המחנה הממלכתי אחרונים, חד"ש-תע"ל וש"ס בראש • לפיד ודרעי בקושי נמצאים בכנסת - וגם את מאי גולן, עד לא מזמן שרה ללא תיק, לא תמצאו מתרוצצת במסדרונות • חמישיית הח"כים ששמם לא מוזכר כל יום בתקשורת - אך שורצים בכנסת: ינון אזולאי, אברהם בצלאל, אחמד טיבי, אופיר כץ ושרון ניר • מדד הפיקוח הפרלמנטרי סוגר את הכנס הראשון
מהכנס הראשון של הכנסת ה-25 רובנו זוכרים בעיקר את ועדת החוקה או ההצבעה על חוק הנבצרות. מה עוד ניתן ללמוד על חברי הכנסת מהמפלגות השונות, מי השתמש בכלים הפרלמנטריים עבור הציבור ומי לא טרחה להגיע להצבעות? ה"פרלמטר" של "שקוף", שכולל חמישה פרמטרים שונים המשוקללים לציון מתוך 100, מגלה מי הובילו את המשכן בהיקף העבודה ומי מדשדשים מאחור. במדרג המפלגות, המחנה הממלכתי שמובילה לאחרונה בסקרים, נמצאה בתחתית רשימת המפלגות בכל הנוגע לעשייה פרלמנטרית. יש עתיד נמצאה שניה מהסוף (ללא חברי ממשלה ויושבי ראש מפלגות). לעומתן, מפלגת חד"ש-תע"ל מובילה, בצמוד לש"ס.  העומד בראש מדד הפעילות של הח"כים בכנס החורף של הכנסת ה-25 הוא יו"ר ועדת האתיקה, ח"כ ינון אזולאי (ש"ס), שנותר במקום הראשון מאז פורסם המדד המסכם של הכנסת ה-24. חברו למפלגה, ח"כ אברהם בצלאל (ש"ס), ממוקם אחריו במקום השני. במקום השלישי ח"כ אחמד טיבי (חד"ש-תע"ל) ומיד אחריו בתוצאה קרובה ח"כ אופיר כץ (הליכוד), יו"ר ועדת הכנסת. ח"כ שרון ניר (ישראל ביתנו) סוגרת את החמישיה הראשונה.  "זה מחמיא לי לזכות במדד של אתר שקוף", אמר ח"כ אזולאי. "אני חושב שזו חובתי ועבודתי ולכך נשלחתי, הכבוד ואות ההצטיינות מגיעים בראש ובראשונה לאזרחים הרבים אשר בקשר עם לשכתי ועמי ושותפים להעלאת הנושאים השונים לשולחנה של הכנסת. ולא פחות לכך שותפים אנשי לשכתי  שעובדים מסביב לשעון", אמר. יש לציין כי אכן הישגי חברי הכנסת נזקפים לזכות הצוות שלהם. גם ח"כ טיבי שמח "להיות בחמישייה הפותחת – מקום שלישי – ולשמור ההובלה לאורך המדדים השונים". הח"כ הוותיק התגאה בעבר בהישגי מפלגתו במדדי "שקוף" גם סביב הבחירות. "אני נמצא יותר מ-20 שנה בכנסת וזה מאתגר, אבל שומרים על אותה רמה של מחויבות לאזרח. אני גאה בכך". מנגד, חמשת הח"כ שנמצאים בתחתית הרשימה (לא כולל חברי ממשלה ויושבי ראש מפלגות) הם ח"כ דני דנון (הליכוד), ח"כ גדעון סער (המחנה הממלכתי), ח"כ אתי עטייה (ליכוד), ח"כ דוד ביטן (ליכוד) וח"כ פנינה תמנו-שטה (המחנה הממלכתי).  