Írj egy rövid történetet, amelyben egy időutazó véletlenül Shakespearet hozza vissza a jelenbe. Használj humoros elemeket!

    Az időgéppel utazó Will Shakespeare véletlenül visszarepült a 21. századi jelenbe, ahol a hajléktalanok körében találta magát. Megdöbbent a modern világ látványától, az elektromos járművektől és a mobiltelefonoktól. "Egy kis időre elmentem, visszajöttem, de mindent elvesztettem" - sóhajtott.

Shakespeare azonban hamarosan rájött, hogy nemcsak az időt és a helyet tévedett el. A modern nyelv és a modern kultúra ismerete hiányzott belőle. Amikor megpróbált egy szupermarketben vásárolni, összekeverte a szófogadókat, és egy zebra ruhára költött.

Később, egy színházban, ahol egy modern darabot láttak előadni, megdöbbentett a színészek színészi képessége, és megjegyezte, hogy a modern emberek "nem olyanok, mint az ők". Aztán a színházi közönséget látta, akik telefonokat nézegettek, és nem figyeltek a színpadra.

Végül Shakespeare visszament az időgépére, és visszatért a saját idejébe. De a modern világ, amelyet látott, örökre megváltoztatta. "A modernok olyanok, mint egy kisgyerek, akik mindig a jelen pillanatára koncentrálják a figyelmüket. Nem töltenek időt a múlttal, vagy a jövővel" - mondta.

És így, Shakespeare a saját korában maradt, a modern nyilvánosan megjegyzett szavakkal és a modern kultúra furcsaságával egyaránt.
b
Írj egy rövid történetet, amelyben egy időutazó véletlenül Shakespearet hozza vissza a jelenbe. Használj humoros elemeket!
Egyszer volt, hol nem volt, volt egyszer egy időutazó, aki éppen a reneszánsz korszakban kalandozott. Egy napon éppen a híres drámaíró, William Shakespeare sétálgatott a kertben, amikor az időutazó véletlenül belebotlott.

„Ó, bocsánat! Nem vettelek észre” – mondta az időutazó, és már ugrott is félre, hogy helyet adjon a zseniális drámaírónak.

„Semmi gond” – válaszolta Shakespeare, miközben leporolta ruháját. – Én is szeretem a meglepetéseket.

„Hűha, te tudsz a jövőről?” – kérdezte az időutazó.

„Miért, mi van a jövőben?” – kérdezte Shakespeare kíváncsian.

„Nos, én egy jövőbeli időutazó vagyok, és azért jöttem, hogy megmentsem a világot egy katasztrofális eseménytől” – magyarázta az időutazó.

„Érdekes” – mondta Shakespeare. – És mi a katasztrofális esemény?

„Egy nukleáris háború, amely az egész világot elpusztítja” – válaszolta az időutazó.

„Ó, az szörnyű lenne” – mondta Shakespeare. – De miért pont én segítsek neked ebben?

„Mert te vagy a legnagyobb drámaíró, aki valaha élt” – mondta az időutazó. – A te szavaidnak hatalmas ereje van, és segíthetsz meggyőzni az embereket, hogy ne háborúzzanak.”

„Hmm, igazad van” – mondta Shakespeare, miközben elgondolkodott. – De mi van, ha már túl késő?”

„Nem, még nem késő” – mondta az időutazó. – Ha elég gyorsak vagyunk, még megakadályozhatjuk a háborút.”

„De hogyan?” – kérdezte Shakespeare.

„Nos, te vagy a legnagyobb drámaíró, nem emlékszel? Írhatnál egy darabot, amely meggyőzi az embereket a békéről és a szeretetről” – mondta az időutazó.

„Ez jó ötlet!” – mondta Shakespeare. – De hogyan írhatnék meg egy darabot ilyen rövid idő alatt?”

„Ne aggódj, segítek” – mondta az időutazó, és már varázsolt is egy íróasztalt és egy ládányi papírt Shakespeare elé. – Most pedig írj!”

Shakespeare egész éjjel írt, és reggelre már kész is volt a remekműve, a Szeretet és béke.

„Nos, ez tényleg jó” – mondta az időutazó, miután elolvasta a darabot. – De hogyan fogjuk előadni?”

„Nem kell előadni” – mondta Shakespeare. – Elég, ha mindenki elolvassa. A szavaim majd eljutnak mindenkihez, és megváltoztatják a világot.”

És így is történt. Shakespeare szavai megérintették az emberek szívét, és a világ megmenekült a katasztrofális nukleáris háborútól.

„Köszönöm, hogy megmentetted a világot, időutazó” – mondta Shakespeare, miközben kezet ráztak.

„Nincs mit” – válaszolta az időutazó. – Örülök, hogy segíthettem. Most pedig menj, és írj még sok remekművet!”

„Rendben” – mondta Shakespeare. – De előbb még egy kérdés: mi történt a jövőben, hogy megmenekültünk a háborútól?”

„Nos, az emberek rájöttek, hogy a háború nem old meg semmit, és inkább a békés együttélés mellett döntöttek” – válaszolta az időutazó. – A világ örökre megváltozott, köszönhetően a te zsenialitásodnak, Shakespeare.”

„Hűha, ez nagyon megtisztelő” – mondta Shakespeare. – De most már ideje mennem. Még sok történetet kell írnom.”

„Jó utat, időutazó” – mondta Shakespeare. – És köszönöm, hogy megmentetted a világot.”

„Nincs mit” – válaszolta az időutazó, és eltűnt a színről.

Shakespeare pedig visszatért a reneszánsz korszakba, és folytatta a munkáját, zseniális drámaíróként. A világ pedig békében és harmóniában élt, köszönhetően a Szeretet és béke üzenetének, amely időtlen időkig inspirálta az embereket.
a