"Pilnīgs sviests," tā par čekas maisos atrodamo aģenta kartīti ar savu vārdu saka bijušais basketbolists Valdis Valters. Taču aģenta ar segvārdu "Stivs" kartīte nav vienīgais pieejamais bijušās LPSR Valsts drošības komitejas (VDK) dokuments ar norādi uz šo aģentu —VDK datubāzē ir arī divi ziņojumi saistībā gan ar VEF basketbola komandas masieri, gan trimdas latviešu kontaktiem Latvijā.
VDK pretizlūkošanas elektroniskajā datubāzē "Delta Latvija" ("Delta") atrodams viens aģenta ar segvārdu "Stivs" ziņojuma atreferējums un viens ziņojums, kurā šis pats aģents kalpojis par starpnieku citam aģentam. Pērn decembrī pavērtie čekas maisi jeb Latvijas Nacionālā arhīva mājaslapā publicētā VDK kartotēka liecina, ka aģents "Stivs" ir Valdis Valters.
Portāls "Delfi" publicē dokumentus, kādi tie krievu valodā pieejami datubāzē "Delta", to tulkojumus latviski, ko nodrošina tulkošanas firma "Skrivanek", un arī aģenta kartītes attēlu.
Īsi pēc tam, kad aģentu kartītes kļuva publiskas, Valters noliedza, ka viņš ir aģents "Stivs". Kā argumentu bijušais basketbolists minēja faktu, ka kartītē ir nepareizi personas dati, proti, sajaukts dzimšanas datums — kartītē minēts, ka aģents "Stivs" dzimis 1957. gada 14. maijā, Valters nudien ir dzimis šajā gadā, taču 4. augustā. Jāatzīmē gan, ka Totalitārisma seku dokumentēšanas centra bijušais vadītājs Indulis Zālīte intervijā "Delfi TV ar Jāni Domburu" norādīja — "atslēgas punkti" uz kartītes ir segvārds, personas lietas numurs un datums, pārējās lietas var būt un bieži arī ir bijušas kļūdainas.
"Deltā" atrodamais aģenta "Stivs", kura personas lietas numurs sakrīt ar Valtera kartīti, ziņojums vēsta, ka VEF masieris nodarbojies ar valūtas operācijām, viņš nav bijis apmierināts ar dzīvi PSRS un gribējis apprecēt kādu ASV pilsoni, lai izbrauktu uz ārzemēm. Tāpat pie šī masiera braucot paziņas no ASV, kuras viņš vizina savā mašīnā. Masiera vārds ziņojumā nav pieejams, taču pēc minētās nodarbošanās "Delfi" izdevās identificēt, ka tas ir Jānis Siliņš.
Siliņš, izlasījis ziņojumu, atpazīst, ka runa ir par viņu, turklāt stāsta, ka ar Valteru vienojis ne tikai darbs — viņu ģimenes uzturēja draudzīgas attiecības. Siliņš gan norāda uz faktu nesakritību minētajā ziņojumā.
Viņš sākotnēji skaidri neatbild, vai nodarbojies ar ārzemju valūtas operācijām, jo esot pagājis jau ilgs laiks, taču turpmākajās sarunās droši apgalvo – to nekad nav darījis. Siliņš noliedz ziņojumā minēto, ka gribēja kādu apprecēt, lai dotos uz dzīvi citviet: "Pirmkārt, es tajā laikā biju precējies, kā varēja būt tādas runas par precēšanos? Pie tam, mūsu sievas ir pazīstamas, tas būtu kaut kā dīvaini laikam, ja es ar Valdi par to būtu runājis." Jāatzīmē gan, ka ziņojumā precēšanās minēta pagātnes formā, tādēļ nav zināms, vai netiek runāts par senākiem notikumiem jeb laiku pirms 1981. gada, kurā Siliņš apprecējās.
Savukārt izteikumus, ka dzīve PSRS viņu nav apmierinājusi un viņš gribējis braukt prom, Siliņš
apstiprina. "Domāju, ka jebkurš tajā laikā apsvēra tādu domu, ja tu biji daudzmaz domājošs vai
progresīvs, ja tev nebija kā zirgam klapes uzliktas uz acīm, tad loģiski. Jebkurš cilvēks tajos
laikos sapņoja tikt prom." Vai tolaik ko tādu teicis arī Valteram, viņš vairs nevarot atcerēties.
