fællesskaber, man befinder sig i, mens andet igen kan bunde i påvirkninger fra samfundet.
Med denne artikel forsøger vi at nuancere og udfolde nogle af disse faktorer, og undersøger hvordan de kan påvirke den snørklede vej ud af ensomheden.
Foto: Jakob Kremmer
Ungdommen er en helt særlig periode på godt og ondt. Heldigvis trives størstedelen af unge i Danmark godt, men der er desværre stadig alt for mange, som mistrives på forskellig vis. Trivslen er høj hos børn op til omkring 11-årsalderen, men når børnene når teenageårene, ændrer billedet sig.
I den nationale sundhedsprofil kan vi se, at antallet af unge, der mistrives, er stigende, og i 2017 var andelen 18 % for unge mellem 16-24 år. Ved ensomhedsmålinger tager vi udgangspunkt i de regionale sundhedsprofiler, hvor andelen af unge, der føler sig alvorligt ensomme, ligger på 10-12 %.
"Efter folkeskolen var jeg to år på samme efterskole – et rigtig godt år og et svært år, hvor jeg var udenfor igen – og senere kom jeg på produktionsskole, hvor jeg trivedes godt."Marie
Marie
En del af det, der kan gøre netop ungdomsårene svære, er de mange forandringer, der sker både hos en selv og i ens omverden. Man bliver færdig i folkeskolen og tager måske på efterskole eller på en ungdomsuddannelse, hvor man går i nogle få år, inden man igen skal lave et skifte til at starte arbejde eller begynde på en uddannelse.
Marie, som er tidligere ung i et tilbud, fortæller, hvordan hun efter en folkeskoletid med mobning og ensomhed bevægede sig gennem disse skift med varierende succes: "Efter folkeskolen var jeg to år på samme efterskole – et rigtig godt år og et svært år, hvor jeg var udenfor igen – og senere kom jeg på produktionsskole, hvor jeg trivedes godt."
Efter produktionsskolen har Marie gået på to forskellige uddannelser. Den ene stoppede hun på, fordi ensomhed igen kom til at fylde for meget, og den anden har hun netop færdiggjort.
Hendes fortælling viser, hvordan overgange har både en forside og en bagside. Skiftet til efterskolen der gav hende en ny start og et rigtig godt år ovenpå en vanskelig folkeskoletid. Omvendt var skiftet til andet år på efterskolen vanskeligt, idet det indebar en udskiftning af elever, hvor hun aldrig blev en del af det nye fællesskab.
De mange skift i ungdomsårene er ofte koblet op på faglige og personlige valg om ens fremtid. Det stiller store krav til en ungdomsgeneration, der er vokset op i et samfund med fokus på konkurrence og præstationer.
Begrebet 'konkurrencestat' dækker over, at vi lever i en tid, hvor konkurrence og vækst har en gennemgribende magt. "I konkurrencestaten er det individuelle ansvar i centrum, og den enkelte spilles i den proces i stigende grad ud mod andre individer i et konkurrenceforhold (…)" (CEFU)
Denne stigende individualisering og interne konkurrence mellem individer skaber en større afstand mellem os. Det har en påvirkning på følelsen af ensomhed, da netop manglen på dybe relationer, kan få os til at føle os ensomme. I stedet for at tale højt om vores problemer, vender vi dem indad. Det gælder for 19 % af gymnasieelever, at de har svært ved at tale med nogen om det, der plager dem.
Unge oplever konstante krav til at præstere på mange niveauer. Det gælder både fagligt og socialt fx i forhold til at have det rigtige job, den rigtige træningsrutine og deltage i de rigtige arrangementer.
Ungdommen er en "hypersocial periode", hvor man løsriver sig fra familien og i stigende grad søger at få opfyldt sine sociale behov hos jævnaldrende. Sammen med det stigende pres for at præstere (også socialt) og de mange skift i livet, skaber det en sårbarhed.
Når man starter i en ny gymnasieklasse eller på et nyt studie, vil der altid være en vis spændthed. Det sker i alle grupper, at der er utryghed i starten, og for de fleste går det i sig selv igen. Men nogle gange får utrygheden i stedet lov til at vokse, og det kan skabe nogle gruppedynamiske processer, der ekskluderer nogen fra fællesskabet.
Når utrygheden for lov til at vokse, begynder vi ubevidst at vurdere hinanden for at se, hvem der passer ind. Når man laver vurderingen, af hvad der passer ind, vil der uvægerligt være noget andet, som ikke gør. Jo større utryghed, jo snævrere bliver vurderingerne af, hvornår man passer ind. Og det er her, at der – bevidst eller ubevidst – kan være nogen, der bliver ekskluderet.
Mobbeforsker Helle Rabøl har undersøgt gruppedynamikker blandt børn og unge. Hun mener, at ensomhed, mobning og utrygge fællesskaber hænger sammen og påvirker hinanden.
Vi har allerede etableret, at ungdomsårene indebærer mange skift samt løsrivelse fra forældrene. Endnu to aspekter er, at de sociale spilleregler ændrer sig i ungdomsårene, og det samtidig er den periode, hvor man udvikler sin egen identitet.
Unge udvikler sig forskelligt og i forskelligt tempi. Det er der ikke noget galt med, men det kan være svært at komme tilbage efter en sommerferie og finde ud af, at de andre i klassen pludselig er begyndt at feste og drikke alkohol. Man 'leger' ikke længere – man 'er sammen'. De sociale spilleregler ændrer sig i ungdomsårene, og for unge, der udvikler sig i et langsommere tempo, kan man blive 'hægtet af' i denne periode.
Vi udvikler os som mennesker og lærer i samspil med andre. Vores egen selvforståelse og identitet udvikler vi også ved at spejle os i andre og se, hvor vi er ens, og hvor vi er forskellige. Hvis man føler sig ensom og ekskluderet fra fællesskabet i sine formative ungdomsår, kan det påvirke identitetsskabelsen.
Det kan også påvirke ens sociale kompetencer, for det er også noget, der skal opbygges gennem træning. Træner man ikke sine sociale kompetencer, så får man svært ved at afkode signaler og agere hensigtsmæssigt i forhold til andre. Det kan gøre det vanskeligt at bryde ensomhedsfølelsen, hvis man ofte har fornemmelsen af at træde ved siden af uden helt at vide, hvad det er, man gør forkert
"Jeg sagde f.eks. nej, hvis de spurgte, om jeg ville spille fodbold i frikvarteret eller sådan et eller andet. Det kom sig jo af, at jeg var bange for at sige ja, fordi hvad nu hvis det vendte tilbage med mobning?"Kasper
Kasper
Et skift fra et utrygt til et tryggere fællesskab kan virke afhjælpende på ensomhedsfølelsen og kan for nogen være det, der skal til, for at bryde den. Men sådan er det ikke nødvendigvis for alle.
I artiklen har vi indtil nu præsenteret en lang række faktorer, som kan påvirke unge og deres trivsel – herunder ensomhed. Negative oplevelser med eksempelvis forventningspres, gruppedynamikker og svære skift i livet er noget, vi bærer med os, og som har indflydelse på den måde, vi møder fremtidige oplevelser.
Kasper fortæller i Ventilens antologi følgende om årene efter han var blevet mobbet i sin klasse: "Jeg sagde f.eks. nej, hvis de spurgte, om jeg ville spille fodbold i frikvarteret eller sådan et eller andet. Det kom sig jo af, at jeg var bange for at sige ja, fordi hvad nu hvis det vendte tilbage med mobning?"
Kasper forsøger at passe på sig selv, men i den proces ender han med at isolere sig selv yderligere. Det er en helt naturlig forsvarsmekanisme, og den kan gøre, at en ung ikke får taget skridtene ind i nye fællesskaber.
Vi ser også til tider unge i Ventilens mødesteder, som har fået det bedre og stopper med at komme, men som starter igen på et senere tidspunkt. Måske er det gået godt i en periode, men så har der været endnu et skifte, endnu en nederlagsfølelse eller et præstationspres som gør, at man er gået de famøse to skridt tilbage.
