"ובאשר לטיעון המסית על תדמית של מיעוט קולני – כל קהל או קהילה צריכים לובי, מי כמונו יודעים שזו הדרך שבה דברים קורים במדינה הזאת". תגובה למאמרו של דן כספי, "גאים מדי" 
הפרופסור הנכבד טועה, ואוסיף ואומר שהוא לא רק טועה, אלא גם מטעה ומסית. אבסורד בעיני שהסיבה העיקרית שדן כספי מוצא להתמקדות התקשורת ברצח שהתרחש היא העובדה ש"הריכוז של אמצעי התקשורת בתל-אביב, בירת המיעוט ההומו-לסבי", היא מה שמניע להמשיך לכתוב על רצח נפשע שבוצע בתל-אביב, ולא העובדה שעוברים חודשים והרוצח לא נמצא, או למשל העובדה שמדובר ברצח מזעזע של ילדים. עוד אומר פרופ כספי כי "תדמית כזו מתעוררת מדי שנה סביב מצעד הגאווה שהמארגנים מעניקים לו נופך ססגוני ומאתגר את הטעם הטוב". האם יש צורך ללמד את הפרופסור על תכלית מצעדי הגאווה ומדוע יש להמשיך להתעקש לצעוד? האם כבר הגענו ליום הנכסף שבו כל אחד יכול ללכת ברחובות כל עיר ולצעוד ממקום למקום בלי חשש שיותקף בשל נטייתו המינית/מראהו/צבעו/מוצאו או סתם כי היה לאנשים משעמם והם החליטו להלום בו עד שימות? אולי ביום כזה נוכל לשבת בבית בניחותא ולא לצעוד יותר. עד אז, פרופ כספי השנון, כדאי שתשנן קצת היסטוריה (אם אתה צריך הפניות, אשמח לשלוח לך). ובאשר לטיעון המסית על "תדמית של מיעוט קולני": כל קהל או קהילה צריכים לובי. מי כמונו יודעים שזו הדרך שבה דברים קורים במדינה הזו. הלובי הזה יקום רק אם התקשורת וציבור ילחצו על כך (ומכתיבה כמו שלך קשה מאוד להתעלם). רק ככה דברים קורים פה. זה לא חדש וזה מצער, אבל ככה זה. שלילת חופש הביטוי,  סתימת הפיות שאליה מכוון הפרופסור, אינה שונה מכל סתימת פיות אחרת, גם אם מכנים אותה "סיקור תקשורתי מידתי כדי למנוע גודש". מה שכספי שוכח הוא שאם נסתום את הפיות שלנו בתל-אביב, לעולם לא נוכל לדבר בקריית-שמונה. ודבר אחרון (למרות שיש לי עוד הרבה מה לומר): הזיכרון הישראלי הקולקטיבי קצר. קצב האירועים פה אינו מאפשר לתקריות אלו או אחרות לחלחל; כבר מגיעות ידיעות אחרות שכובשות את הכותרות. לכן יש חשיבות להעלאת המודעות מחדש למקרה הרצח ולתזכורת לעובדה שהרוצח עדיין מסתובב חופשי ושילדים אינם יכולים לצעוד חופשיים, גם לא ברחוב רוטשילד בתל-אביב או בכל עיר אחרת בארץ. חבל שראש מחלקה לתקשורת מציג עמדות כל-כך הומופוביות, חשוכות ומסיתות. הוא עצמו סיבה לכך שאסור לסתום את הפה, אלא יש להקים צעקה ולצעוד. מורן בר, moran@newsgeek.co.il גאים מדי / דן כספי לא כל ביקורת על המיעוט ההומו-לסבי כמוה כהומופוביה, טוען פרופ דן כספי, שסבור כי נושאים הומו-לסביים מקבלים סיקור מוגזם ולא מידתי בגלל הייצוג הגדול של המגזר הזה בכלי התקשורת