עונת הכדורגל בטלוויזיה עמדה בסימן זליגת תכנים לערוצי התשלום | עיתונות הספורט צריכה להתגייס להגן על כיסם של צרכני תקשורת הספורט | "הארץ" חושף איך אזגי מכר סיפור ל"מעריב"
איך היתה עונת הכדורגל הטלוויזיונית שהסתיימה השבוע? מבחינתי – גרועה. זה סיפור פשוט: רוב המשחקים עדיין משודרים בערוץ התשלום צרלטון, תוכנית סיכום המחזור במוצ"ש התבססה בערוץ התשלום 5 פלוס לייב, וגם הליגה הלאומית זלגה לשם העונה. יום שישי האחרון היה יום של הכרעה במאבק על העלייה לליגת-העל. הדרמה התרחשה בשלושה מגרשים, במיוחד במשחק בין רעננה לכפר-סבא. במקום לקבל חגיגה של שעתיים בערוץ פתוח לכולם, שודר המשחק למנויים בלבד באחד מערוצי הגזל מתוצרת ערוץ הספורט. הליגה השנייה בישראל – כדורגל לעשירים בלבד. אוי לעיניים שככה לא רואות. הליגה הלאומית לא זכתה להתייחסות במפרט השידורים של מועצת הכבלים והלוויין. ערוץ הספורט ניצל היטב את הפרצה וסחב את המשחקים למקום שלא כולם יכולים או רוצים להגיע אליו. אם ההתאחדות הרשלנית לכדורגל לא עושה דבר למען חובבי הענף, המפלט היחיד לתיקון העוול הוא מועצת הכבלים. הליגה הלאומית ותוכנית סיכום המחזור של ליגת-העל חייבות לחזור לעיניים של כולם. את השכלול של סחיטת הצופים היה אפשר לראות בשבוע שעבר, בפרויקט קטן של ערוץ הספורט (ותודה לקורא אורי עפרוני שהפנה את תשומת לבנו). באתר פורסמה מין מודעה מערכתית, או ידיעה פרסומית, שכל מטרתה לגרום לאנשים להתחבר ל-5 פלוס לייב. "הסיפור פשוט מאוד", פותחת הידיעה, שאפשר לנסח אותה גם במלים "המזימה פשוטה מאוד". נכון שאתם רוצים מנוי למשחק של הקבוצה שלכם בעונה הבאה? אין בעיה: ערכנו לכם קליפ של ארבעה שערים נבחרים, אתם רק צריכים לסמס איזה שער אתם הכי אוהבים. אה, עוד משהו קטן: עלות כל אס.אם.אס – שקל אחד. בעולם האינטרנטי עוד לא נתקלתי בחידון שדורש סימוס. בסקרים באינטרנט צריך פשוט ללחוץ על הבחירה שלך ובתוך שנייה לקבל את התוצאות. אבל אצל ערוץ הספורט כל דבר עולה כסף, כולל באינטרנט. ואילו שערים נבחרו לקליפ? רק כאלה שכבשו שחקני ארבע הקבוצות עם הקהלים הכי גדולים. ולא שלא היו העונה שערים מרהיבים שכבשו קריית-שמונה, עכו, אשדוד או בני-יהודה. אבל אלו קבוצות עם כוח קנייה קטן. ועכשיו לפואנטה: אם בכל זאת לא היתה לכם בעיה לסמס ולהיפרד משקל אחד, תדעו ששם הזוכה יפורסם בתוכנית סיכום המחזור ב-5 פלוס לייב. אז אם אתם עדיין לא מחוברים, צלצלו מיד לחברת הכבלים שלכם ("למה אתם מחכים?"). זו דוגמה ל"הרצחת וגם ירשת". לא די שקיבלו אישור לשני ערוצי תשלום נוסף ל-5 פלוס, לא מספיק שהזליגו אליהם תכנים מערוצי הבסיס, גם מסביב להם מתפתחת מסחרה בשקל. זו תעשייה של עשירים קבצנים, שלמען כסף קטן מוכנים להשפיל את עצמם. מולם צריכה לקום התארגנות של מדורי הספורט בעיתונים ובאתרים, שתפסיק לשתף פעולה עם שיווק ערוצי התשלום תמורת תוכני וידיאו, ובעיקר, תאמר לציבור שלא להתפתות לערוצי התשלום. נ"ב: גם ב"ישראל היום" נדרשים לסוגיית שידורי התשלום. בסקירת ליגת-העל ביום ראשון נכתב: "למה תוכנית הסיום משודרת בערוץ שאף אחד לא רואה ולמה אף אחד בהתאחדות לכדורגל לא שואל את עצמו