Anders Petersen, forfatter til bogen "Præstationskultur" taler om præstationsfrie rum, som er steder, hvor man som ung kan få en pause fra dette. Han nævner eksempelvis efterskoler, højskoler, Roskilde Festival og lignende 'lommer', hvor det bare handler om at gøre noget sammen.
Et fjerde eksempel kunne være Ventilen, hvor man møder ligesindede unge og mødes om aktiviteter. De frivillige, som planlægger aktiviteterne, tager højde for, at der ikke skal være konkurrenceelementer. Fra vores evaluering kan vi se, at 60 % af de unge, der har svaret på spørgeskemaet, kommer næsten hver gang, og 63 % er kommet i over et halvt år. Det siger måske noget om behovet for at have sådanne præstationsfrie rum i sin hverdag, hvis man for alvor skal ensomheden til livs.
For Marie blev mødet med Ventilen et af flere vendepunkter: "I foråret 2010 begyndte jeg i Ventilens mødested og begyndte at få flere venner fra byen og omegnen. Det var først der, at jeg kunne se, at jeg har været mere ensom, end jeg nok lige har været klar over."
Fordi ensomhed er en kompleks størrelse, der påvirkes af forskellige elementer, så kræver det også indsatser flere steder fra, hvis man skal komme følelsen endeligt til livs. Det gælder både, hvis vi ser på ensomhed som en smertelig følelse for individet, og hvis vi ser på det som et samfundsproblem.
For individet kræver en indsats både fra en selv og fra fællesskabet. For at komme ensomheden til livs, er du nødt til at sætte dig selv i spil socialt. Og det kan være vanskeligt. Eksempelvis fordi, du tidligere har oplevet at blive afvist og ekskluderet, eller fordi du simpelthen aldrig har lært, hvordan man gør.
På den anden side skal der også være et fællesskab, som er klar til at tage imod dig. Et trygt fællesskab er kendetegnet ved, at der er højt til loftet, og der er plads til at begå fejl – også socialt. Det er den type af fællesskab, vi søger at skabe i de lokale tilbud. Og det er den type fællesskab, som vi underviser unge og fagfolk i gennem Ventilen Fortæller.
For nogen kræver det et kærligt puf eller en udstrakt hånd, før man tør at tage det første skridt ind på den sociale arena, som, erfaringen siger, er farlig. De unge, vi møder gennem Ventilen, fortæller ofte, at det er deres forældre, venner eller bekendte, som har hevet fat i dem og hjulpet til det første skridt ud af den onde cirkel.
Man selvom du som ung tager skridtet, så er det netop kun ét skridt på en lang, krøllet rejse, og den rejse kræver, at du er tålmodig med dig selv. Husk at passe på dig selv, når vejen føles stejl.
Selvom det til tider kan virke sådan, er du ikke alene og rejsen bliver lettere, hvis du deler din byrde med andre, så I kan hjælpe hinanden fremad.
Danskernes sundhed. Den nationale sundhedsprofil 2017. Sundhedsstyrelsen. 2017.
De regionale sundhedsprofiler 2017 – Kan downloades på regionernes hjemmeside.
Ny udsathed i ungdomslivet. CEFU. 2019.
Ensom men ikke alene. Ventilen Danmark. 2014.
Ventilens dokumentations- og evalueringsrapport 2018. Ventilen. 2018.
Ungdomsprofilen 2014. Sundhedsadfærd, helbred og trivsel blandt elever på ungdomsuddannelser. Statens Institut for Folkesundhed. 2014.
by Webmaster
Ventilen har mere end 20 års erfaring i at arbejde med ensomme unge. Blandt andet driver vores frivillige 23 lokale tilbud, hvor unge kan søge andre unge i et trygt fællesskab. Vi arbejder altså ud fra principperne ung-til-ung og hjælp-til-selvhjælp. Vores frivillige er alle mellem 18-30 år, og vi søger lige nu lokale supervisorer, som kan sikre en stadig udvikling og sparring med de frivillige i forhold til deres arbejde med de unge.
Vi søger en supervisor:
Som supervisor i Ventilen får du tilbud om at blive en del af Ventilens landsdækkende supervisor-forum, hvor Ventilens supervisorer mødes årligt og udveksler erfaring og metoder.
Du vil blive tilknyttet et eller eventuel flere lokale tilbud, der er del af landsforeningen Ventilen Danmark.
Arbejdet omfatter en supervision på tre timer om måneden samt forberedelse. Der er tale om frivilligt arbejde – stillingen er altså ulønnet men er både fagligt og personligt udviklende.
Vi søger pt. supervisorer i følgende byer (klik på byen for at komme til konkret opslag):
Frederikshavn
Gentofte
Holbæk
Kolding
Randers
Slagelse
For en del unge er nytår en svær aften. Her forventes det, at man samles med vennerne, ser godt ud og spiser fin mad. For de unge, der føler sig ensomme, kan nytårsaften være en hjerteskærende påmindelse om det, de savner – på samme måde, som julen for dem med familiære problemer kan være en hård tid.
Alle fortjener et godt nytår, og det besluttede to af Ventilens frivillige i København sig for at sørge for. Og med økonomisk støtte fra Københavns Kommune og Ventilen København samt hjælp fra flere Ventilen- frivillige var det lige præcis, hvad de gjorde.
Dørene til festen, "JA-DA Nytår", i U-kirke åbnede kl. 17 den 31. decmber, hvor gæsterne stille og roligt dukkede op og kunne hjælpe til med maden og det sidste pynt.
"Vi ved fra mødestedet, at det altid er nemmere at træde ind i et fællesskab, når man laver noget sammen. Derfor var vores fokus at sætte gæsterne i gang med noget, når de kom. På den måde startede samtaler naturligt og alle følte, at de bidrog til festen. Og alle var virkelig på. Det var fedt at opleve," fortæller Maja, der er en af de to frivillige bag idéen.
Under Dronningens nytårstale spillede de 25 unge gæster og 8 frivillige dronningebingo, hvor det gjaldt om at få flest rigtige udsagn fra talen krydset af på sin plade. Det var en sjov aktivitet, som fik særlig stor betydning, da Dronningen kom ind på ensomhed og nødvendigheden for at invitere folk ind i fællesskaberne.
Ved det lange middagsbord fortsatte snakken, mens maden blev spist og til sidst ryddet af bordet, inden gæsterne skulle stå for desserten i en konkurrence om at lave den flotteste lagkage. I hold skulle der nås til enighed om, hvordan flødeskummen skulle sprøjtes og hvilken farve krymmel, der rimede bedst på nytår.
Indtil der blev hoppet ind i det nye år blev der quizzet, set film, danset, snakket og spillet. Og alle tog ansvar for at skabe en god fest.
"Det var nogle mega seje unge, der kom til festen. Når man kommer alene er det grænseoverskridende at skulle træde ind i et ukendt fællesskab, og derfor havde os frivillige regnet med, at vi skulle facilitere meget af aftenen. Men alle var helt vildt gode til at præsentere sig selv, starte samtaler op og finde på noget at lave, når vi ikke lige havde en aktivitet i gang," siger Maja.
Til spørgsmålet om, hvordan det havde været at bruge sin nytårsaften på sit frivillige arbejde, kom svaret hurtigt:
"Det var en mega fed oplevelse, som jeg håber, at vi gentager igen til næste år," siger Maja, der for sit eget vedkommende savner fester, hvor alkoholen bliver i flaskerne og fokus i stedet er på fællesskabet.
Festen fortsatte til kl. 02.00, og konklusionen var, at det havde været en virkelig god aften, som de fleste gerne ville have fortsat endnu længere. Derfor har frivilliggruppen besluttet, at lave en reunion for alle dem, der deltog i festen.
Nytårsfesten var for unge mellem 15-30 år.
Festen var arrangeret af Maja og Frederikke, der begge er frivillige i Ventilen København. De fik hjælp fra flere Ventil-frivillige fra København og Gentofte.
Festen var uden alkohol, og blev dømt til at være en succes af de 25 unge gæster, der deltog og gerne ville ses igen. Derfor arbejder de frivillige lige nu på at lave en reunion for de unge, der var med til nytår.
