העיתונאית דנה ויס העידה על מכונת ההסתה נגד עיתונאים • זו מכונה שיודעת להפיץ את מספר הטלפון שלך, לגרום לו לקרוס כך שלא תוכל לעבוד, מערכת שלמה שמלבה ומסיתה ומסמנת מטרה • ויס, שאמרה את הדברים בדיון במשפטו של אזרח שאיים על משפחתה ברצח, העידה על שטף האיומים והחשש מהרגע בו יהפכו הדיבורים למעשים • ויס התייחסה גם לאחריות חדשות 12 לקיטוב בישראל: "הגדלנו את השסע והפכנו את האולפן לזירה שבה אנחנו מלבים את היצרים"
העיתונאית דנה ויס, מגישה ופרשנית מדינית בחדשות 12, העידה בשבוע שעבר על האיומים שקיבלה על חייה בחודש מאי 2021, על רקע סיקור מבצע "שומר החומות" והמהומות האלימות שפרצו בין ערבים ליהודים ברחבי המדינה. ויס העידה כעדת תביעה מטעם המדינה בהליך שבו הואשם תושב בת-ים יוסי זריהן באשמת עבירת איומים. "טפו יכלבה, בשבת הזאת תשרף לך כל המשפחה", נכתב בהודעת הטקסט ששלח זריהן לויס. זריהן כפר באישום וטען כי עשה שימוש בחופש הביטוי המוקנה לו כדי לבטא את מחאתו וכאבו. לדבריו, הוא חש שוויס מסקרת את המלחמה בצורה מגמתית, מוטה ואף כזו שמסכנת את ביטחון המדינה וכי נוסח ההודעה ששלח לא עולה כדי איומים שלא כדין. עוד טען כי ההודעה המקורית ששלח לוויס ארוכה יותר מהמשפט שצוטט בכתב האישום, מוצג באופן מגמתי ומוציא אותה מההקשר המחאתי שלה. זריהן הוא אחד משלושה ששלחו הודעות מאיימות לויס והואשמו בעבירה. כתב אישום שהוגש נגד תושב רחובות עמי מסיקה בגין איומים על ויס, הסתיים לאחרונה בהסדר טיעון של חודשיים וחצי עבודות שירות בלבד. כתב אישום שלישי, נגד תושב בת-ים תומר יהודה, אמור להגיע לשלב ההוכחות בעוד כחודשיים. ביום חמישי האחרון (5.1) נפגשו ויס וזריהן באולמו של השופט איתי הרמלין מבית-משפט השלום בת"א-יפו, כדי לשמוע את עדותה. ויס סיפרה בפירוט על תחושותיה באותה תקופה ובייחוד לאחר שקיבלה את ההודעה של זריהן. בא-כוחו של הנאשם, מנגד, ביקש לתת את הרקע לשליחת ההודעה וטען כי אפשר להבין את ההודעה כתפילה או איחול, ולא כאיום. את המדינה ייצגו עורכי-הדין צוריאל שגב ויעל גבריאלי ואילו זריהן יוצג בידי עורכי-הדין אהרון מלכה ואלעד שאול. "אנחנו בשבת, בתוך מבצע שומר חומות כשהאווירה הציבורית כלפיי באופן אישי וכלפי עיתונאים מתלהטת", סיפרה ויס לבית-המשפט במענה לשאלות התביעה על היום שבו קיבלה את ההודעה, כך לפי פרוטוקול הדיון. "אני בשלב הזה יום אחרי שהצמידו לי אבטחה בעקבות מתקפה של איומים והקרסה של הטלפון. יום חמישי יש שידור באולפן, מתחילים האירועים בתוך מדינת ישראל בלוד, בעכו. במהלך שידורי אחר הצהריים יש דיון, פאנל באולפן. נמצאים שם רוני דניאל ו[יאיר] שרקי, מתחילה מתקפה שלא ראיתי כמוה על הטלפון שלי. אין סוף שיחות, הודעות, עד כדי כך שהטלפון קורס, אני נאלצת לצאת מהאולפן כדי לנסות ולראות איך אני ממשיכה לעבוד. "הטלפון הוא כלי העבודה המרכזי שלנו בימים האלה, בעיקר תוך כדי שידורים מתגלגלים. זה עד כדי כך שבאותו יום אני מקבלת ידיעה מאוד חשובה ולא מצליחה לברר אותה תוך כדי שידור