 מחוות ומו"מ עם הפלסטינים | גישושים עם הסורים | חיכוכים עם ערביי ישראל | ורעידות בדרך לאולימפיאדה
"הולכים לקראת הפלסטינים" היתה הכותרת הראשית של "מעריב" ביום רביעי שעבר ("300 מכוניות, רובי קלצניקוב, אישורי עבודה", 26.3); היום הכותרת היא "ים המלח: גישה חופשית לפלסטינים", ויש גם לוגו צהוב עם הכיתוב "עוד הקלות". מה בהקלות? "לראשונה מאז שנת 2000 יוסר המחסום המפריד בין יריחו לים. עשרות חסימות כבישים יבוטלו ועשרות תחנות משטרה פלסטיניות יוקמו בשטחי בי - תחת שליטה בטחונית ישראלית" (עמיר רפפורט). בזאת לא מסתכמת הליכתנו לקראת הפלסטינים, כפי שמדווח עמי בן דוד בעמ 6 ב"מעריב": "הם מומחים בתחפושות, מדברים ערבית שוטפת ויכולים להיטמע בתוך אוכלוסייה בשטחים. אבל הפעם המסתערבים של משמר הגבול יוצאים דווקא בעקבות חבריהם, השוטרים במחסומים. השיטה: התחזות לפלסטינים והצעות שוחד בניסיון להיכנס לישראל". הכותרת הראשית ב"ידיעות אחרונות" עוסקת בפן אחר של יחסינו עם הפלסטינים: "לבני ואבו-עלא יושבים על המפות". כותרות הגג והמשנה קוראות: "בשקט בשקט מתנהל מו"מ אינטנסיבי להסדר קבע. הם נפגשים במלונות ובדירות מסתור בירושלים. בחודשים האחרונים נועדו לפחות 50 פעם. גורם מדיני: לא היה מו"מ כזה מאז אוסלו. המטרה: הסכם עקרונות עד סוף השנה" (איתמר אייכנר). גם כאן יש לוגו צהוב, הכיתוב הוא: "חשיפה". "שרת החוץ לבני אמרה בשיחות סגורות שהדיונים מתנהלים בקצב טוב. לדבריה, כל סוגיות הליבה - כולל ירושלים - נמצאות על השולחן", כותב אייכנר. ובטור בעמ 3 כותב אלכס פישמן: "הסדר הקבע בין ישראל לפלסטינים יביא לעליית חמאס לשלטון בדרך דמוקרטית גם ביהודה ובשומרון - זוהי אחת מהנחות היסוד במסמך שהוכן על-ידי אגף התכנון במטה הכללי לבקשת הממשל האמריקאי". עמוס הראל ואבי יששכרוף מדווחים ב"הארץ" על ארבעה חמושים פלסטינים שצה"ל הרג בעזה, ועל 10 קסאמים שנורו משם. אבו-מאזן קרא בנאומו בפסגה הערבית בדמשק ל"אחיו הערבים" "לשקול ברצינות לספק הגנה ערבית ובינלאומית לעמנו הנצור". אמירה זו היא הכותרת של "ישראל היום": "אבו-מאזן לערבים: שלחו צבא להגנתנו". ומה עשה ראש הממשלה בזמן ששרת החוץ שלו ישבה עם הפלסטינים? "ראש הממשלה אהוד אולמרט שיגר בשנה האחרונה כ-20 מסרים לנשיא סוריה בשאר אל-אסד, בניסיון להבין את עמדות סוריה לקראת פתיחה אפשרית של מו"מ בין המדינות. כך אמר להארץ שר בכיר החבר בקבינט המדיני-בטחוני. אולם, הוסיף השר, תשובותיו של אסד לא עמדו בציפיות הישראליות, ובמיוחד חוסר נכונותו לדון באפשרות לנתק את קשרי סוריה אם איראן", כך נפתחת הידיעה הראשית של שער "הארץ" (ברק רביד). בעמ 2 של "הארץ" מדווח אבי יששכרוף (וסוכנויות הידיעות) על