Kogurjo
Kogurjo
az úgynevezett három királyság legnagyobb területével rendelkező állama volt a Koreai-félsziget területén, melyet a legenda szerint alapított a folyó völgyében. Történészek szerint valószínűbb, hogy a törzsi állam az i. e. 2. században jött létre.

Fénykorát az 5. században élte, amikor és fia csaknem a teljes Mandzsúriát és Belső-Mongólia Autonóm Terület egy részét is meghódították. Legnagyobb kiterjedésekor nyugaton a Liao folyóig, keleten a Tengermelléki határterületig, északon a mandzsúriai folyóig, délen a - és -hegységig tudhatta magáénak a területeket. A folyamatos háborúk, különösen a 7. században Sillával és a kínaiakkal, valamint a belső viszályok kimerítették , 668-ban összeomlott, területei egy részét Silla, más részét a kínaiak szerezték meg.

Kultúrájában keveredett a buddhizmus, a konfucianizmus, a sámánizmus és a taoizmus, kínai feljegyzések szerint az itt élők szerettek táncolni és énekelni. Építészeti sajátosságaikat a fennmaradt erődökből és a temetkezési helyekből ismerjük. A sírokat kirabolták, így nem maradt fenn annyi tárgyi lelet, mint Sillából, a falfestmények azonban értékes tanúi a kor életének, szokásainak.

A mai Kína és Észak-Korea területén található -kori maradványok egy részét az UNESCO Világörökség-programjába is felvették az ősi királyság fővárosai és sírhelyei valamint -síremlékek néven.

## Története

### Alapítása

A legenda szerint a alapította i. e. 37-ben, azonban kínai feljegyzések szerint i.e. 107-ben már létezett egy ilyen prefektúra a kínai körzetben (koreaiul , 현도군), a középső és folyó felső szakaszánál, Mandzsúria területén. Ennek a a lakosai feltehetően a nép tagjai voltak, akik i. e. 75-ben sikeresen északabbra űzték a körzetet és létrehoztak egy konföderációs királyságot, melyek városállamokból (na vagy no) álltak. Ebben az időben öt nagy klán alkotta a konföderációt: , , , és . A ide vándorolt népcsoport alkotta a t, akik egy idő után átvették a hatalmat az államok fölött. Erre utalhat legendája is.

A kiváló lovas és íjász meghódították és integrálták a városállamokat, erődöket építettek és t tették meg fővárosuknak. I. e. 3-ban ba költöztették a fővárost, délebbre tól, az 1. század elején pedig már az uralkodójuk a , azaz király címet viselte. folyamatosan terjeszkedett, hatalmas területeket hódított vissza a kínai államoktól, emiatt folyamatos harcban állt a kínaiakkal. király idejében (53–146?) már a ma Oroszországhoz tartozó Tengermelléki határterület és a folyó felső szakasza Mandzsúriában is a fennhatósága alatt állt, és is meghódította. Ő volt az az uralkodó, aki létrehozta az örökletes királyi címet a i klán leszármazottainak, ezért lett a posztumusz neve , azaz „dinasztia-alapító”.

### Megszilárdulása

`idejében (179–197) megszilárdult az államszervezet, az eredetileg klánközpontokat jelentő területeket tartományokká alakították () és az égtájakról nevezték el őket. A klánvezetők alkották az új arisztokrata réteget, a testvéri trónöröklést pedig felváltotta az apa-fiú öröklési rendszer. A királyok rendszeresen a  klánból választottak feleséget, így biztosítva az uralkodóház politikai támogatottságát. Bevezették a  rendszert, ami lehetővé tette a parasztok számára, hogy a szűkös hónapokban az állami magtárakból kölcsönözzenek gabonát és azt aratás után alacsony kamattal fizessék vissza.`

Ahogy az ország megszilárdult, egyre több hadjáratot indítottak a kínaiak ellen. 242-ben király (227–248) megtámadta megyét, hogy elvágja a körzethez vezető szárazföldi utat. , mely a három kínai királyság közül a legközelebb feküdt , visszavágott és 244-ben elfoglalt egy erődöt közel a fővároshoz. A következő évben a királyt is sikerült megfutamítaniuk. Kínát azonban belharcok szabdalták fel, és ezt kihasználva 313-ban sikerült kikergetnie a kínaiakat ból, visszaszerezve egykori területeit.

