Kaupo (?–1217) bija lībiešu zemju vecākais, kurš pielīdzināts visas Līvzemes karalim. Livonijas Indriķa hronikā (1227) viņš latīņu valodā saukts "quasi rex et senior Lyvonum de Thoreida" – it kā visu Turaidas lībiešu (līvu) valdnieks. Kaupo ir vienīgais lībietis, kuru 13. gs. sākumā apzīmēja ar rex – karalis. Šī hronika piemin Kaupo "lielo pili" Turaidā, aprakstot viņa vadītos karagājienus un ietekmi Gaujas un Daugavas lībiešu zemēs. Hronikā stāsta par viņa dievbijību un uzticību kristietības idejai. Kaupo baudīja savā zemē cieņu, viņa pils iekarošana nozīmēja arī visa Turaidas novada pakļaušanu.
1203. gadā Kaupo kopā ar cisterciešu ordeņa brāli Teoderihu devies uz Romu pie pāvesta Innocenta III un saņēmis dāvanu – 100 zelta monētas, kuras, iespējams, izmantotas baznīcas celšanai Kubeselē. Pēc atgriešanās no Romas Kaupo kļuva par dedzīgu kristietības aizstāvi, vācu misionāru un krustnešu uzticamu sabiedroto. 1217. gada 21. septembrī Kaupo krita kaujā pie Viljandi Igaunijā. Pirms nāves viņš savus īpašumus novēlēja Baznīcai, bet viņa pelni tika atvesti uz dzimto vietu Kubeseli (Krimuldu). Pastāv vairākas versijas par Kaupo atdusas vietu, piemēram, ka Kaupo apbedīts Krimuldas baznīcā vai uzkalniņā netālu no mācītāja mājas. Vietējie iedzīvotāji 19. gs. pētniekiem par Kaupo kapa vietu saukuši mākslīgu, 10×6 m lielu pauguriņu pie Runtiņu upītes, kas tek gar Krimuldas baznīcu un mācītāja māju. Tas fiksēts arī Tērbatas universitātes vēstures profesora Fr. Krūzes 1842. gadā Leipcigā izdotajā grāmatā "Necrolivonica". Uzkalniņā, piecu pēdu dziļumā, esot atklājies ar oglēm un pelniem jaukts trūdzemes slānis, ne ieroči, ne rotaslietas tur neesot atrastas. 2001. gada septembrī uzkalniņā atklāja piemiņas zīmi, kuru veidojusi tēlniece Gaida Grundberga.