בית-המשפט לא התיר לח"כ מירי רגב לנצל את חסינותה הפרלמנטרית כדי לסלק על הסף תביעה בגין פגיעה בפרטיות
בית-המשפט דחה את בקשתה של ח"כ מירי רגב לסלק על הסף תביעה שהוגשה נגדה מפאת חסינותה הפרלמנטרית. השופטת נסרין עדוי מבית-משפט השלום בחיפה קבעה כי יש מקום לדון בטענות התביעה נגד רגב. את התביעה נגד חברת-הכנסת הגיש גילי גולן, כתגובה לתביעת דיבה שהגישה נגדו. העימות בין השניים החל בקיץ האחרון, אז פירסמה ח"כ רגב פוסט בעמוד הפייסבוק שלה ובו מתחה ביקורת על הנשיא לשעבר שמעון פרס ("פרס הוא זה שמיצה את עצמו"). בתגובה לפוסט כתב גולן: בעקבות זאת התלוננה ח"כ רגב במשטרה נגד גולן, וזה נחקר באזהרה בחשד להעלבת עובד ציבור (בסופו של דבר הוחלט לא לפתוח בחקירה פלילית נגדו). בהמשך הגישה ח"כ רגב, באמצעות עו"ד יניב לנקרי, תביעה לפיצוי בסך 330 אלף שקל. בכתב התביעה נכתב כי "התובעת הוכתה בתדהמה לנוכח פרסום לשון הרע שהופנתה אליה כסכין משוננת מטעם הנתבע". לטענתה, גולן פעל משיקולים זרים ומתוך כוונה לפגוע בה. עוד טענה רגב כי גולן המשיך ודיבר בגנותה בראיונות שונים באמצעי התקשורת שקיים בהמשך לתגובה החריפה שפירסם. בהמשך תביעתה כתבה רגב כי "בשעה שהבינה התובעת כי הנתבע לא מכיל את חומרת מעשיו, אלא אף מנסה לנצל אותם לגריפת הון תקשורתי על גבה, ומשעה שכבודה העצמי ומעמדה הציבורי נפגע עד כלות מהפרסום הזדוני – היא גמלה החלטה בלבה", והחליטה לפעול במישור המשפטי. גולן טען להגנתו כי ח"כ רגב הגישה נגדו "תביעת השתקה קלאסית", "שתכליתה הטלת מורא והתעמרות בחופש הביטוי בידי מי שאמון על חופש זה בבית-המחוקקים, ומי שחופש ביטוי נרחב וחסינותה הפרלמנטרית שימשוה לא אחת לשיסוי באחר, לביזוי השונה והזר, ולא אחת לשלהוב תומכים באמצעות שפה המונית, מתלהמת, נמוכה, וכל זאת מתוך תפיסה צרה של קידום אינטרסים פוליטיים, אלקטורליים, פופוליסטיים ולעתים באופן חסר אחריות ונעדר רגישות לאחר, תרתי משמע". באמצעות עורכי-הדין אורון שורץ, יוגב נרקיס ודורית בלר דה-בר, טען גולן כי כתב ההגנה אינו מגן עליו בלבד. לדבריו, זהו "כתב הגנה מפני אימת השלטון המבקש במשב רוח רעה להשתיק, לשתק, להטיל אימה, כביכול באמצעות הנתיב הלגיטימי הכרוך בתביעה משפטית". גולן טען כי שימושו בביטוי "זונה" כלפי רגב הוא "בבחינת מענה הניצב בשדה השיח התרבותי שהתובעת יצרה במו פיה", וציטט מבחר מאמירותיה של חברת-הכנסת בשנים האחרונות, בין היתר נגד מבקשי מקלט ("סרטן"), ח"כ חנין זועבי ("רוחי לעזה יא חאאנה") וח"כ גמאל זחאלקה ("תרימו אותו על הכיסא כמו בכיסא יום-הולדת ותעבירו אותו לעזה"). על סעיף בכתב התביעה שטען כי "התובעת ידועה בפועלה הפרלמנטרי הרב, אמונתה בצדקת סיעתה בכנסת וכן תרומתה הרבה לשיח הראוי ולדרכי ההתבטאות הראויים בישראל", השיב כתב ההגנה במלה אחת: "מביך". במקביל הגיש גולן תביעה שכנגד, ודרש מח"כ רגב לפצות אותו ב-330 אלף שקל, בטענה שחשפה את כתובת מגוריו ובכך פגעה בפרטיותו ויצרה איום על חייו ורכושו. לטענת גולן, אחרי שח"כ רגב פתחה בהליכים משפטיים נגדו היא פירסמה סטטוס בנושא בעמוד הפייסבוק שלה, שכלל תצלום מכתב ששיגרה אליו ובו גם כתובת מגוריו. "מנקודה זו החל מחול שדים", טען גולן בתביעת הנגד שלו. לצד "הערות אלימות ומשפילות" בפייסבוק, כגון "אני מוכן בהתנדבות לשבור לו את הרגליים", קיבל גולן מכתבי איום לביתו וביצים נזרקו לעבר מרפסתו. ח"כ רגב, כך טוען גולן, "ידעה או צריכה היתה לדעת היטב כי חשיפת כתובתו של התובע שכנגד לעיני כל תוליד איום חריף על ראשו". בתגובה לכתב התביעה שכנגד הגישה ח"כ רגב בקשה לסילוק התביעה שכנגד על הסף בגין חסינותה הפרלמנטרית. "חוק החסינות מעניק את החסינות לחבר-הכנסת למען שמירה על עצמאותו באופן שיוכל למלא את תפקידו כשליח הציבור ללא מורא ופחד מהליכים שיינקטו נגדו", טענה חברת-הכנסת. "[...] החסינות העניינית ניתנה לחבר-כנסת על מנת להבטיח אינטרס ציבורי חיוני בדיוק כמו זה שבפנינו". עוד טענה כי ממילא ניתן למצוא את כתובתו של גולן באתר בזק. בשבוע שעבר דחתה השופטת עדוי את הבקשה לסלק את התביעה הנגדית על הסף. "בכתב התביעה שכנגד מועלות טענות עובדתיות שמן הראוי לבררן לגופן", החליטה. "[...] בין הצדדים נטושה מחלוקת בדבר סיווג הפעולה נשוא התביעה שכנגד כפעולה שבמתחם הסיכון הטבעי אשר הפעילות הפרלמנטרית יוצרת מטבעה ומטיבה. הכרעה בעניין זה מחייבת בירור עובדתי אף היא". השופטת עדוי חייבה את ח"כ רגב להגיש את כתב ההגנה במענה לתביעה שהגיש נגדה גולן. 2291-09-14