Kāpēc daža mīlestība ilgst visu mūžu? Šā jautājuma pētītāji izdibinājuši vienu otru noslēpumu, kas tur kopā laimīgus pārus.
Tas, kā cilvēki rīkojas, lai viņu mīlas sakars izjuktu, tagad ir zināms ļoti skaidri. Mīlētāju pārim tikai jāpiesauc tādi kā apokaliptiskie Jaunās Derības jātnieki, kas vēstī pasaules galu. Tie ir kritizēšana, attaisnošanās, nievāšana, pakļaušana un atkāpšanās. Amerikāņu psihologs Džins Gotmens, ko uzskata par vienu no pasaules ievērojamākajiem cilvēku attiecību pētniekiem, šos posta vēstnešus aprakstīja, kad gadiem ilgi bija vērojis mīlētāju strīdus. Viņa atziņa ir šāda: iznīcinošu vārdu un nogurdinošas klusēšanas mistrs kādā brīdī noslāpē jebkuras pozitīvas jūtas starp cilvēkiem.
Recepti meklējot
Formulēt pamācību, kā ilgi būtu saglabājama mīlas laime, ir daudz grūtāk. Zinātniekiem gan izdevies noskaidrot vairākas svarīgas likumības, uz kurām balstās veiksmīga partnerība. Taču tūkstošiem pētījumu atkal un atkal apstiprina: ir daudz dažādu veidu, kādos nobriest labas attiecības. Turpretī krīzes situācijā nokļuvušu pāru šķiršanās ir vieglāk izsecināma.
Pirms trim gadiem Minhenes psihologs profesors Klauss Šnēvinds mēģināja izdibināt sirsnīgas divatnes noslēpumu. Viņš aptaujāja 663 pārus, kuri caurmērā 27 gadus bija precēti pirmajā laulībā.
Uz jautājumu par viņu veiksmes recepti visbiežāk tika atbildēts: «Otrs jāpieņem tāds, kāds tas ir.» Vai arī: «Uzticība, atklātība un godīgums.» Kā galvenās piedevas tika minētas mīlestība, konstruktīva nesaskaņu izlīdzināšana, kopīgas intereses un, protams, nesatricināma vēlēšanās plecu pie pleca iet caur uguni un ūdeni.
Attiecības jāizkopj
Laulības problēmu profesionāļi par nozīmīgiem ir atzinuši tos pašus faktorus, kurus vienmēr izvirza arī zinātnieki un terapeiti. Iecietība, atsaucība, abpusēja cieņa un vēl saistītājelementi — kaut vai vaļasprieki, vērtīgas izrādes — der par barotni, kur zelt un plaukt tuvībai un drošības izjūtai.
Profesionāļi arī uzsver, ka abiem partneriem jābūt visai kompetentiem saskarsmē un konfliktu risināšanā. Aplam būtu domāt, ka attiecības izkopsies pašas no sevis, tiklīdz kādam vai kādai būs laimējies sastapt savu īsto, vienīgo.
Gluži otrādi — izšķirīga nozīme ir kopīgam darbam partnerības veidošanā un kompromisu meklēšanā. Tas izdodas gandrīz tikai tad, ja laulātais pāris gadu gadiem prot sarunāties un strīdēties tā, ka netiek cirstas nedziedināmas brūces. Pretējā gadījumā zūd paļāvība uz partnera cieņu un līdz ar to — vienotība.
Attiecību bendētāja — ikdienas spriedze — saskarsmes spēju padarījusi par attiecību kvalitātes un stipruma noteicēju. Taču daudziem, kuri tikko iemīlējušies, bez attiecīgas vingrināšanās trūkst nojausmas, kāds sazināšanās tonis būtu lietojams.
Dažkārt pat harmoniska pāra attiecībām draud briesmas, ja spriedze apēno tā privāto dzīvi. Ir novērots, ka visnotaļ laimīga pāra domu apmaiņa spriedzes ietekmē pēkšņi sāk izklausīties pēc neapmierinātu personu dueta. Partneri izturas noraidošāk. Viņi retāk runā viens ar otru; ja tas tomēr notiek, viņu balsīs drīz ieskanas aizkaitinājums.
Un tad vairs tikai mazs solītis viņus šķir no pārmetumiem, naidīguma, nicināšanas. Apokaliptiskie jātnieki jau rēgojas pie apvāršņa. Tās ir viltīgas lamatas, jo spriedzes spiediena dēļ gluži dabiski šķiet savu enerģiju koncentrēt neatliekamu jautājumu kārtošanai. Un daudzi domā, ka drošais partnerības balsts to izturēs.
Taču tā vis nav. Kur valda klusēšana, tur itin drīz neviens vairs nezina, kas otru saviļņo, iepriecē vai skumdina. Agrākās attiecības neatjaunojas. Mīlestība panīkst, jo ir ieviesusies garlaicība, un diviem cilvēkiem zūd interese vienam par otru. Caurmērā trešā daļa pāru, kurus saista nopietnas attiecības, tad ir uz šķiršanās robežas.
Pēc psihoterapeitu pārliecības, krīzes skartie jau ir tiktāl atsvešinājušies, ka plaisu starp viņiem ar rūpīgi izstrādātu pārrunu metodi vien aiztepēt nav iespējams. Lai atkarotu tuvības pilnās attiecības, ar kurām ir iezīmēti mīlētāji, būtu vajadzīga īpaša, uz emocionālajām saitēm pamatota terapija.
Pārpratumi krājas
Šī zinātniskā attiecību analīze sakņojas tā sauktajā emocionālo saišu teorijā, proti, katram cilvēkam iedzimta ir vajadzība pēc drošības vai saitēm. Tāda pirmizjūta nosaka cilvēku izturēšanos arī partnerībā.
Ja partnerī nerodam atbalsi savām ilgām pēc saskaņas, mēs sākam šaubīties, ko nozīmē viņa vārdu un žestu raidītie signāli. Pārpratumi krājas. Kad pāris atzīst, ka aizkļuvis līdz bīstamai joslai, kopīgais ceļš nereti ir jau galā.