דליה סיגן היתה מן העורכות הבכירות של תוכניות הנוער בקול-ישראל, במאית מוכשרת ומופת לעבודה מקצועית, ממוקדת, קפדנית ומהנה. לזכרה
דליה סיגן נפטרה הרבה קודם זמנה. דליה היתה מן העורכות הבכירות של תוכניות הנוער בקול-ישראל והביאה לעבודתה יכולות וכישורים שהעלו את תוכניות הנוער ברדיו לעידן הזוהר שלהן בשנות ה-70 וה-80. המגזין "חתול בשק" בעריכתה סימן מהפכה בתוכניות הנוער והקדים את תקופתו בקצב, בהגשה החיה ובאקטואליות של נושאיו, עוד לפני היות ה-CNN. במגזין "חתול בשק" הכשירה דליה צוות כותבים ומגישים כסופר דויד גרוסמן, ח"כ אריה אלדד ורבים אחרים. על פינת ההומור, ה"סטוצים" שיזמה דליה ושכתבו עבור "חתול בשק" דויד גרוסמן ודני אלדר, אומר גרוסמן: "ההומור של סטוץ היה חדשני מסוגו באותה התקופה [...] ואני מאמין שהוא פתח את הדרך למה שארז טל ואברי גלעד עשו מאוחר יותר". דליה היתה במאית מוכשרת. תסכיתי רדיו ועיבודים ל"שלושה בסירה אחת" של ג.ק. גרום, "שלושים וחמישה במאי" של אריך קסטנר ו"סכנה באנדימון" של דני אלדר הם רק אחדים מתסכיתי הרדיו שביימה, ועד היום הם דוגמה ומופת לעבודה מקצועית, ממוקדת, קפדנית ומהנה שדליה השאירה אחריה. על בימוי, תרגום ועיבוד לרדיו של אופרות קלאסיות ידועות זכתה דליה סיגן בפרס מנהל הרדיו. דליה שהתה שנים אחדות בארה"ב בצוות ההסברה של משלחת ישראל באו"ם. כשחזרה ארצה מונתה לסמנכ"ל הרשות השנייה. אנחנו, חבריה לעבודה ברדיו, נזכור אותה בהערכה ובאהבה.