פתיחת הפסגה הערבית בדמשק אתמול, עם הכותרת "נוכחות דלה בפסגה הערבית בדמשק; אסד: ישראל היא סרבנית השלום". מזכ"ל הליגה הערבית, עמרו מוסא, אמר בדברי הפתיחה שלו לפסגה: "יש משבר אמון בתוכנו ובין עצמנו במידה שאינה מקובלת עוד". "הארץ" מונה את המדינות שהחרימו את הפסגה (לבנון) וששלחו דרג זוטר יותר (סעודיה, מצרים, ירדן, עיראק, מרוקו, תימן, עומרן, בחריין וסומליה. לבנון נמנית כאן שוב, בטעות). צבי בראל קורא ב"הארץ" לפתוח במשא-ומתן עם סוריה בלי להתנות זאת בניתוק יחסיה עם איראן. תמונת השער של "הארץ" מוקדשת לערביי ישראל: ילדים ערבים נושאים דגל אש"ף ענק ב"תהלוכת מחאה ראשונה אי-פעם שנערכה ביפו לציון יום האדמה", כך הכיתוב, שכותרתו היא "ברוח ובדם נפדה אותך, יפו". בעמ 3 מדווחים יגאל חי וגקי חורי על התהלוכה, שעילתה היא מצוקת הדיור של תושבי יפו הערבים: "לטענת ראשי הוועדה העממית היפואית, בשנתיים האחרונות הוציאו מינהל מקרקעי ישראל וחברת עמידר דרישת פינוי לכ-500 משפחות ערביות מיפו, בעיקר משכונת עגמי, בנימוק שפלשו לנכסים וביצעו בנייה בלתי חוקית". לא נכתב בידיעה אם הנימוק, אולי, נכון. כן נכתב כי בתהלוכה השתתפו חברי-הכנסת מוחמד ברכה, דב חנין, אבראהים צרצור וגמאל זחאלקה. גם תמונת השער של "ידיעות אחרונות" מוקדשת לתהלוכה ביפו, אולם הכותרת אחרת לגמרי: "מיליארדרים סעודים קונים בתים ביפו". עמ 5-4 מוקדשים לסיפור: "בעבר סירבו תושבי עגמי למכור את בתיהם ליזמים יהודים - עכשיו הם מוכרים אותם לאוליגרכים ערבים" (עופר פטרסבורג). מסגרת בתוך הידיעה שואלת, "האם אחמדינגאד או נסארללה יכולים לרכוש לעצמם בית בישראל? בעיקרון כן...". חמיס אבולעפיה ("משפטן, עיתונאי ובן למשפחת האופים המפורסמת") כותב: "יום האדמה ביפו נערך בצל החרב המוטלת על צוואריהן של 497 משפחות ערביות המועמדות לפינוי מבתיהן מכוח צו של מינהל מקרקעי ישראל [...] גם לנו אין ארץ אחרת. מדינת ישראל היא מדינתנו". גם הכתבה השנייה על השער של "הארץ" עוסקת בערביי ישראל: "מהפכת הערבים הצעירים - השכלה גבוהה". יואב שטרן כותב כי "הנתונים הרשמיים מגבים היטב את התחושה בציבור הערבי, שהלימודים האקדמיים הפכו מדבר שנמצא מעבר להישג ידם של הצעירים - לחובה. בעשורים האחרונים זינקה רמת ההשכלה בציבור הערבי באופן דרמטי". לפי שטרן, הזינוק גדול יותר, יחסית, מזה שחל בציבור היהודי, אולם שיעור הלא-מועסקים בקרב האקדמאים הערבים גדול פי ארבעה מאשר בקרב היהודים (הגברים. אצל הנשים הפער קטן יותר). זו כתבה ראשונה בסדרה "הערבים (הישראלים) החדשים", המתוארת בעיתון כמי שבאה להאיר צדדים "מודרניים" ו"מערביים" בציבור הזה: "החברה הערבית בישראל נבחנת לרוב דרך המאבק הלאומי