Det här är ett gästinlägg av Rasmus Broms, forskare vid statsvetenskapliga institutionen vid Göteborgs universitet.
***
Att god samhällsstyrning – ett brett koncept som bygger på en offentlig maktutövning kännetecknad av effektivitet, rättssäkerhet, transparens, opartiskhet och avsaknad av korruption – är viktig för mänsklig välfärd är idag en etablerad sanning inom samhällsvetenskapen. Vi vet dock fortfarande överraskande lite om hur detta fenomen spelar roll för väljarbeteende, trots att samhällsstyrning kan beskrivas som skolboksexempel på en så kallad "valensfråga," det vill säga en fråga som alla delar av väljarkåren står bakom.
Varför vet vi så lite om ett så viktigt problem? En anledning är att det är svårt att överhuvudtaget mäta samhällsstyrning, inte minst i koppling till enskilda val. Till skillnad från exempelvis skattehöjningar, arbetslöshetssiffror eller partiledarbyten finns det helt enkelt i regel mycket mindre jämförbar information om hur väl förvaltningen genomför sina åtaganden gentemot medborgarna.
I ett försök att lösa detta problem har jag i en nyutkommen studie använt information om kritik från Sveriges kommunrevisioner. Dessa finns i varje svensk kommun och granskar varje år om nämnderna och kommunstyrelsen genomfört sitt uppdrag på ett ändamålsenligt sätt. Om så ej varit fallet ska de rikta formell kritik. Enligt SKR:s vägledande skrift "God revisionssed" från 2014 ska kommunrevisionen fungera som "ett lokalt demokratiskt kontrollinstrument med uppdrag att granska den verksamhet som bedrivs i kommunen samt pröva ansvarstagandet. […] Med sin granskning och prövning bidrar revisorerna till en effektiv verksamhet samt till att värna demokrati, mänskliga rättigheter och rättssäkerhet."
Det finns mycket som talar för att revisionskritik kan betraktas som ett giltigt mått på dålig samhällsstyrning: De specifika grunderna för när kritik ska delas ut enligt SKR:s riktlinjer stämmer väl överens med vad vi tänker på när vi pratar om dålig samhällsstyrning, såsom bristfällig styrning och kontroll, obehörigt beslutsfattande och brottsliga handlingar. Dessutom samvarierar kritik med andra befintliga mått på kommunal samhällsstyrning.
Därigenom ger denna strategi oss något så sällsynt som relativt mätbara och jämförbara data över när någonting gått fel med samhällsstyrningen inom en kommun och över tid. Genom information om kritik från SKR:s ansvarsprövningsbank, kompletterat med ett antal fall som inte rapporterats däri, skapade jag ett enkelt mått på dålig samhällsstyrning för tre mandatperioder mellan 2003 och 2014: Har kritik riktats i kommunen under senaste mandatperioden? I en dryg fjärdedel (27 %, 244 gånger) av alla studerade mandatperioder hade detta inträffat.
Så, spelar revisionskritik, och i förlängningen samhällsstyrning, roll i kommunala val? Även om det är vanskligt att dra kausala slutsatser om orsakssamband genom observationsdata som dessa visar statistisk analys att mycket tyder på detta. När kritik förekommer minskar stödet för det parti som har posten som kommunstyrelsens ordförande (KSO) med cirka en procentenhet, justerat för en rad faktorer.
Detta kan framstå som ett marginellt samband och det är på många sätt sant. Samtidigt är det värt att minnas att alla kommunala faktorer tvingas konkurrera om väljarnas uppmärksamhet med den nationella valrörelsen på grund av den gemensamma valdagen. Det gör att utrymmet för debatt kring lokala frågor är begränsat överlag. Dessutom kan en procentenhet ofta vara viktig för utfallet i system där partierna ofta är många och konkurrensen om makten (ofta) hård, både inom och mellan politiska block och konstellationer; tittar vi därför istället på sannolikheten för KSO-partiet att behålla posten i nästa val kan revisionskritik kopplas till en förlust på 14 procentenheter, från 72 till 58 %, vilket rimligen bör tolkas som en relevant minskning. Även när vi justerar för valresultatet och väljarnas reaktion, kvarstår en statistiskt säkerställd minskning. Detta indikerar att en del av "skadan" sker efter valet i förhandlingar mellan potentiella koalitionsparter.
Staplarna till vänster i figuren ovan jämför sannolikheten (mellan 0 och 1) för KSO-partier att behålla posten i nästa mandatperiod, beroende på om revisionskritik riktats. Staplarna till höger visar samma förhållande, men justerat för valresultatet i valet som följer mandatperioden i fråga. Linjerna visar konfidensintervall på 95 %-nivån.
Tyvärr går det inte med hjälp av den information jag haft tillgång till inte att särskilja mellan om det är revisionens kritik i sig som orsakar väljartapp eller om revisionen plockar upp saker väljare redan är missnöjda med. Sammantaget visar resultaten dock konturerna av ett system som fungerar ungefär som det är avsett: När samhällsstyrningen fallerar uppmärksammar kommunrevisionen dessa problem och väljarnas stöd för de makthavare som har det yttersta ansvaret minskar. Om detta sedan leder till en förbättring av samhällsstyrningen är dock en annan fråga som är värd att studera i framtiden.