"ישראל היום" מעניק לברלוסקוני תואר אבירות | "ידיעות אחרונות" מצא את נקודת התורפה של מחמוד מבחוח | ובנק לאומי ממשיך לייצר כותרות
"Benvenuto Cavaliere!", מברך הבוקר "ישראל היום" את ראש ממשלת איטליה סילביו ברלוסקוני. הברכה החגיגית מתנוססת על שער העיתון, בין שני דגלונים של איטליה וישראל. "ברוך הבא, אביר!", מתורגמת הברכה לעברית תחת תצלום של ברלוסקוני [AP], ומיד אחר-כך מופיע ההסבר: "ראש ממשלת איטליה, סילביו ברלוסקוני, ידיד ישראל, מגיע היום לביקור רשמי של 3 ימים בארץ". התואר "ידיד ישראל", קראתם נכון, מוענק על-ידי העיתון לברלוסקוני כתואר רשמי, ממש כמו "ראש ממשלת איטליה". "לישראל אין ידיד גדול ממנו בקהילה הבינלאומית", מצוטט בנימין נתניהו, ראש ממשלת ישראל, בידיעה מאת שלמה צזנה המופיעה בפנים העיתון. ועוד ב"ישראל היום": טור מאת בועז ביסמוט על האיש ופועלו. "מבקריו של ברלוסקוני צודקים", כותב ביסמוט לפני שהוא מזכיר באופן מעודן במיוחד מעט מהביקורות הקשות על התנהלותו הפוליטית של ראש ממשלת איטליה, "אבל גם נכון שברלוסקוני שב באפריל 2008 בפעם השלישית לשלטון – הישג יחיד בעידן איטליה המודרנית. נכון שהוא הקים אימפריה כלכלית-תקשורתית השווה 6.5 מיליארד דולר. ונכון שהאיטלקים אוהבים אותו והוא נהנה מפופולריות רבה". האם יכול להיות שיש קשרי גומלין בין התנהלותו הפוליטית של ברלוסקוני ובין יכולתו להקים אימפריה כלכלית-תקשורתית השווה 6.5 מיליארד דולר? גם אם יש, לא זה הזמן להעלות אותם על פני השטח. חשדות לשחיתות אינם הנושא היחיד הקשור לברלוסקוני שמטואטא הבוקר אל מחוץ לעמודי העיתונים. אתמול פורסמה, ככותרת הראשית של עיתון "הארץ", רשימה שכתב ברלוסקוני עבור העיתון לקראת בואו לישראל. בין היתר כתב כי "לעולם לא ניתן יהיה לשכנע את הפלסטינים ברצונה הטוב של ישראל, כל עוד ישראל ממשיכה לבנות בשטחים האמורים להיות מוחזרים במסגרת הסכם שלום" וכי "הגיע הרגע שסוריה וישראל יפעלו יחד למען השלום שבמסגרתו יוחזר הגולן". בדיווחים הבוקר על ביקורו הצפוי מעדיפים הכותבים להתעסק בנושאים אחרים. "הבקשות המיוחדות של ברלוסקוני", קוראת הפניה מהשער האחורי של "ידיעות אחרונות". בעמ 9 של העיתון מדווחים איתמר אייכנר ואריה אגוזי על לוח הזמנים המיועד לביקור ועל הבקשות שיעביר נתניהו לברלוסקוני באשר לקשרים בין חברות איטלקיות לתוכנית החלל האיראנית. "הבקשות המיוחדות של ברלוסקוני", לשון ההפניה לידיעה, שונות מהבקשות של נתניהו אליו. הן אינן נמצאות במישור המדיני ולא קשורות כלל לאיראן, רמת-הגולן או ההתנחלויות ביהודה ושומרון. בפסקה האחרונה של הידיעה מדווחים אייכנר ואגוזי על ההיערכות המיוחדת לאירוח ברלוסקוני. "הוזמנו 200 מתוך 330 חדרי המלון [...] לבקשתו, הוכנסה לסוויטה מכונת אספרסו ומגוון סוגים של תה". הפרטים השוליים (והלא מעניינים) הללו מקבלים בולטות חסרת מידה לא רק על-ידי ההפניה מהשער האחורי, אלא גם על ידי אינפוגרפיקה המודפסת בלב הידיעה על ביקור ברלוסקוני. תחת הכותרת "ההזמנה של ברלוסקוני" מודפסים שלושה איורים: אחד לצד "200 חדרים" (שבו נראים שני שלטי "Do Not Disturb"), שני לצד "מכונת אספרסו" (שבו נראית כוס קפה מהבילה) ושלישי לצד "מגוון סוגים של תה" (שבו נראים שני שקיקי תה בלתי מזוהים). כך, גם קוראי "ידיעות אחרונות" הגובלים באנאלפבתיות מקבלים