instruction: Írj egy verset a magányról.
output: A magány mélyén,
  Ahol az ember gondolatai merengenek,
  Csendes üresség honol,
  A magány érzése.
  
  Vágyakozás a kapcsolat után,
  vágyakozás a szeretet után,
  Egy csend, ami úgy tűnik, hogy növekszik,
  Ahogy a szív mélyre süllyed.
  
  Egy fájdalom, ami nem gyógyul,
  Egy seb, mely nem hajlik,
  Senkinek sem barátja, mindenkinek ellensége,
  A magány magasan áll.
  
  Szorosan átölel téged,
  magányos éjszakájába zár,
  Suttogja a szomorúságot a füledbe,
  és nem kívánt könnyeket hoz elő.
  
  De a fájdalom közepette..,
  a remény csillogása még mindig megmarad,
  Mert a magányt le lehet győzni,
  szeretettel, melegséggel, és egy barátdal, akivel találkozhatsz.
  
  Szóval ha a magány ma megtalálja,
  Ne félj, hogy megtalálod az utad,
  Nyújtsd ki a kezed, keresd, mondd,
  "Nem hagyom, hogy a magány tévútra vigyen."
  
  Mert bár a magány jön és megy,
  bennünk van, hogy megtaláljuk a ragyogást,
  a szeretet, a társaság és a béke,
  Ahol a magány feloldozást talál.