האם סיקור המגעים לשחרורו של גלעד שליט הוא קמפיין או עיתונאות? האם על עיתונאית להעדיף את המקצוע או את ילדיה? ומה חושב יאיר גרבוז על "כלבוטק" ו"שומר מסך"?
 בפתח הדברים מעלה המנחה עמנואל רוזן כמה שאלות הנוגעות לסיקור העסקה לשחרורו של גלעד שליט. זהו גם נושא החלק הראשון של התוכנית, ובו משוחח רוזן עם יואב לימור, הפרשן הצבאי של הערוץ הראשון, ועם ירון דקל מהערוץ הראשון ומקול-ישראל. האם לשדר לציבור את הקלטת שבה נראה גלעד שליט ושצפויה להגיע לישראל? הקלטת היא רכוש הציבור משום שהציבור ישלם את מחיר העסקה, טוען לימור. דקל טוען כי התקשורת אינה מסקרת את המשא-ומתן, אלא משתתפת כשחקן שלוחץ על המנהיגים כדי לקיים את העסקה. כהוכחה הוא מציג שערים של הטבלואידים "מעריב" ו"ידיעות אחרונות". "אנחנו עושים קמפיין ולא עושים עיתונות", מסכם רוזן. "אתה צודק מאוד מאוד מאוד מאוד", מסכים לימור, וקורא לעיתונאים לספר בגלוי את עמדתם ביחס לעסקה. בכל מקרה, אומר לימור, הצנזורה והממשלה אינן מאפשרות לעיתונות לסקר את המגעים לשחרורו של שליט. מה קודם למה, הקריירה או האמהות? שואל רוזן בתחילת הדיון על אודות ההצגה "ברנזה", המוצגת בבית-ליסין ועוסקת בעבודתה של כתבת טלוויזיה ויחסיה עם משפחתה. רוזן משוחח עם העיתונאיות כרמלה מנשה וטלי ליפקין-שחק, ועם בועז גאון, עיתונאי וכותב המחזה. מה קודם למה, שואל רוזן אחרי שהוצגה דילמה מן המחזה, ראיון עם הילרי קלינטון או הילדה? הילדה, אומרת ליפקין-שחק. הראיון, אומרת מנשה. יאיר גרבוז בטור סאטירי על עיתונות הסקס והפלילים של תוכניות התחקירים הטלוויזיוניות "כלבוטק" ו"שומר מסך", שסגנון הקריינות שלהן מזכיר כרוז בתאי פיפ-שואו.