Siliņš arī min, ka viņš ilgu laiku bija tā saucamais "ņevijezdnoj" jeb cilvēks ar aizliegumu
izbraukt ārpus PSRS.
Arī ārzemju viesi pie viņa braukuši bieži, un tos nudien vadājis ar savu auto, kā teikts ziņojumā. Siliņš arī atminas, ka astoņdesmito gadu vidū ar kādu no ASV atbraukušu draudzeni iekļuvis mākslīgi izraisītā ceļu satiksmes negadījumā, lai "vairs nevizinātu". "Es braucu ar vienu sievieti, kas bija no Amerikas, un tajā brīdī viena mašīna stāv šķērsielā. Tur bija viens vīrietis arī, kas uz ielas stāvēja. Kā braucam, tā momentā pilna gāzē atpakaļgaitā izbrauc man priekšā. Man nebija variantu, un es ieskrēju iekšā, uztaisīju avāriju," atstāsta Siliņš. Viņa draudzene augstāk minēto vīrieti pēc tam redzējusi arī Maskavā, kas ļaujot spriest — avārija organizēta speciāli. To apliecinot arī fakts, ka tūlītēji uzradās milicija. "Tas bija ūnikums, jo tajos laikos jau nebija mobilo telefonu," spriež bijušais "VEF" darbinieks. Siliņš gan neatminas, vai konkrētais gadījums notika pēc laika ar kuru datēts ziņojums, — 1985. gads. Viss augstāk minētais ziņojums aptver darbību atstāstu par laika posmu no 1981. gada līdz 1985. gadam, savukārt aģenta "Stivs" kartīte liecina — viņš savervēts 1985. gadā.
Savukārt otrs ziņojums, kurā atrodams aģents "Stivs", datēts ar 1987. gadu. Šai ziņojuma atreferējumā "Stivs" ir minēts kā starpnieks, kurš aģentam "Inga" nodod vairākus priekšmetus un zīmīti, ko nodevusi ASV pilsone, bet parakstījis kāds Jānis, kura uzvārds ir aizklāts. Konkrētās lietas jānodod Jāņa Muktupāvela dēlam Mārim. Minēta arī adrese, kurā tas bija jāizdara, un pastāstīts, kā gājis tikšanās reizē ar Muktupāvelu. Jāatzīmē, ka ziņojumā minētais aģenta personas lietas numurs sakrīt ar kartotēkā atrodamo kartīti, kas liecina, ka aģents "Inga" ir iepriekš pieminētais masieris Siliņš. Viņš pats apliecina, ka tika vervēts ar šo segvārdu. Bet aģenta "Stivs" personas lietas numura šai ziņojumā nav, pieņēmums, ka runa ir par to pašu aģentu, balstīts faktā, ka "Inga" ir VEF masieris, par kuru runā pirmajā ziņojumā.
Siliņš, iepazinies ar otrā ziņojuma tekstu, atminas pāris lietu, taču uzskata, ka "šis tas tur ir piedzejots". Viņš atpazīst, ka ziņojumā varētu būt runāts par ārzemju latvieti Jāni Tupesi un viņa sievu Māru, ar viņiem masieris uzturēja kontaktus. Taču tālākais par preču nodošanu Mārim Muktupāvelam viņam neesot skaidrs. Muktupāvelu uzvārdu viņš zinot saistīt vien ar dziesmām, pats šos cilvēkus nepazīst. Taču astoņdesmito gadu beigās kāds mantas nodošanas gadījums ar Valtera starpniecību notika - viņš Siliņam no ASV atveda magnetofonu, kuru nodeva Tupesis. Ierīci masieris lietoja pats, nevis nesa tālāk. Vairāk par Siliņu jeb aģentu "Inga" un viņa ziņojumiem varēs iepazīties atsevišķā sērijas "Maisi vaļā" publikācijā.
"Delfi" neizdevās sazināties ar arī šobrīd ASV dzīvojošo Māru Tupesi, bet viņas vīrs Jānis, kurš minēts ziņojumos, ir devies mūžībā.