En ny redegørelse fra Uddannelses- og Forskningsministeriet dykker ned i studerendes trivsel som et ud af tre udvalgte områder. Redegørelsen fokuserer særligt på stress og ensomhed på uddannelserne.
10 % af studerende på videregående uddannelser svarer 'ofte' eller 'altid' til spørgsmålet 'har du oplevet at føle dig ensom på studiet?'.
Dette tal ligger en anelse lavere end det tal, Ventilen benytter for hele populationen, som er 10-12 %. En del af forklaringen kan være målemetoden, hvor der spørges direkte til, om den studerende føler sig ensom.
Inden for forskningen ser man nemlig en tendens til underrapportering (især blandt unge mænd), hvis ensomhed bliver nævnt som en del af spørgsmålet. Derfor benytter man i højere grad en metode, hvor der spørges ind til tre aspekter af ensomhed:
I december 2018 udgav EVA en rapport om ensomhed på videregående uddannelser, hvor de benyttede disse tre spørgsmål. Her var andelen af studerende, der følte sig ensomme, en anelse højere, nemlig 12 %.
Rapporten giver også et indblik i ensomhed sat i forhold til forskellige parametre. Den viser blandt andet, at det særligt er studerende på kandidatuddannelser, som føler sig ensomme.
Her har 13 % svaret 'ofte' eller 'altid' til spørgsmålet, mens det på erhvervsakademiuddannelser kun er 7 %.
Undersøgelsen viser også, at der er en sammenhæng mellem både stress og ensomhed samt forskellige læringsindikatorer. Den indikator, der har den største sammenhæng med ensomhed, er støtte fra medstuderende.
Uddannelses- og forskningsministeriet kan ikke sige noget om kausaliteten, altså om det er manglende støtte, der forårsager ensomhed eller omvendt, men sammenhængen er tydelig.
Regeringen har afsat en pulje på 25 millioner til at styrke trivslen på uddannelser. Pengene kan søges af de enkelte uddannelsesinstitutioner til pilotprojekter, der kan være med til at fremme trivslen på uddannelserne.
Det er glædeligt, idet vi kan se, at ensomhed og stress fylder hos de studerende på videregående uddannelser. Vi ved, at studerende, der føler sig ensomme, er dem, som i højest grad overvejer at stoppe på uddannelsen.
Samtidig ved vi, at et godt socialt miljø virker både forebyggende og afhjælpende på ensomhed. Derfor mener vi, at det er her, man bør sætte ind.
Ingen skal gå alene ind i det nye år – derfor står der frivillige københavnere klar til at holde en nytårsfest for alle de unge, der ikke umiddelbart sidder med planer for denne dag.
Kan du nikke ja til følgende, er denne nytårsaften bestemt noget for dig:
– Er du mellem 15-30 år?
– Mangler du et sted at tage hen nytårsaften?
– Har du lyst til at møde nye mennesker med et åbent sind og deltage i en social nytårsaften?
– Har du mod på at komme alene?
– Føler du dig nogle gange ensom, og savner du nogle nye bekendtskaber?
Det foregår i uKirke på Vesterbro i København, og der er tilmelding til festen og mange flere informationer ved at klikke her.
Der er åbent for tilmelding helt hen til selve nytårsdag – men hvis du sidder og tænker at tage afsted, så meld dig gerne til i god tid, så vores søde og engagerede frivillige kan forberede aftenen bedst muligt 🙂
'Ingen skal gå alene ind i det nye år!' Det er budskabet for vores brevkampagne med Ungdomsøen, hvor unge i hele landet opfordres til at sende en nytårshilsen, hvor de sætter ord på deres egne oplevelser og tanker omkring ensomhed.
Ventilen og Ungdomsøen er i år gået sammen om en brevkampagne, der sætter fokus på ensomhed mellem jul og nytår.
Dagene mellem jul og nytår er jo bare dage som alle andre. Og så alligevel ikke. For med det nye års kommen ligger et stort socialt pres for unge, om at de skal være til den helt rigtige fest med de helt rigtige mennesker i det helt rigtige nytårsskrud. Det er et pres for alle, og især for de 120.000 unge, der føler sig ensom i en sådan grad, at der er tale om svær ensomhed.
Med kampagnen opfordrer vi unge til at skrive breve eller nytårshilsner til de unge i Ventilens lokale tilbud. Du kan enten skrive et helt gammeldags brev og sende med posten til Ventilens sekretariat, eller du kan sende en hilsen elektronisk via Ungdomsøen website.
Det er vigtigt, at vi taler om ensomhed, og at særligt unge, der føler sig ensomme, ved, at de ikke er alene. Samtidig skal de vide, at der er en vej ud af især den langvarige ensomhed. Det skaber kampagnen fra Ventilen og Ungdomsøen være med til at skabe opmærksomhed omkring.
Vær med til at udbrede kampagnen ved at dele med andre unge samt ved selv sætte ord på dine oplevelser med ensomhed.
For er der noget, vi godt kunne ønske os til jul og nytår, er det, at langt færre unge oplever langvarig ensomhed i 2020.
Ventilen Danmark
Ny Kongensgade 9, 3
1472 København K
Ventilen Fortæller søger dig, der har lyst til at prøve kræfter med mundtlig formidling som en del af vores korps af unge oplægsholdere, der formidler om ungdomsensomhed i hele landet.
Som frivillig oplægsholder får du erfaring og redskaber til at blive en dygtig mundtlig formidler, og du er med til at bryde tabuer og udbrede viden om ensomhed blandt unge.
Skriv en kort ansøgning, hvor du fortæller lidt om dig selv, hvorfor du er interesseret i at være en del af Ventilen Fortæller-korpset samt evt. dine erfaringer med mundtlig formidling. Send ansøgningen til email@example.com senest d. 16. februar 2020. Hvis du har spørgsmål, kan du ringe til os på 70 208 308.
Det er obligatorisk for alle nye frivillige at deltage i kursusdagen d. 29. februar 2020, hvor vi klæder dig og dine medfrivillige på både fagligt og formidlingsteknisk. Det er forskelligt, hvor travlt vi har med oplæg, men du skal forvente at holde i gennemsnit et oplæg om måneden.
De frivillige i Ventilen Fortæller Korpset er unge, primært studerende, som har en faglig interesse i temaer omkring ensomhed og eller formidling, og som brænder for at dele viden og bryde tabuer om social mistrivsel. Ud over oplægsholderne består korpset også af en gruppe unge fortællere, som deler deres personlige ensomhedshistorie.
Lyder fortællerrollen mere som noget for dig? Så læs mere her om hvordan du bliver frivillig fortæller.
… når emnet for oplæggene – følelsen af ensomhed – er noget, som alle kan relatere til, så bliver det en smule trykkende og følsomt for tilhørerne, uanset om de er efterskoleelever eller pensionister. Men gennem oplægget udvikler der sig et fælles sprog for følelsen af ensomhed og stå uden for fællesskabet. Jeg oplever altid, at vi alle tager nye perspektiver med hjem, som gør os klogere på, hvordan vi taler om svære emner, hvordan vi bryder med tabuer og hvordan vi hver især kan gøre vores for at sikre et godt fællesskab, der hvor vi er.
Julie – Frivillig oplægsholder i Ventilen Fortæller
Der var stor interesse for det nye samarbejde mellem Ventilen og Frederiksberg Kommune ved opstartsreceptionen, hvor både fagfolk, kommunalansatte, skoleledere, fritidslivet og pressen var til stede. Formanden for Sundheds- og Forebyggelsesudvalget i Frederiksberg Kommune, Merete Winther Hildebrandt, indledte med en tale, hvorefter Ventilens sekretariatsleder, Rillo Snerup Rud præsenterede samarbejdet.
"Ensomhed blandt unge er heldigvis ikke længere et overset problem, og der er forståelse for, at langvarig ensomhed kan have alvorlige konsekvenser. Alligevel er det stadig et tabubelagt problem, og derfor er der fortsat brug for et øget fokus. Vi har arbejdet med sagen i 20 år, og ser positive resultater gennem vores tilbud. Nu ser vi frem til at rulle det meste af vores katalog ud på én gang og gøre en forskel for unge på Frederiksberg," sagde Rillo Snerup Rud, da hun præsenterede samarbejdet ved receptionen.