יש לציין כי חברת הכנסת מאי גולן, ששימשה שרה ללא תיק מרבית הקדנציה, דורגה מתחת לחמישיה הנ"ל. בנוסף, ח"כ יאיר לפיד, יו"ר יש עתיד, כמו גם יו"ר ש"ס אריה דרעי – נמצאים בתחתית הדירוג, אף מתחת לגולן ולחמישיה האחרונה, בפער ניכר – ואף מתחת ליושבי ראש מפלגה מקבילים להם. חמשת חברי הכנסת הפעילים ביותר בקואליציה הם ינון אזולאי (ש"ס), אברהם בצלאל (ש"ס), אופיר כץ (הליכוד), חנוך מלביצקי (הליכוד) ויוסף טייב (ש"ס). אחריהם בעשירייה הראשונה של הקואליציה ניתן למצוא את יונתן מישרקי (ש"ס), ח"כ בועז ביסמוט (הליכוד), יו"ר ועדת החוקה חוק ומשפט ח"כ שמחה רוטמן (הציונות הדתית), ח"כ אוהד טל (הציונות הדתית) וח"כ משה סעדה (הליכוד).  מבין סיעות הקואליציה, המובילה שבהן היא סיעת ש"ס. בליכוד נוספו עוד כמה חברי כנסת פעילים מאוד, כאשר בשנה שעברה היו רק שניים, אופיר כץ ושלמה קרעי. קרעי הפך לשר ובמקומו נכנסו מלביצקי, ביסמוט וסעדה כפרלמנטרים פעילים. יהדות התורה, ללא חברי ממשלה ונורווגים, ממוקמת כסיעה עם ממוצע הציונים הנמוך ביותר מבין סיעות הקואליציה.  את רשימת חמשת חברי הכנסת הפעילים ביותר באופוזיציה, אחרי אחמד טיבי וח"כ שרון ניר (ישראל ביתנו) סוגרים יוסף עטאונה (חד"ש-תע"ל), ח"כ ולדימיר בליאק (יש עתיד) ואימאן חטיב יאסין (רע"ם). אחריהם בעשירייה הראשונה של האופוזיציה נמצאים ואליד אלהואשלה (רע"ם), משה טור פז (יש עתיד), גלעד קריב (העבודה), נעמה לזימי (העבודה) ואלון שוסטר (המחנה הממלכתי).  הסיעה עם הממוצע הגבוה ביותר בקרב מפלגות האופוזיציה – ואף בדירוג הכללי – היא חד"ש-תע"ל. האחרונה בממוצע הניקוד באופוזיציה ובמדד הסיעות הכללי היא המחנה הממלכתי, שבסקרים האחרונים מסתמנת כמי שעשויה להוות מפלגת שלטון בעתיד. הכנסת ה-24, הקודמת, תירשם כשפל היסטורי במידת הפיקוח של הכנסת על הממשלה, זאת בשל החרמת חלקים מהאופוזיציה את עבודת הוועדות בכנסת. בנוסף, בכנסת ה-24 לא פעלה הוועדה לביקורת המדינה ולא ועדת האתיקה. האופוזיציה סרבה לאייש את הוועדות באנשיה כמחאה על חלוקה לא מידתית ודורסנית של הוועדות והחברויות בהן על ידי הקואליציה של בנט-לפיד.  בכנסת הנוכחית הוועדות כולן מאוישות ופועלות. עם זאת, הקידום של הקואליציה את חוקי רפורמת לוין פגעו קשות בהקצאת הזמן והאנרגיות של פעילות הוועדות, כפי שחשפנו בסיכום פעילות ועדות הכנסת במושב הראשון. מצב בו 65% מהזמן שהוקדש בדיוני הוועדות לחוקים שעברו בקריאה שלישית, יוחד לחוקים שנבעו מ"צורך פוליטי" (כמו החוקים הפרסונליים שנועדו להכשיר את דרעי) – ורק שליש מהזמן הוקדש ל-24 חוקים שעברו ועסקו בענייני ביטחון, כלכלה, ביטחון פנים ודת. מצב כזה פוגע ביכולת הכנסת לפקח על עבודת הממשלה במגוון רחב של נושאים.   