מאורי משגב ועד שמעון שיפר, מאמיר אורן ועד מינה צמח: מצעד הפרשנויות המוטעות והתחזיות הכוזבות
"שבוע לפני ההליכה לקלפיות, הגיע הזמן לדבר על הפיל האלקטורלי הגדול שבחדר. ציניקנים יתהו אם לא נכון לעשות שימוש בדימוי אכזרי יותר, מאותה סביבה – ולדבר על הפגר של הממותה שמונח לו במרכז החדר, וכולם טופפים על קצות אצבעותיהם מסביבו. הכוונה למצבה של מפלגת השלטון" (אורי משגב, "הארץ", 9.3.15). "בנימין נתניהו המאיס את עצמו אפילו על הליכודניקים השרופים ביותר. הליכוד נחלש באופן דרמטי אפילו במעוזים המובהקים ביותר" (ארי שביט, "הארץ", 6.3.15). "אתה באמת מרגיש הפעם מה שלא הרגשת בבחירות האחרונות. אנשים עוצרים אותי ברחוב הרצל, שזה לא מעוז המחנה-הציוני, ואומרים לי שנמאס להם ממנו. יש לי שני מוכרי חמוצים ביפו שאומרים לי שהם חברי ליכוד, אבל הולכים להצביע עבודה. אתה פתאום מרגיש איזו רוח כזאת של מהפך ברחוב. אני לא יודעת אם זה יביא למהפך, אבל מרגישים את זה ברחוב" (מינה צמח בראיון, 11.3.15). "לא משנה איך יסתיימו הבחירות הללו, נתניהו הולך לבחירות הבאות כברווז צולע. הוא נפצע קשה בשבועות האחרונים. גם אם ירכיב את הממשלה, כוחו הפוליטי הריאלי נחלש. הוא יעמוד בראש מפלגה מצומקת ויהיה נתון לקונסטלציה פוליטית רעועה וסחטנית שלא תאפשר לו להחזיק שלטון לאורך זמן רב. לו רק היה קורא את המפה ומפיק לקחים משתי מערכות הבחירות האחרונות, היה מבין מה עומד בפניו ולא ממהר להקדים את הבחירות" (לילך ויסמן, "גלובס", 12.3.15). "הצילו, ממשלה בתמיכת הערבים. זה דף המסרים החדש שמטה הבחירות הכושל של מפלגת השלטון העביר לידי מתי מעט מלחכי הפנכה שעוד מוכנים לדברר את נתניהו, רגע לפני הכישלון המסתמן" (אורי משגב, "הארץ", 12.3.15). "הישראלים עייפו מנתניהו. הם מיצו אותו והוא מיצה אותם. לאחר תשע שנים בראשות הממשלה, שלוש ועוד ארבע ועוד שתיים, ולאחר 22 שנה בכותרות, הקסם פג" (נחום ברנע, "ידיעות אחרונות", 13.3.15). "העם רוצה שינוי. השכל הקיבוצי מבין שזה בלתי אפשרי שאיש אחד ישלוט כאן תשע שנים, מתוכן שש ברציפות, וימשיך בכך עוד ארבע שנים" (נחמיה שטרסלר, "הארץ", 13.3.15). "כרגע, מצבו נראה רע. הבחירות האלה אינן על איראן, או על חמאס, ואפילו לא על משבר הדיור. מדובר במשאל עם על בנימין נתניהו. נדמה לי שהציבור לא מעוניין בו יותר. ימין, שמאל, לא משנה. האיש מיצה אותנו, אנחנו מיצינו אותו" (בן כספית, "מעריב", 15.3.15). "יש משמעות דרמטית לעומק ההפסד שינחלו נתניהו ומפלגתו, וכאן יש תפקיד לכל אחד ואחת שהגאולה חשובה לו. התפקיד אינו מסתכם בהליכה לקלפי, גם לא ביחסי גומלין עם המקלדת. המשימה פשוטה: לתרום ככל הניתן להבטחת התבוסה ולהעמקתה" (אורי משגב, "הארץ", 12.3.15. כותרת המאמר: "איך מבטיחים את תבוסת נתניהו"). "הבעיה העיקרית של נתניהו בחודשים האחרונים היא שהפך מכל-יכול לשלומיאל, מרב-מג שלטוני למה שתואר בכהונתו הראשונה כפשלונר סדרתי. כמו מלך מידאס במהופך, שעליו שרה להקת ההוליז לפני חצי מאה, גם לנתניהו עכשיו נדבק שכל דבר שהוא נוגע בו הופך לאבק" (חמי שלו, "הארץ", 13.3.15). "הציבור חש רוויה מנתניהו" (יוסי ורטר, "הארץ", 13.3.15). "ותיקי הצמרת הצבאית והמודיעינית גילו עד כמה נבוב הדימוי הכוחני של נתניהו. מה שסייע לו בעבר מול יריבים חסרי רקע צבאי כנראה לא יספיק מול הרצוג, וכעת הוא יכול לשאוף רק לתיק הביטחון" (כותרת משנה למאמר של אמיר אורן, "הארץ", 13.3.15). "אפשר להניח שתהיה רוטציה, למרות שנתניהו הודיע שהוא מתנגד, במסגרת ההתנגדויות שאנחנו לא לוקחים יותר מדי ברצינות. ובמקרה הזה, אין ספק שהרצוג יהיה הראשון שיהיה ראש ממשלה" (רינה מצליח, "אולפן שישי", 13.3.15). "הרצוג תפס מהי נקודת החולשה העיקרית של הליכוד הפעם, גם בעיני מצביעיו בעבר: ביבי הוא החולשה. נתניהו, שרצה להציג את עצמו כמבוגר האחראי המסוגל לנווט את המדינה על גלים סוערים, איבד את מגע הקברניט שלו" (סבר פלוצקר, "ידיעות אחרונות", 15.3.15). "תחזית הבחירות של משגב לעם מתעדכנת: מחנה-ציוני 26, ליכוד 19. הרצוג ירכיב את הממשלה הבאה" (אורי משגב, "הארץ", 14.3.15). "ראש הממשלה הצליח לעצבן, להשפיל ולהביך את המצביעים המסורתיים ביותר של הליכוד, מוועדי העובדים ותושבי הפריפריה ועד לוותיקים המתגעגעים לימי מנחם בגין. ביבי-סיטר איבד את הקסם האפל שלו" (אבירמה גולן, "הארץ", 17.3.15). "הבחירות הנוכחיות הן חלק מתהליך ארוך יותר של ירידה עקבית בתמיכה בנתניהו ובליכוד" (ברק רביד, "הארץ", 17.3.15). "הנה חלפו שני עשורים מאז נבחר לראשונה, והוא בדרכו החוצה" (אמיר אורן, "הארץ", 17.3.15). "ביבי, הגיעה השעה שתרד מהבמה ותזמין את המובילים שיפנו את חפציכם מבית ראש הממשלה ברחוב בלפור. אבל הפעם בזהירות. מה שצריך להישאר במעון הרשמי, עדיף שיישאר. שלא תיפתח עוד חקירה" (שמעון שיפר, "ידיעות אחרונות", 17.3.15). "נתניהו נתפס כמי שחי בבועה. החיים האמיתיים שלו אינם החיים האמיתיים שלנו. כל ישראלי עשה את חשבון הנפש שלו" (נחום ברנע, "ידיעות אחרונות", 17.3.15). "בואי שרהלה/ הליכה לקיסריה/ החול והים" (אורי משגב).