Helt konkret består samarbejdet af en flerstrenget indsats med fire tilbud, som Ventilen står bag. Der er tale om et trivselsprogram for ungdomsuddannelser, opkvalificering af fagfolk, oplæg for unge, forældre og frivillige samt et mødested for unge, der føler sig ensomme, på Frederiksberg.
Efter præsentationen af samarbejdet fortalte Signe og Kasper, to tidligere ensomme unge, deres historier og det gav anledning til spørgsmål i salen.
Blandt andet spurgte en skoleleder, hvordan han kunnet havde hjulpet dem bedst, dengang de gik i skole. Ligesom det også var det, der fyldte hos en gymnasieelev, der var med som repræsentant for Ungeforum Frederiksberg: "Hvordan kan andre elever hjælpe?"
Til begge spørgsmål påpegede Signe og Kasper vigtigheden af at insistere på at vise interesse og omsorg for den ensomme, selv når de afviser at de har brug for hjælp. Det er nemlig et forsvar, som tit kræver mange forsøg at trænge igennem. Til eleven blev det konkrete eksempel at fortsætte med at invitere alle med til fester mm., selvom personen har sagt nej flere gange.
Det var ikke en tilfældighed at receptionen fandt sted på Falkonergårdens Gymnasium & HF. Skolen er allerede en del af Netwerk, som i forbindelse med det nye samarbejde tilbydes til samtlige ungdomsuddannelser i kommunen. Netwerk giver lærere og elever en samlet ramme for at skabe gode fællesskaber og sammen forebygge ensomhed.
Fagpersoner kan gøre en stor forskel for unge, der føler sig ensomme. Det er dem, der ser de unge hver dag, og kan støtte og hjælpe dem til at håndtere ensomhedsfølelsen, hvad end den er kortvarig eller langvarig. Derfor er der også stor fokus på opkvalificering af fagfolk i samarbejdet. Det vil ske gennem kurser og oplæg, hvor Ventilen vil give fagfolk viden om ensomhed, redskaber til at genkende adfærdsmønstre blandt ensomme unge, viden om gruppe- og eksklusionsmekanismer, introduktion til samtaler med unge om ensomhed, forståelse for og redskaber til at støtte ensomme unge og værktøjer til at forebygge ensomhed ved at styrke fællesskabet.
Med til receptionen var også tre nye frivillige, som er en del af det kommende mødested på Frederiksberg. De ser frem til at tage i mod unge, når mødestedet åbner, hvilket forventes at ske i januar.
Folk lyttede interesseret med, da det nye samarbejde med Frederiksberg Kommune blev præsenteret den 4. december.
Formanden for Sundheds- og Forebyggelsesudvalget i Frederiksberg Kommune, Merete Winther Hildebrandt, indledte receptionen med en tale.
Signe og Kasper har begge følt sig ensomme, og til receptionen delte de deres historier om, om hvordan ensomhed føles, og hvordan de er kommet ud af den. Her ses Signe.
Ventilens trivselsprogram, Netwerk, udbydes til samtlige ungdomsuddannelser i kommuner, så lærere og elever i alle klasser får en samlet ramme i for at skabe gode fællesskaber og sammen forebygge ensomhed.
På seminarer får alle lærere i Netwerk viden og redskaber til at sikre og lede et trygt klassefællesskab.
Fagpersoner kan gøre en stor forskel for unge, der føler sig ensomme. Det er dem, der ser de unge hver dag, og kan støtte og hjælpe dem til at håndtere ensomhedsfølelsen hvad end den er kortvarig eller langvarig. Gennem kurser og oplæg, vil Ventilen give fagfolk viden om ensomhed, redskaber til at genkende adfærdsmønstre blandt ensomme unge, viden om gruppe- og eksklusionsmekanismer, introduktion til samtaler med unge om ensomhed, forståelse for og redskaber til at støtte ensomme unge og værktøjer til at forebygge ensomhed ved at styrke fællesskabet.
I forbindelse med samarbejde med Frederiksberg, har Ventilen oprettet sit 23. lokale tilbud, Ventilen Frederiksberg – et mødested for unge mellem 15-25 år, der føler sig ensomme. Ligesom Ventilens øvrige lokale tilbud, vil Ventilen Frederiksberg blive drevet af unge frivillige. Der er allerede en samlet Frederiksberg frivilliggruppe, der glæder sig til at tage godt i mod unge i januar, hvor det forventes at det nye mødested kan slå dørene op. Når samarbejdsperioden ophører, er det planen, at mødestedet fortsat skal være åben på lige fod med Ventilens øvrige lokale tilbud.
At være ung og ensom er tabuiseret, og mange føler skam og pinlighed samtidig med ensomheden. Gennem oplæg bryder Ventilen tabuerne omkring ensomhed og giver de unge et sprog for at tale om det, der er svært. Samtidig bliver de klogere på, hvordan de selv styrker deres fællesskaber.
Som forældre eller frivillig, der møder en ensom ung, kan det være svært at vide, hvad man kan stille op. Men man kan have stor betydning for den unge, og derfor udbyder Ventilen også oplæg for forældre og frivillige i fritidslivet, hvor de får viden og værktøjer til, hvordan de bedst kan hjælpe.
Ventilen har erfaring med kurser og oplæg fra Ventilen Fortæller
Kender du til følelsen af ensomhed, og har du mod på at hjælpe andre unge ved at dele din historie? Bliv fortæller i Ventilen Fortællers frivilligkorps, og giv ensomheden et ansigt og en stemme.
Ventilen Fortæller er et frivilligkorps, som tager rundt i hele landet og holder oplæg på bl.a. efterskoler, højskoler og hos frivillige foreninger. Kort sagt steder for unge, hvor de gerne vil vide mere om, hvordan man forebygger og afhjælper ungdomsensomhed.
Som fortæller giver du de unge nogen at spejle sig i, så de bedre kan forstå sig selv og hinanden. Du altid ude sammen med to oplægsholdere, som tager sig af den teoretiske og faglige del. De skaber trygge rammer, hvor du kan dele din personlige fortælling
Det er sårbart at dele ud af de perioder i ens liv, hvor man har det svært. Derfor klæder vi dig godt på. Inden du kommer ud og fortælle, gennemgår du en uddannelse, hvor du skaber din egen fortælling og træner det at fortælle den foran andre. Efter du er færdiguddannet deltager du i korpsmøder fire gange om året, hvor der vil være plads til at sparre og dele erfaringer med de andre frivillige fortællere og oplægsholdere.
Som fortæller bliver du en del af et korps, hvor størstedelen er studerende, og fællesnævneren er, at de alle brænder for at dele viden og bryde tabuer om ensomhed. Udover fortællerne består korpset af en række faglige oplægsholdere, som ikke selv har oplevet langvarig ensomhed, men som formidler om følelsen ud fra forskning.
" Pludselig befandt jeg mig i et fællesskab, en gruppe. Endda en med plads til at fortælle det her uden det blev forbundet med skam –tværtimod med en enorm styrke. Pludselig var jeg ikke hende særlingen, som jeg havde følt mig længe, men jeg var hende, som står foran mange mennesker med en ny form for sårbarhed og styrke – i håb om at inspirere, og gøre verden til et lidt mindre ensomt sted."Alberte, frivillig fortæller
" Pludselig befandt jeg mig i et fællesskab, en gruppe. Endda en med plads til at fortælle det her uden det blev forbundet med skam –tværtimod med en enorm styrke. Pludselig var jeg ikke hende særlingen, som jeg havde følt mig længe, men jeg var hende, som står foran mange mennesker med en ny form for sårbarhed og styrke – i håb om at inspirere, og gøre verden til et lidt mindre ensomt sted."
Alberte, frivillig fortæller
Vil du gerne være med, eller vil du gerne høre mere, så skriv til Camilla fra Ventilen på firstname.lastname@example.org med lidt om dig selv og din motivation. Du er også meget velkommen til at ringe på 70 208 308, hvis du har spørgsmål.
