instruction: Írj egy gyermekmesét egy varázslatos világról.
output: Egyszer volt, hol nem volt, egy varázslatos világban élt egy boldog egyszarvú, akit Szikrának hívtak. Szikra egy varázslatos erdőben élt, tele vattacukor rózsaszínű és vattacukor piros fákkal. Az ég mindig ragyogóan kék volt, és a nap mindig sütött a varázslatos világra.
  
  Egy nap Szikra úgy döntött, hogy kalandra indul, hogy felfedezze a varázslatos világot. Ahogy az erdőben ágaskodott, egy tündérfaluba botlott. A tündérek ott repkedtek, tündérport szórtak a virágokra, amitől azok a legvilágosabb színekben pompáztak.
  
  Szikra odatobogott a tündérekhez, és megkérdezte, hogy csatlakozhat-e hozzájuk. A tündérek tárt karokkal fogadták Szikrát, és megmutatták neki, hogyan kell tündérport szórni a virágokra. Szikra egy farkcsóválással megszórta a tündérport, és nézte, ahogy a szeme láttára kivirágoznak a virágok.
  
  Ahogy Szikra folytatta kalandját, egy domb tetején egy varázslatos kastélyra bukkant. A kastély nagyszerű volt, tornyai magasan az égbe nyúltak. Szikra kíváncsi volt, és úgy döntött, hogy felfedezi a kastélyt.
  
  Ahogy belépett a kastélyba, egy barátságos sárkány fogadta. A sárkány elmondta Szikrának, hogy ő a vár őre, és hogy a vár tele van varázslatos kincsekkel. Szikra felfedezte a kastélyt, és a sárkány megmutatta neki az összes kincset, az elvarázsolt tükröktől kezdve az aranyat forgató fonókerekekig.
  
  Ahogy a nap végéhez közeledett, Szikra rájött, hogy sok új barátra tett szert, és csodálatos kalandot élt át a varázsvilágban. Tudta, hogy az emlékeit mindig is meg fogja őrizni, és hogy visszatér a varázsvilágba, hogy még többet fedezzen fel, és még több barátot szerezzen.
  
  Így Szikra boldogan élt, amíg meg nem halt a varázsvilágban, tele csodákkal és kalandokkal.