A 4. században a megerősödő néppel vívott kemény csatákat az ország a Liao folyó medencéjéért, és 342-ben , királya porig égette a királyi palotát ban, foglyul ejtette az anyakirálynét és helybélit hurcolt el. 371-ben királya, kifosztotta ot és megölte királyt. Az őt a trónon követő más politikát folytatott, elfogadta a buddhizmust, akadémiát hozott létre a konfucianizmus tanítására, új jogi alapokra helyezte a közigazgatást a fejlettebb kínai mintát követve, és megreformálta a hadsereget, ezzel megteremtve a későbbi hódításokhoz szükséges állami stabilitást.

### Fénykora

`az 5. században érte el fénykorát, amikor  (nevének jelentése: „nagy területfoglaló”) és fia  csaknem a teljes Mandzsúriát és Belső-Mongólia Autonóm Terület egy részét is meghódították. Délen a Han folyó medencéjét is megszerezték, szinte leigázva  és Sillát is.`

A mai városban található hét méter magas sztéléjének tanúsága szerint elfoglalta a stratégiai erődöt 397-ben, majd 406-ra a teljes -területet az uralma alá hajtotta. 398-ban az északkeleti határoknál élő népet hódította meg, 396-ban bevette fővárosát. 400-ban fős sereggel segítette Silla harcát a , és a japánok elleni küzdelemben. Élete során 64 erődöt és 1400 falut vett be. Fia, („hosszú életű”) követte a trónon, aki folytatta apja hódításait. A déli és északi dinasztiák idejében míg az északiakkal harcolt, a déliekkel diplomáciai kapcsolatot vett fel. 427-ben a fővárost ba költöztette, a folyó partjára. A város évszázadok óta fontos központ volt az előző királyságokban, így ez a stratégiai lépés gazdasági és kulturális szempontból is jelentős volt az ország számára.

`és Silla fenyegetésként élte meg a főváros délebbre költöztetését és a két állam összefogott  ellen. 472-ben a kínai hez fordultak katonai segítségért, azonban három évvel később  bevette  fővárosát,  királyt lefejezték, és  kénytelen volt délebbre költöztetni a központját. 494-ben  magába olvasztotta  is. Hatalmas területet tudhatott magának ekkor, nyugaton a Liao folyóig, keleten a Tengermelléki határterületig, északon a mandzsúriai  folyóig, délen a - és -hegységig.`

### Háborúk Kínával

`hatalmas birodalommá vált, azonban a 6. század elején Silla elkezdett megerősödni, meglepően gyors ütemben. 532-ben bekebelezték , 551-ben  közösen megtámadták  Han folyó-menti területeit, majd Silla 553-ban  zsákmányolt részét is megszerezte: a Han folyó stratégiailag fontos alsó szakaszát, mely utat nyitott a tengerhez és így Kínához.`

Miközben Silla gyarapodott, újra szembe kellett néznie a 6. század derekára magára találó kínaiakkal is: a -dinasztia 589-ben újraegyesítette Kínát. 598-ban meg tudták magukat védeni császár fős seregével szemben, 612-ben pedig fős serege rohanta le az országot. A jóval képzettebb és harcedzettebb sereg, bár létszámában sokkal kisebb volt, sikeresen visszaverte a támadást. ezután a főváros bevételével is megpróbálkozott, sikertelenül. A kínai sereget az azóta is az egyik legnagyobb koreai tábornokként számon tartott győzte le. 613-ban és 614-ben is újra próbálkozott, de ismét sikertelenül. Amikor a Tang-dinasztia hatalomra került, védekezésre rendezkedett be, az északnyugati határainál mintegy 480 kilométer hosszan emelt falat.