את תמצית המידע הרלבנטי על ביקורו של ראש ממשלת איטליה בישראל. מתחת לידיעה של אייכנר ואגוזי ידיעה נוספת, מאת מנחם גנץ, כתב העיתון ברומא. ידיעה זו עוסקת כולה בחייו הפרטיים של ברלוסקוני ומספקת מידע על תהליך הגירושים שלו מאשתו. הכותרת הראשית של "הארץ" מכריזה כי "מפקד אוגדת עזה נענש משמעתית על ירי פגזי זרחן במבצע עופרת יצוקה". אנשיל פפר מדווח כי מסקנה זו עולה מהמסמך שהעבירה ישראל למזכ"ל האו"ם ביום שישי האחרון. פרט למפקד אוגדת עזה, תא"ל אייל אייזנברג, נענש גם מפקד חטיבת גבעתי לשעבר, אל"מ אילן מלכא. השניים נענשו משום ש"סיכנו חיי אדם כשאישרו ירי פצצות זרחן אל מתחם ארגון אונר"א ברצועת עזה". פפר מציין כי פרט זה עומד בניגוד לטענת אלוף דן הראל, שאמר לאחר סיום המבצע כי פצצות זרחן נורו אך ורק לשטחים פתוחים, ומציין כי במקרה המצוין בתשובת ישראל לאו"ם, הפצצות שנפלו במתחם אונר"א "גרמו לפציעת עובד הארגון ולפציעה של שני אזרחים פלסטינים נוספים, וכן לנזק למבנה". לידיעה מאת פפר מתלווה טור פרשנות מאת עמוס הראל, המחמיא לעבודה היסודית של צה"ל בבדיקות העצמיות שערך ומעריך כי העונש שניתן למפקד אוגדת עזה ומפקד חטיבת גבעתי על הירי של פצצות הזרחן אל מתחם אונר"א, העונש שהגיע לכותרת הראשית של עיתון "הארץ", היה הערה פיקודית. הכותרות הראשיות של "ידיעות אחרונות" ו"ישראל היום" מוקדשות לחיסול בכיר חמאס, מחמוד מבחוח, בדובאי. סמדר פרי ורוני שקד מדווחים ב"ידיעות אחרונות" על חשד שלפיו הפח שנטמן למבחוח כלל שימוש באשה ששיכנעה אותו לפתוח את דלת מלון חדרו. הכותרת הראשית בעיתון, "סוכנת בדלת", היתה יכולה לשמש באותה המידה ככותרת לסרט פורנוגרפי. אמנם בידיעה עצמה נעשה שימוש בשורש פ.ת.י ביחס לאותה אשת מסתורין, וכחלק מפסיפס המידע שמוצע לקורא בכפולה הפותחת של העיתון המוקדשת לפרשה יש גם תזכורת למקרים קודמים שבהם נטלו "נשות הדממה" חלק במבצעים נגד אויבי המדינה. בראשן, כמובן, סינדי (שריל בנטוב), "נערת הפיתוי" שעזרה לסוכני המוסד לחטוף את מרדכי ואנונו. פרט ללעג על חרמנותם של צוררי ישראל, בידיעה מאת פרי ושקד משולבות מחמאות למקצועיות של מחסלי מבחוח. "מדובר בחבורת מחסלים מקצוענית, מנוסה ומיומנת מאוד", מצוטט ראש צוות החקירה בדובאי, קולונל דאחי חלפאן. "גורם בטחוני בנסיכות" מצוטט כאומר: "אין סימנים שאדם אחד או שניים שהו בחדר יותר מדקות ספורות, גם לא שהם התיישבו או נשענו על אחד הרהיטים בחדר". ב"ישראל היום", לעומת זאת, מדווחים דניאל סיריוטי ושלמה צזנה כי "לפי הדיווחים בתקשורת הערבית, המחסלים הותירו אחריהם בזירה ממצאים מרשיעים רבים". הכותרת הראשית ב"מעריב" קוראת "המפעל ניצל", ועוסקת במפעל הטקסטיל מוליתן, שבית-המשפט אישר אתמול את מכירתו לאיש העסקים צבי מאיר. "אפשר לחגוג את הצלתה הזמנית של מוליתן כפי שאפשר לחגוג עלייה של 400 גרם במשקלה של אנורקסית. בשורה התחתונה סכנת החיים ואוזלת היד, שתי המשתתפות הראשיות בחגיגה הזו, עדיין לא הולכות לשום מקום", כותב הבוקר רענן שקד ב"ידיעות אחרונות". מוספי הכלכלה מקדישים גם הבוקר עמודים רבים לסיקור המירוץ לתפקיד יו"ר בנק לאומי. "מאור בפנים, יוגב וטרי בחוץ", חגגה אתמול הכותרת של "גלובס" לצד תצלום ניצחון של מנכ"ל בנק לאומי גליה מאור. "ועדת המניות של בנק לאומי החליטה להציג את מועמדותה של מאור