Muktupāvels, uzmetis acis ziņojuma tekstam, norāda, ka "kaut kas pazīstams tajā ir". Proti, viņš uzturējis kontaktus ar ASV dzīvojošo Jāni Tupesi, kurš nodeva viņam mantas. Kas tās atnesa, Muktupāvels vairs neatminas, taču Siliņa vārds viņam ir svešs. Valteru viņš zinot, bet, ka caur viņu notikusi mantu nodošana, kuras vēlāk piegādāja aģents "Inga", Muktupāvels apstiprināt nevar. "Neatceros, kā tur bija, bet, ja tur būtu bijis Valters, es noteikti atcerētos," viņš noteic.
Līdzīgi kā citiem šai projektā aprakstītajiem avotiem, Valteram tika piedāvāti vairāki veidi, kā komentēt ziņojumus, — rakstiski, telefona/klātienes sarunā vai ierakstītā intervijā ar Jāni Domburu. Bijušais basketbolists izvēlējās atbildēt telefoniski.
Valters abus ziņojumus sauc par "feiku". To apliecinot ne vien faktu nesakritības, bet arī viņa paša nesen kā veiktā "izmeklēšana". Proti, kad decembrī tika publicēta daļa čekas maisu, Valteram bijis šoks, sevi tur ieraugot. Lai saprastu, kā tā gadījies, viņš esot noīrējis kādu "kantori", kuri sazinājās ar kartītē norādīto vervētāju — Ivaru Šneideru. VDK virsnieks apliecinājis, ka Valteru nepazīst, redzējis vien televizorā. Kartīti pats neesot rakstījis, bet gan "kaut kāda tante". Šneideram esot zināms kas vairāk, kā tapuši konkrētie dokumenti, taču to viņš neesot atklājis. "Viņš teica, ja viņu sauks uz prokuratūru, viņš liecinās, bet tā viņš neko negrib stāstīt," norāda Valters.
Bijušais basketbolists sarunas gaitā vairākkārt apgalvo, ka ziņojumos ir sarakstītas muļķības, piemēram, fakts, ka Siliņš gribējis apprecēties, ir absurds, jo jau bija precējies. Tāpat viņš norāda — ja būtu ziņojis par valūtas darījumiem, tad taču masieris tiktu arestēts. "Ja es būtu aģents, es stučītu "pa ģelu" [par lietu - no krievu val.], tur ir kaut kāds mākslinieciskais darbs ielikts," smejas Valters.
Taujāts, vai savu nevainīgumu gatavojas pierādīt arī tiesā, Valters norāda — tie ir papildus izdevumi, turklāt tad uzreiz "žurnālisti nāks, atkal smirdinās". Taču, ja kādreiz izdomās piedalīties, piemēram, Saeimas vēlēšanās, tad gan uz tiesu dosies.
Kā zināms, saskaņā ar likumu decembrī ikvienam interesentam tīmekļvietnē https://kgb.arhivi.lv kļuva pieejama daļa no tautā vispārināti dēvētajiem "čekas maisiem" – aģentu kartotēka un daļa citu LPSR VDK dokumentu. Taču tas radīja jaunus jautājumus par to, kā sabiedrībai vērtēt kartotēkā atrodamās personas, ja nav zināmi nekādi citi fakti par viņu sadarbības būtību. Vairāki sabiedrībā pazīstami cilvēki jau steidza skaidrot savas sadarbības formālo – tātad nevainīgo – dabu.
Esam aicinājuši un aicināsim tos cilvēkus, kuru vārdi jau ir publicētajās VDK aģentu kartītēs, bet segvārdi un personas lietu numuri atrodami "Delta Latvija" datubāzes ziņojumos, komentēt šos ziņojumus, skaidrot un vērtēt savu tālaika rīcību. Tāpat aicinām ikvienu, kuram ir informācija par šajā rakstā minētajiem notikumiem, informēt redakciju.
Tāpat meklējam ziņojumos, iespējams, minētos un jautājam viņiem, kā tālaika notikumi ietekmēja viņu dzīvi. Gan vieniem, gan otriem, gan viņu laikabiedriem tolaik un tagad jautāsim, kādām jābūt notikušā konsekvencēm šobrīd, iegūto informāciju publicējot gan rakstu veidā, gan aicinot personas piedalīties raidījumā "DELFI TV ar Jāni Domburu".
