דווקא הרדיו, אמצעי התקשורת הלא נוצץ הזה, משמיע את בשורת חזרתם של משחקי השבת לכלל הציבור | ב"מעריב" לא שוכחים את דני נוימן | וגיא אסולין מלך (ללא ממלכה)
השבת, לראשונה, שודרו משחקי ליגת-העל בתוכנית "שער השבת" – גלגול מעט מקרטע של "שירים ושערים" האלמותית – בארבע תחנות רדיו אזוריות. קווי שידור משובשים ושתי הכרזות על שערים שלא נכבשו היו רק כמה מהפשלות בתוכנית הבכורה, אבל הטעויות הללו זניחות לעומת הבשורה החשובה: משחקי השבת ברדיו חוזרים לכלל הציבור. בשנה וחצי האחרונות הם התחבאו אי שם בתחנת רדיו ירושלים. לפחות שני שלישים ממאזיני הספורט לא הצליחו להתחבר לתחנה. גם נסיונות להתחבר דרך האינטרנט נכשלו במרבית המקרים. האפשרות הכמעט יחידה של מאזינים שלא מאזור ירושלים וסביבתה היתה לקלוט את ערוץ הרדיו בטלוויזיה בכבלים. המהלך המיני-דרמטי התבשל בשבועות האחרונים, שבסיומם החליטו ברדיו ירושלים לוותר על זכויות השידור מהמגרשים ולהחזירן להתאחדות לכדורגל. זו הספיקה בינתיים לבשל מו"מ עם קבוצת תחנות-ישראל, הכוללת את רדיו תל-אביב, רדיו חיפה, רדיו דרום וגלי-ישראל. בשבת יצאה התוכנית לדרכה החדשה. "שער השבת" היא בשיתוף ערוץ הספורט, שאנשיו משדרים ברדיו תל-אביב גם תוכנית ספורט יומית. מבחינה אסטרטגית, זה מהלך חשוב לערוץ הספורט, שהפך לגורם משמעותי בתוכנית רדיו מרכזית, כחלק ממלחמת העולם שלו נגד ערוץ ONE. את "שער השבת" מובילים משה פרימו ואיציק זוהר. שניהם קולות מוכרים לחובבי הספורט. פרימו מזוהה עם "שירים ושערים" המיתולוגית של רשת ב, וזוהר הפך לסלב גם מחוץ לעולם הכדורגל. שניהם אוהבים לדבר ולקשקש. זוהר הרבה בדאחקות, ופרימו השתדל לתפקד כמבוגר האחראי. זוהר מדבר במהירות כזו עד שדומה שהמלים ניתזות מפיו עוד לפני שהוא עצמו יודע מה הן יהיו. כשנכבש שער במשחק של אשדוד מול מכבי חיפה, הוא לא התאפק וגזל מהשדר במגרש את פרנסתו כשגילה למאזינים את הסוד – "שער מפתיע באשדוד". האות לשער היה בזמנו סימן ההיכר של "שירים ושערים". בתוכנית החדשה האות מינורי מאוד ולא מרגש, שלא לומר בלתי מורגש. באחת הפעמים הקדימו התוצאות החיות של Livegames באינטרנט את תוכנית הרדיו בדקה שלמה על דיווח לשער (באר-שבע כבשה מול הפועל פתח-תקווה). זהו מחדל של "שער השבת", מאחר שכיבוש שער אמור להתפרץ לשידור בכל רגע נתון, ובמיוחד כשהרדיו הוא מדיום מהיר יותר מאינטרנט. הסיבה לכך היא כנראה שיבושי שידור בין האולפן למגרשים. פרימו אף התנצל קלות לקראת הסיום והבטיח: "זו תוכנית ראשונה, בואו ניתן קרדיט, הכל יהיה עשר בשבועות הבאים". למרות קשיי ההתאקלמות, התוכנית הביאה את קולות השדרים הנרגשים מהמגרשים, מה שהיה פעם חלק מעולמם של אוהדי הכדורגל והתמסמס בגלל קשיי תקציב של רשות השידור. ההתאחדות לכדורגל חייבת להמשיך במהלך שנועד להחזיר את המשחק לעם. הגזרה הקריטית הבאה היא ערוצי התשלום בטלוויזיה, שגזלו את הכדורגל הישראלי מחלקים ניכרים של האוכלוסייה. למרות הקדמה הטכנולוגית המטיאורית והאפשרות לראות משחקים דרך הסלולר והאייפאד – הרדיו העתיק נותר אפקטיבי. זהו המקום היחיד שבו השדר יכול לזייף אורגזמות בלי להיחשף בקלקלתו, ולהעלות את לחץ הדם של המאזין. האמצעי היחיד שלא מנסה להשתלט על כל החושים, לא סותם את שדה הראייה באולפנים נוצצים, אלא מהדהד את האמנות