עם הגיליון הזה מתחיל "העין השביעית" את שנתו ה-12. זה תירוץ טוב להתבונן על כברת הדרך שעברה התקשורת הישראלית מאז ינואר 1996
עם הגיליון הזה מתחיל "העין השביעית" את שנתו ה-12. זה תירוץ טוב להתבונן על כברת הדרך שעברה התקשורת הישראלית מאז ינואר 1996. ב-11 השנים שחלפו מאז, התחלפו העורכים הראשיים בשלושת העיתונים הגדולים, הוקם ערוץ 10, השידור הציבורי ובראשו ערוץ 1 איבד ממעמדו, האינטרנט ובתוכו העיתונות המקוונת הפך לאמצעי תקשורת רווח שצריכתו גדלה והולכת, ונולדו מכשירי התקשורת הניידים מהדור השלישי ההופכים את המידע, גם החזותי, לזמין בכל שעה, בכל מקום. לטכנולוגיה המתפתחת השפעה עצומה על אורח החיים. כך היה מאז ומתמיד. בתוך 11 שנה התהפך העולם ועמו דפוסי העבודה ומושגי העיתונאות. התהליכים העוברים על התקשורת העולמית ניכרים גם בישראל: מלחמת קיום של העיתונות המודפסת, תחרות מחריפה בתוך העיתונות המשודרת, טשטוש ההגדרה של המלאכה העיתונאית בעיתונות המקוונת, ואובדן הזהות המקצועית של העיתונאים המועסקים במחלקות התוכן של חברות הסלולר. בינואר 2007 עיתונאות היא מושג מעורפל ותקשורת היא עולם אמורפי. חידושי הטכנולוגיה גורמים להתנפצות בימות התקשורת למיליוני תאים ולהפיכת כל אדם לעיתונאי. האינטרנט מציע לכל אחד הזדמנות לחוות את דעתו על כל נושא ולצרוך את רשמיו ותובנותיו של כל אחד, והמכשירים הניידים מזמינים כל עובר אורח לדווח לכל מקום על מראה עיניו או על מה שלבו חפץ. ההתנהלות הזו מביאה לכאורה לשיא את תהליך הדמוקרטיזציה של התקשורת, אבל יש לה תג מחיר גבוה: היא נעשית, לפי שעה מכל מקום, ללא כללים מקצועיים מוגדרים וללא מחויבות למורשת עיתונאית נורמטיבית. יש לתהליך הזה תוצאות נוספות, חמורות לא פחות: הוא מאיים למנוע מהחברה את היכולת לנהל שיח, הוא משנה את סוג המידע שהיא צורכת, הוא גורר את כלי התקשורת הוותיקים להילחם על קיומם באמצעים המרחיקים אותם ממילוי שליחותם הציבורית, הוא שובר את מסורת ההכשרה העיתונאית והופך את המקצוע לתחנת מעבר בלבד לאנשים צעירים. הטכנולוגיה המתפתחת מכתיבה הגשת מידע שטוח, קליט ומתחלף, ומלחמת הקיום של אמצעי התקשורת הוותיקים גוררת אותם להעניק עדיפות לשיקולים עסקיים על חשבון שליחותם החברתית. הזירה התקשורתית של ראשית 2007 דומה יותר לשוק שבו מכריזים המון רוכלים על סחורתם מאשר לבימה שעליה מתנהל שיח ציבורי חיוני שיש לו מכנה משותף. ייתכן שאלה הרהורים פסימיים מדי. ייתכן שהם ביטוי לפערי גיל. העובדה היא שהם מטרידים עיתונאים, בעיקר ותיקים, במקומות שונים בעולם עד כדי העלאת רעיון ליצור הבחנה בין עיתונות ליתר האמצעים שבהם עובר מידע. אנחנו, מכל מקום, ב"העין השביעית", מבקשים להמשיך לעקוב בסקרנות אחר ההתפתחויות בעולם התקשורת וגם לשמור על הצלם העיתונאי. גיליון 66, ינואר 2007