בצד אחד של הזירה: רופרט מרדוק. בצד האחר: העולם. ענייני ציוצים ונקמות, ועוד חדשות תקשורת מהרשת העולמית
 טייקון התקשורת רופרט מרדוק יורה לכל הכיוונים. בתור סיפתח, תוך כדי הגנה על הערותיו הפרובוקטיביות של המגיש הפופוליסטי גלן בק, שמשדר בערוץ פוקס-ניוז שבבעלותו, כינה מרדוק את הנשיא האמריקאי ברק אובמה "גזען" (להזכירכם, בשבועות האחרונים מתנהל קרב חריף בין צוות התקשורת של הבית הלבן ובין פוקס-ניוז). בתור המשך הצהיר מרדוק שימנע ממנועי החיפוש של גוגל גישה לחומרים של עיתוניו (להזכירכם, בחודשים האחרונים כינה מרדוק את גוגל "חבורה של קלפטומנים" ו"פרזיטים", בין השאר). ובתור גרנד-פינאלה, השבוע גם נודע שמרדוק שקל לתבוע את עצמו. העילה: פרודיה משעשעת על ערוץ פוקס-ניוז שנכללה באחד מפרקי "משפחת סימפסון", שמופקת ומשודרת על-ידי חברות שבבעלות הערוץ.  ב"סלייט" מפרק גק שייפר את הטענות של מרדוק כלפי גוגל. וחוץ מזה, למרות הנטיות הקלפטומניות של גוגל, בזכותם ניתן גם לדפדף במגזינים אמריקאיים ישנים בלי לדשדש לאגף המיקרופילם בגבעת-רם. וזה תמיד דבר מהנה.  ערוץ החדשות של פוקס מרבה לקבל על הראש, ובצדק גמור. אבל לפעמים הוא דווקא בסדר. כמו השבוע, למשל, כאשר כמה מהאנשים הטובים שעובדים בערוץ טרחו לבדוק אם יש אמת מאחורי האשמה קונספירטיבית ששרה פיילין כיוונה לאחרונה כלפי אובמה. תוצאות הבדיקה (לטענה אין ביסוס) אינן מפתיעות. זהותו של גוף העיתונות שחושף אותן דווקא כן.  הגיגיו המצויצים של משתמש טוויטר בן 28 שחזר לאחרונה להתגורר עם הוריו זיכו אותו בתוכנית טלוויזיה שתתבסס על ההגיגים. הבחור, שמנהל חשבון טוויטר שנקרא "Shit My Dad Says", מקפיד לשתף את העולם בשיט שהאבא הבובלילי והמשעשע שלו אומר. למעלה מ-700 אלף משתמשים עוקבים בעניין אחר מוצא פיו.    טוויטר פופולרי אחר הוא "AP Stylebook", שמציע תשובות לכל כותב שמוצא את עצמו תקוע עם שאלת הגהה מציקה. ואם אין לכם כוח לקבל תשובות רציניות, אתם יכולים לפנות לטוויטר הפארודי "Fake AP Stylebook", שעושה בדיוק אותו הדבר, רק באופן הרבה יותר מצחיק. למרבה האירוניה, מספר המשתמשים בגרסה הפרודית עולה על זה של הגרסה הרצינית. כאן תוכלו לקרוא כיצד כתבת של "Wired" הצליחה לחשוף את זהותם של מפעיליו המסתוריים.  ועוד טוויטר: כתב "ספורטס אילוסטרייטד" גנב לעצמו את הסקופ כאשר בחר בטיפשותו לצייץ את פרטי הסיפור בחשבון הטוויטר שלו, 24 שעות לפני שהגיליון שבו הופיע הסיפור (שעסק בסיפורי הסמים של הטניסאי אנדרה אגאסי) ירד לדפוס.  עורך ממורמר ב"טורונטו סטאר", שהתאכזב לשמוע שהבוסים שלו מתכוונים לפטר אותו ואת חבריו, החליט לנקום באופן יצירתי. הדרך: הפצה של מסמך פנימי מאת מו"ל העיתון שבו הוא מודיע על הקיצוצים המתוכננים, בתוספת הערותיו הקונסטרוקטיביות.  עוד בנוקמים: כנסיית הסיינטולוגיה, שמגייסת בימים אלה לשורותיה עיתונאים חוקרים (המודעה הוסרה בינתיים). המטרה: להפוך את חייו של ה"סנט פיטרסבורג טיימס" – עיתון קטן שרואה אור בטמפה ביי, פלורידה, ופירסם לאחרונה סדרת תחקירים מרשימה ומעמיקה שמאירה את הכת הסיינטולוגית, ואת העומד בראשה, באור פחות ממחמיא – לגיהנום עלי אדמות.  סין: העורכת הראשית והמייסדת של העיתון הכלכלי המוביל והמתגרה "קייגינג" פורשת מתפקידה, לאחר מריבה מתמשכת עם המו"ל (ולאחר לחץ מתמשך של נציגי הממשל, שאינם ממש תומכים בחופש עיתונות מהזן המקובל במערב).  כל המגזינים באמריקה מתכווצים, מקצצים ו/או חדלים מלהתקיים. כלומר, כל המגזינים באמריקה, מלבד ה"ניו-יורקר" – שממשיך להעסיק צוות אדיר ממדים של 66 עורכים וכותבים. בינתיים לפחות.  יאללה מכות, יאללה! עורך ותיק ב"וושינגטון פוסט" לא היה מרוצה מכתבה, ואף הביע את דעתו באופן בוטה באוזני הכתב שכתב אותה (לשון הביקורת, על-פי עדויות: "זו הכתבה השנייה הכי גרועה שקראתי ב-43 השנים האחרונות"). הכתב לא אהב את מה ששמע, הרוחות התלהטו, ובסופו של דבר, בניגוד למצופה, היה זה דווקא העורך הוותיק ובן ה-70(!) שהחליט להכניס לכתב מחוסר הכישרון סנוקרת. לפחות בקרב הזה העיתונות המסורתית מנצחת (אף שהעורך צפוי לצאת לגמלאות מוקדם משתיכנן). להרחבה: "אגרוף בסטייל", טורו של רפי מן במדור "עין בינלאומית".  מחקר חדש שנערך באירופה מגלה שגם צרכני חדשות שהאינטליגנציה שלהם גבוהה מהממוצע נופלים קורבן למניפולציות של התקשורת.