המסר העולה מתשדירי "משטרת הקיטורים" הוא כי בכל מקרה אי-אפשר לשנות כאן כלום, גם לא באמצעות הצבעה בבחירות
איזה מבט עגום על המציאות הפוליטית בישראל מספקים תשדירי הבחירות המגניבים של ועדת הבחירות המרכזית. לשם האיזון, בתשדירים של "משטרת הקיטורים" מופיעים טיפוסים שבדרך כלל מזוהים עם עמדות פוליטיות מנוגדות. נהג מונית מקטר על הכבישים. שני יאפים תל-אביבים מתלוננים על הפרובינציאליות. ניידת מופיעה ומתוכה יוצא אדם לבוש מדי שוטר, חוקר אם הצביעו בבחירות, וכיוון שהתשובה שלילית, קונס אותם: מעתה אין להם זכות לקטר. הדבר החשוב הוא מה שהתשדירים לא יכלו כנראה לומר, ולכן נאלצו להסתפק בבדיחה. הם היססו לומר שאם תצביע, תוכל לשנות. את הבדיחה שבבסיסם צריך לכן לקחת במלוא הרצינות. מה שהתשדירים אומרים הוא שאנחנו מצביעים בשביל הזכות לקטר. יש גרעין אמיתי בבדיחה הזאת. "קיטורים" הם סוג פרדוקסלי של אמירה קונפורמית; ביקורת חריפה ואימפוטנטית. ביקורת שהחריפות והבוטות שלה נובעות מההנחה הסמויה והבסיסית יותר שאין בכוונתו של המבקר לשנות דבר. "ארץ נהדרת" העלתה נקודה דומה דרך דמות חדשה שהופיעה בעונה האחרונה: אב הבית שצועק על כל מה שהוא רואה בטלוויזיה. למה הוא צועק? כי זאת טלוויזיה והיא לא שומעת. או יותר גרוע: כי הוא לא מתכוון לכבות אותה. ואולי יש משהו חשוב במבט שמספק התשדיר על המציאות הפוליטית. הוא מאלץ אותנו להפנות את המבט מהפוליטיקה הפרלמנטרית אל הרחוב. הוא אומר משהו חדש על התלונות המוכרות על קפאונה של המערכת הפוליטית. הוא אומר שהקיפאון הזה, אם הוא קיים, הוא הצד השני של עמדה מוכרת היטב מהרחוב. המקטר טוען שאין מה להצביע כי בכל מקרה אי-אפשר לשנות. הוא תולה את זה במערכת הפוליטית – אין לו בשביל מי להצביע כי בכל מקרה אף אחד לא יכול לעשות כלום, או כי הוא לא מזדהה עם אף אחד, או אולי כי בין כה וכה "כולם מושחתים". אבל המסקנה מהתשדיר היא שהמקטר עצמו הוא חלק מהתמונה. הרי תמיד יש מה לעשות: להצטרף למפלגה, להתנדב בעמותה, להפגין, להשתתף בחוגי בית ולפגוש נציגים פוליטיים או להשתתף בדיונים הפוליטיים שמתקיימים היום בכל-כך הרבה זירות (אפילו בפייסבוק). אולי אי-אפשר באמת לחולל שינוי ממשי, אבל יש היום הרבה אפשרויות להיות פוליטי. המקטר, זה שמצביע מתוך בחילה, הוא הגורם הקולני והסמוי בכל היבט של קיפאון שאולי מאפיין את המציאות הפוליטית. לכן יש לומר: תצביעו אם אתם חושבים על ההצבעה שלכם כפעולה פוליטית, ואולי כחלק מקיום פוליטי רחב יותר. אם אתם מתכוונים להצביע בשביל הזכות לקטר, אז בבקשה, בבקשה, אל תצביעו. אולי זה יהיה המעשה הפוליטי הנכון שאתם יכולים לעשות.