קידום מסיבי של פוסטים בפייסבוק, שכירת עוזריהם בעבר כיועצים חיצוניים בהווה, כיסויים לאייפון ומה לא. חברי הכנסת מצאו דרכים יצירתיות לנצל את תקציב ׳קשר עם הציבור׳, שהכנסת מעמידה לרשותם מכספי משלמי המסים
 7,827 קבלות הגישו חברי הכנסת בשנת 2013 לחשבות הכנסת, בבקשה לקבל החזרים כספיים. מה יש שם? קידום מסיבי של פוסטים בפייסבוק, שכירת עוזריהם בעבר כיועצים חיצוניים בהווה, כיסויים לאייפון ומה לא. חברי הכנסת מצאו דרכים יצירתיות לנצל את תקציב ׳קשר עם הציבור׳, שהכנסת מעמידה לרשותם מכספי משלמי המסים. אם זמנכם בידכם ואתם חפצים בעיתונות ישירה, פשוט כנסו לאקסל שמכיל את כלל הקבלות ונתחו אותו בעצמכם. רק ספרו לנו מה מצאתם. פירוט ההוצאות הגיע לאחר דין ודברים ארוך עם הכנסת וסיוע יקר ערך מהתנועה לחופש המידע.  7,827 קבלות הגישו חברי הכנסת בשנת 2013 לחשבות הכנסת, בבקשה לקבל החזרים כספיים. מה יש שם? קידום מסיבי של פוסטים בפייסבוק, שכירת עוזריהם בעבר כיועצים חיצוניים בהווה, כיסויים לאייפון ומה לא. חברי הכנסת מצאו דרכים יצירתיות לנצל את תקציב ׳קשר עם הציבור׳, שהכנסת מעמידה לרשותם מכספי משלמי המסים. אם זמנכם בידכם ואתם חפצים בעיתונות ישירה, פשוט כנסו לאקסל שמכיל את כלל הקבלות ונתחו אותו בעצמכם. רק ספרו לנו מה מצאתם. פירוט ההוצאות הגיע לאחר דין ודברים ארוך עם הכנסת וסיוע יקר ערך מהתנועה לחופש המידע.  מתנדב מיזם 100 ימים של שקיפות יוגב שרביט פילח את הנתונים (שהגיעו במצב אנוש ומעוות). שרביט עשה עבודה נהדרת, ובקובץ המצורף תוכלו לבחון בכל גיליון זווית אחרת של ההוצאות. רקע קצר: על פי חוק, לחבר כנסת מותר להוציא בשנה 49 אלף שקלים (ללא שכירת לשכה), כדי לשמור על קשר עם הציבור. שרים בדרך כלל מוציאי סכומים פעוטים, משום שלרשותם תקציבים נפרדים (לכן בחלק מהגיליונות קיימת הפרדה בין ח״כים לשרים). כך או כך, ניתוחי ההוצאות שהתפרסמו עד כה שטחיים. למה? משום שהשקיפות הנוכחית מוגבלת. הכנסת כוללת בדו"ח שיוצא מדי שנה רק את הקטגוריות של ההוצאות – בלי פירוט, בלי חשבוניות (למשל כתוב ׳צרכי משרד׳), ולכן הכתבות השנתיות מתמקדות בשורה התחתונה – מי הוציא הכי הרבה. גם אני ערכתי בדיקות כאלה בעבר ובניסיון להתעלות מעל לרשימת השיאנים השגרתית, פילחנו ב"כלכליסט״ ב-2013 את ההוצאות גם לפי סיעות וגם בדקנו את הוצאות הח״כים בצורה מצטברת, לאורך שנים. בקצרה, התגלה כי הסיעות הכי בזבזניות הן הערביות ומרצ. מלך ההוצאות אז היה ח״כ רוברט אילטוב (ישראל ביתנו). הפעם אנו מציגים את ההוצאות המפורטות של הקדנציה האחרונה – נמעני הרכישות ל-2013 של נבחרי הציבור ותאריכי הקבלות. עכשיו אפשר לראות לאן בדיוק הולך הכסף, ואף לגלות כי חלק מחברי הכנסת סוחטים את לימון תקציב ״קשר עם הבוחר״ בעיקר לקראת סוף השנה – לפני שברובו יתאפס. אז על מה הם הוציאו? מסתבר כי נבחרי הציבור הם חובבי גאדג׳טים לא קטנים. באייבורי הם הוציאו 20 אלף שקל, בבאג כ-36 אלף שקל, ובאיידיגיטל – 90 אלף שקל ב- 2013. פרטים מלאים בגיליון ״אייפונים, טאבלטים ומחשבים״. אפשר להתווכח על כמה זה קשור ל״קשר עם הציבור״, במיוחד לאור דוגמאות כמו זו של שר הבינוי אורי אריאל, שהוציא בחנות iDigital כ- 10,133 שקלים על מקבוק אייר, אייפד 2, מודמים ונרתיק לאייפון ב-279 שקל. השר לא קיפח את באג, שם קנה גלקסי ואייפון 5 ב-8745 שקל. דוגמא נוספת: סגן שר החינוך אבי וורצמן, שרכש מצלמה CANON SX-50 בסכום של 2200 שקלים.  ומה עושים עם כל הגאדג׳טים? שומרים על קשר עם הבוחר וגם דגים בוחרים נוספים בפייסבוק. הרשת החברתית כך נראה, גזלה את הלחם והחמאה של ענף השיווק הישראלי בכל הקשור לפרסומים פוליטיים עוד לפני הבחירות. שר הביטחון משה יעלון הוציא על פרסומים בפייסבוק לא פחות מ-10,000 שקל, כולם אגב ב-30 בדצמבר 2013 (דקה לפני שרוב תקציב מתאפס). על קמפיין ברשת של ראשת מרצ זהבה גלאון, שילמנו 5265 שקל ב-2013. צחי הנגבי הוציא על קידום סטטוסים בפייסבוק כמעט 20,000 שקלים. ציפי לבני קידמה את עצמה ב-2013 ברשת החברתית בכ-10,000 שקל באמצעות ״המטבחון״, משרד יח״צ בבעלות היועצת האסטרטגית אמילי מואטי. להוצאות פייסבוק נוספות, היכנסו לאקסל. עוזרים שעוזבים את הכנסת, לא אחת מוצאים את עצמם בשוק הפרטי כיועצים אסטרטגיים. אבל כעת מתברר שחלק מהח״כים ממשיכים לשלם להם – דרך תקציב ׳קשר עם הציבור׳. מפירוט הקבלות למדנו למשל שאלי ישי המשיך לשלם לדוברו לשעבר אוהד יחזקאלי  8,000 שקל – לאחר שפתח חברת ייעוץ (כיום הוא מייעץ לאופיר אקוניס) – וזאת במקביל לעוזרים שהכנסת העמידה לרשותו. גם חברו לסיעה יצחק וקנין, שילם ליחזקאלי באותה שנה 2,360 שקל עבור ייעוץ מקצועי. שמעון אוחיון שכר את רועי לחמנוביץ׳ – לשעבר דוברו של אלי ישי – ושילם לו 2,655 שקל עבור ייעוץ חיצוני. זאב אלקין מהליכוד הוציא 9,440 שקל על התקשרות עם ׳לרנרקום׳, בעבור משלוח מסרונים ככל הנראה. החברה היא בבעלות אבי לרנר, שייעץ לו בעבר והוא גם בעלה של פרח לרנר, היועצת הצמודה של ראש הממשלה בנימין נתניהו. אלעזר שטרן מהתנועה שילם לחברת הייעוץ ׳שלוש תקשורת׳ 13 אלף שקל, ניצן הורוביץ ממרצ העביר לה 8,000 שקל וקארין אלהרר מיש עתיד שילמה 3,540 שקלים – עבור ׳ייעוץ תקשורתי׳. בראש החברה (שנמצאת כיום בהליכי פירוק), עומד שי אבן, שהועסק בעבר אצל הורוביץ והיום עוזר לקמפיין של מרצ. לא מעט מהתקציב שהופנה לאבן, התגלגל, שוב, לפייסבוק עבור קידום סטטוסים. פואד בן אליעזר שילם 5900 שקל לרונן משה, ששמו נקשר בשבועות האחרונים בפרשת השוחד המסתעפת. הייעוץ המקצועי המופיע אצל עיסוואי פריג׳, בעלות של יותר מ-10,000 שקלים, הוא למעשה שכירת המשרד ׳ספוט תקשורת׳, שגם איתן כבל נעזר בשירותיו תמורת 11,700 שקל. בראשות המשרד עומדים גלעד היימן (שעבד בעבר עם אופיר פינס) וליאור רוטברט, שהיה דובר מפלגת ׳העבודה׳. פילחנו את ההוצאות לראשונה גם לפי תאריכים, וגילינו שרוב חברי הכנסת מבזבזים חלק ניכר מתקציבם בשלושת החודשים האחרונים בשנה – בעיקר חברי הכנסת הוותיקים, שיודעים שהתקציב הולך ברובו להימחק. יריב לוין מהליכוד, הוציא סכום שיא של 28 אלף שקלים בנובמבר. הקולגה זאב אלקין, הוציא 17,700 בשבוע האחרון של דצמבר (על פרסומים בפייסבוק ושכירת יועצו לשעבר).  והנה עוד כמה דוגמאות שצדו את עינינו: השר יובל שטייניץ שילם להוצאה לאור ׳מתן אמנויות׳, המוציאה בין השאר ספרי ברכות והגדות, כמעט 4000 שקלים – אך לא ברור עבור מה. סגן שר האוצר לשעבר מיקי לוי, רכש מזון בכנסת ב-1,939 שקל, ומנוי לעיתון "הארץ" בסכום של 2,152 שקל, אף שהבוס יאיר לפיד הודיע כי אינו קורא אותו כלל. לוי גם קנה מצלמת וידאו ב-2700 שקל. מסעוד גנאים מרע״מ-תע״ל, הוציא 8,200 שקלים על הדפסת ברכה דרך "דפוס גנטוס פריד" בסכנין. אין ספק שלרשות חברי הכנסת צריך לעמוד תקציב. אולם הוא חייב להיות נושם, שקוף, מפורט ובעל זיקה ישירה לקשר עם הציבור. בעבר, חברי כנסת פנו ליושב ראש הכנסת הקודם רובי ריבלין, בבקשה לשנות את שם תקציב "קשר עם הציבור" ל-"תקציב לשכה" כדי להימנע מביקורת. אלא שריבלין סירב וטען שהשם מדויק, ושעליהם לעמוד מאחורי הוצאותיהם הממומנות מהכיס הציבורי. *לכתבה על הממצאים בתכנית חיסכון בערוץ 2: כתבה 1, כתבה 2 ** זה בידיים שלנו. אחרי הבחירות נפעל יחד להעביר חוקים שיהפכו את הדירקטוריון של המדינה למקום נקי, שיושבים בו אנשים שמייצגים קודם כל אותנו ורק בסוף את עצמם. 