כאופוזיציונר הוא נלחם למען הציבור - אך כשסוף סוף קיבל כוח לידיו בקושי השתמש בו לחיזוק הדמוקרטיה • לפי חברי האופוזיציה הוא "לא ממלכתי", פועל בבריונות ומפלה לטובה את חברי המחנה שלו • האם היה יכול להקל את הסכסוך החריף בין המחנות ולהביא לכל הפחות להקמת ועדת האתיקה? תלוי את מי שואלים • בלשכתו מתעקשים: "הוא קיבל כנסת שבורה - והצליח להחיות את הכלים הפרלמנטריים" • לכבוד יום העצמאות: זרקור על איש "יש עתיד" שקיבל את המפתח הראשי לבית המחוקקים
כחבר אופוזיציה בכנסות הקודמות, מיקי לוי היה ח"כ בועט ובולט. הוא נלחם כמו אריה בוועדת הכספים נגד החלטות שרירותיות מטעם השלטון. הוא השתמש בשלל כלים שעמדו לרשותו כפרלמנטר; ערך פיליבסטרים ארוכים כדי לתקוע מהלכים, תקף העברות תקציביות מטעם הקואליציה דרך שורת הסתייגויות, והתנגד למהלכים שהיטיבו עם הח"כים עצמם, בהם שדרוג שכר השרים. לוי נאבק שוב ושוב על עצמאותה של הכנסת מהספסלים האחוריים וזכה לראות מהשורה הראשונה את הפגמים והבעיות ברשות המחוקקת ובשיטה, אף שלא היה יכול לעשות הרבה לגביה. ואז קרה לו נס. הממשלה התחלפה ולוי מונה לתפקיד מפתח – יושב ראש הכנסת. לוי התיישב בכיסא שחולש על הרשות המחוקקת, לא פחות. עד כמה ניצל את כוחו לחולל מהפכות?  אמל"ק: הוא לא.  אך אם הכנסת לא תתפזר בקרוב – עדיין לא מאוחר לשנות כיוון. אחד הצמתים האפלים ביותר כיום בעבודת הכנסת – הוא ועדת השרים לחקיקה, שבאמצעותה מכתיבה הממשלה הלכה למעשה אילו חוקים פרטיים יעברו בכנסת. לוי, כקודמיו בתפקיד, לא מעז להשתמש בסמכותו נגד הוועדה האפלה שהופכת את הח"כים לבובות. יו"ר שיחליט לעשות זאת, יכול למשל לעכב מהלכים חשובים לממשלה בדרישה לרסן את הוועדה. הוא יכול להתעקש שלכל ח"כ תעמוד האפשרות להגיע לוועדה אחת למושב ולנמק מדוע כדאי להם לתמוך בחוק שחשוב לו במיוחד. אם זה נראה לכם כמהלך מרחיק לכת מדי ליו"ר טרי, אז הנה צעד פשוט בהרבה עם אימפקט מובטח שגם נמצא בידיו של לוי: כיום עומדת בפני בג"ץ עתירה שהגישה סתיו שפיר – להנגשת נתוני מרכבה, המערכת שבה מנוהל תקציב המדינה, בפני חברי הכנסת. ניצחון יגביר את הדין וחשבון הממשלתי ויהפוך את הח"כים למפקחים איכותיים יותר על עבודת האוצר. ולוי יכול לגרום לזה לקרות: עליו רק לדאוג לכך שעמדת הכנסת הרשמית לבית המשפט תראה את העתירה בחיוב ותבקש נגישות לנתונים, מה שבסיכויים גבוהים יגרום לעתירה להתקבל. אך לוי לא עושה גם את זה. למעשה, יו"ר הכנסת שמגיע ממפלגה שחרטה על דגלה את טוהר המידות לא עושה הרבה בנושא חרף כוחו האדיר. היו"ר יכול היה גם לדחוף לשינויי תקנון שיחשפו את הפער השנתי בהצהרות ההון של הח"כים, אך הוא לא עושה זאת. באפשרותו לקדם נוהל למתן פומבי לפגישות נבחרי הציבור עם שדלנים ואנשי עסקים. הוא יכול בקלות לחייב לוביסטים לפרסם מה הם בדיוק מקדמים עבור לקוחותיהם ואת הסכומים שהם מקבלים כפי שנהוג בדמוקרטיות מערביות – אך הוא לא עושה זאת.  