הפלסטיני. אבל לצד תהליכי הקצנה עברו ב-60 השנה האחרונות הערבים בישראל גם תהליכים של מודרניזציה והשתלבות בעולם המערבי". סיפור פרשיות ההתעללות בבית-שמש ובירושלים ממשיך להתגלגל. נראה כי הוא רחוק מלהסתיים, וכי אחריתו תיראה כאילו היא לקוחה מסרט מופרע במיוחד. "הארץ" מסקר היום את הפרשיות באופן הנרחב ביותר (רוני זינגר-חרותי). "כפי שנחשף בהארץ: חשד להתעללויות על רקע דתי בעוד משפחות". בעיתון נכתב: "במשטרה חושדים כי אמם של שני הילדים הקטנים שאושפזו לפני כשבועיים במצב קשה פגעה בילדיה על רקע אמונתה הדתית המיוחדת והתחברותה לרב המבוקש". אותו רב ברח לקנדה, על-פי "ישראל היום", אחרי שנחשד כעומד בראש כת המאמינה בהפעלת אלימות כלפי ילדים. ובינתיים בבית-שמש, אחד האחים במשפחה, בן 28, הודה בביצוע מעשי סדום בשתיים מאחיותיו, והאם המתעללת היא כנראה, לפי מה שנכתב ב"הארץ", המנהיגה של הכת המוזרה של נשים "צנועות" (כת אחרת מזו שהוזכרה קודם). את המידע מביאה תמר רותם, שהיתה הראשונה לחשוף את דבר קיומה של הכת. נעם בן זאב מנסה לפצח ב"הארץ" את סוד ההצלחה של תחרות רובינשטיין לפסנתר: "את זאת יודע כל חובב תוכניות ריאליטי בטלוויזיה: היותו תחרות. תחרות בשיטת הגביע שלפיה המפסיד יוצא; תחרות שיש בה שופטים, מקצים, סיבובים, חצי גמר וגמר; תחרות שמספקת את כל מה שיש במשחקי ספורט: רגעי אושר, אכזבות מרות, התעלות, לאומיות (הישראלי והגרוזינית עלו לגמר!), מתח ודרמה. השאלה היא מה הקשר בין כל זה למוזיקה". על שער "ידיעות אחרונות" מדווח בועז ארד כי "מי שהוריד באינטרנט עותק פיראטי של הדיסק עבודה עברית 2 קיבל במקומו אוסף תמונות מחרידות של יחסי מין עם ילדים". האם הידיעה באה להזהיר אנשים מלהוריד עותקים פיראטיים של האלבום הזה? להזהיר מפני אנשים שמחזיקים אלבום כזה בבית? אולי לעודד אנשים לרכוש את האלבום ("שכבר מצטייר כלהיט גדול")? והאם יש תמונות פדופיליה שאינן "מחרידות"? יובל דרור פוסל לפחות אפשרות אחת: "את הסיפור כאן על החומר הפורנוגרפי שמגיע במקום עבודה עברית לא הבאנו כדי לספק לפדופילים למיניהם לינק לתמונות כלבבם". אז למה באמת? "חשוב ליידע את ההורים". ועל שער "הארץ" ידיעה של אנשיל פפר על "אתר האינטרנט שיזכיר לכם את אלפי הקרובים ששכחתם להזמין לסדר פסח". פפר מדווח על תוכנה (בפיתוח) של חברת פמיליון, שבחיבור לרשת תבנה אילן יוחסין מפורט של בעליה. דן רולס, מאנשי החברה, טוען כי "כדי לבנות אילן יוחסין שיכיל את כל קרוביו של כל יהודי, מספיק ש-2% מבני העם היהודי יזינו את אילן היוחסין שלהם לרשת. מדובר בכ-300 אלף איש, ועד היום עשו זאת כבר כ-70 אלף איש". אסף אוני מדווח ב"הארץ" כי מנהיגי גרמניה, פולין, אסטוניה וצכיה הודיעו כי