מירב כהן היא השרה הראשונה בממשלה שפרסמה יומן. ביולי-אוגוסט היא הקדישה כ-20% מהפגישות לניצולי שואה ואזרחים ותיקים, 20% לצוות הלשכה וגם 12 פגישות לפניות הציבור ● כהן על חשיפת היומן לציבור: "מדווחת לממונים עליי על עבודתי למענם" ● הניתוח המלא
מירב כהן (כחול לבן), השרה לשוויון חברתי, פרסמה את החודשים יולי ואוגוסט מתוך יומן הפגישות שלה לשנת 2020, והתחייבה להמשיך לפרסם את יומנה בקביעות פעם בחודשיים. מניתוח היומן עולה כי את רוב שעות העבודה שלה הקדישה לעיסוק באזרחים ותיקים, לעבודת מטה עם צוות המשרד ולראיונות לתקשורת. כהן היא השרה הראשונה בממשלה ה-35 שמפרסמת את יומנה ביוזמתה. על פי החוק, שרים מחוייבים לפרסם את יומני הפגישות שלהם, אבל בדרך כלל לוקח להם הרבה זמן לשתף את המידע החשוב הזה עם הציבור והמידע מתפרסם רק לאחר הגשת בקשת חופש מידע. יומנה של כהן, אותו היא פרסמה באתר המשרד לשוויון חברתי, שקוף יחסית: מתוך 217 אירועים, רק תשע פגישות הוסתרו תחת ההגדרה "פגישה אישית", ואף פגישה לא הושחרה. עם זאת, לא פורסם הקובץ המקורי של היומן, ואין דרך לדעת אם כל הפגישות הועתקו אל הקובץ החדש במדויק. כששאלנו, הסבירו לנו בלשכתה של כהן כי הסירו מהיומן את שעות העבודה שהתקיימו בסופי שבוע. לדעתנו, יש צורך בפרסום כלל הפגישות, גם אם נערכו בשבת וגם אם לא נראו לשר או לשרה חשובות במיוחד. מעבר לזה: הסרת פגישות מהיומן, גם אם בתום לב, פותחת פתח להסתרה נוספת של פגישות ש"לא נראות טוב". את רוב זמנה, על פי היומן, ובסך הכל כחצי מהפגישות, הקדישה כהן לשלושה נושאים: ניצולי שואה ואזרחים ותיקים, עבודת מטה עם צוות המשרד וראיונות לתקשורת. 57 מתוך 271 האירועים ביומן, יותר מ-20 אחוז מהפגישות, הוקדשו לנושא ניצולי שואה ואזרחים ותיקים. זהו תחום המומחיות של כהן, שניהלה את "מטה המאבק בעושק הקשישים" לפני שנבחרה לכנסת. 53 פגישות (קצת פחות מ-20 אחוז) הוקדשו לישיבות עם צוות הלשכה שלה ולפגישות עם ראש המטה ועם מנכ"לית המשרד. 34 פעמים בחודשיים הוזכרו ראיונות לתקשורת, כ-12 אחוז מכלל האירועים שנכתבו ביומן. 29 מהאירועים (כ-11 אחוז) היו קשורים לעבודה ממשלתית או פוליטית: 12 פעמים הוזכרו נוכחות במליאה, ישיבות שרים וכן שלוש ישיבות ממשלה, ועוד 17 פגישות היו במסגרת סיעת כחול לבן: ישיבות סיעה, דיוני שרים ופגישות עם פעילים פוליטיים. עוד בנושא: כמו כן, 23 מהאירועים ביומן עסקו בקורונה, למשל ישיבות קבינט קורונה או דיונים טלפוניים. 21 פעמים הוזכרו פגישות עם בכירים ועם חברות וחברי כנסת משלל סיעות, ביניהם השר לביטחון פנים אמיר אוחנה, שר הבריאות יולי אדלשטיין, ח"כ אחמד טיבי, ח"כ מירב מיכאלי, ח"כ משה גפני, ח"כ עאידה תומא סלימאן וח"כ יאיר לפיד. הפוליטיקאי איתו נפגשה כהן הכי הרבה פעמים הוא יו״ר כחול לבן, שר הביטחון בני גנץ, שהופיע ביומן ארבע פעמים בחודשיים. 12 מהפגישות ביומן של כהן הוקדשו לפניות ציבור.  זה לא מעט זמן וזה חריג: לא ראינו הרבה שרים או שרות שמקדישים חלק ניכר מעבודתם לטיפול בפניות אישיות שמגיעות מהציבור. בנוסף לכל אלה, כהן לקחה חלק באחת עשרה פגישות בנושא שוויון מגדרי ושבע בנושא החברה הערבית – נושאים בתחום העיסוק של המשרד. ספרנו גם שבע פגישות במסגרת כנסים וסיורים בבית שמש, בשדרות ובמגן דוד אדום למשל (על סיורים של ח"כים ושרים במד"א כתבנו כאן). מדי יום ראשון אמורה להתקיים ישיבת ממשלה, אבל רבות מהישיבות בחודשים האחרונים התבטלו בשל המשבר הפוליטי בין הליכוד לכחול לבן. היומן של כהן מאפשר לנו לבחון מה היא עשתה בזמן שהתפנה לה, כמעט ברגע האחרון. מהיומן עולה כי נראה שלפחות חלק מהישיבות המבוטלות תפסו את השרה כהן בהפתעה. לעומת הלו"ז הצפוף שלה בשאר הימים, הימים האלו נראים דלים יחסית בפעילות. היא ניצלה את הזמן הזה בעיקר לפגישות עם צוות שלה, ופעם אחת גם נכחה בהפגנה נגד אלימות מינית. אולי יותר מכל יומן השרה ממחיש כיצד חוסר היכולת של הממשלה לעבוד יחד, ואפילו לתאם ישיבות ממשלה – מקפיאה את עבודת השרים ומשפיעה על ההתנהלות באופן ישירה. ובנוסף, זה הזמן להזכיר – אם כל השרים והשרות יפרסמו את היומנים שלהם, אנחנו לא נצטרך לעקוב אחריהם דרך פרסומי יח״צ באינסטגרם כדי להבין מה הם עושים כשישיבות הממשלה מתבטלות. כששאלנו את השרה כהן מדוע בחרה לפרסם את יומן הפגישות שלה, היא אמרה כי "באמצעות שיקוף היומן שלי אני בעצם מדווחת לממונים עליי על עבודתי למענם". זה באמת כל כך פשוט: חברי הכנסת והשרות עובדות ועובדים אצלנו.הם נבחרו כדי לייצג אותנו ולקדם מהלכים עבורנו ובמימון שלנו. אך הגיוני שנדע מה הם עשו עם כל הזמן והכוח שסיפקנו להם. (איך זה משפיע עליך) ללא פיקוח ציבורי על עבודת הממשלה, קל יותר לנבחרות ונבחרי הציבור שלנו "ליפול" לעבודה שאינה למען הציבור הרחב, ולהקדיש זמן למקורבים או בעלי אינטרס אחרים. (מה עושים כדי שיתוקן) יש לחייב את כל השרות והשרים לפרסם את יומני הפגישות שלהם באתר המשרד לפחות כל שלושה חודשים. עד שהנושא יעוגן בחוק, עליהם ועל חברות וחברי הכנסת לפרסם את היומנים ביוזמתם, ובכך לאפשר לציבור לפקח עליהם ולבקר את עבודתם. 