Vaknar, tittar ut och möts av ännu mer snö. Jag som trodde att vi var påväg mot varmare tider men nej. Måste ju dock erkänna att det är väldigt fint även om jag är rätt trött på vintern för tillfället, så tog en morgonpromenad och passade på att fota lite.
Hej på er! Jag har under de senaste två dagarna legat halvt död i sängen med en dunderföekylning vilket är anledningen till att det vart helt tyst från mig här på bloggen ett litet tag. Har inte haft orken att ens försöka skriva ett inlägg. Men idag mår jag äntligen bättre! Tyvärr måste jag direkt lägga den energin på att plugga nu när jag inte gjort något skolarbete alls medan jag har varit sjuk så det är vad jag kommer hålla på med idag. Inte så jätteintressant. Hoppas att ni mår bra i alla fall! Kram!
Jag vill tipsa om en dokumentär jag hittade idag medan jag låg nedbäddad i sängen i väntan på att bli frisk. En dokumentär om personer som blivit utsatta för sexuella övergrepp, där offren själva eller dess familj har valt att berätta om händelserna i hopp om att kunna hjälpa andra. Jag tänker inte spoila vad som händer utan vill istället uppmana folk till att se denna dokumentär som är cirka en och en halv timme lång, men jag vill ändå ta tillfället att prata om det som denna dokumentär tar upp och som är en viktig sak att diskutera i dagens samhälle där det sker rekordmånga anmälningar om övergrepp och våldtäckter.
Det jag gillade med denna dokumentär är att den poängterar hur otroligt viktigt det är att våga stå upp för sig själv vid en sådan händelse. Allt för ofta händer det att personer som blivit utsatta för sexuella övergrepp eller våldtäckt anklagar sig själva för det som hänt. Detta är hemskt och otroligt fel. Det är ALDRIG offrets fel att hen har blivit utsatt för något sånt. ALDRIG. Det spelar ingen roll vad personen har haft på sig vid händelsen, ifall personen tidigare har sagt ja till något, eller ifall det är någon man känner. Ett nej är alltid ett nej. Inget annat har någon betydelse.
Jag har vänner som själva har råkat ut för liknande händelser där en eller flera personer på ett eller annat sätt har gjort övergrepp på någon, och det som gör mig både ledsen och arg är när jag sedan hör offren anklaga sig själva. Jag har träffat människor som själva vet att de har blivit våldtagna men som inte vill anmäla händelsen för att de lägger skulden på sig själv. Självklart är de inte personerna som blivit utsatta som jag blir arg på, utan det är samhället vi bor i som jag blir irriterad på. Hur kan vi inte ha blivit bättre på att informera om detta?
Detta tar dokumentären upp. Det förklaras hur viktigt det är att man istället står upp för sig själv, vågar berätta om det för åtminstone någon, och kanske det viktigaste av allt, att man vågar anmäla händelsen. Och ja, vi vet alla att allt för få anmälningar som görs läggs ner på grund av att det inte finns tillräckligt med bevis. Men det är inte allt som betyder något. Även om ett fall läggs ner kommer det fortfarande finnas en anmärkning på personen som blivit anmäld, och detta kan vara det lilla som behövs för att du ska kunna rädda någon annan som råkar ut för samma sak. Förhoppningsvis räcker en anmälan för att en person som begår övergrepp ska tänka om, men om inte det så är det i alla fall säkert att om personen blir anmäld igen för en liknande händelse kommer fallet att tas på större allvar, och därmed ökar chansen att vi kan hjälpa någon annan som råkar ut för samma sak.
Vaknade med både snuva och halsont imorse och förstod ganska snabbt att jag skulle bli sängliggande idag. Inte det roligaste sättet att starta veckan på. Men jag lyckades ta mig upp en stund i alla fall för att gratta och sjunga för min syster som fyller 13 idag. Känns konstigt att hon redan är tonåring när det känns som att det var igår hon fyllde 5.
Har inte gjort särskilt mycket mer idag. Mest legat i sängen och drogat halstabletter. Dagen kändes dock lite bättre när jag såg att mina sminkborstar äntligen hade kommit. Ser fram emot att testa de så fort jag är frisk igen!
Hoppas ni är friska i alla fall och har haft en bra måndag! Kram!
Veckans favorit är denna tjej ( Hanna Järver ) och hennes låtar som jag hittade av en slump när jag letade igenom musik på Spotify i början av veckan, och som jag sedan dess har haft på repeat!
Blev en sväng till mos idag för att köpa lite presenter. Är det bara jag som känner att januari är en typisk födelsedagsmånad då folk fyller år typ varannan dag? För min del blir det idag det tredje födelsedagsfirandet denna månad och på måndag fyller min syster år så då blir det ännu mer firande! Kul är det i alla fall! Kram!
Har känt ett tag att mitt hår börjat bli för långt och har funderat på att göra någon förändring. Jag är en sån som snabbt tröttnar på saker, inklusive mitt hår, men har också väldigt svårt att ta beslut så därför har jag inte gjort något åt det. Men bestämde mig till sist för att göra en liten förändring och klippa några centimeter. Har även funderat under en längre tid att bleka mitt hår men det har inte blivit av än, känns också rätt skönt att bara ha sin naturliga hårfärg och inte behöva tänka på utväxt och all extra hårvård som behövs när man bleker och färgar håret. Blev i alla fall nöjd med resultatet efter min klipptid hos Hair Fashion Odengatan idag. Rekommenderar verkligen den frisörsalongen!
Lyckades ta fel på tiden med en timme och insåg halvvägs till skolan att jag skulle behöva sitta i i skolan 1,5 timme innan min lektion. Fick därför bli en fika på Starbucks tillsammans med mamma som ändå skulle in till stan. Mysig start på dagen, även om jag har kunnat sova en timme längre.
Drygt en vecka har gått sedan skolan satte igång igen och jag känner mig redan helt utmattad ( snälla säg att det inte bara är jag?! ) Långa dagar blandat med stress och och brist på sömn är inte en bra kombination. Men det är bara en termin kvar och det finns ingen tid för att ta det lugnt nu. Försöker hålla kvar motivationen genom att tänka på studenten som närmar sig. Det har ändå gått så otroligt fort. Det känns inte alls som det snart är tre år sedan jag började gymnasiet, snarare som tre månader. Särskilt de senaste månaderna har gått extra snabbt och trots att jag är hur skoltrött som helst så känner jag ändå inte att jag vill att det ska ta slut. Kommer definitivt att sakna Kulturama.