מה לגבי שכר הח"כים? אם יפעל לוי כיו"ר הכנסת לקחת מהח"כים את האפשרות לקביעת שכרם כפי שהבטיחה מפלגתו – ולא ישאיר את הסוגיה להעלות אבק – הציבור יבין שיש שחקן חדש בשכונה. לוי יכול היה ולו להתבטא בנושא כדי לספק רוח גבית אך הוא לא עושה זאת.  האופוזיציה הישראלית כיום היא כמעט החלשה ביותר מבחינה מבנית מכל הדמוקרטיות הפרלמנטריות. הכלים העומדים לרשותה – דלים. אלא שלוי לא פועל לשנות את המצב וכולנו משלמים על כך. אופוזיציה מוחלשת ללא כלים מעשיים מתמרצת אותה לעסוק בזוטות ולרדוף כותרות. לסכסוך הנוכחי לגבי הרכב הוועדות נגיע בהמשך, אך בלי קשר אליו, לוי יכול היה להתעלות מעל המחנאות ולחזק את האופוזיציה במטרה לייצר דמוקרטיה בריאה והוגנת יותר שנים קדימה.  אלא שלוי לא קידם כללים לפיהם יחויבו רה"מ והשרים לענות לשאלות במליאה מדי פרק זמן – ללא קבלתן מראש. כך היה נהוג בעבר – אולם לוי לא חידש את הנוהג וגם לא פעל להענקת כלים אחרים לאופוזיציה. לוי אף לא פעל להתקין סנקציות לסיעות השרים שלא עונים לשאילתות, בעיה רחבה וכואבת. הוא יכול היה גם לדחוף לכך שמינוי מבקר המדינה ייעשה בשוויון כוחות בין האופוזיציה והקואליציה. לוי לא עשה אף אחד מהדברים האלו. את מחיר הרפיסות כולנו משלמים: הציבור רואה שוב ושוב ח"כים מצביעים נגד מה שהם מאמינים בו ושרים מצפצפים על הכנסת. התוצאה: שלטון שפועל עם דין וחשבון מוגבל – ומאבד אמון בכנסת.  בלשכת היו"ר, שסירב להתראיין לכתבה זו, חשים כי הציפיות הללו מלוי מוגזמות לחלוטין. "רוב הדברים שמצויינים כאן הם סוגיות שקיימות כבר עשרות שנים בדמוקרטיה הישראלית ולא ניתן לצפות מיושב ראש הכנסת שמכהן בתפקידו פחות משנה לפתור אותן", הסבירו. "לאחר שנתיים של ארבע מערכות בחירות ומגפה עולמית, קיבל יושב ראש הכנסת, ח"כ מיקי לוי, כנסת שבורה שלא קיימה פעילות מסודרת כמעט באף תחום".  לזכותו הם מציינים כי בזמן כהונתו "הצליח יושב הראש להעביר לראשונה בכנסת מזה שלוש שנים תקציב למדינה, להחזיר את עבודת ועדות הכנסת לפיקוח פרלמנטרי, להחיות את הכלים הפרלמנטריים של חברי הכנסת, להחזיר את הכנסת לבמה הבינלאומית גם בפעילות יושב הראש, שמייצג את הרשות המחוקקת ואת הדמוקרטיה הישראלית, בנושאים מדיניים חשובים למדינת ישראל וגם ברמת חברי הכנסת שחזרו להשתתף בפעילות בינלאומית ענפה". מיקי לוי אכן קיבל את המפתחות לניהול משכן הכנסת בתקופה לא פשוטה, בלשון המעטה. הקיטוב בה גדול מאי פעם. עקב ריב מתמשך בין הקואליציה לאופוזיציה, חלקים חשובים מהכנסת משותקים לחלוטין: הוועדה לביקורת המדינה עדיין לא הוקמה ועמה גם ועדת האתיקה. וההשלכות? אין מי שידון בדוחות מבקר המדינה בקביעות וידרוש תיקון ליקויים. ח"כים מתעופפים חדשות לבקרים לחו"ל