בחוזה של משפחת שרון עם גנזך המדינה ישנו סעיף המתיר להם לקבוע אילו חומרים מארכיון אריאל שרון ייחשבו פרטיים – ולהטיל וטו על העיון בהם • סגנית הגנז: "מול כל האנשים שמסתירים חומרים בבית, בני משפחת שרון יוצאים צדיקים"
גלעד ועמרי שרון, בניו של ראש הממשלה המנוח אריאל שרון, יוכלו לקבוע מי יורשה לעיין בחומרים על אביהם שימסרו לארכיון המדינה. על-פי החוזה שעליו חתמו בניו של שרון כתנאי למסירת מאות קלסרים וארגזים ששמרו בחזקתם, השניים יוכלו להחליט אילו מבין החומרים שיועברו יוגדרו "פרטיים" – ולהטיל וטו על בקשות לעיין בהם. במשך כל הקריירה הפוליטית והצבאית שלו נהג שרון לאסוף ולשמור פתקים, מכתבים ותרשומות אישיות, כמו גם מסמכים רשמיים שהגיעו לידיו במסגרת תפקידיו. בכך לכאורה הפר שרון את חוק הארכיונים, המחייב את העברתם של חומרים מסוג זה לידי ארכיון המדינה. במקום להעביר את המסמכים הרשמיים לארכיון ולאפשר לכלל הציבור לעיין בהם, משפחת שרון אגרה אותם בחדר גדול ליד דיר הכבשים בחוות השיקמים, מקום מגוריו של ראש הממשלה המנוח. גודלו ומיקומו של הארכיון של שרון נחשף לציבור הרחב ב-2011 בתוכנית "עובדה", שבה הציג גלעד שרון בפני הכתב בן שני כמה מהמסמכים השמורים בחווה. בשנים האחרונות, לאחר מותו של שרון האב, ניהלו נציגי ארכיון המדינה משא-ומתן ממושך עם שני הבנים בניסיון להעביר לחזקת המדינה את אוסף המסמכים שאגר שרון במהלך שנות חייו – וכך להנגישם לציבור הרחב. המשא-ומתן הסתיים בהצלחה באפריל 2015, עם חתימת ההסכם שמסדיר את העברת המסמכים מחוות השיקמים לידי המדינה. ההסכם בין הצדדים נמסר לאחרונה לידי עמותת "הצלחה" בעקבות בקשת חופש מידע שהגישה לארכיון המדינה. מעיון בחוזה עולה כי גלעד ועמרי שרון יוכלו לקבוע מי יוכל לעיין בחלק מהחומרים שיימסרו לארכיון המדינה, ועל מי ייאסר לעשות זאת. "ככל שיופקד חומר ארכיוני פרטי במסגרת הסכם זה, העיון והשימוש בו יתאפשר אך ורק למי שניתנה לו הסכמה מפורשת ובכתב של המפקיד [עמרי וגלעד], וזאת למשך 30 שנה – אלא אם המפקיד יאשר בכתב אחרת", נכתב בחוזה. בחוזים אחרים מסוג זה, למשל אלו המסדירים מסירה של מסמכים מעזבונותיהם של המדינאים המנוחים לוי אשכול ויצחק נבון, לא מופיע סעיף דומה. מי קובע מהו חומר פרטי ומהו חומר ממלכתי? לשאלה זו יש משקל רב, שכן על-פי חוק – וגם על-פי החוזה – האחים שרון כלל אינם מחויבים למסור לארכיון המדינה חומרים "פרטיים" שנשמרו אצל אביהם. לדברי רותי אברמוביץ, סגנית גנז המדינה ומי שחתומה על החוזה בשם ארכיון המדינה, הגורם שמחליט מהו חומר פרטי ומהו חומר ציבורי במקרה זה הם בני משפחת שרון. "הם לא חייבים לתת לי לראות את החומר הפרטי של שרון", אומרת אברמוביץ בשיחה עם "העין השביעית". "אם יש בתיקים חומר ממלכתי והם יגידו תשמעי, פה יש חומר אישי כי הם רוצים להסתיר אותו – אני לעולם לא אדע את זה". בניו של שרון הסתבכו בעבר בחשדות לשחיתות: הבן עמרי הורשע וריצה עונש מאסר, אך תיקי החקירה נגד גלעד נסגרו והוא לא הועמד לדין. האם ראוי שדווקא הם יחליטו אילו מסמכים ייחשפו לציבור הרחב ואילו לא? "אם אתה רוצה לשאול אותי האם זה תקין שהחומר הועבר לבית הפרטי, בהנחה שיש שם חומר ממלכתי – זה לא תקין", אומרת סגנית הגנז. "אתה יכול להזמין משטרה ולבקש פשיטה על הבית. האם זה יקרה? כנראה שלא". עם זאת, אומרת אברמוביץ, אין לה סיבה לחשוב שהאחים שרון מעלימים מידע – ועד כה הם עומדים לדבריה בכל תנאי ההסכם. "אין לי שום סיבה לחשוד שמשהו הולך להיעלם. אין להם אינטרס לשמור את החומר הזה בבית, במיוחד משום שהיתה שריפה לפני כמה שנים ודברים נשרפו – דברים פרטיים, חפצים, וכנראה גם מסמכים". לדבריה, עד כה לא הועברו לארכיון חומרים שהוגדרו "פרטיים", אם כי תהליך מיון החומרים בחוות השיקמים עוד נמשך. לדברי הארכיבאית הבכירה, אישי ציבור רבים שומרים אצלם מסמכים שאמורים היו להימסר לארכיון המדינה – ולפני שנים אחדות אף נתפס שר בממשלה שזמן קצר לפני עזיבת התפקיד החל לגרוס את מסמכיו, עד שהופסק על-ידי עובד של ארכיון המדינה. כשהיא נשאלת באיזה שר מדובר, אומרת אברמוביץ שהיא אינה יכולה למסור את שמו. "מול כל האנשים שמסתירים חומרים בבית – בני משפחת שרון יוצאים צדיקים". גלעד שרון מסר ל"העין השביעית" כי אינו מעוניין להתייחס לנושא. החוזה של משפחת שרון וחוזים נוספים שנמסרו מארכיון המדינה זמינים לעיון והורדה בגנזך, מדור חופש המידע של "העין השביעית" ועמותת "הצלחה"