input: Kinyitotta az ajtót, és egy magas, árnyékba burkolózó alakot talált.
instruction: Írj egy történetet, amely a következő mondattal kezdődik.
output: Kinyitotta az ajtót, és egy magas, árnyékba burkolózó alakot talált. Egy pillanatra azt hitte, hogy csak a képzelete játszik vele, hiszen már napok óta egyedül volt a házban, és kezdte érezni az elszigeteltség súlyát. De ahogy a szeme alkalmazkodott a sötétséghez, látta, hogy ez nem az elme trükkje; valóban állt előtte valaki - vagy valami -.
  
  A félelemtől remegve hátrált, nem tudta, mit mondjon vagy tegyen. Az alak mozdulatlanul állt, arcát eltakarta a sötétség. Már éppen segítségért akart kiáltani, amikor az alak végre megszólalt.
  
  "Ne félj - mondta mély, bársonyos hangon.
  
  A lány megtorpant, a kíváncsiság felülkerekedett a félelmén. Az alak előrelépett, és megkönnyebbülésére és megdöbbenésére látta, hogy egy régi barátja az, akit már évek óta nem látott.
  
  Örömében, hogy látja, átölelte, és boldogságkönnyeket hullatott. Az éjszaka hátralévő részét beszélgetéssel és a régi idők felidézésével töltötték. Éppen erre volt szüksége, hogy elűzze a magányt, amely egyre jobban eluralkodott rajta.
  
  Amikor a hajnal első fényei kezdtek beszűrődni az ablakokon, a barátja felkelt, hogy távozzon. Elkísérte az ajtóig, és szomorúsággal töltötte el a távozása. De ahogy kilépett a napfénybe, megfordult és elmosolyodott.
  
  "Visszajövök, ne aggódj" - mondta.
  
  És ezzel eltűnt a reggelben, új reményt hagyva a lányban, és azzal a tudattal, hogy néha, még a legsötétebb pillanatokban is, a legváratlanabb helyekről érkezhet segítség.