Közben azonban belső viszályok robbantak ki az országban. 642-ben katonai vezető puccsot hajtott végre, megölte királyt és ot ültette a trónra, a hatalmat azonban maga gyakorolta. Kijátszotta egymás ellen Sillát és , és területeket foglalt vissza Sillától. Silla a Tangokhoz fordult, akik követelték, hogy hagyja abba a katonai akcióit, amit elutasított, ezzel magára haragítva császárt. 645-ben a kínai sereg végigsöpört északi védvárain, ám az Ansi erődnél vereséget szenvedtek. Az erődöt védte embereivel három hónapon át, és a kínaiak végül meghátráltak. 647-ben és 648-ban újra megkísérelt betörni az országba, de ismét visszaverték. A komoly háborúk azonban nem múltak el nyomtalanul, meggyengítették a nemzeti egységet, melyen tovább rontott a fiai között kitört vita. Ezek együttesen vezettek 668-as bukásához.

### Hanyatlása

Miután Silla Tang segítséggel eltiporta 660-ban, lett a következő célpont. 661-ben több hónapig ostromolták a fővárost, bevenniük azonban nem sikerült. Bár ezt a támadást visszaverték, jelentősen meggyengült az évtizedek óta tartó háborúskodás miatt. Ráadásul 666-ban meghalt, amit követően a fiai és az öccse között hatalmi harc kezdődött. A legidősebb fiút, et az öccsei üldözték el, megadta magát a Tangoknak. öccse, Sillának adta meg magát a déli régió több várával egyetemben. A Tangok kihasználták a lehetőséget, seregei visszavették a mandzsúriai területek jó részét és bekerítették a fővárost. 668-ban ot és mintegy embert Tangba hurcoltak, a birodalom szétesett.

Tang elfoglalta a meghódított területeket, nem adva a zsákmányból Sillának. Silla ezért, és mert mindenképp ki akarta szorítani a kínaiakat a félszigetről, támogatta a rövid életű és kis területű állam létrejöttét, melynek királyává illegitim fiát, ot (안승; 安勝) tették meg. Silla katonai támadásokat is indított a korábbi területekért és végül sikerült a déli területeket megszereznie és 676-ban egyesítette a félsziget déli részét az uralma alatt.

## Államszervezet és közigazgatás

A legmagasabb nemesi cím a volt, mely a i királyi klán, a korábbi i királyi klán, valamint a i klán tagjainak járt ki. 12 rendfokozat volt a tisztviselők között, az arisztokrácia legmagasabb elérhető tisztsége a volt. Ezt követte a és a , mely rétegek tagjai számára elérhetetlenek voltak a legmagasabb posztok.

A meghódított területek nemeseit, törzsi vezetőit sajátos rendszerben integrálták a központi államszervezetbe, a és a tisztségekkel (például 2. rangfokozatú ', 태대형, 太大兄; 4. rangfokozatú ', 태대사자, 太大使者). A királyság későbbi éveiben megjelentek olyan állami pozíciók, mint a katonai ügyintézéssel foglalkozó vagy a . A főminiszter posztja először meghatározatlan időtartamú volt, később már három évre tölthette be az, akit megválasztott az arisztokrácia. Legtöbbször azonban a legnagyobb hatalommal bíró nemes erőszakkal foglalta el a posztot, a versengők pedig sokszor akár fegyveres harccal döntötték el, ki ül majd a székbe. Ez ellen a király sem nagyon tudott mit tenni. Az 5. rangfokozat fölötti tisztviselők alkották az államtanácsot.

