כניסתו של אבי לוזון לתקשורת הספורט אינה בגדר חדשות טובות לעולם העיתונות | יעקב בוזגלו מדגים צעד דרסטי | חילופי אשמים ב"הארץ"
אתר "ישראל ספורט" מכוון גבוה: הוא הצהיר שהוא רוצה להתחרות ב-one. הצחקתם את אופירה. אתר ערוץ הספורט נאבק בזירה הזו ברצינות כשמונה שנים, השקיע רבות בתכנים ובעיצוב, ועל-פי מדדי גלישה שונים – נותר עדיין במקום השני, אם כי בפער קטן. "ישראל ספורט" נמצא ברשת זה כשנה, אבל כמשתתף שקט. יותר מדי שקט. הוא לא הותיר עד כה את רישומו, ולא זכור שום גל או אפילו אדווה שהצליח לייצר בשלולית בזכות סקופ בינוני מינוס. הפרסום הגדול ביותר שיצר עד עכשיו הוא מהשבוע – הצטרפותו של אבי לוזון, לשעבר יו"ר ההתאחדות לכדורגל, כבעלים של האתר. לוזון יודע לייצר כותרות. כבר עם ההודעה לתקשורת כי רכש אחוזים רבים בבעלות על האתר, הוא הפציץ ב"גלובס" את הכותרת: "הכתבים באתר שלי יצטרכו לשרוף סוליות נעליים". לא סתם לקרוע זוג נעליים, כמאמר הקלישאה. "לא אהיה שותף שקט", הגדיר לוזון את תפקידו באתר, והצהיר שהוא מתכוון לעסוק גם בגיוס מפרסמים וגם לשלוח את ידו בעיתונות: "אעזור לכתבים לגייס ידיעות, כתב שלא יעמוד בסטנדרטים – לא יהיה". לא ברור לאילו סטנדרטים התכוון. אפשר להעריך שלא מדובר בסטנדרטים אתיים מתוצרת מועצת העיתונות. הבטחותיו כי "לא יגויס אף כתב חדש ללא אישורי" מציגות את הבעלים החדש כמי שישמש גם עורך ראשי וגם מנהל מסחרי. התייצבותו של לוזון בחזית הביצועית של הבייבי החדש שלו מסמנת את הכיוון של "ישראל ספורט": אתר מטעם. שק האינטרסים של אבי לוזון מלא עד להתפקע. הוא ומשפחתו מנהלים את מכבי פתח-תקווה ומזוהים איתה. לפני כשנה סיים את תפקידו כיו"ר ההתאחדות, אבל נותר בה בתפקיד מפתח (חבר המזכירות) וממשיך להיות מקושר היטב לכל המי ומי בכדורגל הישראלי והאירופי (הוא חבר בוועד הפועל של אופ"א). על רקע כל זה סביר להניח שבתוך זמן קצר מאוד יהיה ברור לכתבי האתר, גם לוותיקים וגם לאלה שלוזון יאשר את העסקתם, מאיזה כיוון הם צריכים לנסח את ידיעותיהם. האם קוראי "ישראל ספורט" יזכו למטר אייטמים בשירות האינטרסים של בעל הבית, דברי חנופה לקבוצה של המשפחה ודברי הלל לאחיין, המאמן גיא לוזון? כך או כך, כל ידיעה הקשורה להתאחדות לכדורגל שתתפרסם באתר של לוזון תהיה חשודה כנגועה ומוטה. יחסיו של לוזון עם התקשורת הם יחסי שנאה-אהבה. הוא מרואיין צבעוני שיורה בלי לעשות חשבון. כיו"ר ההתאחדות היו לו כמה כתבי חצר, אבל רוב הפרשנים תקפו אותו ללא הרף, בעיקר סביב ניגוד העניינים שלו בהיותו קשור לקבוצה בליגת-העל. לוזון לא נותר חייב ויצא נגד התקשורת