Праця вчителя в наш час вважається однією з найважчих та найважливіших, адже вчитель повинен не тільки добре знати свій предмет, а бути ще й психологом, мати багату уяву, бути ініціатором. Саме таким вчителем є Тетяна Миколаївна Саказли, яка викладає українську мову та літературу в Кам'нському НВК.
Тетяна Миколаївна приїхала до нас з Херсонської області, тому не дивно, що вона дуже гарно говорить українською мовою, відчуває її, живе нею. Основний відсоток населення в селі — болгари, і викладати українську мову та літературу, донести її до серця кожного важко, але Тетяна Миколаївна вміє добре з цим впоратися.
Нашою "калиновою" мовою обов'язково захоплюєшся, коли чуєш , як говорить Тетяна Миколаївна. Мова її звучить, мов музика, — мелодійно, впевнено. "Вельмишановне панство, милі мої діти," — так звертається Тетяна Миколаївна до учнів.
У школі відбувається багато свят української мови. Вони бувають і веселі, і розважальні, і серйозні. В будь-якому разі Тетяна Миколаївна вкладає в них частинку свого серця, таланту, багато часу. Учні грають сцени з найвідомих творів українських письменників, готують літературну газету з цікавою інформацією, шукають рецепти смачних страв української кухні, а потім їх готують, співають українські пісні, читають вірші та самі намагаються їх складати.
Тетяна Миколаївна постає перед учнями не тільки як вчитель, а й як порадник, добра, відкрита людина. Вона займається спортом, бере участь в спортивних змаганнях в селі, грає разом з учнями в волейбол, баскетбол, тренує групу дівчат з аеробіки, плаває разом з ними в плавательному басейні. Вона своїм прикладом закликає учнів до здорового способу життя.
Весною цього року Т.М.Саказли брала участь в обласному конкурсі "Вчитель року" і ввійшла в п'ятірку сильніших. Вона дуже активна та енергійна, якщо береться за щось: будь-то урок, зустріч з цікавим співрозмовником, чи позакласні заходи, то прагне в усе вкласти всю свою душу і майстерність.
...Ії люблять за відвертість, добро та щире серце. А ще за те, що вона — талановита поетеса. Її вірші про Батьківщину, жіночу долю, природу і дітей дуже ліричні та світлі, як все її життя.
Тетяна Саказли
Україно, моя Україно,
Ти в стражданнях як у віках.
Не лишає тебе щохвилинно
Плачу стогін і горя жах.
То монголи були, то татари,
То вже турки пізніше прийшли.
То поляки і німці карали,
На дітей твоїх зашморг плели.
Тяжко волю сини здобували,
Але й воля гіркою здалась:
Ветерани стають жебраками,
Молодь "в Турцію"вся подалась.
Де ж та воля, що кров'ю здобута?
Де ж та правда, що варта життя?
Може подвиги всі позабуті?
Прокидайтеся від забуття!
Досить злигодні всі терпіти,
Досить сльози лити і скніти.
Варто подвиги всі повторити,
Варто вірити, жити й творити.
Олена Пономарьова, випускниця-2001 Кам'янскького НВК.
Газета «Придунайские вести», выпуск №105 от 1 сентября 2001 года.
Поделиться ссылкой на эту страницу в: