זכויות השידור עברו למתחרים, וערוץ הספורט, הבית המסורתי של כדורסל הנשים, מפנה לו כעת עורף בהתנהלות צינית, קטנונית ובזויה | מוסד התגובה העיתונאית: דרושים נהלים מתוקנים ומתאימים לעידן האינטרנט
"רמת-השרון, הפועל ראשון ורמת-חן מושלמות, רמלה רמסה". כך מסקרת כותרת מיותמת אי-שם באתר ערוץ הספורט מחזור משחקים בליגת הנשים בכדורסל. כותרת המשנה מציגה את התוצאות, והטקסט עצמו חוזר על הכותרת. 12 מלה, בלי תיאור של ההתרחשות בכל אחד מהמשחקים, בלי רשימת קלעיות, בלי טבלה. המינימום של המינימום. זה מה שנשאר בערוץ הספורט מליגת הנשים הנהדרת, שננטשה על-ידיו בצד הדרך. הקישור הקבוע "כדורסל נשים" באתר – התפוגג, ב"חדשות הספורט" אין כמעט זכר לכדורסלניות, ואת סיקור הליגה באתר אפשר למצוא רק אחרי מסע שוטטות שכולל כובע, מימייה, מצפן וכוננות של יחידת החילוץ, שמא נלך לאיבוד. ככה זה כשזכויות השידור עוברות למתחרים. כדורסל הנשים חייב המון לערוץ הספורט, ששידר את הענף במשך כ-15 שנה, עם השדרית מורן ברק והפרשן אביב לביא, שהיו לחלק בלתי נפרד מהנוף. ההתחלה היתה מלאת התלהבות, אבל בשנים האחרונות החלו בערוץ להתייחס לענף כאל מטרד. באיגוד הכדורסל לא אהבו את היחס, ועם סיום תקופת הזיכיון, לפני כמה חודשים, הוציאו את השידורים למכרז. ערוץ הספורט לא טרח אפילו לרכוש את הטפסים. כאן צצה הפתעה – ערוץ חדש ורעב בדמותו של ONE, שהסכים לשלם 20 אלף דולר יותר עבור שידורי המשחקים באינטרנט. בינתיים התברר ש-ONE רוצה לעלות כיתה ולהצטרף למשחק של הגדולים, ועד שזה יקרה וערוץ ONE יאושר ויעלה בכבלים, משודרים המשחקים בערוץ 23 של החינוכית. ערוץ הספורט, הבית המסורתי של כדורסל הנשים, מפנה לו כעת עורף. לא רק שהוא איבד את הזכויות, הן עברו ליריב השנוא – והרי לכם סיבה מצוינת להחרים את הענף. התנהלות צינית, קטנונית ובזויה של מי שגם לא אוהב ספורט וגם מזלזל במקצוע העיתונות. הנשים לא כל-כך יודעות איך לאכול את המצב החדש. אורנה אוסטפלד, מאמנת רמת-השרון והכוהנת הגדולה של כדורסל הנשים בארץ, נשמעת קצת מיואשת. "ערוץ 5 מחק את כדורסל הנשים מהלקסיקון שלו", היא אומרת. "יש אצלי מייל מאחד העורכים בערוץ, שכתב שאצלם לא יהיה יותר כדורסל נשים. יו"ר איגוד הכדורסל, שי שני, דיבר איתם, והם לא התביישו לומר את זה גם לו. אנחנו מתפוצצים מהמצב שערוץ שקיבל מהמדינה מנדט לשדר ספורט משחית כל פינה טובה אצל מי שאינו חפץ ביקרו". בערוץ הספורט היה מי שהתפלא על הטענות: "מי שבנה את כדורסל הנשים זה רק אנחנו, אז אי-אפשר לומר שאנחנו מתעלמים או מתנכרים. טבעי שכשאין לך את הזכויות ואין אפילו פריים אחד לשדר, אז כמות הסיקור יורדת, אבל כשיהיו משחקים שווים בליגה, בטוח שהם יקבלו ביטוי גדול יותר". אוסטפלד מאשרת שהיחסים בין הערוץ לענף החלו כסיפור אהבה, אבל בשנים האחרונות חלה הידרדרות. "בחוזה המכרז שלהם כתוב בפירוש שהם מחויבים לשדר את כל הקבוצות ואת כל המחזורים, אבל הם התחילו לזלזל ולעשות מה שבא להם. הם שידרו אותנו כמי שכפאם שד, לא היו פרומואים למשחקים, לא כתבות, לא סיפורים, לא שידורים חוזרים, לא דיברו עלינו בתוכניות שלהם, והם עוד האשימו אותנו שאין רייטינג. הפכנו לאסקופה נדרסת. "עכשיו כשמדובר בשני ערוצים מתחרים, אין בכלל מה לדבר. הכל אצלם מונע מאינטרסים. הבעיה היא שאין מי שיילחם בשבילנו, לא שרת הספורט ולא הרגולטור. רק שתבין את האבסורד – הם מענישים אותנו רק בגלל שהם לא זכו במכרז. רוצים להראות שהם החזקים והחשובים. בסך-הכל מי שנפגע זה ספורט הנשים, כולל ילדות ונערות, שלא מראים אותן". איך בכל זאת אתן מתכוונות להילחם? "אנחנו מחכות לאביר שיציל אותנו. צריך תקשורת שתטפל בנושא, אבל בגלל שכלי התקשורת לא מתעסקים אחד עם השני, אין מי שיכתוב על זה. כנראה שנטפל בזה דרך איגוד הכדורסל, שיפנה למועצת העיתונות". בערוץ הספורט בחרו שלא להגיב. בוואלה התגאו בשבוע שעבר בפרסום סנסציוני נוסף על אודות התנהלות מכבי תל-אביב בכדורסל, ואגב כך חשפו בעיה אתית מסוימת הרווחת באתרי האינטרנט. מיקאיל טורנס, שחקן כדורסל אמריקאי שחתם בקיץ במכבי תל-אביב והיה אמור להגיע לארץ, התמוטט לפני כשלושה חודשים תוך כדי אימון בארה"ב לאחר שלקה בדום לב. ארבעה ימים שכב מחוסר הכרה, ואז החל בתהליך התאוששות עד שהחלים. השחקן לא הגיע לארץ, וסיפורו הטראגי נשכח. בשבוע שעבר איתר אותו כתב וואלה, אוהד גרינוולד, וריאיין אותו ואת אמו. הסיפור התפרסם תחת הכותרת "מכבי פשוט עזבו אותי". וואלה, שהיו מרוצים מהסיפור המוצלח, עיטרו אותו בכותרת ענק אדומה, "מיוחד", שעל ידה גם "פרסום ראשון" ב-ONE נראה כמו צל חיוור.  מי שקרא את הכתבה עד תומה נתקל בתחתית בשורה "תגובת מכבי תל-אביב תובא לכשתתקבל". מהשורה הזו אפשר ללמוד כי בוואלה ביקשו תגובה רק סמוך לפרסום, מחשש שדבר הראיון ידלוף. מדובר בנוהג נפוץ במדורי הספורט בעיתונים, שבסיפורים גדולים במיוחד ממתינים עד סמוך לדדליין, ורק אז פונים לקבלת תגובה. לא תמיד היא מגיעה מיד, ואז מסתפקים ב"עד לסגירת הגיליון לא התקבלה התגובה", ומביאים אותה ביום שאחרי. השורה האחרונה בוואלה חיכתה לתגובת המועדון, ובינתיים נחשפו הקוראים לסיפור חד-צדדי על קבוצה שהפקירה שחקן שלה. רבים מהם, מן הסתם, לא חזרו לקרוא את הכתבה, ולפיכך גם אם היתה מגיעה תגובת הקבוצה, הם היו מחמיצים אותה, אלא אם בוואלה היו מפרסמים אותה באייטם נפרד. אלא שבקבוצה בחרו שלא להגיב. באתרים אחרים אפשר להיתקל באותה הבטחה לתגובה, שמתמלאת מאוחר יותר, אבל בלי שיטרחו להבליט אותה. מהלך כזה הוא בבחינת עוול למבוקר. יצוין כי בסיפור אחר שפורסם השבוע בוואלה, על הסכסוך בין הפועל ירושלים לשחקנהּ יובל נעימי, ניכרה התנהלות שונה. הידיעה, שפורסמה בשעה 7:59 בבוקר, דיווחה על עיקול מוצרי חשמל מדירתו של נעימי והסתיימה ב"תגובת הפועל ירושלים תובא לכשתתקבל". כשזו התקבלה לקראת ערב, שונתה הידיעה ושונו גם הכותרת וכותרת המשנה כך שהציגו את גרסת הקבוצה. בוואלה גם הותירו את הידיעה במקום בולט יחסית, ולא הניחו לה לזלוג למטה ולהיעלם מהעין, ובכך יצאו הוגנים עם שני הצדדים. שלטון החוק. ב-ynet ובספורט "מעריב" דיווחו על מעצרו של גל יוסף, הבעלים של הכח עמידר רמת-גן, בחשד למעורבות בפיצוץ מכוניתו של קבלן. דווקא בצהובון "ידיעות אחרונות" הופיעה הידיעה בלי שצוין במי מדובר ("בעלי קבוצה נעצר בחשד למעורבות בפיצוץ"). בספורט "ידיעות" הקפידו על החוק האוסר לפרסם את שמו של חשוד בטרם הוארך מעצרו בבית-המשפט. ככה זה כשבראש המדור עומד עורך-דין (יוסי אהרוני). לא כולל תיווך. ומיהו העיתונאי המקורב גם למ.ס. אשדוד וגם לבית"ר ירושלים, שממליץ ומשדך שחקנים מקבוצה לקבוצה? בכתבה השבוע בספורט "הארץ" על התנהלותו של אורי מלמיליאן בבית"ר צוינו שני מקרים שבהם הועברו שחקנים מאשדוד לירושלים בזכות אותו איש תקשורת. עם כזו הצלחה של העיתונאי, למה לא ללכת צעד נוסף ולדרוש מהקבוצות דמי תיווך? נעשים מאמצים. "פרסום ראשון" ב-ONE ביום שני: בגלל הבלגן ברוממה, הערוץ הראשון לא ישדר את המשחק המרכזי בין הפועל חיפה למכבי תל-אביב. בידיעה נכתב כי נעשים מאמצים לשדר את המשחק בכל זאת. קוראי האתר לא קיבלו בהמשך "פרסום ראשון" נוסף היכן ישודר המשחק, וגם לא "פרסום שני". סתם מפני שהמשחק נדד לבסוף לערוץ הספורט. עיתונות במיטבה. הראיון הכפול. רועי עידן וירמי ברנר תיחקרו, צילמו וערכו כתבת וידיאו עם כדורסלן בני-השרון, שון גיימס, שפורסמה באתר מינהלת ליגת-העל, כדי לגלות למחרת ראיון עם השחקן באתר Big ONE, שבו התשובות דומות להפליא לאלו שאמר בראיון אצלם. מקרה? פלגיאט? תשפטו בעצמכם.  עד מתי ימשיכו העורכים ב-ONE להדגיש שהם מעבירים שידור חי בחינם? מסיבת העיתונאים עם אריק בנאדו הועברה בשידור חי גם באתר ערוץ הספורט, וגם שם בחינם. אם הם רוצים לעקוץ את ערוצי התשלום, כדאי שיעשו זאת בערוץ הטלוויזיה החדש שלהם. ואגב, השידור ב-ONE עלה בהשהיה של כעשרים שניות לעומת ערוץ הספורט. אפילו "פרסום ראשון" לא היה כאן.  