כי הטלפון פשוט במתקפה". לדברי ויס, נשלחו אליה אינספור "הודעות נאצה, קללות, אימוגים, כל מה שאפשר להעלות על הדעת, ואני לא מצליחה לבצע את העבודה שלי". "אני מרגישה שאני תחת מתקפה וגם ככה זו תקופה מאוד משמעותית, כל מילה יש לה משמעות, שידורים מתגלגלים, אנחנו באמצע מבצע, אנחנו הבמה המרכזית. זה נמשך כל הזמן, למחרת התקשר אליי יאיר שרקי [כתב חדשות 12; א"פ] אם זה בסדר שייתן לאנשים שמבקשים את הכתובת האישית שלי בבית, כי הם רוצים לשלוח לי משהו הביתה, אבל זה לא משהו בעייתי. התקשרתי ואמרתי לו יאיר, אתה אמיתי? האמת שקצת כעסתי. אני מסתובבת עם אבטחה, ויאיר שרקי שואל אם זה בסדר לתת את הכתובת שלי. "30 שנה אני עיתונאית וזה עוד לא היה אף פעם. כבר בימים האלה אני מרגישה שהרף הוא רף אחר ובתוך הבית יש מתח כי כבר יש אבטחה, הילדים מאוד במתח, בעלי במתח. בשבת עליתי לנווה אילן, יצאתי מתל אביב ואני זוכרת שנסעתי בכביש ובדיוק ירד טיל ונאלצתי לעצור בצד מתחת לגשר ואז כשעצרתי בצד, אני לא יכולה לדייק בדיוק בזמנים, אני זוכרת תחושה כללית, אז הסתכלתי בטלפון - כי אני משתדלת לא להסתכל בטלפון בזמן נהיגה - וראיתי את ההודעה הספציפית הזאת, אני אגיד אותה בקול טפו יא כלבה, בשבת הזו תישרף לך כל המשפחה". "עכשיו אני רוצה להגיד משהו", המשיכה וייס, "אני 30 שנה עיתונאית, עברתי המון, שידרתי מהפגזות מזירות פיגוע, אני יודעת מה זה להיות בעין הציבורית, אני יודעת שעם השנים האווירה הפכה להיות הרבה יותר רעילה ומקוטבת, ועדיין, לקבל הודעה כזו, טפו יא כלבה, השבת הזאת תישרף לך כל המשפחה והמילים השבת הזאת קפצו לי. וזה אחרי שביקשו את הכתובת שלי. אחרי שכתב שלנו אומר שכבר מישהו התקשר אליו כדי לבקש ממנו את הכתובת שלי. לא נתקשר ל-144 אלא נוודא שזו הכתובת של דנה ויס. "אני זוכרת שהנסיעה בהמשך היתה ממש קשה, התקשרתי לרפי, בעלי, מה שאני לא עושה בדרך כלל, לא מערבת אותם במה שעובר עליי, כי העבודה שלי לא צריכה להקרין עליהם, הם עברו מספיק, ואני אומרת לו רפי אל תגיד לילדים, אבל שים לב, הגיע איום מאוד קונקרטי, בשבת הזו תישרף כל המשפחה, ואני מבקשת שתשים לב שהילדים (שהם גדולים) לא מסתובבים, תפתח עין, אני אגיע למערכת ואני אטפל בזה. "רפי מאוד נסער ובפעם הבאמת ראשונה הוא אומר לי את לא יכולה להמשיך לעשות את העבודה הזאת, זה מגיע למשפחה, איך את ממשיכה, למה את ממשיכה, לא יודעת להגיד כל מילה באופן ספציפי מה הוא אמר אבל זו רוח הדברים. אמרתי לו שאני בדרך לעבודה וגם ככה קשה לי והוא אומר בשבת הזו תישרף כל המשפחה, למה עוד את מחכה?. ואני אומרת לו שזה העבודה שלי ואיך אני אפסיק לעשות את העבודה שלי עכשיו, זה חשוב, והוא אמר אבל זה מגיע למשפחה שלנו ולילדים ואתמול ביקשו את הכתובת שלנו. תוך כדי הנסיעה אני רואה שהוא שולח עוד הודעת קול בשעה 14:03, לא פתחתי אותה, אני רואה שהיא באורך של 4 שניות ואמרתי עד כאן, מספיק. "אז הגעתי למערכת ודיברתי עם יאיר, הייתי מעורערת, אני לא מתערערת בקלות, העבודה הזו דורשת