איך לכל הרוחות הרייטינג רק הולך ונמוג? התשובות בהמשך". אלא שבהמשך לא הופיעו תשובות. אולי ביום אחר. איך משתמשים בעיתונים ליצירת מיצגי שווא או סתם דרמה בגרוש, כזו שנולדת במוחו הקודח של יו"ר צבעוני והזוי שאוהב להיות בכותרות? הנה דוגמית מהשבוע שעבר. ב"מעריב" פורסם ביום רביעי תכך מעניין לקראת משחק התחתית המכריע בין הפועל אשקלון להפועל פתח-תקווה: לפי גורמים באשקלון, נכתב בידיעה, יו"ר אשקלון, פרוספר אזגי, נדהם מסירובו של איש פתח-תקווה, תומר סיני, לרכוש אלף כרטיסים במחיר מוזל עבור אוהדי קבוצתו. לפי "מעריב", סיני אמר לאזגי: "אני מעדיף שלא יהיו באצטדיון בכלל אוהדי פתח-תקווה, לא רוצה אוהדים שמקללים אותי". על פניו, ידיעה לגיטימית ונחמדה. אלא שלמחרת קיבלה הידיעה הזו את הפרספקטיבה הנכונה. כתב "הארץ" דוד מרואני פירסם כתבה גדולה על הכנות אשקלון למשחק וליווה מקרוב את אזגי. מרואני היה עד לשיחת טלפון של אזגי עם סיני, וכך כתב: "ברגע אחד מציע אזגי להעביר למלאבס אלף כרטיסים ב-20 שקל האחד, ברגע שאחריו ב-50 שקל. כשסיני מאבד עניין, מאיים אזגי להפיץ בתקשורת סיפור לפיו בעלי הפועל פתח-תקווה לא רוצה לרכוש כרטיסים כי הוא מפחד מקללות האוהדים". בהמשך השיחה שמתאר הכתב מצטיירת תמונה פסטורלית לגמרי: אזגי מסתלבט עם סיני, והשיחה ביניהם מסתיימת בצחוקים. לגמרי לא מלחמת עולם. "מעריב" הרוויח כותרת נחמדה, גם אזגי מרוצה, רק הקוראים קיבלו קשקוש. ב-ONE שותקים. אתר ערוץ הספורט כיכב בימים האחרונים עם כמה פרסומים בלעדיים בולטים: מוני הראל תובע את טביב, מכבי תל-אביב החליטה לשחק בליגה האדריאטית, גרמי פארגו ימשיך עונה נוספת, חשד שהפועל פתח-תקווה מעורבת בהטיית משחקים ועוד. בכל המקרים הצטרפו בהמשך גם יתר האתרים, מלבד ONE, שהתכנס ברוב המקרים בשתיקה זועפת וסירב לקחת חלק בסדר היום שהכתיב המתחרה הגדול. לשיאו הגיע בהנמכת סיפור הפועל פתח-תקווה, שהפך לידיעה ראשית בעיתונים שלמחרת. במקום להצטרף, התעסק בלהיעלב. בערוץ הספורט משתחצים. בערוץ הספורט סחטו עד תום פרגון עצמי על חשיפת חקירת המשטרה בהפועל פתח-תקווה. במהדורת חדשות הספורט (יום שני, 23.5.11) שאל הכתב מוטי פשכצקי את הבלם גל כהן איפה תפס אותו פרסום הידיעה. השחקן השיב בחשיבות: "האפסנאי התקשר אלי ואמר לי, תפתח מהר אינטרנט". אכן, רגע שראוי לנצור. אגב, במהדורה המקבילה בערוץ ONE פתחו עם "פרסום בלעדי" מהאתר שלהם על כך שמכבי תל-אביב תרוויח שני מיליון דולר מהשתתפות בליגה האדריאטית. אלא שהסיפור פורסם ארבעה ימים קודם בערוץ הספורט ובמקומות אחרים. ב"ידיעות אחרונות" נזכרים. ב"ידיעות אחרונות" הזדרזו להעניק לעצמם בשער יום שני את הטייטל "חשיפה" על הפרשיות בהפועל פתח-תקווה הנחקרות במשטרה. אלא שמידע דומה, ואפילו גילויים חדשים נוספים, היו גם ב"הארץ" וב"מעריב". בובה של תוכנית. תוכנית המערכונים והחיקויים "בובה של לילה" פורצת את גבולות ערוץ הספורט. שער ספורט "מעריב" למחרת חצי גמר גביע המדינה היה כשם התוכנית, והיא זוכה לקרדיט בכתבות המזכירות את גיבוריה (פרוספר אזגי, אפי בירנבוים, אלי אוחנה ואבי לוזון). ספורט "הארץ" אף הקדיש לה שער אחורי. 