גרירת רגליים שמתקרבת לשנתיים: היועמ"ש אביחי מנדלבליט ממשיך לסרב לחשוף את ההנמקות להחלטה לסגור את תיקי שרה נתניהו. מדובר בפרשות שכללו חשדות לרמייה והוצאת כספים אסורים מקופת המדינה
אלא שבדמוקרטיה לאזרח יש זכות לדעת מדוע אישי שלטון בכירים זוכים ליד רכה לכאורה, בשעה שהוא מועמד לדין על הרבה פחות מכך. לכן, מאז 2017 מנסה התנועה לטוהר המידות לקבל לידיה את נימוקיו המלאים של היועץ המשפטי לממשלה להחלטת סגירת התיקים הסיטונאית. אלא שמשרד המשפטים סירב, ומאז יוצא מגדרו שלא לפרסם את השיקולים. וסוף סוף באמצע אפריל הגיש מנדלבליט את תגובתו לבג"צ. לדבריו, דין העתירה להידחות בהיעדר עילה להתערבות שיפוטית, בשים לב לשיקול הדעת הרחב המסור לו בעניינים מעין אלה. לשיטתו, החלטתו הינה מנומקת דיה, ומביאה לידיעת הציבור את החשדות, לצד הטעמים שהביאו לסגירת הפרשות שלא נכללו בסופו של יום בכתב האישום שהוגש. כמו כן, טוען היועמ"ש כי נושא ההתנהלות הלקויה במעון ראש הממשלה, והחשדות שעלו בהקשר זה, מוכרים לציבור הרחב כבר מדו"ח מבקר המדינה שפורסם בחודש פברואר 2015. על כן, לא ברורה ליועמ"ש דרישת התנועה לקבל "דו"ח ציבורי" נוסף בעניין זה. אם אתם שוחרי שלטון החוק, אתם אמורים לתמוך בפרסום השיקולים המלאים לסגירת תיקים אלו: כדי שנראה את מסכת האלמנטים שהובילו להחלטות אלו. הרי כך עשה היועמ"ש הקודם שקבר את תיקו של אביגדור ליברמן: הוא פירט את השתלשלות העניינים על גבי 95 עמודים מפורטים. במדינה שאנו חיים בה אף אחד לא צריך להיות מעל החוק.עדיין לא נקבע דיון ההמשך בבג"צ, אך נמשיך לעקוב ולעדכן.  