A korábbi városállamokból fallal körülvett városok lettek, melyek kínai mintára a körzet vagy járás ('; 군, 郡) központjává váltak. Élükön az állam által leküldött ' (도사, 道士) állt. A járásokat öt nagyobb egységbe csoportosították, ezek neve ' (부, 部) volt, ami tartománynak vagy prefektúrának felel meg. Ezek élére a ' (욕살, 褥薩) került. A fővárosokat szintén öt 'ra osztották, amit kerületnek lehetne ma nevezni. A falvak élére helyi vezetőt neveztek ki, aki csupán helyi tisztséget kaphatott, a központi kormányzatba nem tudott fentebb lépni. Alattuk voltak a szabad parasztok, akik terményadót fizettek és robotra is elvitték őket. Rajtuk kívül voltak még a kitaszítottak, akik külön falvakban éltek, valamint a legalsó réteg, a rabszolgák.

A katonai berendezkedésről kevés leírás maradt fenn. Úgy tűnik, hogy minden férfinak kötelező volt a katonai szolgálat, a főváros mind az öt kerületében állomásoztak egységek, körülbelül fő, valamint az öt tartomány mindegyikében voltak kihelyezett zászlóaljak, számuk a és a között váltakozott és a kormányzók vezették őket. A harcban a későbbi koreai királyságoktól eltérő módon a királyok is személyesen részt vettek. Akárcsak Sillában a (화랑, 花郞) csapata, is létezett olyan fiatalokból álló alakulat, amelyet erkölcsi és katonai oktatásban részesítettek, az elnevezésük ' (선비) volt.

## Gazdasága

Az állam elhelyezkedése miatt (hegyvidék, keskeny síkságokkal) eleinte nem nagyon tudott önellátó gazdaságot fenntartani, folytonos háborúkra, hódításokra kényszerült, hogy a meghódított területek terményadóiból lássa el a népét. Később a vadászat és a halászat helyett a mezőgazdaság került előtérbe, rizst, kölest, tarka cirokot, Ázsiában honos babfajokat és szójababot, ginzenget, szezámmagot, kendert termesztettek, és állatokat is tenyésztettek. Folyt a selyemkészítés, és a bőrárukkal való kereskedés is. Az emberek többféle adót fizettek, volt fejadó és háztartásonként fizetendő adó, valamint kötelező robot és katonai szolgálat. A nomád törzseket, akik vándoroltak, másképp adóztatták: tízfős csoportokban voltak kötelesek adót fizetni. A háztartásokra kiszabott adót annak megfelelően állapították meg, hogy mennyire fizetőképesek az ott lakók.

A kínaiakkal külkereskedelmet is folytatott , feljegyzések és régészeti leletek alapján szinte bizonyos, hogy gazdag kereskedőréteg létezett. Az ország déli és nyugati partvidékei és a folyók mentén folyt a kereskedelem, előbb szabadon, majd meghatározott erődökben. Találtak például kínai porcelánt és feljegyzéseket nyestszőrme-kereskedelemről. A Tang-dinasztia hatalomra kerülése után a hivatalos kereskedelmet Kínával megszakították, de a feketekereskedelem továbbra is létezett.

## Kultúrája

A nép a 10. holdhónapban hálaadási ünnepséget rendezett emlékezetére. A kultúrájuk erőteljesen matriarchális volt, például a házasságot követően a férj a felesége szülőházában élt az úgynevezett épületben („vőszoba”) a feleségével, egészen addig, amíg a gyermekeik el nem értek egy bizonyos kort, csak ekkor kapott engedélyt arra, hogy a saját klánjához költöztesse a családját.

### Vallás

Amikor i. e. 108-ban létrejött a négy kormányzóság a Koreai-félszigeten, a kínai konfucianizmus tanításai is terjedni kezdtek. A három koreai királyság a társadalmi hierarchia megerősítésére vették át ezt a filozófiai eszmerendszert. 372-ben létrejött a akadémia, melyben kínai mintára konfuciánus filozófiát, írást, kínai irodalmat (Négy könyv és öt klasszikus) és hadtudományokat tanítottak. A Han-dinasztia bukásával a konfuciánus tanítások is halványodni kezdtek Kínában, a Tang-dinasztia (618–907) a taoizmust preferálta. A Tangokkal kapcsolatba került koreaiak is átvették a taoizmust, 643-ban. Míg a konfucianizmus az erkölcsi alapokat szolgáltatta, a taoizmus a vallás alapjait jelentette a koreaiak számára.

