סטיב גובס בתפקיד האזרח קיין, זכרונות של צלם נשים, רשמים משבי חמאס ועוד חדשות תקשורת מהרשת העולמית
 מהדורת החדשות של אתר האינטרנט הסאטירי "The Onion" כינסה פאנל כדי לדון בהשלכות הדרמטיות של גוויעת העיתונות המודפסת. בין השאלות שהועלו לדיון: בהעדר עיתונים, מה יערמו מטורפים זקנים בבתיהם; כיצד נוריד את הבוץ מנעלינו; והסוגיה הבוערת מכל: במה, לעזאזל, נעטוף את הדגים המסכנים?  במהלך אחת מהחקירות הרבות שמתנהלות נגדו, הוקלט ראש ממשלת איטליה סילביו ברלוסקוני כשהוא דורש את ביטולה של תוכנית טלוויזיה "עוינת" שמשודרת בערוץ הציבורי, Rai. כזכור, המנהיג האיטלקי הוא הבעלים של כמה וכמה ערוצי טלוויזיה פרטיים. גם הערוצים שאינם בשליטתו, כך הוכח בעבר, נוטים לעשות כל מה שהוא דורש. ב-2002, למשל, האשים ברלוסקוני את העיתונאי מישל סנטורו, שמתח עליו ביקורת, בכך שהוא עושה "שימוש עברייני" במדיום הטלוויזיוני. מיד לאחר מכן הוצא סנטורו לחופשה שנמשכה ארבע שנים.  לארי צרלס , הבמאי של "בוראט" ושל "תרגיע", סדרת הטלוויזיה של לארי דייוויד, עובד על סדרה סאטירית שתעסוק בבוס של אפל, סטיב גובס. יסייע לו במלאכת הכתיבה דן ליונס, שכותב את הבלוג המשעשע והפופולרי "The Secret Diary of Steve Jobs". "המטרה שלנו היא לעשות את האזרח קיין של עמק הסיליקון", אמר צרלס. לסדרה יקראו "iCon".  הפוטו-גורנליסט צרלס מור, שליווה עם מצלמתו את מאבקם של השחורים לשוויון זכויות בארצות-הברית בשנות החמישים והשישים, נפטר בשבוע שעבר בגיל 79. באתר של ה-BBC תוכלו לצפות בגלריה לזכרו, שכוללת כמה פריימים מפורסמים שלו.  גורג לואיס, עורך גרפי ואיש פרסום בסתיו חייו, מספר ל"Jezebel" על השערים הנשיים הפרובוקטיביים והאייקונים שעיצב עבור המגזין "אסקווייר" בשנות השישים.  שוטרת באספן, קולורדו, פוטרה מעבודתה לאחר שנכשלה במתן דו"ח לאדם שנהג תחת השפעת אלכוהול. האדם השתוי היה עורך החדשות של העיתון המקומי, הוא שוחרר בלי לקבל דו"ח לאחר שהבטיח לשוטרת שיכתוב עליה רק דברים טובים, ולמקרה שתהיתם, כן, בניגוד לשוטרת, הוא דווקא עדיין אוחז במשרתו.  גליון אפריל של "Wired" מציע פרופיל מרתק של אנדרו ברייטבארט, הכוכב העולה של המדיה הימנית-שמרנית בארצות-הברית. ברייטבארט, שהחל את דרכו מאחורי הקלעים של ה"Drudge Report", מנהל כיום רשת משגשגת של בלוגים שעוסקים בבידור, תקשורת ופוליטיקה, ומופיע לעתים תכופות כראש-מדבר בפוקס-ניוז. כמו כן, תחקירי העוקץ שהוא מפרסם באתר שלו זוכים להתעניינות עצומה ומצליחים לא פעם להביך את התקשורת הממוסדת ואת הממשל.  אף ששירו הקלאסי של ברוס ספרינגסטין, "Born in the U.S.A", יצא לפני 26 שנה, רק השבוע מצא כוכב פוקס-ניוז המעורער גלן בק פנאי להאזין למלים שלו. אפשר לומר שהוא לא אהב את מה שהוא שמע.  ואם כבר גלן בק, אז ב"וושינגטון פוסט" מספרים שלמרות ההצלחה המפחידה של תוכניתו של הקריין הבכיין, לא כולם בפוקס-ניוז סבורים שהאיש בריא בנפשו ו/או מועיל לערוץ.  כתב החדשות החובב גורדון בויד מאוד רצה להצליח להגיד את מה שהיה לו להגיד כשהשידור באולפן עבר אליו בשידור חי כדי שידווח ממשפט הרצח המזעזע שנשלח לסקר עבור מהדורת הערב המקומית. למרבה הצער, לא כל-כך הלך לו. למרבה השמחה, המצלמה צילמה הכל, גם את פניו של השדרן באולפן.  מחקר חדש ולא מאוד מפתיע מלמד שאם את אשה שרוצה קריירה בעולם הטלוויזיה, עדיף שתהיי גבר.  כאשר עיתונאית אמיצה בחרה לשאול את השחקן/קדוש שון פן אם הוא עדיין עומד מאחורי התבטאות ישנה שלו שבה איחל למבקריו הרבים ללקות בסרטן רקטאלי ולמות בייסורים, פן בחר לעשות את מה שכל זוכה אוסקר היה בוחר לעשות: הוא הפנה את מבטו אל עבר העוזרת האישית הנאמנה שלו, וסימן לה בעזרת גבותיו הגרומות לארגן לעיתונאית החצופה הזאת כרטיס בכיוון אחד לקיבינימט. ומה שיותר מהר, יותר טוב.  נשיא איגוד הכתבים של דנמרק מדבר על חופש העיתונות בארצו בעקבות הסערה הגדולה שעוררו הקריקטורות שעשו צחוק מהנביא מוחמד.  "Newspaper Club" הוא סטארט-אפ לונדוני חדש שמאפשר לכל מי שרוצה להדפיס לעצמו עיתון בן 12 עמודים.  איל התקשורת רנדי מייקלס, שיושב על ראשה של הפירמידה הקורסת שהיא החברה שלו, Tribune Co., שלח למגישים של אחת מתחנות הרדיו שלו מזכר ארוך ולא מאוד הגיוני שבו הוא מונה את כל המלים שהוא אוסר עליהם להגיד במהלך שידור. בין המלים והביטויים האסורים: "רשויות", "מאחורי הסורגים", "דיווה", "אגדי", "אם להיות הוגנים", "זמן לפרסומות" ועוד. עושה רושם שרשימת המלים שהוא מרשה לשדרנים שלו לבטא קצרה בהרבה.  פול מרטין, עיתונאי של ה-BBC שהוחזק בידי חמאס במשך כחודש, שוחרר מידי שוביו ומספר על חוויותיו.