הרבה יכולת עמידה, אני לא מתערערת בקלות והייתי באמת בחרדה ולא יודעת, הרגשתי שאני גם מסכנת את המשפחה שלי ורק רציתי לנסוע הביתה להיות איתם. "אני לא אומרת את זה בפרפרזה, אני חושבת שיש לנו עבודה שהיא שליחות, בטח בעת הזו, יש לנו מערכת שלמה ואני לא יכולה להראות שאני עוזבת והולכת למשפחה שלי ואז דיברתי עם המפיק הראשי ועם המנכ"ל, העורך, ומכיוון שהייתי לפני שידור ודיברנו, החוקרים מהמשטרה הגיעו אלינו לנווה אילן, לא יכולתי אני לצאת ואז הוא לקח את העדות. "גם תוך כדי העדות הגיעו כל הזמן הטלפונים. אני זוכרת שבאותו יום כבר יצאתי מהמערכת עם אבטחה, אבל ביום קודם הם חיכו לי בבית ופה כבר ליוו אותי שני אופנועים הביתה, כאבטחה והם באו לסרוק את הבית, וזה לא הועיל לילדים שלי בוא נגיד, לא ארחיב. באותו שידור בשבת בערב בשמונה, אבי וייס העורך הראשי מדבר איתי באוזניה ואומר לי דנה, מה קרה לך איפה האנרגיות?, אני חושבת שזו הפעם הראשונה שהרגשתי איזה פחד קיומי מלעשות את העבודה". אחרי שבא-כוח המאשימה הציג לבית-המשפט שלל הודעות נוספות שקיבלה ויס באותם הימים, נשאלה ויס איך היא מתייחסת לטענה כי היא מאוימת גם ברשתות החברתיות. ויס שבה וחזרה על נוסח ההודעה ששלח לה זריהן ואמרה: "בשבת, הזו, קונקרטית, לטלפון, בהודעה, פעולה, משפחה, זה הכי קונקרטי, הכי מפורש, הכי מפחיד, הכי מאיים שיש, בטח בהתחשב באווירה הכללית, זה לא נוחת משום מקום. זה לא יום אחד היה שידור וקיבלתי את ההודעה. יש איומים, ביקשו את הכתובת שלי בבית. זה כל כך מפורש, אני זוכרת אותי מסתכלת על המילה הזאת. זה העיד על מסוימות, קונקרטיות, כוונה לפעולה, אי אפשר להתעלם מזה. זה הגיע אליי. מישהו עשה את המאמץ כדי שאני אראה את האיום, שאני אפסיק לעשות את העבודה שלי. והוא כמעט הצליח". "לאורך השנים", המשיכה ויס את עדותה, "בטח בשנים האחרונות, זה הולך ומתגבר". לדבריה, למרות שטף הנאצות והאיומים, היא ממעטת להתלונן במשטרה. "הגשתי תלונות במקרים מאוד ספורים ורובם ככולם הגיעו לכתבי אישום". חופש הביטוי צריך להיות רחב, אמרה, במיוחד בהתחשב בכך שהיא עצמה עיתונאית, "צריך להיות גמישים ולהבין שהתקופה סוערת והרוחות סוערות והעצבים מתוחים. אבל יש מקרים שחוצים את הגבול ועל המקרים האלה אני מתלוננת. כי אני רוצה להמשיך לעשות את העבודה שלי, זו השליחות שלי, המקצוע שלי, אני רוצה לדעת שאני יכולה לצאת מהבית, להגיד את מה שאני צריכה להגיד, לעשות את העבודה שלי ולחזור הביתה בשלום ולא להגיע למצב שסותמים לנו את הפה. ויס טענה בעדותה כי תופעת האיומים אינה תוצאה של התלקחות יצרים ספונטנית אלא פרי יוזמות מאורגנות ומתוכננות. "זו מלחמה, זו מכונה, זו מכונה שיודעת להפיץ את מספר הטלפון, להקריס אותו, שיודעת בקבוצות להלהיט אחד את השני, קבוצה שיודעים שהפעילים שלה מעודדים ואומרים יופי שאתם עושים את זה. ואנחנו יודעים שהמרחק בין מילים למעשים הולך ומתקצר". כשהגיעה עת החקירה הנגדית הציגו הסנגורים של זריהן סרטון המתאר מה קרה במדינה במקביל למשלוח