Savukārt "Delfi" šā gada pirmajos mēnešos ir pavadījuši daudzas dienas, lai dažādos aspektos pētītu VDK "mantojumu" informācijas sistēmā "Delta Latvija" – restaurētajā VDK Informācijas analīzes daļas pretizlūkošanas automatizētajā datubāzē, kas gan atšķirībā no kartotēkas, kuru ierasti dēvējam par "maisiem", nav publicēta internetā, tomēr ir pieejama pētniekiem.
"Delta" ietver 9141 aģenta ziņojumu atreferējumus (7765 ziņojumu un 1376 signālu) un VDK darbinieku sagatavotas izziņas vai citu informāciju par personām vai notikumiem un ar to saistīto VDK rīcību.
Atbilstoši aģentu kartotēkā publicētajiem datiem – segvārdiem un personas lietu numuriem – "Delfi" pārbaudīja, vai datubāzē atrodami ziņojumi saistībā ar vairākiem simtiem aģentu, kuru dati atbilst Latvijā agrāk vai šobrīd plašāk pazīstamu vai ar valstij un sabiedrībai būtiskām tēmām vai nozarēm saistītu personu vārdiem.
Lielākajā daļā gadījumu saistībā ar minētajiem aģentiem datubāzē nav nekādas informācijas, tomēr daudzu desmitu aģentu ziņojumi datubāzē ir – visbiežāk saistībā ar vienu aģentu ir viens vai daži, taču atsevišķos gadījumos – arī ap desmit vai vairāk nekā desmit ziņojumiem.
Jāuzsver, ka konkrētu aģentu ziņojumu atrašanās VDK datubāzē nenozīmē, ka šie ziņojumi raksturo konkrēto aģentu darbību pilnībā vai ka šo aģentu sadarbība bijusi aktīvāka nekā citu, jo "Delta Latvija" datubāzē atreferēta tikai neliela daļa no visiem ziņojumiem, kas tapuši VDK darbības laikā. Ziņojumu atrašanās datubāzē rada papildu pamatu plašākam vērtējumam par konkrētu personu sadarbības ar VDK konkrētiem apstākļiem.
Datubāze "Delta Latvija" Latvijas Nacionālajā arhīvā (LNA) pieejama ar daļēji slēptu informāciju, jo Satversmes aizsardzības birojs, balstoties uz likumu "Par bijušās VDK dokumentu saglabāšanu, izmantošanu un personu sadarbības fakta ar VDK konstatēšanu", 2018. gada vidū to šādā redakcijā nodeva VDK zinātniskās izpētes komisijas darba vajadzībām.
Pērnā gada nogalē veiktie likuma grozījumi paredz, ka LPSR VDK dokumenti tagad vēstures vai juridiskās pētniecības nolūkos, akadēmiskās, mākslinieciskās vai literārās izpausmes, kā arī žurnālistikas vajadzībām pieejami, iekļaujot visus dokumentos minētos personas datus. Taču "Delta Latvija" nerediģētā versija arhīvā vēl nav nodota – tas tiks izdarīts līdz šī gada maijam.
Līdz ar to šobrīd pētniecībai pieejamo ziņojumu tekstos personu dati ir daļēji aizklāti, kas ierobežo iespējas izvērtēt ziņojuma saturu un tā sekas, taču "Delfi" centās iespēju robežās identificēt minētās personas un iegūt viņu vai citu laikabiedru viedokļus par ziņojumos atreferētajiem notikumiem.
Tags"Maisi vaļā" Lasāmgabali Valdis Valters VEF
Iezīmējiet tekstu un nospiediet Ctrl + Enter!
Stingri aizliegts DELFI publicētos materiālus izmantot citos interneta portālos, masu informācijas līdzekļos vai jebkur citur, kā arī jebkādā veidā izplatīt, tulkot, kopēt, reproducēt vai kā citādi rīkoties ar DELFI publicētajiem materiāliem bez rakstiskas DELFI atļaujas saņemšanas, bet, ja atļauja ir saņemta, DELFI ir jānorāda kā publicētā materiāla avots.