בכנס בירושלים הספיד נחום ברנע את דב יודקובסקי ודיבר על שילוב התכונות הנדיר שהפך אותו לאחד העורכים הגדולים בתקשורת הישראלית
"הוא היה מגדולי העורכים שידעה התקשורת הישראלית", כך הגדיר אמש עיתונאי "ידיעות אחרונות" נחום ברנע את דב יודקובסקי, עורך "ידיעות אחרונות" לשעבר, שנפטר אתמול בגיל 87. ברנע הספיד את יודקובסקי בנאום שנשא במסגרת אירוע השקת אתר האינטרנט "עיתונות יהודית היסטורית", בספרייה הלאומית בירושלים. "יודקובסקי היה סוג של נס", אמר ברנע. "הוא שרד את אושוויץ, שרד גם את צעדת המוות בסוף המלחמה. בספטמבר 45 הגיע לארץ ישראל. יהודה מוזס, הבעלים של ידיעות אחרונות, היה קרוב משפחתו. הוא אסף אותו אל ביתו ואל עיתונו. ואז, ב-48, כאשר העורך ובכירי הכתבים של העיתון עזבו אותו והקימו את מעריב, נפתחה מלחמת הישרדות. יודקובסקי היה לוחם מצטיין במלחמת הישרדות. "בתוך עשרים שנה הפך ידיעות אחרונות לעיתון הדומיננטי בישראל ולסיפור הצלחה בקנה מידה בינלאומי. מרבים לדבר על נוסחת הצלחה, על קוד שנח מוזס ודב יודקובסקי הצליחו לפענח. אין לי מושג, לא הייתי שם באותן שנים, ואני גם לא יודע מה הקוד. "יודקובסקי ניסח אותו במשפט כללי: עיתון שהשר לא יתבייש בו ונהג השר לא יפחד ממנו. במלים קצת יותר מפורטות, עיתון שרואה את מבחנו העליון בעניין שהוא מעורר בקורא. הוא לא שואף לנהל את המדינה במקום הממשלה, הוא שואף לעורר עניין. הוא מגרה, הוא לא מבייש. הוא צריך להיות כתוב היטב והוא צריך לספר סיפור. עיתון צריך להיות קומוניקטיבי. "ליודקובסקי היתה עין מצוינת. התכונה הזו קיבלה ביטוי בשלושה תחומים, תחומים שבלעדיהם אין תקשורת איכותית: כמנהל ארגון תקשורת, היכולת לבחור אנשים מוכשרים בשלב שבו הפוטנציאל שלהם סמוי מן העין; כעורך, היכולת להבין איפה יימצא הסיפור המנצח, זה שיגרום לקוראים להשתקע בעיתון; והיכולת לתמצת סיפור מורכב ומסובך לכותרת קצרה, בהירה ומובנת. זהו שילוב תכונות נדיר, יהי זכרו ברוך".