Elsas Billgren upptäckte Gotland när hon och träffade sin man Pontus de Wolf och de var på ön för att hälsa på gemensamma vänner. I samma veva var hon här och höll föreläsningar.
– Vi blev helt förälskade i ön och drömmen om att ha ett eget ställe här någon gång började att växa.
Det gick sedan flera år utan att de tänkte på Gotland lika mycket, tills Elsa drabbades av livmoderhalscancer och fick operera bort livmodern ett halvår efter att sonen Lynn föddes.
– Hela livet ställdes på ända och jag behövde ha något i livet som var lyckligt. Så vi kollade snabbt på Hemnet och köpte det här huset en månad senare utan att jag ens hade besökt det.
Nu, sju somrar senare, är Elsa tacksam över att de var i ett panikläge, att de hittade huset så snabbt och tog ett impulsivt beslut. Det var det bästa som hade kunnat hända.
– Hade vi tänkt mer hade vi kanske inte köpt huset, för det hade inte alla rätt och var inte vad vi hade tänkt oss. Tur att man inte alltid hinner tänka så noga. Ibland är det de mer passionerade besluten som gör att man är modig nog att ta stora steg i livet.
När Elsa tänker tillbaka på sjukdomstiden kan hon se att den på sätt och vis också var utvecklande.
– Man blir som en ny människa när man är med om sitt livs trauma. Även om man inte önskar sig sitt trauma så finns det något i det som man får av att utsättas för gränsen av någonting.
Husköpet fick den effekt Elsa och Pontus önskade sig – att vända sorgen till något lyckligt. Nu är huset som en del av deras familj.
– Det är inte bara ett hus, det är allt jag längtar efter, alla mina planer och drömmar, det roligaste jag vet, det är vad jag tänker på när jag går och lägger mig, det är min sons barndom, vår hunds bästa plats att vara på. Det är här vi är lyckligast. Det är vår favoritplats på jorden.
På Gotland får Elsa utlopp för ett av sina stora intressen – att besöka loppisar och butiker med gamla möbler för att hitta guldkornen att inreda huset med.
– När vi köpte huset var det mycket som behövde göras, men jag blev ivrig och fyllde på med smått och gott. Nu har vi börjat ta hand om det från grunden och då kommer huset fram. Så nu rensar jag för att huset ska få skina. Jag vill ha få men helt fantastiska föremål.
Vi går runt på Ala gård, som ligger i närheten av Elsas hus och är ett favoritställe som hon ofta besöker.
– Det här känns som ett andra hem. Anna som driver Ala gård och jag har samma intressen – kärleken till gamla vackra möbler, att duka upp, skapa miljöer, vara romantiska. Allt jag älskar finns här.
Elsa stannar upp och beundrar ett stenbord.
– Jag tycker om föremål med tyngd och kraft som gör att jag kan känna mig mindre. Att jag är liten på jorden. Folk säger att föremålen inte ska äga dig. Men jag vill vara i totalt våld av ett gammalt stenbord. Då känner jag mig trygg – när det är stabilt, gammalt och mäktigt.
Stenbordet får stå kvar. Istället är det ett gammalt träbord och en hylla för tallrikar som får åka med hem till det nyrenoverade köket här på Gotland. Det Elsa köper på ön stannar alltid här. Under sommaren vill också Elsa vara här så mycket som möjligt.
– Det tycker jag är det bästa med Gotland, att komma bort och stanna, landa, komma ner i varv och försvinna in i Gotlandsbubblan.
För Elsa innebär Gotlandsbubblan rutiner och ritualer med familjen. Att lämna en hetsig miljö och flytta in i mer långsiktiga projekt, att ta hand om trädgården och umgås med folk som de känner här.
– Jag tycker om när dagarna är lite lika. Det är det som gör att jag kan längta så mycket. På vintern när man står i snålblåsten med regn i nacken, då tänker jag på morgnarna på Ljugarns strand. När vi tar med oss kaffe, köper croissanter från brödbilen, har med oss lite jordgubbar och sätter oss på stranden innan folk har vaknat. Och bara njuter av vågskvalpet och lugnet. Det är underbart.
De senaste somrarna har innehållit mycket bokskrivande för Elsa. I våras släpptes "Ett hem: Carl och Karin Larssons värld".
– Jag har verkligen slitit med den och är så stolt. Man har ju ofta fått läsa om Carl Larsson ur ett mer konstperspektiv, men den här boken handlar om deras största gemensamma konstverk – hemmet.
Boken kom till tack vare hennes tidigare bok "Elsas husdröm". Ett barnbarnsbarn till Carl och Karin Larsson tyckte att den var stämningsfull och fin och kontaktade Elsa för att hon ville ha en liknande om Carl Larsson-gården.
– Då skapade jag en bokidé med de fyra hörnstenarna som jag tycker är mest inspirerande och intressant med Carl Larsson-gården ur ett modernt perspektiv: Livet de levde, inredningen, måltiden och trädgården.
Den här sommaren har Elsa inget bokprojekt som konkurrerar med allt annat hon vill ägna sig åt när hon är på Gotland. Istället är det trädgården som ska få mera tid och kärlek. De som kommer och hälsar på involveras också i arbetet.
– Folk får absolut komma, men de vet nu att jag försvinner in i den här världen. Då får man hjälpa till trädgården och allt möjligt. Man orkar ju inte bedriva Bed & Breakfast. Men det är underbart att ha familj och vänner här.
Ett annat intresse som också får stort utrymme här på Gotland är matlagning och bakning. Då följs inga färdiga recept och det blir sällan samma sak flera gånger – det är experimentellt och kreativt som gäller.
– Det som nästan är roligare än att loppisfynda är att vara i gårdsbutiker och köpa underbara grönsaker. Jag har svårt att bärga mig och fyller köket, det ser ut som en nyskördad åker. Drömmen är att slippa gå in i en mataffär och bara att handla på olika gårdsbutiker. Det är min idylltillvaro.
Att baka ger Elsa en känsla av vilsamhet, en bekräftelse på att hon är ledig. Sommardagarna ska hon också fylla med att sola, bada, gå på loppisar och bara ha det underbart. Allt sammantaget gör att Elsa i slutet av sommaren lämnar ön fylld med positiva känslor.
– Då har jag ett lyckligt hjärta, lugn och ro i själen och en längtan tillbaka.