על חשבון גופים זרים בצורה לא חוקית. ומעל לכול: אין גוף מוסמך שירסן את הח"כים מפני התנהגות אלימה ולא נאותה, שהפכה למנהג בכנסת ה-24. קצת רקע על הסכסוך בין המחנות: חרף יחסי כוחות כמעט שווים בין הגושים, הקואליציה מסרבת לאפשר ייצוג הולם לאופוזיציה בוועדת הכספים – ומתעקשת על יתרון של ח"כ אחד ולא שניים. בתחילה נאמר כי המטרה היא להצליח להעביר תקציב מדינה, מהלך חשוב שהקואליציות הקודמות נמנעו ממנו, אך גם כעת, לאחר שעבר התקציב, ההתעקשות על יתרון שני הח"כים נמשכת. חוסר השיקוף הזה של יחסי הכוחות בוועדה שקובעת לאן יילך הכסף הוא סלע המחלוקת העיקרי.  בנוסף, בניגוד לכנסות קודמות, האופוזיציה לא קיבלה הצעה לנהל ועדה הנחשבת למשפיעה וחשובה, כמו ועדת הכלכלה או החוץ והביטחון. מן הצד השני, בחרו בליכוד ובש"ס להחרים בתגובה את דיוני הכנסת, לא להשתבץ לוועדות – ואף למנוע הקמה של ועדת האתיקה והוועדה לביקורת המדינה, על אף שהצעת הקואליציה לגביהן נחשבת להגונה.  הקיטוב בא לידי ביטוי גם בחקיקה: לפי בדיקת "שקוף" רק חצי אחוז מההצבעות בכנסת הנוכחית התקבלו בקונצנזוס רחב ללא התנגדות. בד בבד, פחות מ-40% מההצבעות אושרו – לעומת ממוצע של 75% בכנסות קודמות.  יו"ר הכנסת לוי לא הצליח לפתור את המשבר, אך בהחלט ניסה. המגעים בין הקואליציה לאופוזיציה על חלוקת הוועדות ונושאים במחלוקת נערכו אצלו בלשכה כמתווך לבקשתו. בהמשך הודיע כי "זה לא נכון כי הרכב הוועדות ייקבע באופן חד צדדי על ידי רוב קואליציוני", וקרא לצדדים "לעשות מאמץ עילאי ולהגיע להסכמות". על פי דיווחים, הוא הזמין את יו"ר האופוזיציה בנימין נתניהו לביתו לארוחת ערב כדי לפעול להרגעת הרוחות בכנסת.  יו"ר הכנסת לוי לא הצליח לפתור את המשבר, אך בהחלט ניסה. על פי דיווחים, הוא הזמין את יו"ר האופוזיציה בנימין נתניהו לביתו לארוחת ערב כדי לפעול להרגעת הרוחות בכנסת לשכתו מזכירה כי פעל לשוויון במינוי סגניו משני צדי המתרס. "תקנון הכנסת קובע במפורש כי ליושב ראש הכנסת יכולים להיות עד תשעה סגנים", הסבירו, "יושב ראש הכנסת עמד ועומד על כך שהיחס בין קואליציה והאופוזיציה יהיה יחס ראוי ועל כן מונו חמישה סגנים מהקואליציה וארבעה מהאופוזיציה". לוי גם ניסה בדרכים שונות להקים בכל זאת את ועדת האתיקה השוויוניות – היא מורכבת משני חברי אופוזיציה מול שני חברי קואליציה, אך בהנהגת האופוזיציה סירבו לשתף פעולה, חרף קולות מתוך הליכוד שהביעו נכונות להקמת הוועדה. עם זאת, לפי בדיקת "המשרוקית" של "גלובס" לוי עצמו הטעה את הציבור כשטען שהפער בוועדת הכספים לא חריג בהשוואה לעבר.  האם יו"ר הכנסת האחראי על תפקודו התקין של בית הנבחרים, מופקד גם על פתרון מחלוקת כה עמוקה בין הקואליציה לאופוזיציה? באופוזיציה כמובן, מטילים עליו את האחריות. "לוי יכול היה להגיד שהוא לא מעלה הצעות לסדר יום עד שמסדרים את עניין הוועדות", הציע שמחה רוטמן מהציונות הדתית.  