התקשורת מחליפה את קשטן רגע לפני שתקרא להדחתו | ערוץ הספורט סוגר את ההיסטוריה ביציע ה-V.I.P | בקול-ישראל מותחים את עצביהם של אוהדי הספורט
שבוע יוון – שני משחקים חשובים של הנבחרת במוקדמות המונדיאל – נפתח בתקשורת בסערה. הטרנד החדש הוא להרכיב את נבחרת ה-11 שיפתחו בשבת במשחק ברמת-גן. כמעט כל עיתון, אתר או חור מזדמן רודפים בתחינות אחרי המוני הקוראים והמאזינים שישלחו אליהם את ההרכב הנחשק מבחינתם. הקמפיין הגדול מתנהל ב-Ynet, בשיתוף "ידיעות אחרונות". הקוראים נדרשים להפוך למאמן הלאומי לרגע, להעניק טיפים לדרור קשטן ולכתוב איזה הרכב הם היו מעלים. ב"שירים ושערים" בשבת דיקלמו שחקני עבר את ההרכב שלהם, ואתרי אינטרנט יזמו לרגל החגיגה קמפיינים דומים. ממש קדחת ההרכב. וכך נזרקים לאוויר עשרות שמות של שחקנים, מהם רלבנטיים ומהם לא, הכל בהתאם לאינטרסים. אוהדי בית"ר יכניסו להרכב יותר שחקנים שלהם, אוהדי מכבי חיפה ידחפו את הירוקים, אוהדי מכבי את הצהובים, ושאר מקורבים ובני משפחות ישלחו עשרות הרכבים עם שמות יקיריהם.  מרוב שמות, איבדו את הצפון. "ידיעות אחרונות" פירסם ביום שישי את המלצות ההרכב של אמנון אברמוביץ ושל שחקן העבר אבי כהן בטבלה גראפית מושקעת. אלא שבדרך לדפוס, ההרכבים התבלבלו קצת. אולי כמה שמות דחפו זה את זה, עד שאברמוביץ וכהן לא הכירו את ההרכבים ששלחו. העיתון פירסם תיקון ביום ראשון, במקום לא בולט במיוחד, כך שלא בטוח שאפילו קשטן בעצמו ראה ורשם לעצמו בפנקס מה באמת לדעת הפרשן הפוליטי של ערוץ 2 הוא ההרכב המנצח. את קשטן, מן הסתם, לא באמת מעניין מה דעתם של אברמוביץ או של מטקבק מקריית-מוצקין. אין שום ערך מקצועי בגימיק של זריקת השמות, אבל לתקשורת חשוב לייצר עוד כמה בועות אוויר חמות בדרך למשחק. בעוד כמה ימים תסיים הנבחרת קמפיין נוסף במפח נפש, והתקשורת תסתער מחדש עם השאלה אם קשטן צריך ללכת הביתה. "היכל התהילה" של הכדורגל הישראלי הוא פרויקט יוקרתי ומושקע של ערוץ הספורט, בשיתוף ארגון השחקנים, שמדרג את 40 השחקנים הכי גדולים בכדורגל הישראלי. בפרומואים המושקעים מספר דני ענבר, אחד מעורכי המיזם, שבערוץ הספורט חלמו שנים על הפרויקט הזה. אירוע פתיחה נוצץ כבר נערך, והקוראים מוזמנים לדרג את בחירתם באתר האינטרנט של הערוץ. הבעיה היא שהפרויקט רץ בערוץ בתשלום – 5 פלוס גולד הנוסטלגי, שרוב קהל היעד של המצביעים אינו מחובר אליו. 5 פלוס גולד יוביל את הפרויקט עם ראיונות, דיונים וצילומי עבר של השחקנים, וזו בהחלט חגיגה לאוהדים הוותיקים שאוהבים להתרפק על הכוכבים הגדולים מימי סטלמך, שפיגלר, מלמיליאן ואייל ברקוביץ. בערוץ הספורט רואים ב"היכל התהילה" אמצעי למנף את אחד משני ערוצי התשלום שלהם, אבל דווקא פרויקט כזה צריך להיות עממי ונגיש לכל. אם בערוץ חלמו על זה במשך שנים, אין סיבה לא לעשות מזה חגיגה של מאה אחוז צופים. לא רק להשתמש בהם להצבעה, אלא לשתף אותם בחוויה הכוללת בלי שיצטרכו לשלם במיוחד. לא בשביל היכל תהילה למנויים בלבד כבש שפיגלר שער במונדיאל 1970. התנהלותה של "שירים ושערים", תוכנית הדגל של מחלקת הספורט ברשת ב, מעוררת מדי פעם תמיהה. לפעמים באשמתה, לפעמים לא. כמו בשבת האחרונה. התוכנית החלה ב-19:00, בשעה שבה נפתחו מרבית משחקי ליגת-העל, כשמשחק אחד בדקותיו האחרונות. מדובר בקרב תחתית חשוב בין הכוח עמידר–רמת-גן ובין מכבי תל-אביב, אבל מלבד עדכון תוצאה מהאולפן, לא זכינו לשמוע שום איתות מהכתב באיצטדיון. מתברר שבמחלקת הספורט ויתרו על שיגור כתב, לא ברור אם מסיבות כלכליות או בגלל המחשבה שממילא המשחק נגמר, אז למה להשקיע בו. ובכל זאת, המשחק הראשון שפותח בדרך כלל את המחזור הוא לא הנחות ביותר, בטח לא משחק של מכבי תל-אביב עם המנגר אבי נמני. במקום להעביר את הדקות האחרונות המותחות ולשמוע סיכומים וראיונות, התעלמו ממנו כאילו כלום, ועברו למגרשים אחרים כדי לדסקס באריכות את דקות הפתיחה. רק חמש דקות אחרי שהסתיים, טרח דני דבורין לעדכן בתוצאה. זו לא עיתונות, ובטח לא "שירים ושערים" קלאסית. מי שמזלזל בדברים הקטנים, סופו שיחטוף גם בדברים הגדולים. מיד אחרי מהדורת החדשות של 21:00, במקום לעבור מיד לאולפן "שירים ושערים", בחרו ברדיו להשמיע את המזמור האלמותי "שבוע טוב". בעוד הנעימה מתנגנת לה, נפסק בבלומפילד פנדל להפועל תל-אביב. בשביל רגעים כאלה בדיוק המציאו את "שירים ושערים", אבל לרשת ב יש הקצב שלה, בטח במוצאי יום המנוחה. וכך התנגן לו השיר בנחת עד לסיומו המוצלח, וזאת אף שהשבת יצאה מזמן. אני מכיר כמה חובבי ספורט משלמי אגרה שרצו באותם רגעים לשבור את הרדיו.  