העתיקה מכולן: סיפור סיפורים בקול אנושי נטו, העובר היישר לאוזן בכוח התלהבותו האותנטית של השדרן. מהאמצעי העממי הזה יוצאת בשורת השוויון לאזרח הפשוט, זה שאינו חלק ממנגנון הכסף המשומן. וכיוון שמהפכות מתחילות מלמטה, אפשר רק לקוות שבעליהם של ערוצי הטלוויזיה יקשיבו לקולות ויירדו אל העם. מִחזור. מנפלאות ערוץ הספורט: בשבת בשעה 14:00 החל בערוץ 5 שידור חוזר של המשחק בין ברצלונה לאתלטיקו מדריד. בדקה ה-75 למשחק החל בערוץ 5 פלוס המשחק בין אותן ברצלונה ואתלטיקו מדריד. במשך כרבע שעה שודר המשחק בו בזמן בשני ערוצי הבסיס. ככה זה כשכל מה שרוצים זה למלא את לוח השידורים, ולא חשוב עם מה ואיך. מִקסום. ב"מעריב" ניסו למקסם עד דק את פרסום הדברים הבוטים נגד אוהדי הפועל תל-אביב שאמר דני נוימן, לטענתם, לכתבת קול-ישראל. אחרי שנוימן השעה את עצמו ממשחק אחד, הוא חזר לפרשן את הפועל תל-אביב מול מכבי פתח-תקווה. ביום המשחק (שני) הכותרת היתה: "שמירה צמודה על בן-חיים ונוימן", כשהכוונה לאבטחה שרשות השידור תצמיד לפרשן ערוץ 1. בצהרי יום שני העלו ידיעה ראשית ב-nrg, ולפיה הקבוצה ביקשה מרשות השידור לא לשלוח את נוימן למשחק והודיעה כי היא אינה ערבה לבטחונו. עצם הפרסום הבולט הוא פרובוקציה שנועדה להלהיט את הרוחות. הנאה. בסיום משחק הנבחרת הצעירה מול סרביה בשבוע שעבר, שאלה שירלי בר-דיין מערוץ הספורט את גיא אסולין אם הוא מרגיש שהוא תורם לנבחרת כמי שרגיל לשחק 90 דקות מדי משחק. גם אם נחבר את כל המשחקים שאסולין שיחק העונה, לא נקבל 90 דקות, גם לא עשר. באתר ONE שאלו אותו איך הוא מרגיש במנצסטר סיטי, שאליה הוא שייך. אסולין ענה שהוא נהנה, ובאתר הוסיפו לציטוט מלה שלא אמר, ויצאה להם כותרת: "אני נהנה לשחק בסיטי". באתר של הסיטי שמו של אסולין לא מופיע אפילו בסגל הרחב, המונה כ-40 שחקנים. העיקר שבישראל הוא כוכב. ריבוי. יהיו כאן הרבה מאוד אורחים, הבטיחו ביום ראשון המגישים בפתיחת תוכנית סיכום המחזור בערוץ 5 פלוס, אבל האורחים היחידים היו מאמן בני-סכנין וקשר הפועל פתח-תקווה. מסתורין. מייל ששלח קורא: "במהלך יום ראשון ניסיתי להבין איפה ישודר המשחק של ריאל מול אספניול, שנועד לשעה 22:00. זו היתה משימה בלתי אפשרית. במעריב נכתב כי בספורט 5 ישודר המשחק יובנטוס–אינטר, ב-ONE נמסר כי ספורט 5 ישדרו את ריאל, ואילו אינטר–יובנטוס יהיה בספורט 1. באתר ערוץ הספורט פורסם כי ב-22:00 תשודר התוכנית ליגה משלנו. יש לציין כי במרבית הזמן ביום ראשון (13.2) לא ניתן היה לראות את לוח השידורים של 5 פלוס, כדי להבין האם ישודר המשחק בערוץ שאין לי, או לחלופין איזו מבין המחציות המשודרות אזכה לראות הפעם". סוף דבר: המשחק שודר בערוץ הספורט, אבל אין זו הפעם הראשונה שבה אי-אפשר ללמוד מלוח השידורים מה מתכנן ערוץ הספורט לאותו יום.  בחדשות ערוץ ONE פירסמו את הגרלת משחקי שמינית גמר גביע המדינה. פירסמו? אין שום קשר בין רשימת המשחקים לבין ההגרלה שנערכה בהתאחדות. טעות אחת גדולה ומגוחכת.  בצרלטון הפכו משחק ידידות למשחק רשמי, וקבעו שהמשחק של צרפת וברזיל הוא במסגרת מוקדמות אליפות אירופה. מילא שטעו בין משחק ידידות לרשמי, אבל מדוע לספח את ברזיל לאירופה?  בוואלה כתבו שבית-משפט השלום הגיש כתב אישום נגד הפועל פתח-תקווה. גם תובעים, גם שופטים וגם חורצים דין? 