instruction: Írj egy történetet, amelyben a következő szavak szerepelnek: váza, világítótorony, veréb.
output: Egyszer volt, hol nem volt, egy sziklaszirten, az óceánra néző magas világítótorony állt. A világítótoronyőr, egy fehér szakállú öregember, azzal töltötte napjait, hogy a világítótornyot rendben tartsa, és gondoskodjon arról, hogy a fény mindig világítson, hogy a hajókat biztonságosan a partra vezesse.
  
  Egy nap, amikor az őr a napi sétájára indult, belebotlott egy kis sérült verébbe. Felkapta a madarat a kezébe, hazavitte magával, és ápolta, hogy újra egészséges legyen. Ahogy teltek a napok, a veréb egyre erősebb lett, és az őrző egyre jobban megszerette a kis madarat. Órákat töltöttek együtt ülve, a tengert nézve.
  
  Az őrzőnek volt egy régi vázája, amelyet sok évvel ezelőtt talált a parton. Gyönyörű váza volt, kék üvegből készült, és bonyolult mintákat véstek bele. Elhatározta, hogy madáretetőt készít belőle a verébnek, hogy mindig legyen egy biztonságos és kényelmes hely, ahol otthonra lelhet.
  
  Az őr tehát felakasztotta a vázát a világítótorony mennyezetére, és gondoskodott róla, hogy biztonságban legyen. A veréb boldogan csiripelve repült ki-be új otthonába. Így a világítótorony, az őr, a váza és a veréb boldog kis családdá váltak, és együtt töltötték napjaikat a tengerparton.
  
  Teltek az évek, az őr megöregedett, de a világítótorony még mindig magasan állt, és fénye még mindig ragyogott. A váza még mindig a mennyezetről lógott, és a veréb még mindig benne lakott. Lehet, hogy az őr elment, de a szeretete és a gondoskodása tovább élt a világítótoronyban, a vázában és a verébben.