ב"וואלה" הקריאות הגזעניות של אוהדי בית"ר הן רק "שנויות במחלוקת" וחומר לכותרת עליזה. גם באתרים האחרים לא נדרך שום עצב ביקורתי
בימים שבהם מרצה באוניברסיטה נדרש להתנצל בפני תלמידיו על שביטא צער על קורבנות שני הצדדים בסבב הדמים הנוכחי בעזה ובישראל, מפגינים "שמאלנים" ו"סתם" ערבים מוכים בהפגנות וברחובות והארץ שטופה שיח גזעני ואלים, משפט כמו "מחר בעזה אין לימודים, לא נשארו שם ילדים" הוא לכל היותר "שנוי במחלוקת". כך לפחות בעיני מדור הספורט של "וואלה", אתר שהוא "קודם כל ישראלי" (מעניין לפני מה). המשפט הזה, לצד "עזה עזה בית-קברות", הושר בפיהם של אוהדי בית"ר ירושלים, שערכו לה ביום שני בנתב"ג קבלת פנים מחליאה כמיטב המסורת של ארגון לה-פמיליה, לכבוד חזרתה ממחנה אימונים בגרמניה. הכותרת בדף הבית של מדור הספורט של "וואלה", ששונתה בינתיים, היתה "עזה בית-קברות, רוצים עוד אלף הרוגים". קטע הווידיאו תיעד בנדיבות את השירה האדירה. בכותרת המשנה, כאמור, ציינו שהאוהדים קיבלו את הקבוצה "בצורה שנויה במחלוקת". משמע, אפשר "להסכים", אפשר "לא להסכים", מדובר בשיח לגיטימי, רק נתון בוויכוח. בהמשך הסרטון רואיין עומר אצילי, שחקן הקבוצה. "אוהדים משוגעים", כינה בחיבה את הבריונים של בית"ר, ולא נשאל בנוגע למה שהראה הסרטון דקה קודם. תחת זאת דיקלם את המונולוג השגור על "מרקם חברתי נדיר יש לנו". הכותרת באתר ערוץ הספורט סיפרה שאוהדי בית"ר השמיעו קריאות גזעניות בלי לפרט את תוכנן. החרפות כלפי עזה נחתכו מקטע הווידיאו שצורף לכתבה. בכותרת המשנה כונה האירוע "מכוער". הכותרת ב-ynet היתה "בית"ר נחתה, האוהדים קראו עזה בית-קברות". בידיעה נכתב כי האוהדים קיללו את קובי מויאל, לשעבר שחקן הקבוצה שעבר באותו יום למכבי חיפה, ואת השוער אריאל הרוש, המסוכסך עם הקבוצה, ועל הדרך את חברי-הכנסת אחמד טיבי וחנין זועבי. לקינוח, כאמור, הועלו הילדים של עזה על ראש שמחתם. בין השורות צוטט שיר נוסף של האוהדים: "הנה היא עולה, הקבוצה הגזענית של המדינה". קטע הווידיאו שצורף לכתבה הציג בתחילתו את שירי השטנה על עזה, ועבר בנחת למונולוג הסטנדרטי של השחקן האצילי. הסיקורים נעו, אם כן, בין הטון המאופק והמסויג של ערוץ הספורט, שנדמה שניסה להמעיט בחומרתו של האירוע ה"מכוער", לדיווח שווה הנפש של ynet, לנימה העקמומית, הכמו-מכשירה את השרץ הפמילי של בית"ר, שנקטו ב"וואלה". זה האחרון מאיים כעת לגנוב מ"ישראל היום" את כתר ה"ישראליות". האם בחרו קו זה בשם האיזון הקדוש, שבימים טרופים אלה מותח קו ישר של "מחלוקת" בין הומניסטים לפשיסטים, או לצורכי רייטינג לטובת קהל הטוקבקיסטים המתלהם? כך או כך, משלושת האתרים היה אפשר לצפות להתייחסות ביקורתית יותר, עיתונאית יותר, למפגן הגזעני של האוהדים: לברר, למשל, מה דעת הבעלים של הקבוצה, יו"ר ההתאחדות, אולי אפילו שרת הספורט, על האירוע המתועד. לחלץ תגובת הסתייגות מהשחקנים שהונפו על הכתפיים, גם אם לא היו עדים ישירים לשירי הנאצה. בוודאי לא להעניק לאוהדים זמן מסך נדיב, המלווה בשתיקה מערכתית מעיקה. 