En mandag i november slog Ventilen Sønderborg dørene ikke bare til nye lokaler, men også til et nyt frivilligteam. Mødestedet har været gennem nogle svære måneder, hvor der har været lukket grundet nye lokaler og frafald blandt de frivillige. Pausen er blevet brugt positivt til at skabe et nyt og stærkere fundament for foreningen.
"Mange af dem, der var der, der jeg startede, er stoppet igen. Der er rigtig mange, som havde sabbatår eller gerne ville på udveksling eller lignende, så de forsvandt igen," fortæller Lumilla. Hun har været frivillig i Ventilen Sønderborg i et års tid. "Derfor var der grundlag for at starte på ny. Denne gang kunne jeg som formand sætte mit eget hold."
Netop det at sætte holdet har været helt centralt for Lumilla. Det skulle ikke bare være en samling enkeltpersoner men en gruppe, der supplerer hinanden. At drive et lokalt tilbud handler nemlig også om at løse de administrative opgaver, og der er brug for nogen, der fx har lyst til at lave PR eller være kasserer.
Tankegangen med at sammensætte et team med forskellige profiler og kompetencer er ikke nyt for Lumilla. "Jeg er ansat til at tænke i profiler i mit arbejde, så det er helt naturligt for mig at definere folk og prøve at tænke dem ind i forskellige kasser uden egentlig at bruge særlig meget energi på det."
I et frivilligjob er det dog ikke nok at sikre, at de rigtige kompetencer er til stede. Folk skal også kunne sammen socialt, for det skaber en forpligtigelse over for hinanden. En ny frivilliggruppe og en genåbning har skabt grobund for at involvere alle i at sætte rammerne. Det skaber sammenhold og ejerskab, mener Lumilla.
"Folk vil jo gerne have ansvar! Jeg har også lagt rigtig meget op til, at det er et fælles ansvar med en ny frivilliggruppe og nye lokaler, så der bliver skabt noget ejerskab fra start." De sidste par måneder har der været god tid til at mødes i frivilliggruppen, sammensætte en ny bestyrelse og afstemme forventninger.
Ventilen er for dig, der kender til ensomhed, og som gerne vil have hjælp til at komme ud af ensomheden. Vi driver 23 lokale tilbud fordelt over hele landet, hvor du kan komme og lave aktiviteter med andre unge, der kender til følelsen af ensomhed.
Ventilen Sønderborg holder åbent hver mandag kl. 17-20. Som nu er det eneste, du skal gøre, at møde op kl. 16.30 og tage en snak med de frivillige.
Læs mere om vores lokale tilbud og se, om vi har et i nærheden af dig: https://ventilen.dk/for-unge/
Mødestedet har nu været genåbnet i en lille måned, og sammen med sine medfrivillige er Lumilla nu tilbage i kerneopgaven – arbejdet med de unge. Noget af det, der betyder mest for hende, er at følge de unges udvikling, efter det er begyndt at komme i mødestedet.
"Det at se dem fra de kommer ind ad døren første gang måske med en forælder eller en støtteperson, fordi det er så vanskeligt, til at se senere kommer løbende og sige højlydt hej og ikke være bange for at komme til at sige noget dumt, det er Ventilen for mig. Jeg får mulighed for både at se og skabe den udvikling hos de unge."
Og der er ingen tvivl om, at der er unge, der har rykket sig af at komme i Ventilen Sønderborg. Under lukningen er der nogle, der har kontaktet Lumilla for at høre, hvornår Ventilen åbner igen. Der er også flere, som har taget et stort spring ved at starte på høj- eller efterskole.
Hanne er kommet i Ventilen i fire år, for hun synes, det er rart, at mange har de samme erfaringer med mobning og følelsen af at være udenfor.
Som lille følte Hanne sig ikke ensom. Især havde hun én rigtig god veninde, som hun havde kendt siden de to pigers mødre var i mødregruppe sammen. Men veninderne gled langsomt fra hinanden igennem 5.6.-klasse og i 7. klasse begyndte de andre at danne kliker. Uden Hanne.
"Jeg følte ikke, at jeg passede ind noget sted. Jeg begyndte at sidde alene hver dag, og efter skole gik jeg alene hjem og lavede mine lektier," husker hun.
Hun følte sig udenfor, og de andre havde da også nogle interesser, som ikke sagde Hanne ret meget.
Gider ikke byture
På Hannes skole handlede det sociale liv i de ældste klasser meget om fester, byture og alkohol.
"Min ensomhed kom fra, at jeg var en anderledes type end de andre i skolen. De gik i byen eller drak hver weekend. Den type har jeg aldrig været. Jeg har aldrig kunne lide byture. På den måde var jeg anderledes. De var også meget mere sociale. Jeg var den der stille type, der aldrig sagde så meget. "
Mor gav et puf
Heldigvis lagde Hannes mor mærke til, at hendes 15-årige datter ikke trivedes i skolen, og hun foreslog hende at give Ventilen en chance. Der skulle gå et år, før hun fik taget mod til sig.
"Jeg tror, man tænker over, hvad det er for nogle mennesker, der kommer dernede. Hvordan ser de ud? Hvordan er det at være der? Så er det lidt svært at komme derned og se, at det er helt almindelige mennesker. Det første skridt er svært, til man kommer derned og prøver det."
Nu er hun kommet der i fire år, og har ikke i sinde at stoppe sådan lige med det samme.
Samme historie
I Ventilen fandt Hanne den følelse af at høre til, som hun savnede i sin klasse.
"Mange er blevet mobbet og har haft det svært. Det gør det også nemmere, at der er andre, der har haft den samme oplevelse. Det er nemmere at snakke om det og relatere til folk, der har haft de samme oplevelser," forklarer hun.
Derfor tør hun også øve sig i at være knap så stille.
" Man er mere ens i Ventilen – uden at være det – men man har de samme problemer og det gør det nemmere at snakke i forhold til andre steder, hvor man har hver sin historie. Du bliver ikke dømt i Ventilen."
Mindre ensom udenfor Ventilen
Det er bl.a. det med at blande sig i klassekammeraternes samtaler, hun øver sig på i Ventilens trygge rum. Og det hjælper.
"Jeg tror, når man smalltalker med de andre, så får man nogle redskaber til at kunne føre en samtale andre steder. På de fire år er jeg blevet mere åben overfor folk. Mere snakkesalig. Jeg sidder ikke sådan tilbage i klassen. Jeg er begyndt at komme mere frem. "
Mest for hyggens skyld
Selvom genertheden er røget i baggrunden, og evnerne til small-talk er blevet styrket, kommer Hanne stadig i Ventilen.
"Nu kommer jeg derned for hyggens skyld og for fællesskabet. Det bedste ved Ventilen er virkelig fællesskabet. Man sidder ikke i bestemte grupper. Der er selvfølgelig nogen, man snakker bedre med end andre, men du sidder ikke i grupper. Vi er allesammen sammen. Det, synes jeg, er fedt."
Men det er dog ikke kun sjov og ballade.
"Jeg kommer der også for at få nogle redskaber. Man kan stadig tage ved lære. Man kan videreudvikle de ting, man har lært. Det får jeg hjælp til," siger hun.
For Louise betyder Ventilen et pusterum fra ensomheden og et sted, hvor hun ved, der er nogen der lytter.
Egentlig er Louise et meget socialt menneske. Hun er snakkesalig og griner meget, men det til trods, har ensomheden fulgt hende igennem det meste af livet.
"For mig betyder ensomhed det, at når jeg kommer hjem – i hvert fald som tingene er lige nu – så har jeg ikke nogen at være sammen med. Det betyder, at jeg skal sidde alene både en fredag og lørdag aften," fortæller hun.
Det er dog blevet lidt bedre på det seneste, understreger hun.
Kampen værd
Man siger, at et brændt barn skyr ilden, og Louise er blevet mobbet meget i skolen og har følt sig udenfor. Derfor er det heller ikke altid nemt for hende at opsøge sociale sammenhænge.
