הכשלונות והעיוותים אינם מקרים מבודדים, תפוחים רקובים שצריך לסלק, אלא חלק אינהרנטי מן השיטה. דברים לזכרו של עיתונאי "הארץ" אריה כספי
ערב טוב, אני מודה לזהבה על ההזמנה לומר כאן כמה מלים על אריה כספי, שהיה משקיף חברתי וכלכלי אינטליגנטי, מקורי, חד עין, מעוגן תמיד בעובדות, ובעיקר מי שמבין את משמעותה של חברה, את האחריות ההדדית הנובעת ממנה, ואשר תמיד שם לב להשפעה של ההחלטות על החלשים בחברה, חסרי הכוח והמעמד. אבל מה שבלט בעיני יותר מכל היתה השליחות העיתונאית שאריה נטל על עצמו. המחויבות, אפשר לומר הלוהטת, לחשוף את הקונספירציה, להיכנס ראש בראש בחזקים שמנהלים את הדברים, להצביע על הכשלים, לתקן עוולות, אבל תמיד לראות את הדברים במסגרת של השיטה שנבחרה, המדיניות והתוצאות שלה. במובנים רבים היתה השקפתו החברתית-כלכלית של אריה כספי הפוכה להשקפתו של "הארץ". היום מכנים את "הארץ" עיתון שמאלני כי הוא מתנגד להתנחלויות, להעדפת היהודית על הדמוקרטית, מדגיש זכויות אדם ואזרח ותומך בהסדר של שטחים תמורת שלום. אבל פעם היתה לשמאל משמעות אחרת. לפני שהיו שטחים כבושים היה "הארץ" עיתון הימין הליברלי: בעד כלכלה חופשית, בעד צמצום מעורבות הממשלה במשק (הפרטות), נגד כוחה של ההסתדרות ובעלותה על מפעלים, בעד חשיפת תוצרת הארץ לתחרות יבוא, בעד מה שהיה אז התחלת הגלובליזציה: הסכמי הסחר עם השוק האירופי. אמרו אז ש"הארץ" הוא עיתון הבורגנות, ובאמת השיטה ש"הארץ" תמך בה תמיד היתה השיטה הקפיטליסטית, השיטה של משק חופשי ויוזמה פרטית. גם אחרי שקראתי את כספי מחדש לפני הערב הזה, אין לי ספק שעמדתו של "הארץ" היתה נכונה. צמיחת המשק הישראלי והעלאת רמת החיים בו קרו במידה רבה בגלל שהממשלות החלו לאמץ את גישת הכלכלה החופשית והלא מנוהלת בריכוזיות. חשיפת תוצרת הארץ לתחרות חייבה את היצרנים המקומיים לשפר איכות כדי להתחרות, וכך גם היצוא גדל. אבל לזכותו של אריה כספי צריך לומר שהוא הבין שהכשלונות והעיוותים שמתגלים בשיטה הקפיטליסטית (ואולי גם בשיטות אחרות) אינם מקרים מבודדים, תפוחים רקובים שצריך לסלק, אלא שהם חלק אינהרנטי בשיטה. מבחינה זאת אני יכול לומר שאריה הקדים את "הארץ" ואת ה"מרקר". כמה שנים אחרי אריה כספי ה"מרקר" התחיל לכתוב שההפרטות לא הביאו את התוצאה המקווה לטובת כל האזרחים, שנוצר פער הכנסות ועושר מסוכן, שאנשים רבים נדחקו לשוליים בזמן שמעטים נהנו מתוצאות ההפרטה, שנוצרו מבנים משקיים ריכוזיים ומסוכנים, ושאין למעשה הזדמנות שווה על-פי הכישרון והיכולת, כי כוח ומשאבים רבים מרוכזים בידיים מעטות. אריה כספי ראה את זה די מוקדם, ואת התוצאות של מה שאיבחן אנחנו רואים בשנים שהוא כבר לא איתנו. משום כך מפעלו העיתונאי של אריה הוא כל-כך ייחודי, נבואי ומרגש. הוא ראוי בצדק לזה שסביבתו תהיה גאה בו, וקריאת היכל התרבות על שמו היא ביטוי יפה מאוד לגאווה זאת. דברים שאמר מו"ל "הארץ" עמוס שוקן בטקס קריאת היכל התרבות במזכרת-בתיה על שמו של העיתונאי אריה כספי, 7.10.13