ההתאחדות לכדורגל עושה צעד חשוב בדרך לתקשורת ספורט הגונה יותר | סיקור המשא-ומתן של טוטו תמוז היה מבחן לאתרי הספורט. הם נכשלו | פרסום ראשון ב-ONE, לחץ ב-ynet וקופים במינהלת הליגה
באיחור ניכר החליטו בהתאחדות לכדורגל לעשות סוף להעסקת שחקני עבר ידועים, המועסקים על-ידיה, בפרשנות בערוצי הספורט בטלוויזיה וברדיו. בידיעה שפירסם השבוע א. טבק בספורט "מעריב" נכתב כי מעתה ייאסר על מאמני הנבחרות הלאומיות השונות לעסוק בפרשנות בתקשורת. המכתב נוגע לאלי אוחנה, מאמן נבחרת הנוער, המשמש פאנליסט בתוכנית הפופוליטיקה הספורטיבית "יציע העיתונות" בערוץ הספורט; לאלון חזן, מאמן הנערים (הערוץ הראשון וצרלטון); למוטי איוניר, סקאוט הנבחרת הלאומית (ערוץ הספורט) ועוד. בידיעה צוין כי פרשנים ברמתם משתכרים מדי חודש בין 8,000 ל-15 אלף שקל. על הבעייתיות הטמונה בפרשנים חובשי כמה כובעים נכתב כאן בקצרה בינואר השנה. במשך שנים העניין לא הפריע להתאחדות. הפרשנים שיש להם זיקה אליה היו שגרירים טובים שנהגו לגונן על המוסד ועל החלטותיו. לא ברור מדוע דווקא עכשיו החליטו קברניטי ההתאחדות להיות צדיקים גדולים. אולי בגלל אפקט מינויו של גיא לוזון למאמן הנבחרת הצעירה, אחרי שהיועץ המשפטי הפך אבן על אבן במאמץ לטהר את הנפוטיזם.  ב"מעריב" התמקדו בכותרת הידיעה באלי אוחנה, אבל מי שלא הוזכר הוא בוני גינצבורג, המגיש הראשי של שידורי הספורט בערוץ הראשון. גינצבורג, שזכה לקרדיט רב על הצלחת שידורי המונדיאל, הוא גם מאמן שוערים בנבחרות הצעירות. העסקתו בהתאחדות לכדורגל משולה להעסקתו של ינון מגל, מגיש "מבט", על-ידי לשכת ראש הממשלה. גינצבורג הוא מגיש, אבל אין הבדל גדול בינו ובין פרשן. שוער העבר מרבה להשמיע את דעותיו בכל הזדמנות, כולל על הליגה הישראלית, הנבחרת וההתאחדות. לא מזמן התווכח ממושכות עם הפרשן אבי רצון, שהוא אחד המבקרים החריפים של ההתאחדות ושל העומד בראשה. כשגינצבורג מתנצח בעניינים כאלה, אין לי ביטחון בטוהר כוונותיו ובמה שמסתתר מאחוריהן. זה לא רק ניגוד אינטרסים, אלא גם מראית עין. היועץ המשפטי של ההתאחדות והמנכ"ל, אורי שילה, החתום על המכתב לפרשנים, חייבים לכלול בווטו הזה גם את המגיש. שגינצבורג יחליט על איזה כובע לוותר. הזיגזגים החדים במשא-ומתן בין הפועל תל-אביב לחלוץ טוטו תמוז גרמו לאתרי הספורט המובילים להתבזות פעם אחר פעם. זה החל ביום שלישי ונמשך ביום רביעי. תחילה בישרו הכותרות שהחלוץ סגר בהפועל תל-אביב, אחר-כך שהתחרט והחליט להישאר בבית"ר ירושלים, שוב סיכם בהפועל תל-אביב ושוב התחרט, וכך עוד כמה פעמים. זה טבעו של משא-ומתן וזהו עונשם של אתרים פופוליסטיים שבלהיטותם להקדים זה את זה יצאו מגוחכים ומטופשים. בעיתונים זה לא היה קורה. ב-ONE, שהתהדר בפרסומים ראשונים על אודות המשא-ומתן עם תמוז, פרסומים שנפלו בזה אחר זה, נרשם אירוע מפתיע כאשר אפילו שם התעוררה סלידה מההתנהלות הזו. ניר יהודאי, כותב הטור התורן במשמרת, ירד על התנהגותם של השחקן ("ילדותית, קפריזית, מצחינה ממגלומניה") ושל הנהלת הפועל תל-אביב ("חובבנות מופקרת"), והיה מספיק אמיץ לבקר גם את חובבנותה של תקשורת הספורט, שהאתר שבו הוא מועסק מצטיין בה במיוחד.  וכך כתב יהודאי על הסאגה: "ולבסוף, ישנה התקשורת, שהח"מ נמנה עליה. זהו עוד מקרה של התעסקות מביכה בתפל, של פזיזות יתר, שגרם לה להתבזות. עוד מקרה של התבטלות כנגד כל מיני גורמים בקבוצה או מקורבים או יודעי דבר, שמריצים על חשבונה ספינים על גבי ספינים. בקיצור, בושה". ואם ב-ONE מעידים כך על עצמם, צריך להוקיר את גודל הרגע. אפילו אם דקות אחדות לאחר פרסום הטור, מישהו או מישהי באתר הזה חשב/ה שלא ראוי לחשוף בפני הקוראים את ערוותה של תקשורת הספורט, והפסקה הביקורתית הועלמה כלא היתה. גם בערוץ הספורט סיקרו את הסיפור. בערוץ היו כל-כך מבולבלים מהתפניות של תמוז, עד שהחליטו על פשרה פנימית: הכותרת בישרה שהחלוץ סגר בהפועל תל-אביב, בעוד שהטקסט קבע שהוא ישחק סופית בבית"ר ירושלים. אז מי כאן הוא "מעבר למביך"?  מינהלת ליגת הכדורסל תקפה את רון קופמן והתלוננה נגדו במועצת העיתונות. לקופמן אין בעיה לכנות את עצמו קוף. זה לא אומר שגם המינהלת צריכה לרדת נמוך בצילום של החיה מעל הידיעה באתר המינהלת. אז מי כאן הקוף אחרי הבן-אדם?  האם ראובן שוורץ, צלם הספורט הוותיק של "ידיעות אחרונות", עבר הסבה לשחקן בנבחרת ספרד? ב-ynet משוכנעים שכן.  עדיין מ-ynet: הרכש החדש ליאור זאן, המודע ללחץ הרב שיש בהפועל באר-שבע, בוודאי ישמח לקרוא שאחרי 50 שנה יש פתרון לבעיה: באצטדיון המקומי ייבנו בקרוב תאי שירותים חדשים. הפרסום ב-nrg  הפרסום ב-ONE ונסיים באגף הפרסומים הראשונים תוצרת ONE. בבוקר יום רביעי התפרסמה ב"מעריב" ידיעה שלפיה מאמני נבחרות הכדורסל גברים ונשים שוקלים את המשך דרכם. ב-nrg פירסמו את הידיעה לפני הצהריים, מה שלא הפריע לאופירה אסייג לצאת שעות רבות אחר-כך ב"פרסום ראשון", המתווסף לרזומה עשיר של האתר בפרסומים "בלעדיים" דומים. 