עצם קיומו של התפקיד המיותר הזה מחליש את הכנסת, תכליתו היא - שב ואל תעשה כלום. אבל יש סיבה אחת שבגללה ראש הממשלה, כל ראש ממשלה, ירצה להמשיך לקיים אותו: כדי להחליש את הכנסת • נקווה שבממשלה הבאה לא נראה עוד סגנים | דעה
נתחיל מהאמת הקרה והמרה: סגן שר זה תפקיד פח. אכן יש כיבודים למקבל התפקיד, שיכול להתהדר בתואר עצמו, ביועצים בלשכה, וברכב שרד בעלות כוללת של כ-2.2 מיליון שקלים בשנה מכספי משלם המסים. אבל הוא כלי ריק, חסר סמכויות ומשמש כדובר השר בכנסת במענה על שאילתות ובהשתתפות בדיוני הוועדות.  אין הגדרה לתפקיד סגן שר בספר החוקים. על פי מסמכי הנחיות היועמ"ש שעסקו בנושא, מדובר בשוליה מנהלית, תפקיד חסר כל סמכות או אחריות, שתכליתו המקורית "לסייע לשר בעומס העבודה". וזו גם כוונת הממשלות לדורותיהן. למעשה, למעט מענה על שאילתות במליאה והתייצבות מדי פעם לדיוני הוועדות, את תפקידו יכול לבצע כל פקיד במשרד. סליחה, פקיד יכול לבצע אפילו יותר מאשר סגן שר כי השר יכול להאציל מסמכויותיו לפקיד אבל לא לסגן שר. וגם אם הוא עדיין משמש כח"כ הוא לא יכול להיות חבר בוועדות הכנסת, להגיש שאילתות ולפקח על עבודת הממשלה – כי הוא הממשלה.  כל סגן כזה שממונה (כל סגני השרים בממשלה הקודמת, ה-34, היו גברים) מחליש את הכנסת כי הוא תופס כיסא של חבר כנסת (אלא אם כן התפטר בחוק נורבגי) ולא יכול לעשות כלום; הוא גם עשוי להפריע לעבודת השר – להתרוצץ במשרד ולחפש מה לעשות; הוא מבזבז לכם כסף – המשאבים שהיו יכולים להגיע לייצוג שלכם בכנסת מגיע לאדם שכל תפקידו הוא – שב ואל תעשה כלום. אז למה בכל מקרה ירצה ראש הממשלה (כל ראש ממשלה) למנות סגני שרים? המהלך מגדיל את השפעת הממשלה על הכנסת. סגן שר לא יכול להצביע אי אמון בממשלה. לדוגמה: אם מחר תעלה הצעת חוק שהממשלה מתנגדת לה אבל אותו סגן שר שהוא גם ח"כ תומך בה, אם תחליט האופוזיציה להגדיר את ההצבעה כאי אמון הוא יהיה חייב להצביע נגדה. הצבעת אי אמון משמעה כמו התפטרותו מהתפקיד. יותר מכך, הוא אפילו לא יכול להתבטא נגד עמדת הממשלה כי הוא נושא באחריות משותפת. בנוסף, כפי שציינו, הוא לא יכול לבצע את עבודת חבר הכנסת וכך מחליש עוד את כוחה של הכנסת. בקיצור, שווה כל שקל לראש ממשלה – חסר ערך לציבור. דרך טובה להפריד בין הרשות המבצעת למחוקקת, שגם שווה את העלות הנוספת, הוא חוק נורבגי אמיתי. חוק שמחייב כל שר בממשלה להתפטר מהכנסת ולהכניס ח"כ חדש במקומו. החוק שהעבירו עד כה בישראל הוא חוק נורבגי כחול לבן שבו רק חלק מהשרים מתפטרים, אבל רק אם הם רוצים. חוק נורבגי שבו יהיו חייבים להתפטר יאפשר להם להתפנות לענייני משרדיהם, להוריד מהם את עומס העבודה בהצבעות בכנסת וגם יחזק את הכנסת עם ח"כים במשרה מלאה.  בממשלה הקודמת כיהנו 9 סגני שרים. כולם מונו מטעמו של בנימין נתניהו. בממשלה הבאה אנחנו מצפים לא לראות כאלו.  