"Jeg skal nogle gange kæmpe med mig selv, for at komme derind, men det er som regel det værd. Det er tre timer, hvor du ikke er ensom. Og det er da bedre ikke at være ensom i tre timer, end at være ensom i tre timer," som hun rationaliserer.
Tryghed
De frivillige sørger for, at Ventilen er et trygt sted, hvor alle føler sig velkomne og godt tilpas, og det er en af grundene til, at Louise er kommet i mødestedet i fire år.
"For mig er Ventilen et af de eneste steder, hvor jeg føler mig tryg. Det er et sted, jeg kommer – ikke fordi jeg skal – men fordi jeg har lyst. Og fordi det er nogle søde mennesker, der er derinde," siger hun.
Og her mener hun både på de frivillige og de andre unge.
Ganske gratis
Og så er der også lige en anden som gør, at Louise kommer igen hver eneste uge.
"Det er ganske gratis. Det er også derfor, jeg kommer derinde, så tit som jeg gør," siger hun.
I Louises familie har de ikke så mange penge, og hun kommer sjældent på sommerferie. Undtagen selvfølgelig Ventilens årlige sommertur, som er blevet fast tradition for Louise.
"Jeg tror ikke, der er nogen, der har meldt sig hurtigere til sommerturen end mig," griner hun.
Nogen at hive fat i
Noget, Louise savner, er nogen at være tæt med, men også her kommer Ventilens frivillige ind i billedet.
"Når jeg har haft nogle problemer, har de frivillige været rigtig gode til, at man lige kan hive fat i dem og sige 'har du lige to minutter?' Men de er også rigtig gode til at tage fat i dig og snakke med dig, hvis de kan se, der er noget, der tynger dig, eller hvis der er en konflikt. Så er de også gode til at tage hånd om den," siger hun.
Desuden holder de engang imellem udviklingssamtaler, hvor de frivillige giver gode råd.
"Nogle gange er det godt at tale med de frivillige, der kan sige – ikke hvad du gør galt – men noget du kan gøre bedre, end ud har gjort før."
Mindre ensom
Louise ved godt, hun skal blive ved med at arbejde for at styrke sine sociale kompetencer, men hun mener selv, hun er kommet et godt stykke vej.
"Efter jeg er begyndt i Ventilen har jeg fået flere bekendte. Der er også kommet et venskab her og der. Jeg har mødt en masse dejlige mennesker. Og i det hele taget føler jeg mig lidt mindre ensom, end jeg gjorde før. Det eneste, jeg fortryder, det er, at jeg ikke har hørt om Ventilen noget før. "
Derfor vil hun gerne opfordre andre unge i samme situation til at give Ventilen en chance.
"Ventilen er et sted, du kan komme, hvor du kan føle dig tryg. Du kan møde andre unge mennesker og få et helt specielt bånd, du ikke får ret mange andre steder," fastslår hun.
Christian glæder sig til hver torsdag, for så ved han, han kommer væk fra værelset og ud at være sammen med andre unge som ham selv.
Det var frygt, der fik Christian til at opsøge Ventilen første gang.
" Jeg har altid været bange for at dø alene. At sidde alene med en kat som 60-årig. At blive glemt. Da jeg flyttede her til byen flyttede jeg væk fra mine venner og min familie i Holstebro. Alt hvad jeg kendte og elskede i 21 år, tog jeg væk fra. En dag fik jeg bare nok," fortæller han.
"Jeg var træt af at sidde og glo ind i en væg – eller en computerskærm eller fjernsynsskærm."
Opvasken er det eneste minus
Han havde hørt om Ventilen og brugte et par uger på at overveje, om det var noget for ham. Siden da er han kommet i mødestedet hver eneste uge.
"Jeg er lidt af en huleboer. Det er dejligt at komme lidt ud og møde andre end bare min bofælle. Han er en af mine gode venner, men det bliver kedeligt i længden. Det er altid skægt og hyggeligt bare at spille spil og spise mad, så man slipper for selv at lave den. Så skal man tage opvasken, det er det eneste minus," griner han.
Sad bare derhjemme
Det var en mild social angst, der tidligere fik Christian til at isolere sig på sit værelse.
"Ventilen betyder for det første, at jeg kommer ud. Ellers sidder jeg bare derhjemme og mugner, når jeg ikke er i skole eller hjemme og besøge min familie. Det betyder også, at jeg får lært mig selv at være mere social, være mere glad for sociale situationer og fået bedre styr på min angst."
Det skyldes ifølge ham selv den tryghed, han føler i Ventilen.
"Det betyder tryghed at vide, at jeg har mennesker, jeg kan snakke med. Også i fremtiden. At vide, at jeg kan skabe relationer og bibeholde dem," siger han.
Selv gjort arbejdet
De frivillige i Ventilen sørger for, at der er et trygt rum, hvor alle føler sig velkomne, siger Christian, men arbejdet for at blive mere social, har han selv gjort.
"Man bliver taget godt imod. Det er en af de ting, jeg synes, Ventilen gør sindssygt godt. Men man skal også selv være klar på at udfordre sig selv. Både de frivillige og brugerne (de andre unge, red.) tager imod en med åbne arme, men det kræver også, at man selv kan tage imod det. Det har jeg haft svært ved i mange år. Når folk står med åbne arme, har jeg sagt 'ah ok, slap af!'. Det kræver lidt, men det lærer man hurtigt. Man vil hurtigt gerne være en del af fællesskabet."
Prøver noget nyt
Christian kommer i Ventilen hver eneste torsdag, og når han ikke sover alt for længe, tager han også afsted om søndagen.
"Om søndagen skal vi gerne ud af huset. Ud at bowle eller på cafébesøg. Den slags kommer jeg sjældent afsted til. Det synes jeg også er sindssygt sjovt at prøve," siger han.
Han ser frem til de dage, mødestedet har åbent.
"Det har givet mig en glæde i hverdagen, en tro på mig selv og en indsigt i mig selv: Hvad det er for sociale kompetencer, jeg har, og hvad det er, jeg skal arbejde videre på? Samtidig med, jeg får noget sjov og ballade og forhåbentlig nogle gode venner også mange år fremover. På den måde har det været en ekstremt positiv oplevelse," fastslår han.
I Ventilen har Jens opdaget, at han faktisk er sådan en, folk gerne vil være sammen med.
Det var, da Jens' mor blev alvorligt syg af kræft, at det for første gang gik op for ham, at han følte sig ensom. Hans bror er udviklingshæmmet, og Jens følte ikke, han kunne bruge ham til at tale om morens sygdom med.
"Jeg havde ikke nogen at snakke med om det, og det var lidt en øjenåbner for mig," siger han.
Kræftens Bekæmpelse henviste ham til Ventilen, hvor han nu er kommet i næsten fem år.
"Folk gider mig"
I bakspejlet tænker Jens nu, at grunden til, han ikke rigtigt havde nogle sociale relationer var, at hans selvtillid var i bund.
"I Ventilen har jeg fået en følelse af, at folk faktisk vil mig. Før tænkte jeg, at folk ikke gad mig."
Før i tiden troede Jens altså ikke rigtigt på, at folk kunne lige ham, selvom de var flinke ved ham. Men det har ændret sig, efter han er begyndt i Ventilen.
"Jeg er ikke sammen med de andre, fordi jeg skal, men fordi jeg godt kan lide dem. Det har fået mig til at tænke, at de andre nok også er sammen med mig, fordi de gerne vil. De må have det på samme måde med mig," siger han.
Udfordringer
De tanker tager Jens med sig ind på Københavns Universitet, hvor han læse jura. For nylig har han ligefrem aftalt med nogle studiekammerater, at de skulle til fredagsbar, hvilket han aldrig havde været før.
"Det er jeg ret stolt over. I Ventilen har jeg fået selvtilliden til at lave den slags aftaler," fortæller han.
Jens havde på forhånd fortalt de frivillige, at han gerne ville afsted, og de hjalp ham til faktisk at komme afsted.
"De frivillige er gode til at give små opgaver og holde os oppe på dem. De giver et lille skub, så man også får det gjort."
