Oskar Östman var från början strömmingshandlare och jordbrukare. Han körde ner till Sörfjärden med häst och vagn och hämtade upp strömming. Sen åkte han runt i skogsbyarna, och Torgny, som inte var mer än en liten pojke, sprang in i stugorna och frågade om någon ville köpa fisk.
Så småningom började pappan även köpa upp jordgubbar. De köpte upp bär från 300 odlare i Gnarp, Jättendal, Bergsjö, Norrgrimma och Älgered, och Torgnys uppgift bestod mestadels i att åka runt bland bärodlarna.
Jordgubbarna såldes sedan vidare, främst till Stockholmtrakten, dit de fraktades antingen med bil eller per järnväg.
1950 var Torgny och brorsan Lennart överens om att de skulle göra något annat än att bara köpa upp bär och hålla på med familjen jordbruk som då bestod av sju kor, två hästar och tre grisar.
– Ladugården var nyrenoverad, så vi beslutade att göra oss av med djuren och bygga om ladugården till syltfabrik för att få avsättning för alla bär som vi köpte in, säger Torgny.
För det handlade inte bara om jordgubbar längre, utan alla möjliga bär.
Från början var det inga stora mängder sylt man kokade. Det jobbade fem personer i fabriken vid starten, vilket senare utökades till sju personer, och ungefär så stor är arbetsstyrkan i dag också. Faktum är att det finns de som var med väldigt tidigt i starten av fabriken som jobbar där fortfarande. Sedan ett antal år är det, till Torgnys stora glädje, Lennarts dotter Lisa som driver syltfabriken vidare.
– När vi startade för 65 år sedan kunde vi aldrig tro att fabriken skulle finnas kvar än i dag. Men det har rullat på. De som har börjat köpa sylt av oss har fortsatt. Nu finns vår sylt över hela Sverige.
Torgny har mest arbetat med transporterna.
– Jag har inte varit någon syltkokare precis. Jag har mest kört lastbil mot Stockholm och södra delarna av Sverige.
Torgny trivdes så bra i lastbilen att han hade svårt att sluta köra.
– Jag körde tills jag var 75 år. Det var så roligt att vara ute och åka.
När Torgny och Lennart startade syltfabriken var det för att få avsättning för alla bär de köpte in av lokala odlare och plockare. Nu är situationen en annan. Nu köper man in bär, mycket lingon kommer till exempel från Kina, jordgubbar från Polen, men även Finland och Sovjetunionen är länder som exporterar bär.
– Det är otroligt hur det har blivit, säger Torgny.
I yngre dagar tyckte Torgny mycket om att åka slalom. Han var med från början i Hasselabacken, och har sedan åkt på skidsemester runt om i Europa.
Han tillbringar gärna tid i sommarstugan. Han har byggt två stycken. En i Norrfjärden och en i Vattingen. Den senare har sonen, som bor i Oslo, tagit över nu.
– Och den andra börjar gå över till barnen också.
Torgny har sett till att hålla sig sysselsatt genom åren – och gör så än i dag.
Två dagar i veckan träffas byalaget i Grängsjö för att fika och prata. Byalaget har tagit över baptistkapellet, och det är alltid något som behöver göras.
– Det är ett stort, gammalt hus, 100 år, och det ska skötas om. Vi har bytt tak och målat om utvändigt. Det är mycket som måste göras.
Förutom träffarna med byalaget två gånger i veckan brukar Torgny åka in till Bergsjö två gånger i veckan för att delta i Albackens dagverksamhet.
– Då brukar jag äta lunch där. Vi spelar bingo och dricker kaffe.
Så han har fullt upp.
– Ja, man har inte långsamt. Men jag tror man håller sig mer frisk om man håller i gång lite.