ההודעה: פגיעת רקטה ברמת-גן, שגבתה את חייו של תושב העיר, בן 50. בהמשך החקירה דייקה ויס והבהירה כי הרקטה הקטלנית פגעה ברמת-גן כחצי שעה אחרי משלוח ההודעה. יומיים לפני שליחת ההודעה המאיימת, הוסיף בא-כוחו של הנאשם זריהן, התעמתה ויס עם הפרשן הביטחוני של חדשות 12, רוני דניאל, בעקבות דיווח על תקיפת יהודי שנכנס לטמרה. חלק מהעימות הזה הוצג בפני בית-המשפט, ובו נשמעה ויס כשהיא מותחת ביקורת על מקום עבודתה, אחרי שהיא מעידה על קבלת הודעות מאיימות רבות שגרמו לה להתחיל לחשוש לשלומה, וטוענת כי ישנן השלכות מסוכנות לאופן שבו עמיתיה מסקרים את הנעשה במדינה. "למיטב זכרוני, הדבר המסוכן שעשינו זה שהתייחסנו לאירועים שקרו והשלכנו מהם לגבי כל החברה היהודית והערבית", הסבירה ויס בבית-המשפט. "הגדלנו את השסע והפכנו את האולפן לזירה שבה אנחנו מלבים את היצרים במקום לתת קונטקסט, עובדות ולשים אותם בפרספקטיבה. הרוחות באולפן סערו, היו ויכוחים וזה לא התפקיד שלנו בעת הזו. התפקיד שלנו להיצמד ככל הניתן לעובדות, לתת להן הקשר". בא-כוחו של זריהן הזכיר כי יום קודם לכן הותקף ערבי בבת-ים והאירוע שודר בגל פתוח, בעוד תקיפת היהודי בטמרה לא זכתה לדבריו לסיקור דומה, והפנה לויס שאלות על מידת האובייקטיביות של חדשות 12. השופט הרמלין פסל את קו החקירה בשל חוסר רלוונטיות. בהמשך פסל מסיבה דומה גם שאלה על הסערה שקמה בעקבות הגדרתה של ויס את המושג "ביביזם" כ"וולגריות, הסתה ובעיטה בכל הכללים הממלכתיים". "בחקירה הראשית שלך הצהרת שיש איזושהי מכונה שמפיצה את המספר שלך ומפצירה באזרחים לאיים ולהטריד, מה זו המכונה?", שאל בא-כוחו של זריהן. "מנגנון", השיבה ויס. "קבוצות שבהן מפיצים את הטלפון עם קריאה לפעולה ומנהלי הקבוצות מעודדים להמשיך, זה משהו מאורגן, זה לא אדם שיושב בבית באופן עצמאי אלא מערכת שלמה שמלבה ומסיתה ומסמנת את המטרה". בהמשך הטיח הסנגור בפני ויס כי בהודעה קולית ששלח מרשו זמן קצר לאחר ששלח את ההודעה נשוא כתב האישום, אמר לה "וואלאק את בושה וחרפה". "האם זו ביקורת לגיטימית?", שאל הסנגור. "אתה אומר שאחרי שהוא איים הוא גם אמר שאני בושה וחרפה", חידדה ויס, שלדבריה כלל לא שמעה את ההודעה הקולית. "אם הייתי יודעת את זה, זה היה מחזק את תחושת האיום. הוא לא רק שלח את הודעת האיום, הוא שלח עוד הודעה עם קולו כדי להעצים את תחושת האיום. הייתי רואה שהוא נחוש, לא רק שהוא שלח הודעה מאיימת, הוא עוד עצבני יותר ושולח הודעה קולית, וזה לא כמו הודעה כתובה, יש בה את תחושת הזעם, זה מראה שאדם נחוש לאיים ולפגוע". בהמשך החקירה אישרה ויס כי האמירה "וואלאק את בושה וחרפה" היא ביקורת לגיטימית, ככל שהיא לא מתחברת לאיום. בא-כוחו של זריהן הציע לבית-המשפט שתי דרכים לקרוא את ההודעה "בשבת הזאת תישרף לך המשפחה". בראשונה, אמר את המשפט בטון אגרסיבי תוך דפיקה על השולחן. בשנייה, אמר את המשפט כשהוא מביט למעלה, מרים ידיו באוויר ומדגיש את המילה "בשבת". "האם את סבורה שאת אותה אמירה ניתן להבין כתפילה ולא