עונת הכדורגל מציעה סחורה עייפה ומשעממת, והיצרים רוחשים דווקא מאחורי הקלעים של זכויות השידור: מסתבר שאמצעי התקשורת אינם מעוניינים בסחורה מהסוג הזה | וב"ידיעות אחרונות" מגלים: אם משעמם, אפשר פשוט להמציא את הדברים המעניינים
במדורי הספורט נהנים לכרכר סביב הכדורגל הישראלי, ומופתעים ונעלבים בכל פעם מחדש כשהוא לא מספק את הסחורה. פתיחת עונת 2008 הגרועה והמשעממת הביאה את העיתונים והאתרים לעליהום מקיר לקיר; כולם מנסים לנתח ולהסביר מדוע הכדור לא נכנס ולמה הצופים לא מגיעים, כאילו שהם לא יודעים עם מי יש להם עסק. בינתיים, ההתרחשויות המעניינות באמת קורות מאחורי הקלעים של הבעלות על זכויות השידור. המשחק המרכזי, ששודר השבוע בערוץ 10, גרף רייטינג דל של 7.4%. אמנם מדובר במשחק בעל חשיבות בינונית (מכבי חיפה מול בני-יהודה), אבל גם המשחק של בית"ר ירושלים מול מכבי תל-אביב בשבוע שעבר לא המריא ליותר מ-14.5%. מדובר בנתונים מדאיגים לגבי פריים-טיים של ערוץ מסחרי, במיוחד כזה ששילם עבור הזכויות 6.5 מיליון דולר לשלוש שנים (לפי שער של 4.4 שקלים). בערוץ 10 לא יודעים מה לעשות עם הסחורה, שלטענתם גורמת להם הפסדים. בתום העונה מסתיים הזיכיון, וספק אם בערוץ 10 יגשו שוב למכרז. גם אם כן, הם לא ישלמו אותו סכום. גזרה כואבת נוספת היא ערוץ הספורט, ששילם אף הוא סכום נכבד להתאחדות לכדורגל – 4.8 מיליון דולר – עבור תקצירי משחקים מליגת-העל, גביע המדינה, הליגה הלאומית וזכויות על שידורי רדיו. הערוץ רכש זכויות, אבל יש לו גם חובות למלא. הוא מחויב לדאוג לשידור המשחקים ברדיו ("שירים ושערים" ברשת ב), ולתוכנית סיכום מחזור, גם באמצעות מכירת תקצירים לערוץ 1 שמפיק תוכנית במוצאי-שבת. את הזכויות ברדיו מתקשים בערוץ הספורט למכור, מאחר שהמשחקים נגררים על פני חמש שעות ולכן לא מדובר בתוכנית אטרקטיבית. בערוץ הספורט לא רוצים לצאת פראיירים ודורשים כמיליון דולר, אלא שרשות השידור נמצאת כידוע על הקרשים, והיא לא ממהרת לפתוח את הארנק. המו"מ נסחב יותר מדי זמן. בשבת ייערך כבר המחזור הרביעי, ערוץ הספורט לא עומד בתנאי המכרז, ובהתאחדות מתכוונים לתבוע אותו בבית-המשפט. בערוץ הספורט אומרים שהם מקווים לסיים את המו"מ בימים הקרובים, ותוקפים את "המוצר הנחות" שנקרא "כדורגל ישראלי". "דרשנו מההתאחדות להתייצב להליך של בוררות", אומרים בערוץ הספורט, "עקב העובדה שהם לא עומדים בהתחייבויות התוכן כלפינו, כפי שהן עולות מההסכם עתיר הממון שלנו מולם. במקום לנהל את ההליך המשפטי בצורה מכובדת, הם בחרו לתקוף דווקא את ערוץ הספורט, כאילו שאנחנו הבעיה של הכדורגל הישראלי. אם אי-פעם קיננה בנו דילמה אם להשקיע יותר בכדורגל אירופי או ישראלי, באה ההתאחדות ובמו ידיה חסכה את הלבטים". גיל לבנוני, דובר ההתאחדות: "לא נעלמה מעינינו העובדה שאוהדי הכדורגל לא זוכים לתוכנית רדיו וסיכום מחזור, כפי שהדבר מחויב. בגין נושאים אלה ואחרים החלטנו לפנות לערכאות משפטיות נגד ערוץ הספורט. למרות הטענות נגד הכדורגל הישראלי, מדובר בספורט הפופולרי ביותר בארץ. הרייטינג הוא עדיין הגבוה ביותר, וכך גם החשיפה למפרסמים. למשחק הנבחרת האחרון מול שווייץ הגיעו 32 אלף צופים מתוך 34 אלף שיכולנו להכניס. אפילו למשחק בין מכבי חיפה לבני-יהודה הגיעו 7,000 איש, יותר מאשר הגיעו למשחק נבחרת הכדורסל מול צכיה. נדמה לי שיש לא מעט עיתונאים שרוצים רק לכרות ולנסר את הענף שעליו הם יושבים, בהתלהמות, בפופוליזם, ובלי לדעת ולהבין בכל העובדות. חבל, חשבתי שאנשים באים לספורט מאהבה, ולא כדי לפגוע בו". אגב, מי שיסבול מהמצב הן קבוצות הליגה. הסכום שנכנס להתאחדות מזכויות השידור מגיע כיום לכ-20 מיליון דולר, אבל המוצר כבר לא אטרקטיבי כשהיה והתשלום עליו בעתיד צפוי לרדת דרמטית. מכאן שההקצבות לקבוצות אמורות להתכווץ, והמושיע אמור להיות הטוטו, שעליו יוטל לדאוג לרווחתן של הקבוצות. כלומר, הציבור שוב ישלם. איכשהו בסוף זה תמיד מגיע לכיס שלנו. פעמים רבות מרואיינים מתלוננים שדבריהם הוצאו מהקשרם. על כותרת הראיון עם צביקה שרף שהתפרסמה השבוע בספורט "ידיעות אחרונות" אפשר לומר שהדברים הומצאו מהקשרם. ביום שני פורסם בשער ספורט "ידיעות אחרונות" תצלום קלוז-אפ של מאמן הנבחרת בכדורסל ומעליו נמרחה כותרת בת שלוש שורות – ציטוט מדבריו: "גרשון, בלאט וקצורין מרוויחים פי 4 ממני, ולי יש יותר ידע מכולם". דפדוף לכפולת האמצע מגלה ראיון מקיף, אבל גם את תחילתו של מסע תלאות מתיש של הקורא המנסה למצוא את הציטוט שבכותרת השער. נאלצתי לקרוא את הראיון הזה שלוש פעמים כדי לאתר את הציטוט המיוחס. אחרי שהמראיינים אומרים לשרף, "חוץ ממך יהיו באליפות אירופה עוד שלושה מאמנים ישראלים", שרף עונה: "כל המאמנים האלה מרוויחים פי 4 ממני, אבל לא יהיה באליפות אף מאמן בעל ותק באליפויות מהסוג הזה כמוני". שום מלה על ידע. גם בפורום סלניוז, שם נדונה הציטטה, חיפשו איפה בדיוק מתפאר שרף בידע הגדול שלו. הרי זה מה שהובטח באותיות ענק, שילמנו בעד העיתון, אז איפה התמורה? אולי גקי ב"הציור השבועי לילד" במוסף של "ידיעות אחרונות" ינסה לפתור את התעלומה: התוכלו ילדים לגלות היכן הסתירו בספורט "ידיעות אחרונות" את הידע הגדול של צביקה? 