מדד הפרלמטר של "שקוף" חושף את הניגודים במפלגת השלטון לשעבר - מצד אחד ח"כים כמו גלנט, רגב, שטייניץ ואדלשטיין לא עושים כמעט כלום עבור הציבור. מצד שני שלמה קרעי, אופיר כץ וח"כים נוספים ממשיכים להילחם בכל הכלים הפרלמנטריים שעומדים לרשותם. קרעי: "ציוץ שלי על בשורה כלכלית זוכה לעשרות לייקים. לעומת זאת, ציוץ נגד בג"ץ או היועמ"ש זוכה לאלפי לייקים ולפושים. אם אתה רוצה לראות במה אני עובד יותר - תביט איפה שיש פחות תקשורת"
"בבי"ח פוריה צנתרו לאחרונה ארבעה אנשים שעברו שבץ מוחי ביום אחד. חייהם ניצלו. זה התאפשר רק אחרי שיזמתי דיונים, הגשתי שאילתות ונלחמתי בכל הדרכים הפרלמנטריות האפשריות לשגע את הממשלה ולספק לבתי חולים מכשור רפואי חסר. זה עבד, ואין סיפוק גדול יותר" – כך מתאר ח"כ אופיר כץ (ליכוד) את כוחם של הכלים הפרלמנטריים שעומדים לרשותו. כץ הוא אחד הח"כים המצטיינים בכנסת – ומקום שני בתוך מפלגת הליכוד על פי מדד הפרלמטר של "שקוף". מעט מעליו ניצב ח"כ שלמה קרעי, מקום ראשון מבין חברי הליכוד, ובמקום ה-11 בקרב כלל הח"כים על פי הפרלמטר של שקוף. אלא שככל שיורדים ברשימה המצב מידרדר: נכון לסיום כנס החורף, הליכוד היא אחת המפלגות הקוטביות ביותר מבחינת פעלתנות חבריה. לעומת השניים שמחזיקים על כתפיהם את שמה הטוב של המפלגה – בתחתית הרשימה נמצאים כ-15 ח"כים שלשכותיהם מעלות אבק. איך נוצר מצב כזה במפלגה הגדולה בכנסת ישראל? הפרלמטר הוא דירוג חדש של "שקוף" שלראשונה בדק בצורה משוקללת את חריצות הח"כים – לפי השימוש שלהם במגוון הכלים הפרלמנטריים העומדים לרשותם. ניתוח הנתונים מציג פער אדיר בין פעילות חברי המפלגה: בעוד שכמה מחבריה מככבים גבוה ברשימה הכללית, כל המקומות האחרונים בדירוג מאוישים על ידי הקולגות שלהם. תפיסת תחתית הרשימה על ידי הליכוד מבישה במיוחד: חברי אופוזיציה נוטים לבצע שימוש רחב יותר בכלים השונים וכבשו כך את הצמרת (הנה ההסבר למה). למרות זאת, מלבד ח"כ אחד (יעקב ליצמן), כל 15 המקומות התחתונים (!) הם ליכודניקים, מרביתם שרים לשעבר. הליכוד, נזכיר, באופוזיציה. נתחיל עם מצטייני המפלגה: במקום ה-11 בקרב כלל הח"כים ניצב שלמה קרעי. קצת מתחתיו אופיר כץ (מקום 16), ובמקומות טובים באמצע השתבצו קטי שטרית (מקום 45) וקרן ברק (מקום 49, אף שנעדרה מהכנסת לכמה שבועות בשל פציעה).  אלא שאחרי ברק יש לרדת לא מעט מקומות כדי למצוא את הנציג הבא של הליכוד: יריב לוין (מקום 74). משם זה רק מידרדר. חמשת חברי הכנסת שקיבלו כמעט 0 עגול ולמעשה לא עשו כמעט כלום: חיים כץ, יולי אלדשטיין, יואב גלנט, ישראל כץ ויובל שטייניץ. כולם מהליכוד. הם למעשה בקושי הגיעו למקום העבודה שלהם ולא ניצלו כמעט אף כלי פרלמנטרי. זה בזבוז של כיסאות וגם בזבוז משווע של כספי ציבור; ח"כ ולשכתו עולים לנו כ-140 אלף שקלים מדי חודש. למה זה קורה? חלק מחברי הליכוד מחרימים את דיוני הוועדות במחאה על החלוקה הלא שוויונית בתוך הוועדות בין האופוזיציה לקואליציה, אבל זה לא מסביר מדוע אינם מגישים שאילתות, לא מעלים נושאים לסדר היום במליאה, בקושי נואמים, לא חושפים יומן, ובעצם – לא עושים כמעט כלום.  גורם בליכוד אמר בעבר ל"שקוף" שמדובר בעיקר בשרים לשעבר וכי חלקם מרגישים "שלא בכבוד שלהם להיות ח"כים פשוטים". אלא שאותו גורם הוא מקרה נדיר. במפלגה עצמה מצופפים שורות, גם המצטיינים, ומגנים על הקולגות.  "אני לא עוקב אחרי כל אחד", אומר קרעי, מצטיין הרשימה. "יש עוד פעילויות אחרות חשובות, למשל יציאה מהכנסת לריאיונות בתקשורת".  אנחנו מודדים גם ריאיונות, וח"כים כמו יואב גלנט ויובל שטייניץ לא באים – לא לכנסת ולא לריאיונות. "בהרגשה שלי כאופוזיציה אנחנו עושים עבודה מעולה. השמות שהזכרת היו שרים, אולי הם עובדים בצורה אחרת. זה פאזל, אני לא יודע אם כל אחד עושה את אותו מאמץ ואיזה מאמץ הוא עושה". ח"כ אופיר כץ, מנגד, מאשים את הצד השני. "אני חושב שמה שהקואליציה עשתה לנו – לא נעשה אף פעם", הוא אומר. "הם רמסו קולות של אזרחים, ובזים לתהליך הדמוקרטי בכך שאין חלוקה שיווינית בוועדות". זה לא מסביר מדוע תחתית הדירוג מאוישת כולה בח"כים מהליכוד. "אני הייתי בעד ההחלטה להחרים את הוועדות בהתחלה כדי לזעזע. הייתי בטוח שזה יגרום להם לשנות כיוון. זה לא קרה. החלוקה בוועדת הכספים לא השתנתה. בתקשורת לא תקפו אותם על רמיסת הדמוקרטיה, אלא תקפו אותנו שלא באנו לוועדות. אחרי שגם בג"ץ אמר את דברו – יש לנו לגיטימציה כשנחזור לשלטון להתנהל בדיוק כמוהם". לדברי כץ, כעת המצב שונה. "אני מאמין שבסוף הפגרה נדון בכך מחדש בסיעה, והפעם אתמוך בעד ההצעה לחזור לוועדות", הוא אומר.  ואיך מנצלים המצטיינים את הכלים הפרלמנטריים שחבריהם הזניחו לטובת הציבור? כץ משתמש בכוח העומד לרשותו בין היתר כדי לספק לבתי חולים מכשור רפואי חסר, להעניק להם רישיונות למכשירי MRI ולצמצם את התורים הארוכים לבדיקות לצנתורי מוח. "אני מבקש בכל האמצעים נתונים ותשובות מהממשלה, יוזם דיונים בוועדות הכספים והבריאות כדי להגביר לחץ וזה עושה את שלו", הוא מתאר. "יש גם מהלכים שאני מבצע כמו מאבקים מול המשרדים – שלא ייכנסו למדד".  לדבריו, "אחרי דיונים רבים בוועדות, הגשתי פעמיים אי אמון נגד הממשלה סביב זה שלא היה בבית חולים בנהריה מכשיר מתקדם לניתוחים כירורגיים בשם דה וינצי ובברזילי לא הייתה יחידה לצנתור מוח", ממשיך כץ. "שרי האוצר והבריאות נכנעו לפני ההצבעה ואישרו להם את הרישיון. זה היה יום חג לתושבי הפריפריה". איך זה מרגיש להצליח לשנות מציאות, ועוד מהאופוזיציה? "סיפוק ענק. אתה מרגיש שאתה עושה את מה שאתה אמור לעשות. אין דבר גדול יותר מלראות אנשים שניצלו חייהם".  כץ גם העביר שני חוקים בקריאה שלישית. אחד מהם ביטל מבחן הכנסה לנכה צה"ל – כך שכל עוד הוא משתכר פחות מ-15 אלף שקלים, לא תקוזז לו הקצבה. "גם הצלחתי להעביר בקריאה ראשונה החמרת ענישה למתעללות בילדים בפעוטונים למאסר בכלא", הוא מוסיף. "שנתיים וחצי אני בקשר עם הורים שעברו התעללות ועשיתי אינספור דיונים מול משרד המשפטים, הוועדה לביטחון פנים. הבאתי להם רשימות של מקרים שמתעכבים מעל שנה". את שלמה קרעי אני תופס באמצע דיון בוועדת הכספים, מגיש אלפי הסתייגויות שתוקעות את הגדלת נקודות הזיכוי לעובדים. למה? "כי הקואליציה מתעקשת להיטיב עם העשירים" הוא מסביר. "אני רוצה שהתוספת למענק למס הכנסה שלילי לאנשים עובדים תהיה באותו שיעור של מה שמקבלים בעשירון העליון. כרגע אלו יקבלו תוספת של 10,700 שקלים לעומת 3,200 שקלים בלבד לאלו שמרוויחים מינימום לשנה לזוג עם שני ילדים". לאור מבול ההסתייגויות, יו"ר הוועדה אלכס קושניר (ישראל ביתנו) נאלץ לעצור את הדיון וינסה לגבש מתווה מוסכם.  