כאיום?", שאל. "אני לא מסכימה", השיבה ויס. בהמשך הוסיפה: "בהודעה הזאת אני לא רואה בה איחול אלא איום ישיר ומפורש בזמן ספציפי על כל המשפחה שלי". "אני אומר לך שהנוסח הזה כפי שאני ביטאתי אותו בפנייך, זו הדרך של הנאשם כאדם שהוא יחסית מוחלש לבטא את הכאב שלו והזעם שלו באחת השעות הכי קשות של מדינת ישראל, כפי שאת אמרת בעצמך", אמר הסנגור. "מה יש לך להגיד?". "זו דרך פסולה ואסור לנו להסכים שאלימות תהיה דרך להביע רגשות", השיבה ויס. "יש היום הרבה דרכים להביע רגשות, אבל איומים על חיים ועל משפחה הם לא חלק משיח לגיטימי. גם אם מישהו מתעצבן וגם אם למישהו קשה או מתנגד, יש דרך לעשות את זה וזאת לא הדרך". הסנגור של זריהן טען עוד כי בהמשך להודעה הקולית ששלח לוויס שלח לה גם את ההודעה "למה את לא משדרת? חצי מדינה עולה באש יא לא מתביישת, הנה יש נפילה בטייבה, תעלי לאוטו". העיתונאית טענה כי לא ראתה את ההודעה הזו, ככל הנראה משום שבשלב זה חסמה את מספר הטלפון של הנאשם, אך לתפיסתה המשך משלוח ההודעות רק מחזק את האיום. בהמשך נשאלה ויס על כתבי האישום הנוספים שהוגשו בעקבות איומים עליה. "אין לי עניין אישי עם האנשים מהצד השני, אני אפילו מרחמת עליהם, מרחמת עליהם שהם נותנים להסתה לגרום להם לעשות מעשים שפוגעים בהמשך חייהם", השיבה, "האנשים הקטנים משלמים את המחיר". בהמשך התייחסה ויס לכך שזריהן לא בחר להודות אלא לטעון כי המסר ששיגר כלל לא היה איום. "יושבים פה הנאשם ואימא שלו שמוציאים הרבה כסף על ההגנה ומבזבזים את הזמן לבית המשפט. אין לי עניין בפגיעה באנשים האלה כי הם הקורבנות של ההסתה הגדולה. אבל הם אלה שחוצים את הקו ולא ירחק היום שאני או מישהו מעמיתיי נגמור עם כדור, או עם שריפה, ואנחנו צריכים כחברה לקחת אחריות על הדבר הזה וזו המשימה שלי פה. זה לא נעים לי ולא בא לי כאב הראש הזה, אבל זו השליחות שלי לעמוד פה כדי למתוח את הקו בחול". "אני מסתכלת פה כאמא לאמא ואני יודעת שהאמא הזאת לא מגיע לה לסבול", אמרה ויס כשהיא מתייחסת לאמו של זריהן שישבה באולם, "אני מסתכלת עליה ואני רואה שהיא לא חינכה ככה את הילד שלה. לפעמים מודה ועוזב ירוחם, זה לא קרה במקרה הזה. אני מאוד חושבת שיש משמעות למסר שייצא מפה, מסר ברור שאומר אלה דברים שיש בהם איום ויש בהם פוטנציאל. אני רוצה לקוות שאפשר ללמוד לקח ואני מקווה שתתגייס יחד אתי לנקות את הרשת מהביטויים האלה ויש לך הטלפון שלי כשקשה לך. אמא של יוסי, לא יודעת איך קוראים לך...". "את מרגשת אותי עכשיו, אמרה אמו של הנאשם לויס, "אני מאוד מעריכה, הוא לא התחנך ככה והוא ילד טוב, זה חמור מה שהוא שלח". "זה לא מוריד כהוא זה מכמה שחשתי מאוימת וההודעה חמורה", המשיכה העיתונאית. "אני מסתכלת וגם רואה את התמונה הגדולה, אז אלה המילים האחרונות שלי בבית המשפט". "בחקירותיו הדבר הראשון שהנאשם אמר שהוא מתנצל כי לא היה לו איתך שום בעיה, את מקבלת את ההתנצלות?", שאל הסנגור. "נדבר בסוף התיק", השיבה ויס. בימים הקרובים תימשך שמיעת הראיות בתיק. 41455-05-21