ד"ר חן פרידברג, עמיתת מחקר במכון הישראלי לדמוקרטיה ומרצה בכירה באוניברסיטת אריאל דווקא טוענת כי "אין ליו"ר כלים פורמליים לשפר את היחסים בין הקואליציה לאופוזיציה". לדבריה ירשנו את תפקיד היו"ר מהפרלמנט הבריטי, ואף שהוא משתייך לסיעה מסוימת, מצופה ממנו לשמור על כבוד הכנסת וגם על זכויות חברי האופוזיציה. "לוי עשה ניסיונות לשפר את היחסים בין הצדדים, אבל המחלוקת לגבי איוש הוועדות נותרה בעינה, משום שבעיני האופוזיציה הקואליציה לא קיימה את הכלל לפיו על הוועדות לשקף ככל הניתן את הרכב הכנסת", היא מוסיפה. לדבריה הקואליציה טוענת כי הדבר נעשה כיוון שהיא מורכבת מהרבה סיעות קטנות שצריכות לקבל ייצוג, כאשר המפלגה הגדולה בכלל נמצאת באופוזיציה. "בהחלט ייתכן שגם אם הכול היה מתקיים לפי הנוהגים, הייתה נמצאת עילה אחרת שלא לשחק לפי כללי המשחק".  "להשבית הכול ישחק לידיים של מי שרוצה כאוס. האם זה באמת ישרת את האינטרס של אזרחי ישראל? זה ישתק את העבודה כולה, והציבור הוא זה שייפגע מכך" התוצאה, מסבירה ד"ר פרידברג, לא באמת מאתגרת את מפלגות השלטון: בזירת הוועדות האופוזיציה עושה לקואליציה ״חיים קלים״ משום שחבריה לא מגיעים לדיונים, וגם אם הם מגיעים, לרוב הם אינם מצביעים במחאה על המצב שנוצר. האם לוי יכול "לסגור את השאלטר" למען זכויות האופוזיציה או אפילו למען כבוד הכנסת? "להשבית הכול ישחק לידיים של מי שרוצה כאוס. האם זה באמת ישרת את האינטרס של אזרחי ישראל? זה ישתק את העבודה כולה, והציבור הוא זה שייפגע מכך. מהיו"ר כן מצופה לשמור על כבודה של הכנסת מול הרשות המבצעת, למשל דרך קריאה לסדר של שרים שאינם משיבים לשאילתות. בפועל אין לו יותר מדי כלים פורמליים לפעול בנושא". הוא יכול לפעול לתקן את תקנון הכנסת. "כמובן. אפשר לנצל את הרוב הקואליציוני הקיים לעשות זאת, השאלה אם זה לא מדרון חלקלק ואז לך תדע איך בעתיד ישתמשו בזה. נהוג שהתקנון, שמשרת את כל סיעות הבית, לא יתוקן חד צדדית אלא בהסכמה רחבה. בכנסת הנוכחית יש לנו בעיה עם השגת הסכמה רחבה. היו"ר הקודם יריב לוין מהליכוד עשה בזמנו עבודה מצויינת בתיקון התקנון בהסכמה רחבה. גם אם המצב הנוכחי נראה לנו כנורמה הוא בהחלט לא נורמלי". באופוזיציה, מנגד, מאשימים את לוי עצמו ביצירת המצב הבלתי אפשרי – או לפחות בשימורו. כח"כ משורות האופוזיציה יצא לו שם של חבר לוחמני בוועדת הכספים שנלחם בכל האמצעים, ובטונים גבוהים בממשלות נתניהו. אלא שזה בדיוק מה שמפריע לחברי האופוזיציה הנוכחית. לפני רגע ישב לוי בעצמו באופוזיציה והלין על דורסנות הממשלה, הם אומרים, וכעת הוא אחד ממייצגיה.  "ישבנו יחד בוועדת הכספים", מספר ח"כ אופיר כץ (הליכוד), "והוא קיבל תמיד את המקום והכבוד שלו. כיום הוא מאפשר ייצוג לא שוויוני בוועדות ומגזים ביחס לא הוגן לאופוזיציה במליאה. הוא מוציא אותנו הרבה יותר מהר מהוועדות, ומנגד סבלני עד בלי די לקואליציה. אני זוכר שיריב לוין מנגד היה מוציא אותי אם הייתי צועק, אף שהוא מהליכוד. הפערים ביניהם אסטרונומיים". כץ מגדיר את לוי כ"בובה" של ראש מפלגתו יאיר לפיד. "אם זה היה תלוי רק במיקי – הוא היה נותן לנו מה שמגיע לנו, אבל מי שקובע זה לפיד. יו"ר הכנסת לא צריך לקבל הוראות מראש מפלגתו. הוא אמור להיות עצמאי".  "אם זה היה תלוי רק במיקי – הוא היה נותן לנו מה שמגיע לנו, אבל מי שקובע זה לפיד. יו"ר הכנסת לא צריך לקבל הוראות מראש מפלגתו. הוא אמור להיות עצמאי" ככלל, חוזר הביטוי "לא ממלכתי" בביקורות שלוי חוטף. ח"כ שלמה קרעי מהליכוד טוען נחרצות כי "מיקי לוי הוא היו"ר הכי גרוע שיכול להיות". לטענתו לוי מתמקד אך ורק בצד ה"טכני" של עבודת היו"ר, איש ש"מנהל את ענייניה, מופקד על שמירת כבודה, על הסדר בישיבותיה ועל קיום תקנונה" כפי שמתואר התפקיד באתר הכנסת עצמו. אלא שקרעי טוען כי יו"ר הכנסת משתמש שוב ושוב בכוחו כדי לשפר את סיכויי הקואליציה במליאה. "במהלך הפיליבסטר שלי נגד החוק להגבלת כהונת רה"מ (שתקע את קידום החוק, ת.א), לוי השתולל כמו בריון והרחיק ח"כים מהפרסה (אזור מאחורי מליאת הכנסת) בניגוד לעמדת הייעוץ המשפטי של הכנסת. אנחנו קליפת השום בעיניו".  דרמה במליאת הכנסת: מיקי לוי התנהל בבריונות והוציא ח"כים מהליכוד ללא שלוש קריאות כמקובל. במחאה נתניהו וח"כי הליכוד נטשו את המליאה. כמו כן יריב לוין ואופיר כץ משכו את החוקים שלהם pic.twitter.com/D4WKq7FMLT קרעי ממשיך ומפרט דוגמאות נוספות שלפיהן לוי אישר לפסול גם אלפי הסתייגויות שהגיש לוועדה שדנה ברפורמת הכשרות כי הוא איחר בדקה אחת לדיון. "זה מרתיח. הוא יו"ר הכנסת, ולא יו"ר הקואליציה. מרתיח. אתה רואה במליאה שהוא יוצא מהכלים, ומחליט לרמוס את כל מי שלא איתו בקואליציה". יו"ר כנסת מהליכוד ינהג אחרת? "תמצא פעם אחת שיריב לוין צרח על מישהו או פעל בניגוד לעמדת היועץ המשפטי. תבין, אני האחרון שיגיד שהייעוץ המשפטי קודש קודשים. אבל יש הבדל בין ייעוץ משפטי שמונע ממך ליישם מדיניות לטובת הבוחרים שלך לבין ייעוץ משפטי שמגן על הכלים הפרלמנטריים בכנסת. אם את זה אתה דורס אז מה נשאר?" בלשכתו של לוי מתעקשים מנגד כי "יושב ראש הכנסת ממלא את תפקידו באופן הכי ממלכתי שניתן". עוד מסבירים כי "תפקיד יושב ראש הכנסת מחייב קבלת הכרעות בין קואליציה ואופוזיציה מתוך שיקולים של טובת הציבור, המדינה והכנסת. בכל סוגיה, יושב ראש הכנסת פועל על פי הנוהג בכנסת והשכל הישר. תמיד כשנדרשת הכרעה יש צד שאינו מרוצה וזה טבעו של התפקיד. לפעמים זו הקואליציה ולפעמים זו האופוזיציה". חברים בקואליציה מצופפים שורות ומגנים על היו"ר. "אני חושב שהוא מנהל את הכנסת המורכבת והכמעט