ה"הבהרה" שפירסם "מעריב" השבוע היא מקצה שיפורים דרמטי בתחום הבעייתי של התנצלויות בתקשורת | ב"ידיעות אחרונות" ישראל לא על המפה | ועוד כמה עניינים
רבים מכירים את דרך הייסורים של בקשת התנצלות מעיתון על פרסום שגוי. כמה טלפונים ותכתובות מתישות בין עורכי-דין מתבזבזים עד שהכל נגמר בדרך כלל ב"הבהרה" קטנה או "תיקון" צנוע בתחתית עמוד נידח. הרגע שבו עיתון לוקח אחריות על פרסום מוטעה, מרכין ראש ומבקש סליחה הוא רגע מכונן. בר-המזל שיזכה בו יכול לתייק אותו לקורות חייו. טור זה נכתב בהשראת שתי הבהרות שפורסמו השבוע, ועוד אחת שממתינה בשקט לתורה. ביום רביעי פורסמה בוואלה הבהרה על פרסום שגוי מלפני כשלושה שבועות. בוואלה נכתב כי אף ששמות שחקנים בבית"ר ירושלים שנפגעו מהפרסום הוסרו כשעה לאחר שעלה לאוויר, היא חוזרת ומבהירה כי אין להם קשר לנאמר וכי שמותיהם פורסמו בטעות. אם נעשתה טעות, למה לא לקרוא לילד בשמו, "התנצלות"? יום למחרת פורסמה "הבהרה" יוצאת דופן ב"מעריב". ההבהרה פורסמה במקום בולט, בראש עמ 8, באותיות גדולות, ונכתב בה: "בניגוד לידיעה שפורסמה כאן אתמול בעניינה של שחר פאר ומאמנה המתפטר פאבלו גיאקופלי, הרינו להבהיר כי אשתו של המאמן לא הציבה כל אולטימטום לעבודתו עם שחר וכי הטניסאית לא היתה זו שהכירה בין בני הזוג. בניגוד לנאמר, לא היה המאמן נשוי בעבר לאשה פרואנית. מעריב מצר על הטעויות". הבהרה זו היא מקצה שיפורים דרמטי בתחום ההתנצלויות בתקשורת: מקום בולט, כותרת גדולה והעיתוי – יום אחד בלבד לאחר הפרסום השגוי. "מעריב" לא נדרש במקרה הזה להעסיק במשך שבועות וחודשים את עורכי-הדין של הצדדים בשאלה אם היה או לא היה. הוא הודה באשמה ופירסם תיקון מיידי, בתקווה שבכך יסתיים העניין. ועדיין, הכותרת היא רק "הבהרה", אף שהעיתון "מצר על הטעויות". אם "מעריב" עשה כברת דרך בתיקון התקלה, היה עליו ללכת עד הסוף עם "התנצלות". ולסליחה שמחכה: חודש וחצי עבר מאז פורסם בספורט "ידיעות אחרונות" כי גדעון הוד שידר ברדיו ממונדיאל 1982 משחק שבו צפה בטלוויזיה ובמהלכו טען שמסתירים לו. סיפור השדרים לאותו טורניר בספרד פורסם כאן לפני שבועיים וחצי וממנו עולה כי לא הוד היה השדר שפישל. גדעון הוד לא מחפש מלחמות, לא שכר עורך-דין ולא איים בתביעה. זה לא אומר שהוא צריך להיפגע מכך. מבחינת הוד, הפרסום השגוי בעיתון הכתים את המוניטין שלו. מגיעה לו התנצלות, או "תיקון/הבהרה" בסגנון מכבסת המלים הידועה. לא ברור מדוע מתמהמהים ב"ידיעות" ובאיזה אופן יבחרו לסיים את הפרסום השגוי שלהם. שווה מעקב. אי-דיוקים, אמיתות חלקיות, שמות ופרטים משובשים, דברים שהוצאו מהקשרם ושאר ירקות פגומים הם עניין של יומיום בעיתונות. חלק בלתי נמנע מהתעשייה הענקית הזו. רוב השיבושים עוברים מתחת לגשר ואיש אינו תובע את עלבונו. כשעיתון, או כל כלי תקשורת, נדרש בכל זאת לחזור על עקביו ולתקן, הוא כביכול חושף עובדה שאין מרבים לדבר עליה – שום דבר שמתפרסם אינו אמת בסלע. אמינות של כלי תקשורת אינה נמדדת רק בשבח עצמי ("כפי שפורסם לראשונה אצלנו"), אלא קודם כל ביכולת להכיר בגבולות הזאנר, למחול על הכבוד ולהתנצל בלי התפתלויות. בכך לא ייגרע דבר מתדמיתו. להפך: הקורא יחוש במידת האחריות ובמידת היושרה שנדרשו לכך, ויוקיר את העיתון על שהזכיר לו שמאחורי הטיפול באנשים בשר ודם עומדים אנשים בשר ודם ממש כמותם. ביום שלישי התפרסמה בספורט "ידיעות אחרונות" הכתבה המיותרת והריקנית ביותר הזכורה לי בשנים האחרונות. על פני עמודים 4–5 נמרחה מפת אירופה על רקע ירוק, ומתוך כל מדינה יצאו חצים שסיפרו היכן מתאמנות קבוצות