Ar ēšanu ir sāpīgi. Ir skaidrs, ka sendviču kultūru Amerika ir pārņēmusi no britiem. Un, atriebjoties, importējusi Burger Kingu un McDonalds. Iznīcinot jebkurus normālas ēšanas paradumus. Visur ir sendviču bāri. Burtiski - visur. Mums pietika ar pirmā vakara Burger Kingu par 22 mārciņām. Paēdis esi, bet mirušais svara vērotājs tevī sāk skrāpēt zārka vāku. Otrais ēstuvju paveids ir restorāni. Mums vēl valdīja aizspriedumi, lai arī nu ir skaidrs, ka restorāni nebūt nav dārgi. 15 mārciņas par otro ir pavisam sakarīgs cipars, ja vēlies paēst garšīgi un normāli. Trešā veida iestādes ir parasti krogi. Tur cenas ir mazliet liberālākas, taču tos atrast ir pagrūti. It kā Londona. It kā būtu takš jābūt lērumam pabu, ne? Bet nav :) Vismaz tūristu maršrutos nav.
Pikadillī cirks, laikam, sanāk centrālā Londonas metro stacija. Blakus ir Leicester square (kas vienviet tiek izrunāts kā [leister], bet citviet kā [laikaster] [skvēr]). Tā ir vieta, kur var iegādāties to, ko mēs vēlējāmies iegādāties - biļetes uz tā paša vakara teātra izrādēm, mūzikliem un citām štellēm par lētāku naudu. Atlaides esot līdz pat 50%. Lai gan attiecīgās lēto šīvakara biļešu tirgotavas tur apkārtnē ir daudz, mēs gan paļāvāmies uz kādu brošūru, kur tika ieteikts, ka, lai izvairītos no nepatīkamiem un dārgiem pārsteigumiem, biļetes vēlams iegādāties tikai tai pašā skvērā esošajā "Tkts" kioskā.
Beigu beigās, noskaidrojuši, kas kur ir, caur SOHO malu devāmies atpakaļ. Pēc kartes sapratām, ka mums izcili der, kā izrādās, centrālā metro līnija, kuras pietura Lancaster Gate atrodās dažu minūšu gājienā no viesnīcas :) Ar divu konsteblu palīdzību sekmīgi atradām nepieciešamo metro staciju (Tottenham Court Road), iegādājāmies atkal vienreizējās braukšanas biļetes un viss. Mājās bijām.
Turpinājums sekos pēc 24 stundām.