קרעי (מקום 11 בכנסת במדד הפרלמטר וראשון בליכוד) משתמש בהרבה כלים פרלמנטריים, אבל יש אחד שהוא מחבב במיוחד: נאומים במליאה. כשמסננים את סגני יו"ר הכנסת מהמדד – שמרבים להקריא סעיפים במליאה – קרעי נמצא במקום השני בקרב שיאני הדוברים במליאת הכנסת. הוא מסוגל לנאום 3-4 שעות ברצף, בקלות. "אני משתמש בכישוריי כמרצה לשעבר באוניברסיטה, יושב שעות ומכין פיליבסטרים. זה לוקח לפחות את אותה כמות שעות שאנאם אותו", הוא מבהיר. "אני מכין פרקים ולוגיקה, בדיוק כפי שהכנתי בעבר הרצאה, רק שהיא צריכה להיות יותר עממית. לפעמים אני מבקש מהציבור לשאול שאלות בזמן הנאום. זה כלי פרלמנטרי חשוב כי ההסתייגויות שאנו מגישים תוקעות את הקואליציה מלקדם מהלכים או מבקשות לתקן אותן".  מלבד הדוגמאות בתחילת הכתבה, בזכות הפיליבסטרים הארוכים שלו קרעי אף הצליח לתקוע את בבת עינו של שר המשפטים גדעון סער – החוק להגבלת כהונה של ראש ממשלה, הצעה שממנה סולדים במיוחד במפלגה שאותה מוביל בנימין נתניהו. "לא מעט פעמים בזכות הפיליבסטרים, הקואליציה נכנעת וזורמת איתנו", אומר קרעי. קרעי גם העביר חוק שהחזיר רישיון נהיגה ליותר ממאה אלף נהגים שחייבים בהוצאה לפועל. "הם היו צריכים לנסוע באוטובוס – ואין תחבורה ציבורית טובה וגם יש קורונה, אז איך ילכו לעבוד?", הוא תוהה. "רשות האכיפה והגבייה אישרה שהמהלך לא פוגע בגבייה, ואנשים בכו בהתרגשות כשקיבלו רישיון אחרי עשור, ויכלו לעבוד ולהחזיר חובות". קרעי גם משתמש תדיר בכלי השאילתות ("לאחרונה דאגנו ללינה לשני ספורטאים מצטיינים מהדרום בווינגייט בעקבות שאילתא לשר התרבות והספורט"). "ציוץ שלי על בשורה כלכלית זוכה לעשרות לייקים וציוץ נגד בג"ץ או היועמ"ש זוכה לאלפי לייקים ולפושים. אם אתה רוצה לראות במה אני עובד יותר – תביט איפה שיש פחות תקשורת"  קרעי וכץ בליכוד, וח"כים נוספים במפלגות נוספות, מוכיחים במעשיהם שאפשר וצריך לעזור לציבור גם מהאופוזיציה. "הרבה פעמים כאופוזיציה אני נלחם, אבל בסוף החוקים של הקואליציה עוברים", אומר קרעי. "אז כשעובר משהו כזה זה בהחלט מספק. הצלחנו להגביר את התחרות בתחום המשכנתאות לטובת הציבור, וכעת אני מקדם מהלכים בתחום הבנקאות בשיתוף פעולה עם יו"ר ועדת הכלכלה מיכאל ביטון". לדברי קרעי, מדד הפרלמטר נותן לו ולחבריו מוטיבציה לעבוד במרץ. ועדיין, התקשורת מסקרת אותך בעיקר כשאתה תוקף את בג"ץ "לצערי, עבודה סיזיפית לא תופסת כותרת. ציוץ שלי על בשורה כלכלית זוכה לעשרות לייקים וציוץ נגד בג"ץ או היועמ"ש זוכה לאלפי לייקים ולפושים. אם אתה רוצה לראות במה אני עובד יותר – תביט איפה שיש פחות תקשורת. זה אומר שזו עבודה מהותית שכוללת למשל פגישות הכנה עם בנק ישראל ואגף תקציבים". מתסכל "זה בסדר. אנו חיים במסגרת פוליטית כזו, במיוחד בליכוד, שצריכים לדעת מה ומי אתה, והציוצים האלו והסיקור התקשורתי משלימים את מה שיודעים עלי, גם אם זה על נושאים פחות מהותיים. כשאני מדבר על הפרדת רשויות זה נושא מהותי, אבל זה לא שאני באמת יכול לעשות הרבה בעניין כרגע. הרבה פחות מאשר פתיחת השוק לתחרות וסיוע לפריפריה".בתקופה שבה רוב התמריצים של הח"כים מכוונים אותם לפופוליזם, נמשיך לייצר מדדים שעשויים לעודד את נבחרי הציבור לפעול למען הציבור. ומה לגבי תגובותיהם של האחרונים בדירוג הליכוד? על חוסר המעש שלהם כתבנו בתקופה האחרונה, וכאן תוכלו לקרוא על כך – אלה חמשת חברי הכנסת שלא ממלאים את חובתם לציבור: חיים כץ, יולי אלדשטיין, יואב גלנט, ישראל כץ ויובל שטייניץ. 