"ישראל היום" שלח לכותבים אצלו חוזה חדש, שבו הם נדרשים לאשר שימוש בפרי עטם גם באתר וואלה – ללא תשלום. מומחה לזכויות יוצרים: הכתבים יכולים לטעון שמדובר בהרחבה אסורה של החוזה
לפני ארבע שנים תבע כתב ופרשן הספורט רון קופמן את חברת וואלה-תקשורת, מפעילת האתר וואלה, על הפרת זכויות יוצרים. עשרות כתבות שפירסם קופמן כשכיר ב"הארץ" הועברו לאתר וואלה, ש"הארץ" שותף בבעלות עליו, ופורסמו שם בלי רשותו ובלי שקיבל תשלום על כך. השאלה שעמדה לדיון היא אם זכות הווטו המוקנית לעיתונאי על פרסום כתבותיו מחוץ לכלי התקשורת שעבורם נכתבו היא זכות קניינית, שהפרתה היא הפרת זכויות יוצרים. בית-משפט השלום בתל-אביב קבע במסגרת הליך מקדים שאין עילת תביעה. השופטת שרה דותן מבית-המשפט המחוזי בתל-אביב הפכה את ההחלטה וכתבה: "למחבר המאמר שמורה הזכות למנוע פרסום היצירה שלא כחלק מעיתון, מגזין או כתב-עת, ולפיכך נשאלת השאלה האם פרסום באתר אינטרנט הינו בגדר פרסום במסגרת המוגדרת לעיל, המותר ללא קבלת הסכמת המחבר. [...] לנוכח מסקנתי לפיה מדובר בפרסום במדיה שונה, נראה, לכאורה, כי פרסום מאמריו של המבקש באתר המשיבה ללא קבלת הסכמתו מנוגד לחוק זכויות יוצרים". קופמן כותב היום ב"ישראל היום", אבל וואלה מצא אותו גם שם: לפני כארבעה חודשים, כנראה במסגרת ההכנות לקראת מכירת חלקו של "הארץ" באתר, החל שיתוף פעולה בין הפורטל לחינמון, שבמסגרתו מתפרסמים בוואלה מאמרי דעה שהתפרסמו העיתון, ובאחרונה גם בכיוון ההפוך: תכנים מהאתר מתפרסמים במדור שבועי ב"ישראל היום". שיתוף הפעולה חשף בעיה בתחום השמירה על זכויות יוצרים: החוזה שעליו חתומים הכותבים הפרילנסרים של "ישראל היום" אינו מכסה פרסום בפלטפורמות שמחוץ לעיתון. בסוף החודש שעבר שלחה מזכירת המערכת של העיתון, סיגל ארביטמן, מכתב לפרילנסרים (המכונים בחוזה "נותני שירותים"), שבו היא מבקשת מהם לאשר רטרואקטיבית שימוש בכתבותיהם בוואלה ובכלי תקשורת ומדיה אחרים. "כאשר הצטרפתם לעיתון, התבקשתם לחתום על חוזה סטנדרטי של פרילנסרים. החוזה הנ"ל היה חסר חלק שנוגע לכתיבתכם עצמה, כלומר, הקניין הרוחני", כתבה ארביטמן. "היום אנחנו ניצבים מול מציאות בה אנו נדרשים להשתמש בכתיבות שלכם במדיות שאינן העיתון. למשל – שיתוף הפעולה בין המוסף הפוליטי לבין אתר וואלה! שבמסגרתו אנו מפרסמים תכנים של האתר בעיתון, ובוואלה! מפרסמים תכנים שלנו. נוצר מצב בו הקניין הרוחני שלכם עובר את מסגרת העיתון ומתפרסם באינטרנט. או בטלוויזיה, או במדיות אחרות. בקיצור – הגיע הזמן להוסיף גם את החלק הזה לחוזה". "ישראל היום" אינו מציע לתגמל את כותביו על פרסום כתבותיהם במקומות נוספים, אולם ארביטמן טוענת כי "ברגע שניתנת לנו הרשות להפיץ את מאמריכם במדיות אחרות שמעבר לעיתון – גם אתם מרוויחים (:" [הסמיילי במקור]. "החוק קובע כי הבעלות הראשונה ביצירה היא בידי יוצרה, אלא אם מתקיימים חריגים", מסביר עו"ד יורם ליכטנשטיין, מומחה לדיני זכויות יוצרים וקניין רוחני. "כל שימוש מחייב את הסכמת בעל הזכויות. כתוצאה מכך, ברור שכל שימוש שעיתון עושה בכתבה של פרילנסר מחייב את הסכמתו לשימוש. "בעצם הזמנת הכתבה על-ידי העיתון והתשלום לפרילנסר יש לראות רשיון שימוש מסוים, אם כי מוגבל, והוויכוח יהיה על היקף הרישיון, שיילמד מנסיבות המקרה כולו. על-פי חוק זכויות היוצרים הישן, כתב עיתון יכול היה למנוע שימוש בכתבתו שלא כחלק מעיתון או מגזין, אלא אם הוסכם אחרת. זכות וטו זו הושמטה מהחוק החדש. כלומר, הן לפי החוק הישן והן לפי החוק החדש, זכות היוצרים שייכת לכתב, אלא אם העבירהּ לעיתון". לעניין הרחבת החוזה ש"ישראל היום" דורש מהכותבים אצלו לחתום עליה אומר עו"ד ליכטנשטיין: "סביר להניח שיראו בפרסום באתר האינטרנט של עיתון רישיון משתמע אם ניתן רישיון לפרינט. רשיון שימוש ביחס לאתר אחר הוא יותר בעייתי. במקרה של פרסום תכנים של ישראל היום בוואלה, נדמה שטענה של הכותבים, שזו הרחבה רחבה מדי ובלי הסכמתם ועל כן אסורה, הינה סבירה וייתכן שתתקבל. אם האתר בוואלה מחליף את אתר העיתון – זו שאלה עובדתית שתוכרע בכל מקרה לגופו". ב"ישראל היום" סירבו להגיב.