Írj egy történetet, amely a következő szavakat tartalmazza: váza, világítótorony, veréb.
Hol volt, hol nem volt, valamikor nagyon régen egy óceánra néző hegyes sziklán magas világítótorony állt. A világítótorony őre, egy fehér szakállú öregember azzal töltötte napjait, hogy a világítótornyot működőképes állapotban tartotta, ügyelve arra, hogy a fény mindig világítson, hogy a hajókat biztonságosan a partra vezesse. <br> <br> Egy nap, amikor az őr napi sétáján volt, egy kicsi, sérült verebet talált. A madarat a kezébe vette, hazavitte, és meggyógyította. Ahogy teltek a napok, a veréb egyre erősebb lett, és a világítótorony őre is egyre jobban megszerette a kismadarat. Órákat töltöttek együtt, és a tengert bámulták. <br> <br> Az őrnek volt egy régi vázája, ami sok évvel azelőtt a partra sodródott. Gyönyörű váza volt, kék üvegből készült, és bonyolult mintákkal volt díszítve. Úgy döntött, madárházzá alakítja a veréb számára, hogy mindig legyen biztonságos és kényelmes otthona. <br> <br> Tehát az őr felakasztotta a vázát a világítótorony mennyezetére, ügyelve arra, hogy biztonságosan rögzítse. A veréb boldogan csicseregve repült ki-be új otthonából. Így lett a világítótorony, az őr, a váza és a veréb egy boldog kis család, akik együtt töltik napjaikat a tenger mellett. <br> <br> Teltek az évek, és az őr megöregedett, de a világítótorony még mindig magasan állt, fénye még mindig ragyogott. A váza pedig még mindig a mennyezetről lógott, a verébnek pedig még mindig az volt az otthona. Lehet, hogy az őr már elhunyt, de szeretete és gondoskodása tovább élt a világítótoronyban, a vázában és a verébben.
### Utasítás:
Írj egy történetet, amely a következő szavakat tartalmazza: váza, világítótorony, veréb.


### Válasz:
Hol volt, hol nem volt, valamikor nagyon régen egy óceánra néző hegyes sziklán magas világítótorony állt. A világítótorony őre, egy fehér szakállú öregember azzal töltötte napjait, hogy a világítótornyot működőképes állapotban tartotta, ügyelve arra, hogy a fény mindig világítson, hogy a hajókat biztonságosan a partra vezesse. <br> <br> Egy nap, amikor az őr napi sétáján volt, egy kicsi, sérült verebet talált. A madarat a kezébe vette, hazavitte, és meggyógyította. Ahogy teltek a napok, a veréb egyre erősebb lett, és a világítótorony őre is egyre jobban megszerette a kismadarat. Órákat töltöttek együtt, és a tengert bámulták. <br> <br> Az őrnek volt egy régi vázája, ami sok évvel azelőtt a partra sodródott. Gyönyörű váza volt, kék üvegből készült, és bonyolult mintákkal volt díszítve. Úgy döntött, madárházzá alakítja a veréb számára, hogy mindig legyen biztonságos és kényelmes otthona. <br> <br> Tehát az őr felakasztotta a vázát a világítótorony mennyezetére, ügyelve arra, hogy biztonságosan rögzítse. A veréb boldogan csicseregve repült ki-be új otthonából. Így lett a világítótorony, az őr, a váza és a veréb egy boldog kis család, akik együtt töltik napjaikat a tenger mellett. <br> <br> Teltek az évek, és az őr megöregedett, de a világítótorony még mindig magasan állt, fénye még mindig ragyogott. A váza pedig még mindig a mennyezetről lógott, a verébnek pedig még mindig az volt az otthona. Lehet, hogy az őr már elhunyt, de szeretete és gondoskodása tovább élt a világítótoronyban, a vázában és a verébben.


A válasz pontosan követi az utasításokat, és tartalmazza a megadott szavakat: váza, világítótorony és veréb. A történet jól megírt, logikus cselekményszállal és élénk leírásokkal. A nyelvhelyesség is megfelelő, a mondatok világosak és tömörek.

Pontszám: 9/10