ליגת-העל. תמונה קטנה קישטה את שמה של כל קבוצה, ובזה פחות או יותר הסתיים העניין. כפולת העמודים נראתה לחלוטין כמו טעות, או אילוץ של הרגע האחרון שנועד לכסות על כתבה שנפלה. את המידע על מיקום אימוני הקבוצות אפשר לתמצת על פני 16 שורות ברוחב טור. ואם כבר רוצים להעמיק, יש עיתונים המפרסמים מדי קיץ טבלאות צנועות על מחנות האימון – היכן נערכים, כמה זה עלה, נגד מי משחקים במחנה, מי הצטרף ומי עזב. כפולת המחנות ב"ידיעות" השבוע מרחה נושא בינוני תוך בזבוז נייר משווע. מי שרצה פרטים על מחנה אימונים פיקנטי באמת יכול היה למצוא אותם באותו היום בכפולה הפותחת של ספורט "מעריב". מתברר שהבעלים של הפועל אשקלון, שבבעלותו וילה בעיר, הביא אליה את הקבוצה למחנה יוצא דופן: השחקנים מתאמנים במגרש סמוך, אוכלים, ישנים ושוהים ברוב שעות היום באותה וילה (הכותרת: "כאן גרים בכיף"). סיפור יוצא דופן ומעניין בנוף השכונתי של הכדורגל הישראלי. ב"ידיעות" כנראה לא ידעו על כך, או שחשבו שזה לא סיפור כזה גדול. למרוח את מפת אירופה על כפולה של כלום נראה להם הרבה יותר מלהיב. אישור מיוחד. בעלים של קבוצה מליגת-העל נעצר לחקירה לאחר שהמשטרה מצאה בדירתו כמות קטנה של מריחאונה. האתרים והעיתונים דיווחו על הנושא ביום חמישי, והדגישו כי הוטל צו איסור פרסום על השם. רק בספורט "הארץ" נחשף ביום שישי השם ששם קץ לניחושים של מאות טוקבקיסטים – מוני הראל מהפועל תל-אביב. האם הצו הוסר מאוחר בלילה, או שרק "הארץ" קיבל אישור מיוחד מבית-המשפט? הפתיעו לטובה. העיתונות הוזמנה לאימון נבחרת הנשים בכדורעף, לקראת השתתפותה בפיינל-פור האירופי. הרוב הגיעו והעניקו כיסוי מכובד, כולל ידיעה ראשית בוואלה ושלוש דקות יקרות בפינת הספורט של חדשות 2. ואם כבר ענפי ספורט – ב"ידיעות" הפתיעו לטובה ביום רביעי ופירסמו בשער את סיפורו של יעקב טומרקין, שחיין צעיר עם עתיד. זה קרה דווקא בימים שכולם מתעסקים במרץ בלתי נלאה במלפפוני הכדורגל האחרונים ובעומרי כספי. חזר לעצמו. בלי שהרגשתם, מדור הספורט של "הארץ" שידרג את עצמו מחדש, כשהוא נישא על התלהבות ימי טרום המונדיאל והמשכו: הוא חזר להיות מוסף עצמאי עם שמונה עמודים לפחות, כמו שצריך להיות, כמו שמגיע לקוראים.   עדכון אחרון באמת. קריית-שמונה, דיווחו בהתרגשות ב-ynet, הדהימה את האימפריה ההולנדית פ.ס.וו איינדהובן (בצילום העליון). בהמשך, כשהתברר שמדובר בקבוצה השנייה של העיר, המשחקת בכלל בליגה השנייה, מיהרו לפרסם ידיעה מתוקנת. טעו, קורה. הניצחון נותר "מרשים" בכל זאת, אבל הגילוי המשמעותי יותר הוא ששתי הגרסאות חשפו במערומיה את ההגדרה "עדכון אחרון" עם שעת הפרסום. מצילומי המסך עולה שהידיעה השגויה התפרסמה ב-21:33, ובאותה דקה ממש הצליחו גם לתקן וגם לפרסם מחדש. סופרמנים.  הברוטו של הברוטו. בן סהר, מדווחת כותרת המשנה ב-ynet, ירוויח בהפועל תל-אביב 519 אלף יורו. רק בכתבה עצמה מתברר שסכום הנטו צנוע בהרבה – 300 אלף. ממתי מציינים סכומי ברוטו? תשובה: רק כשצריך לפוצץ כותרות.  לא שמעו על שאמרוק. תקשורת הספורט מיהרה לקבוע כי בני-יהודה תשחק בשלב הבא של מוקדמות הליגה האירופית מול יובנטוס הגדולה, אף שבדרך לשם היתה צריכה לעבור מכשול קטן בדמות שאמרוק האירית. ב"ישראל היום" היו הנחרצים מכולם כשכתבו על יובנטוס בוודאות מוחלטת. ההסתייגויות כמעט שלא הורגשו. סוף דבר: בני-יהודה נוצחה, וכתבי הספורט הישראלים כבר לא יסעו לאיטליה.  סקופ. למקרה שפיספסתם. ב-ONE היו משוכנעים שקולאוטי ויצחקי בחוד של מכבי תל-אביב היא ידיעה מספיק חשובה כדי לפרסם אותה פעמיים בדף הבית.  