הדיון בוועדת הכנסת על הגדלת מימון המפלגות ב-40 מיליון שקלים הוצנע בחסות הרעש הציבורי סביב היציאה לסבב בחירות נוסף • ח"כים מישראל ביתנו והעבודה התנגדו למחטף - והוועדה הציבורית שאמורה לאשרו תקבל בחזרה את סמכות ההחלטה - כפי שנקבע בחוק • ח"כ יבגני סובה: "זו גניבה של הקופה הציבורית לאור יום"
אם הייתם נכנסים לאתר ועדת הכנסת לפני הדיון הבוקר (שלישי), לא הייתם מוצאים זכר לניסיון לשדוד את הקופה הציבורית שצפוי לבוא. בחסות הרעש הציבורי סביב הבחירות, הח"כים ניסו להושיט שוב יד לכיס של הציבור. הפעם הם ביקשו תוספת של עשרות מיליוני שקלים לתקציב המפלגות. נזכיר – זה כסף לא שקוף ועל פי דוח מבקר המדינה הוא משמש גם לקמפיינים רעילים וספק חוקיים ברשת, שהופכים כל מערכת בחירות בשנים האחרונות ליצרית ומכוערת יותר ויותר. אף שניסו לזרז את המהלך, נתקלו יוזמיו בהתנגדות של ישראל ביתנו, שאליה הצטרפו בהמשך מרצ ומפלגת העבודה. התוצאה – אם יקבלו המפלגות תוספת מימון, זה כבר יקרה בהחלטה של הוועדה הציבורית שנועדה בדיוק למטרה הזו. "יש לנו בעיה עם החובות של המפלגות בגלל ארבע מערכות הבחירות האחרונות", אמר היום ח"כ דוד ביטן (ליכוד) בתחילת הדיון שהתקיים בחוק על פיזור הכנסת. "השיטה שקבעה המדינה היא שהמדינה מממנת את המפלגות ואין לנו ברירה אלא לפרוס שוב את ההלוואות ולהעלות את המימון". מה ביטן רוצה לומר פה? שפעם נוספת, כמו בכל מערכת בחירות בסבבים האחרונים, המפלגות צריכות לקחת מאיתנו יותר כסף. כמה יותר? 40 מיליון שקלים, שהם תוספת של כ-20% לכסף שהן כבר לוקחות מהציבור. וזה מעבר לפריסת החובות המחודשת שהן מבקשות.  בכנסת היה קונצנזוס בקרב המפלגות, למעט מפלגת "ישראל ביתנו" שהתנגדה בתוקף לשוד הקופה ולהעלאת המימון באופן ספק חוקי. כפי שכינה זאת יו"ר סיעת המפלגה ח"כ יבגני סובה: "זו גניבה של הקופה הציבורית לאור יום". על פי החוק, יש להביא הצעה להגדל מימון המפלגות בפני ועדה ציבורית, שבראשה עומדת כעת השופטת בדימוס אילה פְּרוֹקַצְיָה. הוועדה שפועלת באופן עצמאי אמורה להחליט על גובה הסכום שיקבלו המפלגות.  "קיבלתי את ההצעה שעה לפני תחילת הדיון", כך אמרה כשהבהירה עד כמה השערוריה גדולה, כשבכלל לא נתנו לה הזדמנות לחוות דעה. עוד הוסיפה ואמרה כמה הליך החקיקה הוא שערוריה ועוקף את החוק הקיים: "הכנסת לא מכבדת חוק שהיא עצמה חוקקה. ברגע שהיא עוקפת אותו היא עוקפת את עצמה. התהליך הזה לא זכה לאמון ציבורי והביקורת הציבורית שתהיה היא מוצדקת".  במהלך הדיון נשאלה השופטת בדימוס פרוקציה על ידי יו"ר הוועדה ניר אורבך (ימינה) אם תסכים לקיים דיון מחר בבוקר לאחר שהחוק יעבור בקריאה ראשונה. היא סירבה בטענה (המוצדקת) שלא תשתתף במהלך שהתוצאה שלו כבר נקבעה. גינזבורג ניסה ללחוץ שוב ולהקציב לה חצי יום בזמן שהליך החקיקה מתקדם. פרוקציה המשיכה להתנגד וסירבה להשתתף בהצגה שגינזבורג ניסה לביים.  גינזבורג ושאר הח"כים ביקשו לתת הזדמנות לוועדה ליישר קו עם הח"כים, שיעשו בסופו של יום מה שנוח להם. הסירוב של פרוקציה להשתתף בהצגה כנראה עשתה משהו והורידה את חברי הכנסת מהרעיון. לאחר הפסקה בדיון חזרו הח"כים, כשדוד ביטן בעצמו אמר כי "אנחנו מקבלים את הצעת כבוד השופטת שהיא תקבע בפעם הזו את גובה יחידת המימון לבחירות האלו. אנחנו סומכים עליה ועל הוועדה".  כלומר, מי שיקבע את גובה המימון תהיה הוועדה – כפי שצריך. צריך לציין שהמפלגות עדיין יפרסו מחדש את החובות שלא החזירו בגלל התנהלות רשלנית שלהן. כמעט כל המפלגות נמצאות בחובות עצומים, מה שמוביל בכל פעם שיש בחירות לסחרור המימון.  מה בעצם עושים הח"כים? משנים בכל סבב בחירות את החוק, ככה שיגדילו את הסכום שהם מקבלים מהכסף שלנו לקמפיין. הן עשו זאת בכל סבב בשנים האחרונות. זה היה בבחירות לכנסת ה-22, בבחירות לכנסת ה-23 וגם בבחירות לכנסת ה-24. אז לפחות זה היה לאחר דיון רציני בוועדה הציבורית. החובות של המפלגות גדולים בגלל התנהלות שערורייתית שלהן, ולא בגלל הבחירות. הן מקבלות כסף גם למימון הבחירות וגם למימון השוטף, אבל בפועל הן מוציאות את כל הכסף בקמפיין, בהנחה שהמימון השוטף יחזיר את החוב. ובסופו של יום כל סבב בחירות כזה עולה לציבור כ-200 מיליון שקלים, כסף לא שקוף שיוצא על בחלקו על גובים, הסתה ברשת וחוקרים פרטיים.  הוועדה הציבורית צפויה לתת את החלטתה עד מחר בצהריים. אם הח"כים לא יאהבו את התוצאה – הם עלולים לנסות לכופף את החוק פעם נוספת. נמשיך לעקוב. 