Har det på samme måde
At Jens' selvtillid er blevet styrket tilskriver han, at alle de andre unge også har en ensomhedshistorie.
"Der skete noget, første gang vi havde en gruppediskussion. Der forstod jeg, at jeg ikke var alene. Det betød meget at møde andre, der har det på samme måde. Det har styrket mit selvværd at vide, at jeg ikke er alene med følelsen af ensomhed," siger han.
Han understreger, at ensomhed ikke er det eneste, de taler om i mødestedet, men det er rart at vide, at alle kender følelsen.
Streng taget ikke nødvendigt
Efter fem år i Ventilen har han fået det meget bedre og er også begyndt at se nogle af de andre unge udenfor åbningstiderne.
"Jeg tænker nogle gange, om det streng taget er nødvendigt stadig at komme i Ventilen, men jeg har jo fået venner der," siger han.
Jens fylder snart 26, og kan derfor ikke komme i Ventilens mødested længere. I stedet har han og nogle andre "gamle" ventil-unge startet Vennepunktet i Hillerød, som er et mødested for unge mellem 25-40.
Mathias har mange venner på nettet, men han har svært ved at få set folk ansigt til ansigt. Det brugter han Ventilen til.
Mathias har egentlig ret mange venner, men han kender de fleste af dem fra spil på nettet, og de bor rundt om i landet. Selv bor han i Silkeborg, hvor han ikke rigtigt kender nogen.
"Jeg begyndte i Ventilen, fordi jeg manglede nogen at snakke med. Jeg havde ingen nære venner i Silkeborg, så jeg manglede at komme væk fra værelset. Det er for nemt at falde i et hul derhjemme," siger han.
En kollega fortalte ham om Ventilen, hvor han nu er kommet i fire måneder, og han har ikke planer om at stoppe sådan lige med det samme.
Den evige computernørd
Vennerne på nettet tilfredsstiller nemlig ikke Mathias' sociale behov, men han har svært ved selv at tage initiativ til at ses ude i "virkeligheden".
"Jeg har altid været indelukket. Hele min opvækst har jeg været nørden i klassen. Men jeg er også lidt af en fighter, og jeg har ikke lyst til at være låst fast bag en skærm hele tiden og ikke turde gå ud og snakke med folk," som han siger.
Derfor kommer han i Ventilen for at spille brætspil, spise aftensmad og bare snakke med folk "face-to-face", som han siger.
Kobler af
Mathias arbejder som 3D-grafiker, og hans liv er i det hele taget meget digitalt, men når han kommer ned i Ventilen går han offline.
"Ventilen for mig er et pusterum. Et sted, jeg kan koble fra den travle hverdag. Jeg slukker altid min mobil og bare er der, når jeg er der. Jeg glemmer resten af verden."
Og det er ikke bare nettet, han kobler af, når han er i Ventilen, forklarer han.
"Jeg har brug for at koble af. Fra alt teknologi. Fuck det. Jeg gider det ikke, hvis jeg kan slippe for det. "
Ligesindede
En af grundende til, Mathias føler, han kan slappe af i Ventilen er, at alle møder op uden fordomme, fortæller han.
"Det, der er så beroligende er, at man kan være tryg. Hvis man føler for at slappe af, kan man gøre det. Hvis man føler for at være sjov og fremme i butikken, kan man gøre det. Det er ufattelig dejligt bare at kunne være sig selv."
Selv, når han har en dårlig dag, føler han sig velkommen.
"Det, jeg kan lide ved Ventilen, er, at der altid er et glad ansigt, der møder en. Selv, når man har en lidt dårlig dag, er der altid en, der forstår en, og har været lidt i samme situation. Altid er glade for at se en. Det er virkelig en dejlig fornemmelse. "
Træner de sociale evner
Desuden kan han rigtig godt lide, at han ved, at alle kommer i Ventilen for at lære nye mennesker at kende. Det gør det nemmere at falde i snak med folk, mener han. Og netop det, at der tit kommer nye, man skal lære at kende, ser Mathias som god træning.
"Jeg føler, at når jeg er der, så styrker jeg mine sociale evner. Man bliver aldrig perfekt, men man kan altid øve sig i at tale med nye mennesker. Det der med at snakke med fremmede er en rigtig god øvelse også senere i livet. Så ved man hvordan, man skal håndtere det," siger han.
Til fodbold har hun ikke problemer med at komme på banen, men i klassen kneb det. Indtil hun begyndte i Ventilen.
Ud over, når hun skulle til fodbold, var Signe bare derhjemme efter skoletid.
"Inden, jeg begyndte i Ventilen, var jeg ofte meget ked af det og trist. For mig var ensomheden, at jeg ikke havde nogen venner. Jeg havde ikke nogen at snakke med. Jeg havde faktisk ikke nogen, jeg følte mig tætte med. Efter skole gik jeg hjem og lavede mine lektier, og så var jeg bare derhjemme, indtil jeg måske skulle til fodbold. "
Stille og genert
Signes problem var ifølge hende selv, at hun var og er meget genert. En elevcoach på gymnasiet anbefalede hende derfor at begynde i Ventilen.
"Jeg er meget stille, så jeg skal prøve at blande mig mere med de andre. Jeg skal sige noget mere og komme på banen. Det prøver jeg i Ventilen. Det er nemmere, fordi jeg ved, det er andre unge, der har det lidt på samme måde. Det er der, jeg prøver at udvikle mig selv," forklarer hun.
Det er nemmere i Ventilen end i skolen, fordi hun ikke er bange for at træde ved siden af
"I en klasse, hvor man ikke rigtig føler, man passer ind, der er man mere bange for at sige eller gøre noget forkert. Tanken om, at de andre ikke kan lide en eller lukker en udenfor. I Ventilen tager alle godt imod hinanden, og fællesskabet det er godt."
Mere selvtillid
Kort tid efter, hun fik studenterhuen på, skete der noget, der ifølge Signe er et klart tegn på, at hun har rykket sig.
"Jeg har fået et job som tjener. Jeg havde ikke forestillet mig, at det var noget, jeg kunne klare. Jeg har fået mere selvtillid og er blevet mere udadvendt."
Det har heldigvis ikke kun påvirket Signes arbejdsliv, men også hendes sociale liv.
"Før havde jeg egentlig ikke nogen at snakke med. Så begyndte jeg i Ventilen, og nu har jeg fået en hel masse gode venner, og er begyndt at skrive med nogen over Facebook. Jeg er også begyndt at ses med nogen af dem udenfor Ventilen. Så det er rigtig godt," smiler hun.
Helt almindelige ting
I mødestedet laver Signe mad og spiller spil – gerne UNO – sammen med de andre unge og de frivillige. Når vejret er godt, går de måske en tur. Signe har et rigtig godt forhold til sine forældre og sin lillebror, men det er ikke helt det samme at spille et spil med familien som med andre unge.
"Selvom vi 'bare' spiller spil og laver mad, så er det ikke det samme, som når man fx gør det med sin familie. Det er det der med at komme ud og være sammen med andre unge. Man snakker om nogle andre ting, og man kan spejle sig med de andre. Man kan identificere sig med hinanden, så man har et andet bånd til dem i Ventilen".
Hver mandag
Signe er glad for, at mødestedet har faste åbningstider en gang om ugen.
"Så ved man, at om mandagen skal man hen og være sammen med dem i Ventilen. Så har man noget at se frem til og glæde sig til," siger hun.
Selvom Signe er kommet langt, regner hun ikke lige med at stoppe i Ventilen med det samme.
"Jeg tror, jeg vil blive ved med at komme i Ventilen, så længe det er muligt. Det er rigtig hyggeligt."
I Ventilen har alle prøvet at føle sig udenfor og ensomme. Det skaber et godt fællesskab, mener Mia.
Mia begyndte at komme i Ventilen, da hun var 15. Hendes ensomhed begyndte allerede, da hun var lille, men det blev især svært, da hun i 6. klasse begyndte på en ny skole.
"Det var en hård tid, for jeg var begyndt at åbne mig, og så skulle jeg starte helt forfra på en anden skole. Det tog hårdt på mig. Det gik bare helt i vasken, og det blev meget værre. Det var der i 12-års-alderen, jeg havde det sværest, og hvor jeg var mest deprimeret."
