Utvecklingssociologi - En filial av sociologi
Utvecklingssociologi - En filial av sociologi!
Det finns flera grenar av sociologi, som juridisk sociologi, kriminalitetens sociologi, miljöens sociologi, hälso- och sjukvårdssociologi, landsbygds sociologi, stads sociologi, industrisociologi och politisk sociologi.
Utvecklingssociologi är också en filial av sociologi. Den studerar gränssnittet mellan sociokulturella förhållanden och utvecklingsprocesserna. Denna disciplin förutsätter att varje utvecklingsaspekt i stor utsträckning beror på samhällets sociologiska förutsättningar för dess förverkligande.
Till exempel:
jag. Ekonomisk utveckling beror på entreprenörskapsutveckling och entreprenörskap är ett socio-psykologiskt fenomen.
ii. Marknads- och konsumtionsmönster är socialt bestämda.
III. Flera sociologiska förhållanden definierar utveckling. Könskapital, kvinnors utbildning och deras deltagande i ekonomiskt lönsam verksamhet, livslängd, ökad läskunnighet, demokratins utveckling, minskad dödlighet i barn, minskad dödsfall i mödrar, minskad dödsfall och födelsetal är de sociologiska fenomen som i kombination bestämmer omfattningen av utvecklingen.
iv. Utvecklingssociologin handlar inte bara om industrialisering och ekonomisk tillväxt i ett land utan även frågar om de relationer som framträder som följd av den ekonomiska utvecklingen.
Teorier om underutveckling och beroende är sålunda heta ämnen i utvecklings sociologi idag eftersom gapet mellan de rika och fattiga länderna ökar och de senare är underutvecklade och beroende av utvecklade länder som utnyttjar dem.
v. Traditionella samhällen erbjuder inte de värden som bidrar till utveckling. Conformism, intransigens, dogmatism och irrationalism underlättar inte utvecklingen. Modernisering är en grundläggande förutsättning för utveckling av utvecklingen. Det är därför De flesta egenskaper hos modernisering och utveckling är vanliga.
vi. Variationerna mellan olika länder och olika regioner i ett land existerar inte bara på grund av olika infrastrukturella förhållanden men i stor utsträckning på grund av olika sociokulturella potentialer bland dem.
Omfattningen av utvecklingens sociologi skulle mest begripligt förstås genom att man skiljer mellan den klassiska ekonomin och utvecklingsekonomin som uppstod under de tidigare åren av andra hälften av förra seklet.
Den klassiska eller traditionella ekonomin var rent en studie av politisk ekonomi som behandlade förhållandet mellan politik och ekonomi och analyserade monopol och dominans ekonomiska lagar. Förvaltning av resurser, marknader och deras bästa anslag och fortsatt tillväxt har varit det främsta ämnet i studien.
Utvecklingsekonomin har mycket större omfattning av studien. Enligt MP Todaro måste utvecklingsekonomin, förutom att vara oroad över den effektiva fördelningen av befintliga knappa produktiva resurser och med sin fortsatta tillväxt över tid, också hantera de ekonomiska, sociala och institutionella mekanismerna, både offentliga och privata, nödvändiga för att att skapa snabba (åtminstone historiska standarder) och storskaliga förbättringar i levnadsnivå för fattigdomslösa, undernärda analfabeter i Afrika, Asien och Latinamerika.
Utvecklingsekonomin handlar sålunda mycket om strukturella och institutionella omvandlingar och mänsklig utveckling. Utvecklingssociologin ligger ganska nära utvecklingsekonomin med den enda skillnaden att den förste lokaliserar sociologiska lagar och sfärer som bidrar till utveckling och vilka sociala och kulturella konsekvenser som uppstår i utvecklingen medan den senare berörs av uppgiften att spåra de kulturella och institutionella förhållandena som bestämmer utvecklingen i ett samhälle.
Todaro är övertygad om att ekonomi är en samhällsvetenskap. Det handlar om människor och sociala system genom vilka de organiserar sina aktiviteter för att tillfredsställa sitt grundläggande material (mat, skydd, kläder) och icke materiella behov (utbildning, kunskap och andlig uppföljning). Ekonomin kan inte göra anspråk på vetenskapliga lagar eller universella sanningar.
Ekonomiska undersökningar och analyser kan därför inte bara lyftas ur sitt institutionella, sociala och politiska sammanhang, särskilt när man måste ta itu med de mänskliga dilemmanna av hunger, fattigdom och ohälsa, som plågar större delen av världens befolkning.
Todaro förespråkar behovet av att erkänna etiska eller normativa värderingslokaler om vad som är eller inte är det önskvärda centrala inslaget i den ekonomiska disciplinen i allmänhet och särskilt i utvecklingsekonomin.
Begreppen eller målen, som ekonomisk och social jämlikhet, fattigdomsbekämpning, universell utbildning, stigande levnadsstandard, nationellt oberoende, modernisering av institutioner, politiskt och ekonomiskt deltagande, gräsrotsdemokrati, självförtroende och personlig uppföljning kommer alla från subjektiva värden domar om vad som är bra och önskvärt och vad som inte är.
Utvecklingssociologi är alltså en samhällsvetenskaplig disciplin som studerar ekonomisk utveckling ur social synvinkel. Det försöker undersöka sambandet mellan sociala, kulturella, politiska och institutionella sfärer och nivåerna av ekonomisk utveckling i ett samhälle.
Disciplinen försöker förstå hur långt de sociala, kulturella, politiska och institutionella faktorerna är förenliga eller hämmande för utvecklingen. Det slutgiltiga syftet med ämnet är att spåra de icke-ekonomiska faktorerna för den ekonomiska utvecklingen.
Utvecklingssociologi är inte främst inriktad på analysen av den ekonomiska utvecklingen på mikro- och makronivå när det gäller storleken på den ekonomiska utvecklingen i samband med ekonomiska variabler. Det tar endast hänsyn till den ekonomiska utvecklingen för att bedöma rollen som sociala och kulturella faktorer i detta och föreslår sociokulturella krav på utveckling.
Utvecklingssociologi är i stället främst oroad för karaktären av relationer som framträder bland nationer och olika regioner i en nation. Relationerna, som hittills har observerats av ekonomerna och sociologerna, är i huvudsak beroende, eftersom utvecklingen är kapitalistisk, varav underutveckling och beroende är den naturliga konsekvensen. Världssystemteorin är en intellektuell biprodukt av denna typ av utveckling.