אין ועדות ואין מליאה. גם חקיקה אין – וחברי הכנסת בעצם חופשיים בפגרה. בכתבות קודמות ניתחנו את עלויות הפגרה, פנינו לנבחרי הציבור ושאלנו אותם מה הם עושים עבורנו בפגרה האינסופית, וראיינו את ח"כ מקלב - ממצטייני העשייה של הכנסת ה-21. כעת לכתבת בונוס: מה אתם חושבים שהח"כים צריכים לעשות בפגרה. לתשומת לב הח"כים: הנה מיטב ההצעות
הכנסת לא עבדה ולו יום אחד עבורנו מאז דצמבר 2018, וגם לא תחזור לעבוד (אלא אם יבוטלו הבחירות) עד נובמבר 2019.  בכתבה רביעית ואחרונה (בשלב זה) ביקשנו לפתוח קצת את הצאקרות של היצירתיות, והתייעצנו אתכם. פנינו ברשתות החברתיות ושאלנו כיצד ח"כ אידאלי יכול לשרת הציבור בימים בהם אין כנסת. תהינו בקול רם: מלבד להתכונן לבחירות, מה אתם מצפים מהנבחרים כעת? בין ההצעות: מסע של מאה ימים בהם יתורו הח"כים את הארץ מדרום ועד צפון ופיגשו עם מגוון ציבורים. הכנת רשימת חוקים טובים שצריך להעביר – וכן רשימה של חוקים לביטול (כהכנה לכנסת הבאה). התחברות למחאות אזרחיות וביקורים במחלקות בבתי החולים. ישיבה בצמתים אדומים בהם יש כמות גדולה של הרוגים בתאונות. להתנדב בהוספיסים. להקים ממשלת צללים. וגם הצעה שחזרה שוב ושוב: שבתקופה הזו ייסעו נבחרי הציבור בתחבורה ציבורית.  להעשיר את הידע שלו (של הח"כ) בסוגיות המרכזיות שבהם הוא לא הספיק להעמיק במהלך הכהונה ולהכיר את הרפורמות הגדולות שעומדות על שולחן הממשלה. לחזק את הקשר עם ארגוני החברה האזרחית גם למען שיתוף פעולה טוב יותר במהלך הקדנציה וגם לטובת העמקה בסוגיות. הכי פשוט! להקדיש חלק מזמנו לקבלת קהל וטיפול בבעיות של אזרחים. נתחיל בלהסתובב בארץ בלי מצלמות כדי להכיר באמת את יושבי הארץ ואת בעיותיהם ולא לסמוך על יועצים שאומרים להם מה להגיד או לעשות. לנסח חוקה. הדהוד ותגבור של מחאות ותנועות אזרחיות. "מסע של 100 ימים" – שכל ח"כ יכריז על הנושא שהכי חשוב לו (או כמה נושאים) וממש ילך לפגוש את הארגונים והאנשים שעוסקים בתחומים האלה.  סביבה? יאללה, לכל התארגנות אזרחית / מקומית מצפון עד דרום. תחבורה? לכל צמת אדומה, לכל כביש מסוכן, לכל רשות עם ריכוז תאונות חריג, בעיות, מחאות. חינוך? תבררו איפה יש בתי ספר עם הישגים מעולים ואיפה פחות, שבו עם הורים, מנהלים ותלמידים לקבוצות עבודה ולימוד.  שחיתות? שבו עם האזרחים בגורן ובהבימה (איך אף ח"כ לא היה היום איתם מחוץ למשטרת פתח תקווה?), שבו עם חושפי שחיתויות, שבו עם כל מי שיכול לתת מידע. להתנדב במקומות בהם החמלה והעזרה נדרשים. הוספיסים, בתי קשיש, בתי מכסה לכאלו שמזלם לא שפר עליהם, מעון לנשים מוכות. מקומות שבהן הם יכולים להתחבר חזרה לאידיאל של להיות נבחר ציבור. לשרת. לנסוע בתחבורה ציבורית. שיכנס/תיכנס לפייסבוק וימצא אחד ממאות החלשים הנדרסים ע"י המערכת, שזועקים לעזרה וצדק, ויהפוך אותו לפרויקט אישי לעזרה עם כל הכלים והקשרים והעוזרים שיש לו בארסנל. ואם מדובר בח"כ מההארד קור הישן שלא מתעסק יותר מידי ברשת ומעדיף את הרחוב, יכול למצוא מספיק מקרים במרכז חלוקת מזון לנזקקים הקרוב לאיזור מגוריו. יש הרבה לצערי ולא מספיק לצערי. לחיות את חייו כאחד העם, לנסות לעלות בבוקר ב-7 וחצי לרכבת, ויום אחד לנסוע מפ"ת לת"א ב-8 בבוקר. לחיות חודש ממשכורת של נכה. בעיקר לזכור שהוא עובד אצלנו ולא אנחנו אצלו. סוג של משאלי עם מחודדים, בשאלות בוערות, במהלך הכהונה. שאלות שאת ניסוחן יסכמו אנשים שזכו לקונצזוס. ניקיון חופים – הגיע הזמן שיעשו משהו שתואם את הכישורים. לארגן רשימה של לפחות עשר חוקים שיש לבטל. עבודה בין המחלקות בבתי החולים. להצביע על עוולות שקורות בשגרה, כמו למשל זיהום האוויר במפרץ חיפה, ולהציע איך הן יטופלו. שמליאת הכנסת תהפוך לבית ספר של הקיץ עבור הח"כים. בכל יום לו"ז מובנה בעניינים שרלוונטיים: עבודה פרלמנטרית, אזרחות, יחסי פנים וחוץ, הרשויות השונות, היסטוריה של מדינת ישראל והיד נטויה.  הרצאות פתוחות של אזרחים- מה"פשוטים" שבהם שנתקלים באטימות המערכת ועד ה"נחשבים" ביוצר שזוכים לחוסר פרגון והערמת קשיים. המטרה היא לא לבייש את החכים בטיפשותם אלא להשכיל אותם לטובתינו. לנצל את החסינות שלהם ולבקר במקומות המופעלים או ממומנים על ידי מוסדות השלטון, כגון הוסטלים לאנשים עם מוגבלות, בתי חולים לחולי נפש, בתי חולים כלליים, בתי סוהר ועוד. ללמוד. לבקר במוסדות שקשורים לרשויות אחרות (מל"ל, בימ"ש, פרקליטות, מגזר שלישי). להתנדב. ללמוד את ההתנהלות בוועדות לפי פרוטוקולים, לקרוא ולמפות תקציבים כדי להבין חלוקות, לבקר במגזרים שונים כדי לדבר עם ראשי עיריות ומועצות, לבדוק ישומי החלטות ממשלה בנושאים שקריטיים להם, לעשות מיפוי של החלטות ממשלה שמת עכבות או לא יושמו כפי שנקבעו ואת סיבותיהן, לשם התחלה. לעשות מעגלי ציבור בערים וישובים שונים בהם יש תלונות ציבור. 