מדוע סיקור הסכם נתניהו-מופז היה כה ביקורתי? מה נדרש כדי למנוע הדלפה של מהלך פוליטי? ומה עלה בגורל הסקופ על הסכם אוסלו? 
 בפתח התוכנית משווה מנחה "תיק תקשורת" עמנואל רוזן את ההסכם שנחתם השבוע, הרחק מעין העיתונאים, בין בנימין נתניהו לשאול מופז, עם הסכם אוסלו, שהתגבש אף הוא בסודיות גמורה. "אז פיספסה התקשורת תהליך שארך ארבעה חודשים והיה לאירוע המדיני הדרמטי ביותר בתולדות ישראל, הפעם פיספסנו קומבינה פוליטית קטנה", הוא אומר. לאחר אות הפתיחה משוחח רוזן עם רזי ברקאי וספי עובדיה מגלי-צה"ל ועם חנוך דאום מ"ידיעות אחרונות" על סיקור ההסכם בין הליכוד לקדימה. "התקשורת טעתה פה פעמיים", טוען דאום, ומונה שני מחדלים. לדבריו, התקשורת שוגה שוב ושוב בהערכותיה לא רק כשאלו נוגעות לסיכויי שרידתה של הממשלה הנוכחית. "התקשורת אמרה במשך שנתיים [...] שזו שנת בחירות", הוא מזכיר. "[...] התקשורת פה באה ואומרת שמופז מזגזג. גם היא מזגזגת". דאום מזכיר כי ימים אחדים לפני פרסום ההסכם העריך פרשן "חדשות 2" אמנון אברמוביץ כי הקדמת הבחירות נועדה לקדם תקיפה באיראן. "התקשורת לא צריכה אף פעם לבוא ולהסביר את הזיגזגים שלה", הוא אומר. מחדל שני של התקשורת, לדברי דאום, נובע מכך שלא נמצאו פרשנים שמצאו צדדים חיוביים במהלך. ברקאי שם את הדגש בדבריו על ההבדל בין כתבים פוליטיים לפרשנים פוליטיים. "אני לא חושב שהכתבים נבחו על ביבי נתניהו או על שאול מופז מעבר למה שצריך. אני חושב שחלק מהפרשנים, באמת הביקורת שלהם היתה מוגזמת", הוא אומר. לדבריו, "חלק מהביקורת היא באמת ממקום פוליטי. כלומר, יש פרשנים שבאופן קבוע שונאים את בנימין נתניהו ושונאים את ההצלחות שלו". "אני חושב שהטענה שהביקורת הוחרפה בגלל שלא ידענו היא על גבול האינפנטילית", טוען עובדיה. "[...] הכעס היה על זה שפשוט שיקרו". מעבר לכך טוען עובדיה כי ההסכם התגבש בפועל על טווח של לא יותר משמונה שעות, ועל כן הפספוס של התקשורת אינו כה גדול. בהמשך התוכנית מארח רוזן את העיתונאי לשעבר גדי סוקניק, את יועץ התקשורת והעיתונאי לשעבר ארנון פרלמן ואת ירח טל, לשעבר הכתב הפוליטי של "הארץ", שחשף לפני כ-20 שנה את המגעים להסכמי אוסלו, אך איש לא האמין לדיווחו. טל מספר כי בזמנו הגיע אליו מידע על שיחות בין נציגי ישראל לאש"ף, והוא הביא זאת בפני דייוויד לנדאו, ראש הדסק דאז, וחנוך מרמרי, העורך הראשי באותה תקופה. לדבריו, מרמרי ביקש מהכתב המדיני והכתב לענייני ערבים שיאשרו את הסיפור, אך בדיקתם העלתה כי מדובר ב"ידיעה שאין לה שחר". הסיפור פורסם, וטל זכה לקיתונות של בוז מעמיתיו. "חברי בעיתון הפסיקו לדבר איתי", נזכר טל. חודשיים אחר-כך התברר כי הסיפור היה מדויק. פרלמן, שהיה מזכיר המערכת ב"הארץ" ביום שבו הגיע טל עם הסקופ על הסכמי אוסלו ובהמשך יועץ התקשורת של אריאל שרון, אומר כי כאשר לשכה בכירה מעוניינת להסתיר מהלך פוליטי, הדבר אפשרי. לדבריו, ברגע ששני הצדדים מעוניינים בקידום המהלך ומבינים שהדלפה תטרפד אותו, "הסיכויים שזה יודלף נמוכים עד לאפס". "התקשורת לא חורצת גורלות", מסביר סוקניק. "בדברים נקודתיים כן, אבל בדברים משמעותיים, כמו למשל מהלך פוליטי גדול, אנחנו הרבה פעמים מפספסים". לדבריו, ההתפתחויות הטכנולוגיות הביאו לכך שכתבים מתרחקים ממושאי הסיקור שלהם ומפספסים סיפורים. לסיום מספר יאיר גרבוז על קשייו להבין את המציאות לנוכח ריבוי השקרים. התוכנית "תיק תקשורת" משודרת בערוץ 23 ובאתר הטלוויזיה החינוכית