לתפקיד דירקטור. משמעות ההחלטה היא בחירתה הכמעט ודאית של מאור לתפקיד יו"ר לאומי במקום איתן רף, אלא אם כן עתירה לבג"ץ או התערבות של בנק ישראל יגרמו לפסילת מועמדותה", סיכמה את המצב כותרת המשנה לידיעה בכפולה הפותחת מאת עירן פאר וסטלה קורין-ליבר. עמוד אחד אחר-כך הופיע מאמר פרשנות מאת קורין-ליבר שהסביר מדוע "זה ייגמר רק בבג"ץ". ב"כלכליסט" מצטט תומר זלצר בהרחבה מתוך נימוקי ועדת המניות לבחירת גליה מאור כמועמדת לדירקטורית בבנק, שהגיעו לידיו. זלצר גם מרחיב עם "4 תובנות על הדרך של מאור לכיסא היו"ר". תובנה מס 1 שלו היא כי "זה לא ייגמר עד שבג"ץ יתערב". ב"דה-מרקר" כותבת מירב ארלוזורוב ש"הסכנה כי שלטון המנהלים בבנקים בישראל יידרדר לכדי שלטון בשלט-רחוק של אילי ההון במנהלי הבנקים היא עדיין ברורה ומוחשית". לדבריה, "מי שבירך על הפיכתו של בנק לאומי לבנק הראשון בישראל שיישלט בידי שוק ההון – בנק ללא גרעין שליטה מסודר – היה צריך להביא בחשבון שבמציאות של מדינת ישראל זה עלול להיות המחיר של המודל הזה: שליטה של שוק ההון משמעה במידה רבה שליטה של אילי ההון הגדולים במשק". המבקר החריף של מאור הבוקר הוא יהודה שרוני, המפרסם במוסף "עסקים" של "מעריב" מאמר פרשנות תחת הכותרת "מאור חייבת ללכת". לדעתו, כבר ההצהרה הראשונית שלה על רצונה להחליף את היו"ר היוצא, איתן רף, היתה "טעות קשה", משום ש"ההרגל והשגרה הם אויביו הגדולים של המנהל". לדברי שרוני, השנים הרבות שבהן כיהנה מאור כמנכ"ל הבנק הביאו למצב שבו "טוותה קשרים לא בריאים עד כדי חברות אישית עם לקוחות גדולים של הבנק, כמו מיכאל שטראוס או עידן עופר. היא הקיפה את עצמה בנותני שירותים שחושבים לא רק על האינטרסים שלה, אלא בעיקר על טובות ההנאה שלהם". המעבר המהיר מעמדת המנכ"ל תפקיד יו"ר הדירקטוריון הוא לדעת שרוני בעיה "ציבורית, אתית ועניינית". ידיעות קטנות המופיעות בעיתונים הכלכליים לצד הדיווח הנרחב על המירוץ של מאור לתפקיד יו"ר הבנק מוקדשות ל"מצנח הזהב" שיקבל היו"ר היוצא, איתן רף. שוויו של ה"מצנח" – חמישה מיליון שקל. בראש מדור חדשות החוץ של "הארץ" מדווחת בהרחבה יחסית דנה הרמן, כתבת העיתון החדשה באירופה, על הדיאטה שעשתה ראש ממשלת בריטניה לשעבר מרגרט תאצר בעת מסע בחירות שערכה בשנת 1979 – 28 ביצים בשבוע. בעמ 5 של "הארץ" מדווח ניר חסון כי אנשי יחידת עוז ממשיכים לפעול נגד אזרחים זרים בשטחים הנמצאים תחת שליטה אזרחית פלסטינית, וזאת תוך שיתוף פעולה הדוק עם כוחות צה"ל. בכל העיתונים נכתב בהרחבה יחסית על זיכוי בית-משפט השלום בתל-אביב את אחד הנאשמים שנתפסו במצלמת "תחקיר הפדופילים" של ערוץ 10. לי-אור אברבך דיווח אתמול ב"גלובס" כי "זכייניות ערוץ 2 שילמו את חובן לרשות השנייה. כבר בסוף השבוע שעבר העבירו קשת ורשת בין 25 ל-30 מיליון שקלים". דיווח זה בא בעקבות הדיווח אתמול בבוקר ב"כלכליסט" שלפיו "קשת ורשת נמנעות מתשלום חובות של 30 מיליון שקל". חני יודל מציעה הבוקר במוסף "עסקים" של "מעריב" מעין דיווח פשרה – "קשת קרובה להסדיר את חובה מ-2009 לרשות השנייה", נכתב בכותרת ידיעה. איילה צורף מציגה ב"דה-מרקר" סקירה של הריכוזיות בענף הפרסום, כחלק מסדרת כתבות של העיתון על הריכוזיות במשק הישראלי. גילי איזיקוביץ מדווחת ב"הארץ" כי הממשלה אישרה את הרכב מועצת הרשות השנייה לטלוויזיה ורדיו.