input: A sötét éjszaka, a távoli csillagok jeges tűszúrásaival szabdalt bársonyvászon, komor ölelésébe burkolta a tájat. A bársonyos kupola alatti dombtetőről egy magányos alak bámulta a kígyózó folyót, amely ébenfekete szalagként nyúlt a sötét ismeretlenbe. Tücsökdalok kakofóniája hatotta át a kihalt mezők csendjét, méltó hangsávot szolgáltatva a titkos éjszakai kalandhoz.
instruction: Elemezze a megadott szövegrészt, és mutasson rá három stilisztikai eszközre, amelyet a szerző a megadott szövegben használ.
output: 1. Metafora: A sötét éjszakát bársonyos vászonhoz, a folyót ébenfa szalaghoz, az eget pedig bársonyos kupolához hasonlítja.\n2. Megszemélyesítés: A tájat úgy írják le, mintha az éjszaka komor ölelésébe "burkolózna", ami az éjszaka és a táj közötti bensőséges kapcsolatra utal.\n3. Alliteráció: A "tücsök kakofónia", amely az ismétlődő "c" mássalhangzóra utal, kellemes ritmikai hatást kelt, és hangsúlyozza a tücsökdal jelentőségét a jelenetben.