האם התקשורת הישראלית מפסידה מהתנכרותו של ראש הממשלה בנימין נתניהו? והאם אכן רודפים אותו? וכיצד מסקרים העיתונאים הישראלים את הנעשה במצרים ובסוריה?
 בפתח התוכנית "תיק תקשורת" מדבר המנחה עמנואל רוזן על יחסיו של ראש הממשלה בנימין נתניהו עם התקשורת הישראלית, על מידורו אותה והעדפתו את התקשורת הזרה. האם יכולה התקשורת להרשות לעצמה יחסים כל-כך קרירים עם ראש הממשלה, שואל רוזן. כדי לענות על השאלה משוחח רוזן עם רזי ברקאי, איש גלי-צה"ל, ועם דן מרגלית, בעל טור ב"ישראל היום". "לא קינאתי", אומר ברקאי, "זכותו של נתניהו. עלא כיפאק, שיפרגנו לו". "הבעיה שלנו?", שואל רוזן את מרגלית, "באנו עם דעות קדומות והפסדנו את ראש הממשלה ואת רעייתו?". "לא בטוח שהפסדנו", עונה מרגלית, "התקשורת היום גלובלית". "תקשורת לא יוצאת מופסדת לאורך זמן אם מישהו מחרים אותה", מוסיף מרגלית. "בוא נודה על האמת", אומר ברקאי, "חלק מהתקשורת הישראלית קשרה קשר נגד נתניהו, היא לא סובלת אותו". "ישראל היום" לא בכלל זה, מעיר ברקאי. "נתניהו יכול להרגיש בצדק לגבי חלק מהתקשורת הישראלית - רדוף". "חלק מהעניין זה סגירת חשבונות", מוסיף ברקאי. "יכול להיות שנתניהו הגיע למסקנה שהתקשורת הישראלית לא חשובה לו?", שואל רוזן. מרגלית בתגובה אומר כי כתב בעבר ביקורת על נתניהו ב"ישראל היום". "על-פי השקפתי מותר לעיתונאי, בתנאי שהוא עושה זאת ביושר ובתום לב, לנהל קמפיין", מוסיף רוזן. "הבעיה שלנו שאנחנו מערבבים בין דעות לידיעות", קובע ברקאי. "האינפורמציה נסוגה לאחור" בשל השינויים בתחום התקשורת, אומר מרגלית, ולכן "מותר לעיתון בעידן המודרני לפרסם דעה בכותרת הראשית". בהמשך משוחח רוזן עם שלומי אלדר מערוץ 10, סמדר פרי מ"ידיעות אחרונות" וערן זינגר מקול-ישראל על הקושי של עיתונאים ישראלים לסקר את הנעשה במצרים ובסוריה. "אנחנו לא בדיוק יודעים", קובע אלדר, אחרי שהוא מתאר את האמצעים שעליהם מסתמכים העיתונאים הישראלים בסיקור מקומות שהם אינם יכולים להיכנס אליהם. פרי אומרת שהיא נסמכת על מקורות אנושיים שאיתם היא שומרת על קשר טלפוני. זינגר מציין כי דיווחיו מסויגים והוא משתדל להציג את התמונה המורכבת. "יש הרבה שקרים, לא רק מהכיוון של אסד", הוא מוסיף. בסיום מדבר ב. מיכאל על פגם בבלוטות האירוניה של העורכים. התוכנית "תיק תקשורת" משודרת בערוץ 23 ובאתר הטלוויזיה החינוכית