מה עושה רופרט מרדוק ב"וול-סטריט גורנל", מה עושה דייוויד אודסון ב"מורגון בלדוד", מה עובר על ה"וושינגטון פוסט", מה שותים ב"ניו-יורק טיימס", ועוד חדשות תקשורת מהרשת העולמית
 האם דעותיו של איל התקשורת רופרט מרדוק מתחילות להישמע מבין עמודי ה"וול-סטריט גורנל", העיתון שרכש לא מזמן? פסקה בהספד על הסנטור טד קנדי מהחודש שעבר, שנוספה בהוראת הבוסים של העיתון (שעליהם מנצח מרדוק) ושמפליאה להמעיט מערכו של הקנדי המנוח, מעלה את הסברה שכן, בהחלט ייתכן.  הפובליציסט והסופר ויליאם ספייר, שביטא את דעותיו השמרניות בנושאים מגוונים במשך יותר משלושים שנה במסגרת טור ב"ניו-יורק טיימס", נפטר השבוע מסרטן, בגיל 79. בין שאר עיסוקיו גם שימש כותב הנאומים של הנשיא ניקסון. כאן תוכלו לקרוא את הנאום שכתב עבור הבוס שלו למקרה שהחללית אפולו 11 לא תזכה לשוב ממסעה לירח. וזו הזווית של רפי מן על האיש.  המגזין הכלכלי "פורצן" מונה תשעה גורמים שעשויים להביא אדם להדליף לתקשורת מידע רגיש.  העיתונאי הוותיק גיי טליס נזכר בימים הנהדרים בשנות השישים, שבהם כל חברי המערכת של ה"ניו-יורק טיימס" היו שיכורים מעל לראש. באופן לא מפתיע, מתברר שבקבוקים במגירה היו הנורמה.  מינויו של ראש ממשלת איסלנד לשעבר, דייוויד אודסון, לעורך העיתון האיסלנדי היומי "Morgunbladid" מעורר מהומה לא קטנה. הסיבה? לאודסון, שבתפקידו הקודם היה הבוס של הבנק המרכזי, יש חלק לא קטן בפשיטת הרגל הכלכלית שבה שרויה המדינה. עד כדי כך שהוא זכה לכינוי "האיש השנוא ביותר באיסלנד".  ה"וושינגטון פוסט" התחיל השבוע במיזם שיכול להיקרא "מי רוצה להיות פובליציסט?". במסגרת היוזמה החדשה והחסכונית מתבקשים הקוראים לשלוח את טורי הדעה שלהם לעיתון, ומבין הפונים ייבחר זוכה אחד מאושר שיוכל ליהנות משכר רעב, מתנאים משפילים ומאי-ודאות באשר לעתידו המקצועי.  תביעת המיליונים של מגיש החדשות הוותיק דן ראתר נגד CBS, הרשת שוויתרה על שירותיו לאחר שביסס תחקיר נגד הנשיא לשעבר בוש על ערימה של מסמכים מזויפים, נדחתה על-ידי בית-המשפט.  תומס מורטון מהמגזין "Vice" לועג במאמר מצוין לטרנד התקשורתי שמסמן את דטרויט כבבואה המרוכזת של המשבר הכלכלי בארצות-הברית (ושבא לידי ביטוי בהחלטה של המגזין "טיים" לסקר את העיר מקרוב בשנה הקרובה, סקירה שעליה סופר כאן בשבוע שעבר).  "לה-רפובליקה", העיתון השני בגודלו באיטליה, גייס עד עתה למעלה מ-400 אלף חתימות על עצומה שמוחה נגד תביעת הדיבה הענקית שהגיש נגד העיתון ראש הממשלה השובב, סילביו ברלוסקוני. ברלוסקוני, שטוען בתביעה שהעיתון עבר את גבולות הטעום הטוב בהחלטתו לפרסם עשר שאלות אישיות שנוגעות לענייניו (ולענייני המאהבת הצעירונת שלו), דורש פיצוי של למעלה ממיליון יורו. במקביל הגיש ראש הממשלה תביעות גם נגד עיתונים בצרפת וספרד, ועורכי-הדין שלו בודקים אפשרות להגשת תביעה גם בבריטניה. כאן תוכלו לקרוא את מה שיש לאזיו מאורו, העורך של "לה-רפובליקה", להגיד על כל הסיפור הזה. וכאן, מה יש לרפי מן.  יותר מ-1,300 עיתונאים חתמו בהונג-קונג על עצומה שמכוונת נגד משטר האימים שמופעל על עיתונאים בסין. החותמים דורשים מהרשויות לחקור שני מקרים שבהם הוכו, נקשרו ונעצרו עיתונאים במדינה. ובקצה של השני של הספקטרום, מסתבר שהתקשורת הסינית פוזלת למערב. בינתיים ללא הצלחה. עיתונאי קמבודי שרדף אחר משאית עמוסה בסחורה גנובה הפך לסיפור החם של היום לאחר שבמהלך המרדף הצליח בחוסר כישרון רב להתנגש באופנוע ולהרוג את שני נוסעיו. עיתונאי רוסי נוסף עומד להיכנס לסטטיסטיקה. המדובר באלכסנדר פודרבינק, שפירסם באינטרנט טור שמותח ביקורת על העבר הקומוניסטי של המדינה. "אני חושש לחיי", אמר. בצדק.