Derfor foreslog en sundhedsplejerske hende at besøge Ventilen. Men det krævede et lille tilløb.
"Jeg undersøgte stedet og tænkte, 'skal jeg, skal jeg ikke? Jeg er jo kun 15 år'. Jeg havde set en masse billeder og så, at mange af de andre var i tyverne, så jeg tænkte 'åh nej, hvad med aldersforskellen?' Det tog mig noget tid, før jeg tog mig sammen. Det var meget grænseoverskridende."
Ikke som i skolen
Hun var bange for, at hun skulle føle sig udenfor, ligesom hun gjorde i skolen.
"Jeg var bange for, de ikke kunne lide mig, og at det ville blive på samme måde som ovre i skolen, hvor jeg bare sad for mig selv og havde det rigtig skidt."
Men sådan skulle det heldigvis ikke gå.
"Den første aften, var jeg meget stille, men jeg kunne mærke, de tog rigtig godt imod mig, og det gjorde den store forskel. Jeg følte mig velkommen fra første øjeblik. "
Derefter gik det hurtigt fremad for Mia.
Ugens højdepunkt
"Efter et par måneder kunne jeg mærke, jeg begyndte at åbne mig og blive mere glad. Det var ligesom ugens højdepunkt at komme derned, for der vidste jeg, jeg var velkommen, og alle var søde. Der var ingen, der havde noget imod, jeg var den yngste."
Mia kan nemt sige, hvad der adskiller skolen og Ventilen.
"Dem i Ventilen forstår én. De har selv prøvet at føle sig udenfor og at føle sig helt alene i verden, og måske føle, at de ikke er gode nok. Dem henne i skolen, de kender det ikke på samme måde. De hygger sig bare og har det sjovt, som unge mennesker har. De tager ikke tingene lige så nærtagende og tungt, fordi de ikke kender til at være ensomme i længere tid, og i den grad, hvor det kan påvirke en psykisk. "
Kan være sig selv
Netop fordi, hun føler sig forstået, så føler Mia også, at hun kan være sig selv i Ventilen.
"Det bedste ved Ventilen er fællesskabet, sammenholdet. Det at komme hjem og rent faktisk være glad i stedet for ked af det. Man kan være, den, man er. Man er accepteret uanset, om man er lav, tyk eller tynd, eller hvordan man nu ser ud," siger hun.
Med på efterskolen
Efter 9. klasse skal hun på efterskole, og her vil hun tage nogle af de ting, hun har lært i Ventilen, med sig.
"Jeg vil gå hen til folk og sige hej og snakke lidt i stedet for bare at gå for mig selv. Jeg ved, der findes mennesker, der kan lide mig. Det gør der i Ventilen, så hvorfor skal der ikke være det på efterskolen?"
Desuden har hun overskredet nogle grænser i Ventilen, og det vil hun også gerne gøre på efterskolen.
"Forleden var vi i svømmehallen, og det har jeg ikke været i flere år. Men jeg gjorde det fordi jeg tænkte, de andre fra Ventilen var med, og det skulle nok blive sjovt. Det var en personlig grænse, for jeg har altid været overvægtig, og jeg kan heller ikke svømme. Men det kunne en af de andre heller ikke, så jeg var ikke alene".
Det hele værd
Til husmødet forinden havde hun ikke stemt for svømmehals-turen, men hun er glad for, hun tog med alligevel.
"Det er bedre end at være derhjemme og kede sig. Så hellere komme ud og få nogle oplevelser og være sammen med nogen. Og det var hyggeligt, også selvom jeg ikke kunne svømme. Vi havde det sjovt. Det er det, der tæller."
Mia holder pause fra Ventilen, mens hun er på efterskole, men hun regner stærkt med at vende tilbage, når efterskoleopholdet er forbi.
Tobias følte gennem barndommen og teenageårene aldrig, han passede ind. Det har ændret sig, efter han begyndte i Ventilen.
Tobias var på tidspunktet for dette skriv 21 år og lige begyndt at læse til ingeniør. Han var kommet i Ventilen i ca. et halvt år, og allerede efter så kort tid følte han sig meget mindre ensom, end han gjorde, før han startede. Ensomhed var ellers en følelse, Tobias havde haft med sig det meste af livet.
"Jeg har aldrig haft hverken et netværk eller venner. I folkeskolen var jeg heldig, hvis der var en fælles aktivitet. Ellers sad jeg bare alene i frikvartererne. Jeg havde ikke modet til at opsøge folk. Jeg passede ikke ind i klassen. Vi var 40 mennesker, og jeg havde ikke energi eller magt til at blive en del af klassen.
På efterskolen blev det en lille smule bedre. "Jeg var stadig ikke centrum, men jeg var heller ikke så meget alene."
Men da han så kom i gymnasiet vendte ensomhedsfølelsen tilbage med fuld kraft. "På gymnasiet var det helt forfærdeligt. Vi var en meget dysfunktionel klasse," fortæller han.
Efter gymnasiet og et højskoleophold fandt Tobias frem til Ventilen, og det blev et vendepunkt.
"Der føler jeg mig ikke underlig. Det er et sted, der fokuserer på, at alle skal føle sig velkomne. Her orker jeg at lægge den ekstra energi, der skal til, for at jeg kan være med. Jeg skal tænke meget over at have et åbent kropssprog, jeg skal tænke over, hvad jeg kommenterer. I Ventilen behøver man ikke tænke så meget. Man bliver ikke dømt, hvis man kommer til at gøre noget dumt."
Tobias vil klart anbefale andre unge at give Ventilen et forsøg, hvis de føler sig ensomme eller udenfor. "Jeg vil sige, at de skal komme tre gange og så vurdere, om de synes, det er sjovt, lærerigt og givende."
Selv bliver han ved med at komme i Ventilen, selvom han har fået det meget bedre. "Jeg kommer dels for at undgå at falde tilbage og dels bare fordi, det er hyggeligt og nogle gode mennesker".
Som frivillig i KOMsammen skal du være mellem 18-30 år, du skal have tid og overskud til at arbejde med en sårbar målgruppe, og du skal være interesseret i, hvordan man spiser sundt og holder kroppen i gang.
Derudover skal du have lyst til at bidrage, så det hele "kører". Det vil bl.a. sige, at vi har styr på økonomien, at alle vagter er dækket, og at hjemmesiden bliver opdateret. Sekretariatet står selvfølgelig altid klar til at hjælpe, når der er behov for det.
Vi planlægger i samarbejde med de unge selv, hvad vi skal have i kalenderen. Vi handler tit ind sammen med de unge til et sundt måltid, som vi selvfølgelig tilbereder og spiser sammen. Aktiviteterne skal helst give lidt sved på panden, men samtidig være tilrettelagt, så alle synes, det er sjovt. Vi kan fx tage ud og spille badminton, gå en tur i fitness-center eller på klatrevæggen. Alle skal kunne deltage, både dem, der har løbet en halvmaraton og dem, der nødigt løber efter bussen. Alle skal kunne være med og føle, de får noget ud af det.
I KOMsammen har vi tilknyttet en frivillig supervisor, der er uddannet psykolog, og som følger op på de svære ting, der kan opstå undervejs. Vi bliver superviseret fire-seks gange om året.
Inden din første vagt skal du have været på intro-kursus i vores eget tilbud og på national uddannelsesdag sammen med nye frivillige fra hele landet. Senere skal du på uddannelsesweekend, hvor du kommer til at følge op på det, du har lært det første halve års tid i Ventilen.
Vi forventer, at du deltager i vores månedlige frivilligmøder og supervision. Derudover vil vi rigtig gerne have, at du deltager i nogle af de mange nationale kurser, fora og møder, for det styrker samarbejdet i frivilliggruppen og gør dig endnu bedre i stand til at arbejde med de unge.
Hvis det er noget for dig, så send din ansøgning til email@example.com.
Dette website anvender cookies. Hvis du fortsætter med at gennemse vores website, accepterer du vores brug af cookies.