Förrförra helgen när jag läste som en tok var det dessa två jag plöjde.
"Furuset" handlar om Eva som är 23, 24 och precis pluggat klart. Det blir som ett glapp för henne sen. Hennes hyreskontrakt går ut, bästisen ska flytta till Paris, Eva vet inte riktigt vad hon ska göra eller bo. På förslag från sin mamma flyttar hon hem till förorten Furuset utanför Oslo, och in i sitt gamla flickrum. Det var inget hon någonsin tänkte göra, men, äh, bara för ett par månader? Och så skaffar hon ett enkelt McJob på videobutiken, lyssnar väldigt mycket på bandet Kent, återknyter kontakten med sina gamla kompisar, och bara är där medan hon ska samla sig inför nästa fas. Förhoppningsvis?
Det här är en roman där det inte händer så mycket, men jag gillar ju verkligen såna. Jag gillar hur Strømsborg får till det där glidande tillfälliga tillståndet som sen bara blir något permanent utan att man inser det. Typ det Knausgård skildrar i sin 4:a eller 5:a, man inbillar sig att ens liv består av en massa kraftfulla beslut, men egentligen är det mest slump och vana som övergår i vardag. Så är det för Eva. Stillsamt och vardag. Gillar också henne och hennes Furuset-kompisar mycket, speciellt Jo, han är så bra. Men framförallt gillar jag temat: att vara mittemellan något, och att det är allt som händer. Det är inte så många romaner som berättar om såna här perioder. De kanske gör det med avstamp i att en tjej blir dumpad och flyttar hem till sina föräldrar i brist på bostad och för att komma över killen, men det är ju en heeeelt annan historia. En sån har inte Eva, och det är så himla bra.
Sara Jungerstens histora är lite så däremot. Mira är 29, gift med en rik snubbe som har ett framgångsrikt gammalt familjeföretag. Hon är lxyhustru och har ägnat senaste åren åt att inreda deras nya villa utanför Vasa och att försöka bli gravid. Hon kämpar också otroligt mycket med att passa in i sin mans liv, för hon kommer inte alls från såna fina förhållanden. När hon så blir gravid blir det för mycket. Allt hon försökt tränga undan kommer fram och för att få en paus flyttar hon hem till sina föräldrar.
"Lika delar liv och luft" är väldigt lätt och snabbläst, och rätt chick lit-ig. Jag hade ingen aning om vad jag väntade mig för har aldrig läst Sara Jungersten förut, men det är lite som tidiga Denise Rudberg fast i Finland. Mycket namedropping, yta och finlandssvenska modebloggar.
Sådär, tyckte jag. Är ju inte så förtjust i chick lit längre, så blev det aldrig något riktigt brännande för mig i den här romanen. Allt gick för snabbt. Om man letar efter nordisk chick lit däremot? Jadå, här är ett alternativ.