Nöjesguidens moderedaktör Amanda Mann är i total chock över hur modebloggandet ser ut. Businessen kring det hela är vad hon är chockad över. Citat "Det verkar liksom vara där alla branschens pengar hamnar" slut citat.
Jag vill först och främst belysa hur olika man kan uppfatta en situation efter att ha upplevt den på samma plats och vid samma tidpunkt. Jag var ju där på Bubblerooms invigning, på samma event som Amanda så hårt kritiserar i sin blogg. Det var ju tur att Amanda inte hamnade vid mitt bord eftersom hon uppenbarligen är väldigt lättchockad och jag inte stiger upp ur sängen för mindre än 30 000 kr men så har ju jag å andra sidan en gigantisk blogg om man jämför med de flesta andra som var på plats. Dessutom är jag 15 år äldre än dom och mer bortskämd än vad jag är kan man nog inte bli. Det skulle vara Sofi Fahrman och Elin Kling som möjligtvis kan vara snäppet värre. Nog om det. Amanda satt vid ett bord och förfärades över hur "Stureplansbloggerskor" tjänar så ofantligt mycket pengar på att visa upp dagens outfit.
Själv satt jag vid ett bord möjligtvis en meter bort och förfärades över hur bland andra Josefin Ekström inte får en spänn för att göra just det samma. Hon kommer att få det en dag, precis som i alla yrken. Man börjar tampa sig fram och är man duktig så får man good money till slut.
Jag tolkar det som att Amanda Mann är missnöjd, ganska dålig på sitt jobb och oinsatt i hur bloggvärlden ser ut idag. Ganska dålig på sitt jobb? Jo men annars sitter man väl inte och förfasar sig över att andra tjänar pengar på något som de uppenbarligen gör bra? En modebloggerskas jobb är att följa modetrenderna, komponera ihop plagg och informera sina läsare om var dom kan hitta plaggen. Amandas jobb är… väl typ detsamma? En duktig modebloggerska får garanterat mycket mer pengar än vad Amanda får så jag tolkar det som att hon är missunnsam.
Men nu till hur jag egentligen borde ha börjat den här texten. Amanda blir inbjuden till ett PR-event. Jag hoppas att Amanda inte tog miste på den informationen. Jag ska försöka fatta mig kort för den här texten håller på att spåra. Amanda: Företag kan marknadsföra sig på olika sätt. Bläddra igenom Kottler (eller fan var det på min tid??) så får du lära dig hur det här kan gå till. Vissa företag lägger miljoner på TV-reklam eller kanske att de tapetserar stan med affischer. Blir du lika arg på TV4 som får en massa pengar från H&M? Vissa företag lägger en del eller hela sin marknadsföringsbudget på PR. Det som Bubbleroom gjorde i torsdags var ett kombinerat PR-event. Det är ytterst vanligt förekommande googla Bindefeld om du vill ha fler referenser. Ett event av den här typen gör företag för att de vill skapa PR – att press/bloggerskorna skriver om företaget. Om man inte vill skriva så behöver man inte göra det och vill man skriva dåligt om företaget så får man även göra det. Så som du har gjort. Hittills inget fel alls.
Felet som du gör Amanda är att du smoffar i dig godsakerna och sen kritiserar tillvägagångssättet och det är här jag reagerar. Om du anser att det var fel det som Bubbleroom gjorde genom att låta gästerna shoppa för 2 lax, så att det ska ha något att göra PR med, så borde du inte ha utnyttjat den generositeten som du sen rasar över. När du stod där inträngd i ett hörn med en drink i handen och äcklades av alla restylane-läppar och redan då visste att du skulle såga eventet och företaget varför valde du då att roffa åt dig plagg för hela summan? Jag dubblade min summa eftersom jag inte är en murvel som jobbar på nöjesguiden och anser att om jag blir bjuden på 2 lax så bjuder jag tillbaka med 2 lax till. Sån är jag. Vi är olika. Men hade jag bestämt mig för att såga tillställningen hade jag inte tagit en spänn utan glatt promenerat hem och satt mig vid datorn för att spy ut min galla. Dåligt, Amanda. Ganska pinsamt om jag får säga så. Men vad ska en stackars underbetald moderedaktör göra när alla bortskämda blogggerskor får en massa pengar för att pluta med restylanet och visa upp dagens outfit?
ps. Du fick mig att känna mig som en superhjälte på riktigt. Coolt som fan.