"Tänk på barnen." Jo, jo... Att barn är födda onda vet ju alla. Kolla bara på den oändliga uppfinningsrikedomen grundad i oförfalskat jävelskap som de sitter inne med. Eller den livlösa Zombie-blicken hos många småbarnsföräldrar. Där har man sur symbolik så det skriker om det - I övrigt fullt friska människor infekterade av en mental Zombiefiering som gradvis bryter ned dem... Sömnbrist? Ha! Det är små humanoida monster som bit för bit håller på att sluka ännu en själ.
Så de som har vågat göra en skräckfilm på temat "Ungar som ballar ur." har ju automatiskt haft en diger källa att hämta inspiration och idéer från. Och det är framförallt tacksamt att plocka från den. Ett barn lever ju ut allt utifrån sina impulser, och ingen kan ju kräva att de ska kunna motivera sina handlingar. Men samtidigt är det något ytterst alarmerande och creepy över t.ex. tårögda och sockersöta småflickor som helt plötsligt har råkat hitta en kniv som hon i nästa ögonblick försöker skära någon ett nytt rövhål med. (Precis när offret har garden nere och monstret har rivit ned dess skyddsmur med hjälp av förintande psykologi.) En effektiv kombination inom Horror är det i alla fall, och råkar man tycka att det är en märkligt läskig kombination, så har man här kommit fram till en nervbändande berg-och-dalbane-tur. (Och den som tog väldigt illa vid sig av den sista akten i t.ex. "Pet Sematary" bör nog helst inte kolla på den här filmen heller.)
Och filmen denna gång heter passande nog "The Children", och är regisserad / skriven av Tom Shankland som 2007 gjorde "W Delta Z" (Och som "alla" tror heter "WAZ". Och som mest blev känd häromkring för att Stellan Skarsgård har en av huvudrollerna i den.) a.k.a. "The Killing Gene". "The Children" är Shanklands första "riktiga" skräckfilm och har, precis som de allra flesta effektiva sådana, en enkel premiss, en snabb upptrappning ställd mot en långsam uppbyggnad samt ett stort antal "ur askan i elden"-scener. Mallen är förvisso inte unik, men att den används på bästa möjliga sätt och lite bättre ändå - Det är lite ovanligare. Och har man då en bra känsla för bilder och vet när less is more, så är man nästan framme. Shankland har definitivt fått fyr på kreativiteten tack vare vågen av Survival Horror som smeker fram över Europa medan jänkarna fortsätter att langa ut PG-13 rysare och ännu fler re-makes. Det här är strypsnare-tajt Horror som t.o.m. överklassar filmen som den tyvärr jämförs med i tid och otid - "Eden Lake". Våldet är kanske inte lika utdraget i "The Children", men det är ändå på gränsen till att vara extremt i vissa ögonblick. Det är ändå barn det handlar om. (Däremot inte heller sagt att det saknas Gore eller den sakta kvävande fasan som man tyvärr inte ens ser i en skräckfilm på tio - Än idag.)
Två familjer + en packe kids (Inklusive "Emo"-tonårstjejen Casey.) samlas för en sammankomst runt nyår för att ha det mysigt och trevligt. Att man ens inbillar sig att det kommer att bli mysigt och / eller trevligt är verkligen att försöka lura sig själv. En av ungarna verkar vara sjuk eftersom han kräks så fort de klivit ur bilen. Ingen tänker närmare på det, utan avfärdar det som åksjuka. Samma kväll hostar en av de andra barnen upp lite blodig gegga, och redan här märker man att det är något i luften som kommer att göra att det skiter sig för familjelyckan. (Och knappt 10 minuter in i filmen sitter man fast i fällan!)
Det går en dag med lite mys, lite reguljärt gnabb, lekar som bara kids med för mycket energi kan få för sig att komma på, samt lite ordväxling frustrerade och griniga föräldrar mellan. Inget alltför ovanligt scenario säkert, vilket bättrar på igenkänningsfaktorn. Och så snöbollskrig... Tills något skumt i omgivningen märkbart börjar påverka kidsen mentalt. Minuterna senare råkar farsan i en av familjerna ut för en "liten" "olycka" - En kälke är inblandad respektive "den billiga fyllan". (Ni vet när man snurrar runt som en dåre och blir yr.) Och det är otroligt vilken känsla av obehag som Shankland kramar ur scenerna som visas precis innan "olyckan". Man bara vet att någonting dåligt kommer att hända... När som helst... När som helst... Och så händer det! Och ändå hajar man till (Utan "hjälp" från konstiga ljudeffekter i 130 dB.) och slänger ur sig ett par svordomar för att man inte "förutsåg" det. Och sedan går allting käpprätt åt helvete. Med råge. Det finns ett par ögonblick i filmen som man antagligen som förälder (Eller någon annan.) inte vill uppleva.
"The Children" är bara drygt 80 minuter lång, men det räcker - Tro mig. Det hade inte gått att göra filmen ännu längre utan att tappa strypgreppet om tittaren. De sista tjugo minuterna är minst sagt svettiga, och det är även där det haglar lite luriga twists. Återigen - De är inte unika, men de används på ett unikt sätt, vilket gör att man blir såld på nolltid. Mycket av filmens styrka ligger hos karaktärerna och hur de reagerar när deras ungar börjar bli lite väl olydiga och bl.a. börjar vifta med diverse vassa objekt. Realismen är också närvarande hela tiden, och man kan tänka sig att just dessa personer skulle agera så som de agerar i paniksituationer som ställer allting på sin spets.
Ovissheten och det varaktiga chocktillståndet runt familjerna skapar också en påtaglig paranoia mellan så gott som alla personer. Oftast vet man inte vem som kommer att försöka med något. Och ungarna blir verkligen skräckinjagande då de kan se så oskyldiga ut och i behov av tröst medan man inser att de bara är ute efter att kötta första bästa jävel som de lyckas komma nära. Hysterin som orsakas av alla missöden övergår sedan till fängslande Survival Horror av bästa märke, och framåt slutet när man bara VET att det är minst en ohygglig twist kvar, så är det inte utan orsak man sitter och håller andan.
Det känns som det oftast är en skräckfilm som blir en regissörs / filmskapares eldprov. "The Children" kan med rätta och all säkerhet klassas som Shanklands eldprov, och man kan bara innerligt hoppas på att det är Horror han kommer att koncentrera sig på inom den närmaste framtiden. Den här rullen förtjänar han i alla fall all uppmärksamhet för. Toppen-skitet.