בלתי אפשרית הזאת בתבונה, עם הרבה רגישות ואיפוק", אומר ח"כ ולדימיר בליאק (יש עתיד). לשניים קשר קרוב. בליאק החליף את לוי בוועדת הכספים אחרי שזה נסק לתפקיד היו"ר. "אני גם רואה מקרוב כיצד הוא עומד על מעמדה של הכנסת ומסרב להיכנע לכל מיני דרישות הממשלה. היו מקרים שהממשלה דרשה להאריך את המליאה או לכנס את המליאה בימים שבדרך כלל אין כנסת, על מנת לקדם חקיקה ממשלתית – ומיקי סירב. בהחלט בחירה טובה שלנו". בליאק מכחיש את תת-הייצוג בוועדות, ובכל מקרה טוען כי מדובר בהחלטה של ועדת הכנסת ולא של היו"ר. "מה לעשות שחברי האופוזיציה לא פעם מתנהגים בצורה שמבזה את הכנסת", הוא אומר לגבי הוצאת הח"כים מהמליאה, "כולל קללות גסות כלפי היו"ר". הוא מוסיף כי ראה לא פעם מקרים בהן לוי הוציא את חברי הקואליציה מהמליאה. "אני יכול להבין את הכעס שלהם. מבחינתם נגנב להם המנדט וראשות הממשלה. נכון שהיו לו כמה התבטאויות אבל לדעתי לוי היה ונשאר אדם מקובל ומגשר בכנסת", אומר מוסי רז ממרצ שמכיר אותו שנים ארוכות. לוי הוא בעיניך האדם הנכון לנהל כנסת כה מפוצלת ומקוטבת? "הבעיה שבכנסת כה מפוצלת – כל מי שיהיה, תהיה לו בעיה. הוא בקשר הדוק עם לפיד – שהוא אולי לא הדמות המלכדת במדינה אבל הדמות הכי המלכדת בקואליציה. ואני רואה את הפשרות שלוי מנסה להציע בגישור בין האופוזיציה לקואליציה – בודדים היו פועלים כמוהו. אבל הציבור חצוי. ואני לא רואה מי היה מצליח ממנו". מה עם מאיר כהן? "יכול להיות אבל אני לא רואה במה הוא עולה עליו". תן דוגמה לפועלו החיובי של לוי. "הוא מסרב להקים את ועדת האתיקה בלי הליכוד. אנו משלמים על זה מחיר יקר אבל אני חושב שהוא צודק. אם הסיעה הגדולה בכנסת לא משתפת פעולה, אז אי אפשר להקים ועדת אתיקה. לוי יכול היה תאורטית להקים ועדת אתיקה אחרת ולא עשה זאת". אחת ההחלטות שעומדות לזכותו של לוי היא הבטחה להגביל את המינויים הכמעט-נצחיים של בכירי הנהלת הכנסת כמו קצין הכנסת לקדנציות של חמש שנים, כדי לרענן את השורות. בלשכתו אישרו את המהלך וטענו כי הוא נובע "מתוך תפיסת עולם של מנהל תקין". "הוא מסרב להקים את ועדת האתיקה בלי הליכוד. אנו משלמים על זה מחיר יקר אבל אני חושב שהוא צודק. אם הסיעה הגדולה בכנסת לא משתפת פעולה, אז אי אפשר להקים ועדת אתיקה" אך גורמים אחרים בכנסת מתחו ביקורת על כך שלוי נמנע מלקדם נשים ומינה גברים לכל תפקידי המפתח הללו, שנפתחו בימי כהונתו: קצין הכנסת, מזכיר הכנסת ומנכ"ל הכנסת. האחרון אותו מינה הוא גיל סגל, לשעבר מנכ"ל יש עתיד. בלשכתו מתעקשים כי "היושב ראש מעמיד בראש סדר יומו את הנושא של קידום וסיום אפליה כנגד נשים". לטענתם מינה בלשכה עצמה שש נשים מתוך 11 עובדים, והוא מקדם את הנושא בדרכים נוספות, כמו הובלת אירוע רב משתתפים ביום האישה הבינלאומי. לא רק עם הליכוד לוי "הצליח" להסתכסך, אלא