Vietnes izvēlne
My Twitter
Meklēšana
Grāmatas
Pazīmes
NENOVĒRSIES
Jaunumi lasītavā
|Galvenie » Raksti » Raksti medijos|
Anoreksijas un bulīmijas cēloņi ezotēriķu skatījumā (domatajs.lv)
Anoreksija garīgajā skatījumā
Anoreksijas cēlonis ir totālas bailes no piespiešanas. Anoreksiju bērnam rada briesmīgs stress mātes prasīguma dēļ. Arvien biežāk šī slimība vērojama jauniem cilvēkiem, kas liecina, ka jaunajai būtnei tiek iznīcināta brīvā griba, jo tās vietā ļoti veikli un pārliecinoši domā, izlemj un visu izdara citi. Pusaudzis negribīgi, vienaldzīgi piekrīt vecāku gribai. Cilvēks, kam atņemta griba, dzīvo bez nākotnes. Tā ir mirusi dzīve. Anoreksija pauž nevēlēšanos dzīvot miruša cilvēka dzīvi. Jo vājāka dzīvotgriba, jo sliktāka apetīte.
Anoreksijas slimnieks baidās no ēšanas vairāk nekā no nomiršanas badā, jo viņš sev ir dzīvs tikai tad, ja ir vistievākais un slaidākais cilvēks vispār. Dogmatiskā pieķeršanās savam izskatam balstās uz vainas sajūtu. Tā vietā, lai rosinātu anoreksijas slimnieku ēst vai barotu viņu ar varu, ģimenei būtu vispirms jāsāk rīkoties, atbrīvojot savu vēlmi iegūt. Tāpat būtu jāatbrīvo arī skaista izskata idealizēšanas paradums. Ja bērnam no dzimšanas pastāvīgi jāklausās traģiska problēmu apspriešana, ka nekā nav un nekā arī nebūs, un tā vietā, lai pieēstos resns, varētu nopirkt kādu lietu, viņš jūtas vainīgs katru reizi, kad liek kaut ko mutē. Uz vēdera rēķina ietaupīšanas problēma rodas tur, kur dzīve tiek reducēta uz mantības iegūšanu.
Anoreksijas slimnieks ir cilvēks, kura dzīves darbu vada nevēlēšanās dzīvot šādu dzīvi ar vēlmi sevi žēlot par nespēju dzīvot pilnvērtīgu dzīvi. Cilvēkā ir bezpalīdzības izjūta un izjūta, ka viņš zaudē dzīvei. Anoreksija ir bailes no ēdiena, kas pašas par sevi ir bailes no šādas dzīves. Tas, kurš baidās no mātes, baidās arī no dzīves, un īpaši lielas bailes no mātes un dzīves rada anoreksiju. Šo baiļu otra puse ir naids pret māti. Ja tas ir atriebīgs naids, anoreksijas slimnieks mirst. Galvenais, lai mātei ar to varētu atmaksāt.
Bulīmija garīgajā skatījumā
Bulīmija liecina par problēmu, ko rada bezpalīdzības izjūta un cīnīšanās pret zaudēšanu dzīvei. Bulīmija jeb nepiepildāma apetīte rodas no vairākiem pretrunīgiem stresiem un izpaužas kā pārliecīga ēšana un vemšana pārmaiņus. Vēlme dzīvot maksimāli labu dzīvi (simbolizē pārmērīga ēšana) un nevēlēšanās dzīvot tādu dzīvi (simbolizē vemšana), kāda tā ir, kopā arī rada bulīmiju. Bulīmija ir cīņa ar savām bailēm.
Bulīmija – neremdināms bads – skar to, kas pa dzīvi vēlas iet ar troksni. Maksimāla vajadzība vareni un steidzīgi, visiem redzot, virzīties uz priekšu cilvēku padara par rīmu. Bet spēcīga nedrošība no nākotnes izraisa vēlēšanos atsaukt vecos labos laikus. Sākas vemšana, kas liecina par riebumu pret nākotni. Bulīmija ir vēlēšanās tikt pie iluzoras nākotnes, pret kuru patiesībā cilvēks jūt riebumu. Iluzora nākotne ir racionālā saprāta radīta, un tajā nav vietas intuīcijai.
/Auore: Evita Rudzāte/
|Kategorija: Raksti medijos | Pievienoja: admin (11-Sep-2013)|
|Skatījumu skaits: 1093 ||