instruction: Írj egy anekdotát az optimizmus erejéről.
output: Volt egyszer egy gazda, akinek volt egy öreg öszvére. Egy nap az öszvér beleesett a gazda kútjába. A gazda meghallotta az öszvér nyávogását, és miután alaposan felmérte a helyzetet, együtt érzett az öszvérrel, de úgy döntött, hogy sem az öszvért, sem a kutat nem érdemes megmenteni. Ehelyett felhívta a szomszédait, és megkérte őket, hogy segítsenek neki eltemetni az öreg öszvért a kútba, és megszabadítani a szenvedésétől.
  
  Amikor elkezdték lapátolni a földet a kútba, az öreg öszvér hisztérikusan felhördült. Ahogy azonban a föld a hátára került, valami érdekes dolog történt. Az öszvér lerázta magáról a földet, és ahogy az leesett a kút aljára, ő rálépett a tetejére, és ahogy a gazda és a szomszédai tovább lapátolták a földet, az öszvér egyre magasabbra és magasabbra emelkedett.
  
  Hamarosan az öszvér kilépett a kút peremére, és mindenki csodálkozására elkocogott. Az élet ránk lapátolja a földet, mindenféle földet, de a trükk, hogy kijussunk a kútból, az, hogy lerázzuk magunkról, és feljebb lépjünk. Minden bajunk egy-egy lépcsőfok. A legmélyebb kútból is kijuthatunk, ha nem állunk meg, és soha nem adjuk fel, hanem optimisták vagyunk, és minden egyes csapásnál, amit az élet ránk zúdít, teszünk egy lépést előre.