instruction: Írj egy történetet egy főiskolás diákról, aki kiköltözik a nyárra.
output: Egyszer volt, hol nem volt, egy kis egyetemi városban élt egy fiatal diáklány, akit Miának hívtak. Elsőéves korának utolsó napjait töltötte, és már nagyon várta a vizsgák végét és a nyári szünet kezdetét. Mint a legtöbb egyetemista, ő is alig várta, hogy hazatérhessen, pihenhessen, és láthassa a családját, miután olyan sokáig távol volt.
  
  Amikor az utolsó vizsgája véget ért, Mia már érezte, hogy megkönnyebbülés önti el. Visszafelé tartott a kollégiumi szobájába, átgázolva az eldobott jegyzeteken és tankönyveken, amelyekre már nem volt szüksége. Végül kinyitotta a szobája ajtaját, és rábámult arra a rendetlenségre, ami az elmúlt egy évben az élete volt. Ruhák hevertek szanaszét, a tankönyvek az íróasztalán halmozódtak, a falakat pedig poszterek és képek díszítették.
  
  Mia tudta, hogy nagy munka áll előtte, de nem hagyta, hogy ez elrontsa a kedvét. Bekapcsolta a kedvenc zenéjét, és elkezdte halmokba rendezni a dolgait. Voltak dolgok, amiket meg akart tartani, voltak, amiket el akart ajándékozni, és voltak, amiket ki akart dobni. Ez egy lehetőség volt számára, hogy átértékelje az életében lévő tárgyakat, és eldöntse, mi a fontos számára.
  
  A következő napokban Mia órákig pakolta össze a holmiját. Törékeny tárgyait gondosan buborékfóliába csomagolta, könyveit szépen kartondobozokba pakolta, ruháit pedig a bőröndökbe hajtogatta. Amikor végzett, nosztalgiával nézett körbe az immár üres kollégiumi szobájában. Az elmúlt egy évben ez volt az otthona, és bár izgatottan várta, hogy visszatérjen a családjához, tudta, hogy hiányozni fog neki ez a hely.
  
  Mia elintézte, hogy egy költöztető cég jöjjön a holmijáért, és figyelte, ahogy mindent felpakolnak a teherautóra. Ezután leadta a kulcsait, és elköszönt a szintén elköltöző barátaitól. Egy utolsó pillantást vetett üres kollégiumi szobájára, majd kisétált az épületből, készen az új kalandra.
  
  Mia nyara nevetéssel, családdal és barátokkal telt. Új emlékeket szerzett és ápolta a régieket. És bár örült, hogy otthon lehet, nem tudott nem izgatott lenni, amikor eljött az idő, hogy visszaköltözzön a kollégiumba. Nőtt és változott, és az élete egy felfedezésre váró kaland volt.