instruction: Készíts egy történetet egy papagájról.
output: Egyszer volt, hol nem volt, a buja dzsungel mélyén élt egy gyönyörű és élénk papagáj, Polly. Polly nem volt egy átlagos papagáj, mert figyelemre méltó tehetséggel rendelkezett: képes volt utánozni a dzsungel összes állatának hangját, az oroszlán üvöltésétől a tücsök ciripeléséig.
  
  Polly egy nagy fán élt a nyájával, ahol a napjaikat játékkal, egymás ápolásával és lédús gyümölcsök keresésével töltötték. Amikor azonban megálltak egy kis pihenőre, Polly mindannyiukat szórakoztatta tehetségével, a dzsungelben élő barátaik hangjait utánozva. A többi papagáj nevetett és ujjongott, ámulva a lány ügyességén.
  
  Egy nap heves vihar söpört végig a dzsungelen, és a fába, ahol Polly és a nyája élt, belecsapott a villám. A fa kettéhasadt és lezuhant, a papagájok pedig otthontalanul maradtak. Kétségbeesetten keresve menedéket, elindultak, hogy új otthont találjanak.
  
  De új otthont találni nem volt könnyű. Bárhol keresték, a többi állat elküldte őket, mondván, hogy nincs számukra hely. Polly és barátai egyre fáradtabbak és reménytelenebbek lettek, nem tudták, hová forduljanak. De aztán Pollynak támadt egy ötlete. Elkezdte utánozni azoknak az állatoknak a hangjait, akik elküldték őket, és a saját hangjuk visszhangzott rájuk. Az állatok, akiket a saját hangjuk hangja érdekelt, odajöttek, hogy megvizsgálják.
  
  Amikor meglátták a hajléktalan papagájok csoportját, a szívük meglágyult, és rájöttek, hogy hibáztak, amikor elküldték őket. Az állatok, akik most már tele voltak együttérzéssel, együtt dolgoztak azon, hogy Pollynak és a rajának új otthont építsenek, és ettől kezdve mindannyian barátok voltak.
  
  Polly tehetsége összehozta őket, és most, amikor Polly utánozta a hangjukat, mindannyian nevettek és énekeltek, hálásak voltak a barátságért, amelyre rátaláltak. Így Polly és nyája boldogan éltek, amíg meg nem haltak, egy szeretettel és harmóniával teli dzsungelben.