המתקפה של השר בצלאל סמוטריץ על התחקיר שלי על גדוד "נצח יהודה" היא חלק מקמפיין מגמתי נגד השידור הציבורי • למעשה, בכלל לא בטוח שטרח לראות את התחקיר לפני שהכפיש אותו
גם יחסית לסטנדרטים הנמוכים של הפוליטיקאים הפופוליסטיים שלנו, הציוץ שצייץ אתמול שר האוצר (והביטחון של המתנחלים) שלנו קבע שפל חדש. בצלאל סמוטריץ זורע, בדרכו היהודית החמה, פחות אהבת חינם ויותר לשון הרע, שכנראה כן מדברת אליו. יותר מ-70 אלף לייקים נצברו לציוץ שרוקד על התחקיר שלי על גדוד "נצח יהודה", ששודר שלשום במסגרת התוכנית "זמן אמת" בכאן 11. מלאכת הכנת התחקיר היתה רכבת הרים דוהרת, שעליתי עליה עם דעה מסויימת על הגדוד, ויצאתי ממנה - אחרי שיחות עומק עם עשרות גורמים וצלילה לתוך אינספור מסמכים וחומרי חקירות - עם דעה אחרת. לסמוטריץ, כך נראה, יש דעה מסויימת על השידור הציבורי, ולעזאזל העובדות. השר הטרי קבע שמדובר ב"סרט מגמתי" ש"מנסה להכפיש את לוחמי גדוד נצח יהודה", ש"שכחנו לציין 1,000 פעולות מוצלחות שהגדוד ביצע השנה בהצטיינות", וש"מתברר שמחבלים שיושבים בכלא על רצח שני לוחמי הגדוד תבעו לוחמים והם מופקרים על ידי הפרקליטות ונדרשים לשלם על הוצאות הגנתם". אז קודם כל, העובדות: בתחקיר ציינו שהגדוד זכה בפרס הצטיינות מהרמטכל על מאות פעולות מוצלחות. שני הפלסטינים יושבים בכלא באשמת סיוע, לא באשמת רצח. והתחקיר הוא הכל חוץ ממגמתי. למעשה, רק בגלל הקביעה הזו ניתן לפקפק בכך שכבוד השר בכלל טרח לצפות בתחקיר לפני שרץ להכפיש אותו. ויוכיחו תגובות השיטנה משמאל שבורכתי בהן לאחר השידור (ניכר שגם שם לא כולם טרחו לצפות לפני שהתקיפו). התחקיר לא האשים באופן בלעדי את חיילי הגדוד במעשים הקשים שביצעו, בדיוק להיפך. הוא הפנה את האצבע המאשימה בראש ובראשונה למקבלי ההחלטות בצהל ובמשרד הביטחון, שבמשך שנים שולחים את חיילי הגדוד למשימות בלתי אפשריות, נהנים ממוטיבציית היתר שלהם - עד שהיא לא מתאימה להם יותר. בתחקיר נתנו במה הגונה וראויה למגוון דעות ביחס לגדוד והצגנו מציאות מורכבת ורבת רבדים – כזו שבה לוחמים מהגדוד הם לפעמים התוקף, לפעמים הקורבן ולפעמים - גם וגם. מציאות שקשה מאד להעביר במדיום הטלוויזיוני, וספק אם מישהו היה טורח בכלל לנסות במקום שאינו השידור הציבורי. להקדיש שעה שלמה בפריים טיים לעוולות שאנחנו מעוללים? אין בזה רייטינג, זו מסכה מהסוג שאף אחד לא ממש רוצה להסיר, בטח כשהתמונה שנחשפת מגוונת ורב-משמעית. ב"זמן אמת" עשינו זאת מספר פעמים רק בשנה האחרונה. אין דרך פחות מפחידה לכתוב את זה: השר סמוטריץ, שרבים טוענים שהוא חריף, ידען ובעל יכולות ביצוע מרשימות, התגלה במלוא עליבותו כאחרון הטוקבקיסטים המתלהמים. הוא ניצל את הסנטימנט של הציבור שבחר בו נגד "התשקורת השמאלנית", אבל פגע דווקא בחיילים של גדוד נצח יהודה, להם הוא מקדיש את הציוץ המכפיש. התחקיר של "זמן אמת" היה בעד החיילים החרדים של נצח יהודה. חיילים שמנוצלים כבר שנים על ידי הצבא לביצוע משימות שיטור שאף אחד אחר לא רוצה לעשות. התחקיר היה בעד החלש, המושתק והמודר. כל מי שעיניו בראשו מבין שאת התחקיר הזה צריך להקרין קודם כל לטירוני "נצח יהודה" במסגרת ההכשרה שאותה הם עוברים. לא מספיק לדבר איתם על כבוד האדם באשר הוא אדם כדי לצאת ידי חובה. צריך להראות להם מה קורה למי שפועל שלא על פי פקודות הצבא, איזה עונש הוא מקבל ואיך זה דופק לו את החיים גם באזרחות. בתחקיר הצבענו על כך שבצה"ל לא מצליחים, ספק אם בכלל מנסים, להכשיר את לוחמי הגדוד למשימה האנושית הקשה שאליה הם מושלכים. שלפחות יתמקדו בהרתעה מפני מעשים בלתי חוקיים. אבל לסמוטריץ, שכותב שהוא מגבה ומחזק את חיילי "נצח יהודה", כנראה לא באמת אכפת מהם. הם ימשיכו לשמור עליו ואם צריך גם יקריבו את חייהם, והוא ינצל אותם לצרכיו הפוליטיים. יחד עם שר התקשורת החדש, שלמה קרעי, בעצמו חייל לשעבר ב"נצח יהודה" שהצהיר כי הוא מעוניין לסגור את תאגיד השידור, הוא מסמן מטרה שכדי להגיע אליה, כנראה שכל האמצעים כשרים.  ציוצים כמו זה של סמוטריץ פוגעים לא רק בנו, עיתונאי השידור הציבורי שמבקשים לחזק את מדינת ישראל וצהל דרך הפיכתם למוסריים וראויים יותר, אלא דווקא בציבור שממנו הם באים, זה שזקוק הרבה יותר מהאליטות לגוף שידור מגוון וחסר תלות שישמיע את קולם. קולם של החיילים שאותם ראיינו בסרט, קול שעד היום לא נשמע. ההתייחסות של סמוטריץ לתחקיר "כח עליון" הוא רק אנקדוטה קטנה בסיפור הגדול של הקמפיין נגד התקשורת והמטרה שהוצבה על גבו של תאגיד השידור הציבורי. כיצד בכסות של דאגה לעתיד המדינה, הוא וחבריו מבקשים לעקור מהערוגה גם את מעט הדברים הטובים שצמחו בה בשנים האחרונות, ועוד מבלי שאפילו טעמו מפירותיה. לא נותר אלא לבקש מהם את מה שכל הורה אומר לילדים שלו לפחות חמש פעמים ביום: קודם תטעמו, אחר-כך תחליטו. אבי עמית הוא כתב תוכנית התחקירים "זמן אמת" בתאגיד השידור הציבורי כאן