Mindezek mellett azonban a buddhizmus is utat talált a félszigetre, 372-ben egy kínai buddhista szerzetes hozott be szútrákat és Buddhát ábrázoló képeket. Az uralkodó réteg lelkesedéssel fogadta az új vallást, mert az segített megerősíteni a hierarchiát, és legitimalizálni az uralkodó hatalmát a nép fölött, ugyanis a nép már nemigen hitt az államalapító legendákban, amelyek szerint a király természetfeletti erőkkel rendelkező isteni hősök leszármazottja. a legnépszerűbb az úgynevezett Nirvána-iskola () volt.

### Nyelv

Akárcsak a koreai nyelv esetében, a nyelv eredetéről is számos elmélet létezik, egységes álláspont nincs. Mivel a nyelv kihalt, és a fennmaradt szövegrészletek kínai írással íródtak, a nyelv szókincsének, hangtanának helyreállítása, feltérképezése sok akadályba ütközik. A fennmaradt nyelvemlékek alapján feltételezhető, hogy rokonságban állt a Silla nyelvvel és nagyon hasonlónak mutatkozik a nyelvhez is, egyes kutatók feltételezése szerint talán az ókoreai nyelv dialektusai lehettek ezek a nyelvek, de erre sincs kétséget kizáró bizonyíték. Alekszandr Vovin azt az elméletet támogatja, amely szerint a és a nyelv nagyon közel állt egymáshoz és a silla nyelvhez is, és bennszülött koreai nyelveknek tartja ezeket, míg például Christopher I. Beckwith szerint a nyelv az ójapán nyelv rokona. Juha Janhunen finn nyelvész más tudósok által sokkal kevésbé elfogadott elmélete szerint a nyelv a mandzsu-tunguz nyelvekhez tartozik és népességének egy részét tunguzok alkották.

### Irodalom és zene

`alapításának mítoszát, a -mítoszt először a ' (구삼국사, 舊三國史; „A három királyság ősi története”) című műben írták le, mely mára elveszett, de  1193-ban ez alapján írta ' (동명왕편, 東明王篇) című elbeszélő költeményét.`

Az első lejegyzett koreai verset királynak tulajdonítják i. e. 17-ből, mely a ' (황조가, 黃鳥歌; „Sárgarigók”) címet viseli, azonban történészek egyetértenek abban, hogy nagy valószínűséggel nem ő költötte, hanem egyszerű népi költemény.

Az elit réteg egyes tagjai minden bizonnyal írtak kínai nyelvű verseket, amire példa tábornok 612-ben született költeménye, melyben a kínai tábornokokat ítéli el.

A népdalok (singa) elengedhetetlen kellékei voltak a hangszerek. örökség a citera családba tartozó hathúros (거문고), melyet a ' szerint (왕산악, 王山嶽) alkotott meg és több mint 100 dalt komponált rajta.

### Művészetek

A három királyság legjobb állapotban fennmaradt festményei a sírokban talált falfestmények. Ezeken egyaránt szerepelnek mitológiai lények és emberi alakok. A sírokat a falakra festett fő téma alapján nevezték el, a például a hagyományos koreai birkózást, a ot ábrázolja, a táncolókat, a pedig vadászokat. A leghíresebb falfestmény az Észak-Koreában található , mely négy mitikus állatot ábrázol: a keleti azúrsárkányt, a nyugati fehér tigrist, a déli vörös főnixet és az északi kígyó-teknőst.

Az Indiából kínai közvetítéssel bekerült buddhizmus számos művészeti alkotást eredményezett, különösen sok Maitréja bodhiszattva-szobor készült, ami azt mutatja, hogy a buddhizmusnak ez az ága volt a legerősebb Korea területén.