לא יגיעו לסין לטקסי הפתיחה או הנעילה של האולימפיאדה, אולם לא קשרו זאת למצב זכויות האדם במדינה או דיכוי המרד בטיבט. לעומתם יבואו ראשי ממשלות בריטניה, שבדיה וספרד. סרקוזי שוקל. את הקו המיליטנטי נגד סין מובילה גרמניה, שראש הממשלה שלה אנגלה מרקל גם נפגשה עם הדלאי לאמה בברלין לפני כחצי שנה. האיחוד האירופי החליט שלא להחרים את המשחקים. "אם מצבם של הטיבטים באמת היה מטריד את מרקל, שמדינתה היא השותפה העסקית החשובה ביותר של סין באיחוד האירופי", כותב רועי בית-הלוי בטור פרשנות ב"הארץ", "היא יכלה לנקוט כמה וכמה צעדים נועזים ודרמטיים הרבה יותר, כמו החרמת המשחקים על-ידי המשלחת הגרמנית כולה. פתרון הביניים של מרקל - אותו חרם פרסונלי ומינורי - מצטייר כשעטנז אופנתי ולא מרגש בין מחאה לפחדנות". ב"ידיעות אחרונות" כותבת הספורטאית יעל ארד: "זכויות אדם זה נושא חשוב מאוד, אבל מה פתאום כולם נזכרים עכשיו? מדוע לא הקימו קול צעקה לפני שמונה שנים, כשהוועד האולימפי הבינלאומי החליט שהאולמיפיאדה תיערך בסין? אז זה עבר בשתיקה, ועכשיו מנסים להפוך את הספורטאים לבני-ערובה". הכותרת של "מעריב" לסיפור: "מחאה בתאוצה". "הארץ": אנשי המיליציה של הפנאט הדתי מוקתדא א-סאדר ממשיכים להיאבק בממשלת הבובות האמריקאית של עיראק. בבגדד ובבצרה נהרגו בימים האחרונים מאות אנשים בלחימה; צרות בשדה התעופה היתרו בלונדון, עשרות טיסות בוטלו ועומדות להיות מבוטלות, ועשרות אלפי מזוודות איבדו קשר עם בעליהן. בקובה התירה הממשלה לראשונה לאזרחים להשתמש בטלפונים ניידים. וגם ב"ידיעות אחרונות" יש חדשות חוץ: תמונות מערים באוסטרליה וניו-זילנד שהוחשכו ביום חמישי "כחלק מהקמפיין להגברת המודעות להתחממות הגלובלית". הערים החשוכות נראות מוארות למדי וכותרת המשנה מצחיקה במגלומניות האינפנטילית שלה: "אחרי פרויקט עיריית תל-אביב וידיעות אחרונות: עוד ערים גדולות בעולם דואגות לכדור הארץ". יש גם חדשות חוץ אמיתיות ב"ידיעות אחרונות": אלדד בק מספר על האמנית היהודייה אנה מיכלצוק שנעלמה. החשש: אנשיו של פוטין התנכלו לה לאחר שמתחה עליו ביקורת. נטשה מוזגוביה מדווחת כי ברוסיה רצחו גלוחי ראש 49 אנשים מתחילת השנה. "איפה הסקופים?" היא כותרת כתבה ב"כלכליסט" המנגחת את האתר "סקופ". "שנתיים לאחר הקמתו, אתר חדשות הגולשים סקופ עדיין מדשדש", "מה קורה להבטחה הגדולה של העיתונות האזרחית בישראל, והאם עדיין מדובר בדבר הבא". דורה קישינבסקי טוענת כי האתר לא הביא מעולם אף חדשה משמעותית, עד לידיעה על הכתבה השגויה של רוני דניאל על הנאוטילוס בערוץ 2. העילה לכתבה היא מכתב נזיפה ששלח שי גולדן, העורך הראשי הנכנס של האתר, לכתבים, ובו קרא להם לכתוב יותר ידיעות חדשותיות.