כמעט עם כל המפלגות באופוזיציה. גורמים בכנסת מספרים כי הוא אף פתח חזית עם אחד מסגניו – ח"כ אחמד טיבי (הרשימה המשותפת). יו"ר הכנסת ביקש באופן מפתיע להחליפו בניהול הישיבה במליאה, אחרי שהצעת חוק של הקואליציה נפלה בגלל טעות של מנסור עבאס. טיבי נצמד לחוות דעת משפטית ולא הסכים לשנות את התוצאה. לאחר מכן לוי נמנע מלשבץ את ח"כ טיבי לניהול ישיבות הכנסת למשך כמה שבועות רצופים. החרם נגמר רק לאחר שסגנים אחרים כמו דוד ביטן ויעקב מרגי מחו, אולם ברשימה המשותפת מתקשים לשכוח את העלבון. מקרה אחר נוגע לעובדי המנהלה של הכנסת. טיבי, משה גפני וח"כים נוספים שיגרו לאחרונה מכתב זועם ללוי על כך שאישר לכנס את ועדת הכספים יומיים לפני חג הפסח בלי הסכמה עם האופוזיציה ו"ללא התחשבות בעובדי הכנסת". לטענת לשכתו של לוי, "הצורך הקריטי בהמשך עבודת ועדות הכנסת במשך תקופת הפגרה לאישור תקנות, מענקי, ביצוע העברות תקציביות וגם כמובן דיונים בנושאים הבוערים במדינה, ברור לכולם. עובדי הכנסת רתומים לכל עשייה ופועלים ללא לאות ובאופן מעורר השראה לאפשר לכנסת לבצע את תפקידה כשיש צורך בכך". מהומה חריגה התפתחה הבוקר בפרסה שמאחורי מליאת הכנסת. צעקות שיצאו משליטה וכמעט הפכו לעימות פיזי בין חברי הכנסת. בניסיון לפנות מהפרסה את שמחה רוטמן סדרן הכנסת קיבל מכה ונפל על הריצפה. תיעוד מיוחד וכל הפרטים עכשיו ב-ynet pic.twitter.com/MhOcUJEAgS אבל זה לא נגמר כאן. עם שמחה רוטמן מהציונות הדתית הוא נקלע לתגרה של ממש ב"פרסה", האזור הצמוד למליאת הכנסת, וגם בסיעות החרדיות לח"כים יש בטן מלאה. "גפני עזר לו המון כחבר אופוזיציה והשתדל להגיע איתו להסכמות. היום לוי לא סופר אותו. בכלל, הוא לא מתנהל בצורה חכמה", מלין ינון אזולאי (ש"ס). הוא מונה רשימה ארוכה של פעילות "לא ממלכתית" של לוי – כמו התרת כינוס ועדות והצבעה בהן תוך כדי עבודת מליאה. מה זה אומר? "ח"כים מפספסים נאומים ושאילתות שלהם עצמם", מספר אזולאי. "ההתנהלות שלו לא דמוקרטית ורומסת אופוזיציה". הוא ואחרים העירו ללוי, לדבריו, שוב ושוב אך היו"ר ענה: "אני יודע מה אני עושה, ואל תתערבו לי". אולי אין לו ברירה כי האופוזיציה מחרימה דיונים ואין אפילו ועדת אתיקה? "אתה חייב להעניש ולהרביץ מכות כי אין ועדת אתיקה? אתה חייב לא לתת לטיבי לנהל ישיבות כי יש לך חשבון אישי עימו?"  איך תתייחסו אליו כשישוב להיות חבר באופוזיציה? "אני חושב שזו הקדנציה האחרונה שלו".  צריך להודות, לוי לא אשם באיבה הפרלמנטרית חסרת התקדים בין שני הצדדים. המשמרת שלו נפלה על כנסת משוסעת וחוסר אמון קולוסאלי בין חברי האופוזיציה והקואליציה. אבל צריך עוד להודות – לוי גם לא הפתיע לטובה ולא קידם מהלכים לעצמאות הכנסת. וכל עוד מנהיגי שני המחנות לא ירגיעו את הרוחות – מכהונתו ייזכרו, בינתיים, בעיקר הקללות והמכות.  