Det maskuline og feminine princip.
Hej JC
Nu læste jeg dine indlæg igennem igen, og kan se at jeg fik forkert fadt i det, første gang jeg læste det.
Det må du undskylde.
Et knus herfra
Kære Wandy,
Der er absolut intet at undskylde!
Tak for din bemærking alligevel
Kærlig hilsen
jc
Hej Jacob
Nu er jeg først og fremmest praktiker og derfor er principperne Maskulint/feminint noget som fylder en hel del i behandling som i udvikling.
Jeg har erfaret, at selv om vi kan dele principperne i maskulint og feminint er det vigtigt i en praktisk brug og forståelse at tænke over, at for eksempel det maskuline har sin feminine side og det feminine har sin maskuline side, i gennem denne forståelse bliver vi levende mangesidede væsner som efterhånden vil kunne integrere og videregive alle sider af os selv.
Med hensyn til vestens maskuline princip og østens feminine princip, så ligger der også her en visdom ved at se det ene i det andet og det andet i det ene.
Jeg mener at både Jesus (så vidt det billede jeg har af ham) og Martinus rummede og indeholdt disse principper og derfor var i stand til at blive set/hørt sådan som de blev.
Kh.Erik
Når martinus som skribent udtrykker
Gennem sin feminine pol er det kursiv
Skrift - hvorom den maskuline er blok
Bogstaver sjovt lavet, men af et geni
Lars
Hej Erik,
Mange tak for din kommentar. Jeg syntes du er inde på en rigtig god og vigtig pointe. På en måde vil jeg nøjes med at give dig ret, for du har fuldstændigt ret og på en anden måde vil jeg forsøge at uddybe tråden lidt. Tak for en vigtig og inspirerende bemærkning.
Jeg uddyber det lidt, fra min synsvinkel, for alle dem som er interesserede.
Teorien bruger vi eksempelvis i dette tilfælde at bemærke at der er to principper tilstede, og i praktikken prøver vi at integrere dem og indse at det er to sider af samme mønt. Det afhjælper teorien med praksis, og praktikken afhjælpes teoretisk.
Vi ved, at vi kan ikke ha musik uden hverken toner eller manglen på toner, vi kan ikke skille lyd og stilhed ad i den praktiske verden. Hvis vi samlede alle tonerne og "afspillede" dem, ville der ingen musik eller lyd være. Det ville være identisk med tomrummet i mellem hver tone. Tomrum og bevægelse er ét.
Akkurat ligesom at vi deler X'et ud i tre, men i praktisk forstand er der kun ét X. Et noget som er, som vi alle er lig med, på det absolutte plan er der ingen forskel på os.
"Noget som er" der både er tomt, det bevæger sig og det er statisk.
Men i teorien kan vi ha en begriblighed over tendenser og principper, så at vi kan ha en fortolkning af det ikke-tolkelige, så at vi kan begynde at forstå det, det som ikke kan forstås, men kun vides.
Det er klart at hvis vi ikke kan fatte at de to er forskellige i principperne men alligevel absolut ens, så kan vi heller ikke begribe det når vi skal ha en praktisk sans. Så bliver vi forvirrede.
Et hus, en bil, en bro, er jo også enheder af dele, den menneskelige krop er en enhed, vi kigger på et menneske og siger se der er ét menneske. Vi nævner ikke hver eneste atom, celle og molekyle i kroppen på vedkommende Men hvis vi skal forstå vores krop, ligesom enhver anden ting i livet, må vi se hvilke dele den består af og langsomt forstår vi at det er en uadskillelig enhed.
Alle organerne hænger jo uadskilligt sammen, det er jo i virkeligheden kun ét organ. Mennesket i sig selv er et individuelt organ, men vi kalder det et individuelt organ fordi vi bemærket en fremtrædende funktion imet lokalt perspektiv. Ligesom vi bemærker en bølge på havet.
Men hvorfor får analyserne et maskulint præg, jo det må jo være fordi at det er teorien om helheden, og en opbrækning af hver del for at pege på det samlede.
For at man intelligensmæssigt kan forstå at der er et evigt verdensbillede, og derfra søge at gøre det til en praktisk oplevelse ved at at forsøge at leve efter universets regler, rammer og love.
Og hvorfor hænger der i "auraen" på meget indisk yoga eller zen buddhisme en feminin glød?(efter min mening) Det må jo være fordi at disse former for religion, peger på den praktiske oplevelse af helheden her og "nu", igennem tilbagetrækning fra grovere tankeprocesser og afhængighed af sanserne, ved at være stille og meditere og ved at blive et med det som ér, eller at stille spørgsmål til sine mentale processer.
At stille spørgsmål til sine mentale tanke processer, at efterforske krop og sind er jo er at pege eleven hen på den grad af kosmisk bevidsthed han allerede er i besiddelse af, hvilket er identisk med noget så simpelt og enkelt som; det at opleve. Og via denne oplevelse, pege eleven hen på opleveren. Martinus siger også at vi skal se os selv efter, det er bare en mere indirekte måde at fortælle os det på.
Analyserne skal gøre os verdensaltet, universet eller Gud begribeligt i en dualistisk forstand. Defineret Yoga, zen og meditation eller efterforskingen af sindet og kroppen skal gøre individet begribeligt i en praktisk oplevelse af fornemme sig et med alt og alle, med al viden og alle fænomener, her og "nu".
Men analyserne og zen buddhisme er jo ikke adskildt, de er jo principper i den samme uddannelse af det levende væsen. Der er analyser i zen og der er zen i analyserne. Men de kommer på det lokale plan to forskellige steder fra selvom at de indeholder det samme. Ligesom at to bygninger der består af sten, men den ene bygning ligner en mand og den anden ligner en kvinde.
Martinus udtaler at vi skal leve analyserne, så på den måde vil analyserne indirekte aflede den effekt at praktiske selvoplevelse af virkeligheden bliver fremdyrket i den søgende, men Martinus viser et dualistisk fuldkomment verdensbillede af det absolutte, hvilket i grunden må være den højeste teori. Men udgangspunktet ER teori, det er ikke yoga i sit udgangspunkt, selvom at det befordre yoga.
Meditationen har til opgave at få den søgende til at holde op med at søge og indse at han er det han søger.
At han ER vejen sandheden og livet. At han er identisk med alt.
Teori uanset hvilken form, har til opgave at få den den søgende til at lade den søgende blive ved med at søge, og blive ved med at studere verdenskortet, både papir og i naturen. Praktik er at blive til selve verdenskortet, at blive til det samme som det man oplever.
Riget eller paradis er erkendelsen af det levende væsen.
Så maskuline og feminine er i hinanden og er hinanden. Stilheden er i bevægelse og der er bevægelse i stilheden, yin er intet andet end yang og yang er intet andet end yin, akkurat som fødsel er identisk med døden og døden er identisk med fødsel.
Men hvor yin er den intuitive, gennemtrægende og"stumme" forståelse" er yang den intelligensmæssige og "handlende" og "akkumulerede" forståelse". Men disse to er ikke adskildt de er ét.
Kærlig hilsen
JC