A leletek arra engednek következtetni, hogy már ebben a korban is elterjedt voltak a mai onggi edényekre hasonlító alakú kőcserépedények.

### Építészet

A paloták közül egy sem maradt fenn az utókorra, csak feljegyzésekből és ásatások maradványaiból van róluk információ. Az palotát 427-ben emeltette király ban, a feltárt maradványokból ítélve nagy épület lehetett, mintegy 620×622 méter alapterületű.

A ' szerint számos erődöt épített; a sírokban talált falfestményekből ítélve fejlett érődépítési technikával rendelkeztek. Kihasználták a félsziget földrajzi jellegzetességeit és főként jól védhető hegyi erődítményeket emeltek, jóval korábban mint a környező koreai államok. Észak-Korea területén ma is megtalálhatóak a és a erődök maradványai. Kínában csaknem száz erőd maradványai vannak elszórva és Liaoning tartományokban.

Számos sír maradt fenn, melyek őrzik a építészet sajátosságait. Kezdetben a sírokat hatalmas, egymásra pakolt kőtáblákból építették fel. Ennek egyik példája „A tábornok sírja” (; 장군총, 將軍塚), mely 12 méter magas. Később a sírhalom-építésre váltottak: a kőtáblákból emelt sírkamra fölé földből dombot emeltek. Ezeket könnyű volt kirabolni, ezért gyakorlatilag alig maradtak fenn emlékek a sírok belsejéből.

## Vitatott kínai források

2002-ben történelmi vita bontakozott ki Kína és Dél-Korea között kapcsán. A Kínai Társadalomtudományi Akadémia (中国社会科学院), mely állami szerv, Kína hűbérállamának sorolta be, ami felháborodást keltett Dél-Koreában. A feszültség tovább fokozódott, amikor Kína az UNESCO Világörökségi programba jelölte a területén található korabeli sírokat, és a benyújtott dokumentumokban , azaz „kínai ” néven utalt az államra. További, államilag megrendelt kínai munkák is hasonlóképpen kezelik a kérdést: nem hajlandóak elismerni koreai voltát, kínai tartományként kezelik és kínainak tekintik a területén élt népeket. Emiatt a dél-koreai történészek azzal vádolták meg Kínát, hogy megpróbálják átírni a koreai történelmet. véleménye szerint a kínaiak állításai szembemennek a saját történeti írásaikkal, azaz a kínai dinasztiák eredeti feljegyzéseivel is.

## Emlékezete

Észak-Korea felmenőjének tartja , az államalapítást propagandaokokból korábbra datálják, mint a történészek: egy 1964-es dolgozata alapján i. e. 277-re teszik. Ennek oka, hogy a Dél-Korea közvetlen felmenőjének tartott Sillánál korábbi időpontban kellett, hogy létrejöjjön a királyság, ez presztízskérdés Észak-Korea szemében.

A mai Kína és Észak-Korea területén található -kori maradványok egy részét az UNESCO Világörökség-programjába is felvették Az ősi Kogurjo királyság fővárosai és sírhelyei valamint Kogurjo-síremlékek néven.

### Ábrázolása a filmművészetben

A -kort számos filmben és televíziós sorozatban feldolgozták, például az 1962-ben, a KBS csatornán képernyőre került első dél-koreai történelmi televíziós sorozat, a ' (국토만리, 國土萬里) is ebben a korban játszódott. király legendás alakját is többször megörökítették, például a 2007-es The Legend vagy a 2011-es Gwanggaeto, The Great Conqueror című sorozatokban. A jelentős sikereket elért ' az államalapító legendát dolgozza fel.

További, a korszakban játszódó ismert televíziós sorozatok:

- ', 2006
- , 2009
- Invincible Lee Pyung Kang, 2009
- The Blade and Petal, 2013

Filmek:

- Once Upon a Time in a Battlefield, 2003
- Battlefield Heroes'', 2011