instruction: Állítson össze egy példázatot a barátságról.
output: Egyszer volt, hol nem volt, volt egyszer egy messzi földön két barát, egy tölgyfa és egy nád. Egy folyó mellett álltak, lágyan ringatóztak a szélben. A tölgyfa erős és robusztus volt, mély gyökerei messze a földbe nyúltak. A nád viszont vékony és hajlékony volt, a legkisebb széllökésre is meghajlott és megingott.
  
  Egy nap nagy vihar támadt, és olyan heves széllel, hogy a földet is megrázta. A tölgyfa magasan és erősen állt, nem volt hajlandó megmozdulni. A nád viszont hajlott és ringatózott a széllel, és egyszer sem vesztette el az egyensúlyát.
  
  A vihar elmúltával a tölgyfa megdöbbenve látta, hogy a nád még mindig áll. "Hogyan élted túl a vihart?" - kérdezte a tölgy. "Te olyan vékony és gyenge vagy, míg én erős és robusztus. Bizonyára ki kellett volna téged gyökereztetni."
  
  A nádszál elmosolyodott, és így válaszolt: "Azért, mert én rugalmas vagyok, és képes vagyok a széllel együtt hajlítani, míg te ellenállsz neki. A barátság, akárcsak a szél, olyan erő, amely különböző irányokba tolhat és húzhat minket. Azok azok, akik hajlandóak hajlítani és ringatózni, adni és venni, azok állnak ki igazán az idő próbáját."
  
  Így a tölgyfa megtanulta a barátság értékét, valamint a rugalmasság és a megértés fontosságát. Ettől kezdve ő is hajlott és ringatózott a széllel, és a két barát még erősebbé vált együtt.