בכמה הזדמנויות: "אתם שונאים אותי כי אני לא סופר אתכם", "על אפכם ועל חמתכם נישאר בליגה" וכן הלאה. לאחר אחד המשחקים דחף את צלם "הארץ" שהתקרב לעברו. לפני כשנתיים היה בעין הסערה במהלך מאבקה חסר הפשרות של שרת הספורט לימור לבנת להדחתו מתפקידו בשל ניגודי עניינים. דו"ח זליכה שפורסם בעניין זה חילץ מלוזון את הכותרת "משהו רקוב במוח של זליכה". לא ברור מדוע החליט לוזון להשקיע את כספו באתר ספורט. האם הוא באמת מאמין שיצליח להרוויח מהעסקה, או שעשה זאת למטרות פרסום, או כפי שהתבטא ב"גלובס": "מעכשיו מי שירצה לדעת מה אבי לוזון חושב על הא ועל דא, יצטרך להיכנס לאתר הזה". מה שבטוח, "ישראל ספורט" לא יצליח לקנות לו מעמד רק על סמך הזיהוי שלו עם השם מושך האש "לוזון". הוא יהיה חייב לגייס טאלנטים, לשלם עבור תוכני וידיאו ואף להשקיע בשינוי פני האתר: העיצוב הקיים לגמרי לא מזמין ולא אטרקטיבי. גם אם התנאים הללו יתמלאו, עדיין יצטרך האתר המתעורר להתמודד עם ענן כבד של אינטרסים וחוסר אמינות. אולי לסממנים האלה התכוון לוזון באומרו שהוא חותר להגיע ל-one. "יעקב בוזגלו שוקל צעד דרסטי נגד גוטמן". הידיעה המיני-סנסציונית שצצה לפני כשבועיים ב-one – אתר הבית של משפחת בוזגלו – מאת כתב לעת מצוא לענייני סנסציות זולות, הגיעה השבוע לרגע האמת שלה. על הידיעה המגוחכת שהתפרסמה באתר ועל ניגוד האינטרסים של בוזגלו בשבתו בתוכנית נכתב כאן לפני שבוע. שלשום החליטו ב-one לנצל את הבמה של "המינהלת", התוכנית שבוזגלו משתתף בה, ולאפשר לו לפרוק דרכה את זעמו הקדוש על מאמן הנבחרת שאינו משתף את בנו, מאור, ולנקוט, כמובטח, את הצעד המאיים. במשך כחמש דקות סיפר בוזגלו למה מגיע לבנו לשחק ואיך זה ייתכן שלא נותנים לו הזדמנות, ואז שלף את הצעד הדרסטי. "אם זה היה תלוי בי", הכריז, "הייתי ממליץ למאור לא להגיע לנבחרת". נשק יום הדין התברר כרעשן לילדים. את החלק המעניין יותר של הדיון סיפק עמיר פלג. איש "ידיעות אחרונות", שנוהג לרדת על האינטרסנטים של "יציע העיתונות" בערוץ המתחרה, לא היה יכול להחריש לנוכח התופעה הזהה שמתרחשת בתוכנית שבה הוא משתתף. "אני נמנע לדבר על מאור כל עוד יעקב יושב פה על תקן של פרשן", אמר פלג. "זאת שערורייה, יושב פה אבא של שחקן, אתה האחרון שיכול לדבר". וגם: "דעתך לא מעניינת כי אתה אבא של שחקן". במהלך הוויכוח הסוער צעק בוזגלו: "אם אליך היו מתקשרים בבוקר שלאחר משחק הנבחרת 20 כתבים רק כדי לשמוע את התגובה שלך...", ופלג ענה: "אתה יודע למה הם מתקשרים אליך? כי הם יודעים שאתה תדבר שטויות". והוסיף: "אני שמח שהילד יותר חכם מהאבא ולא הולך לדבר עם גוטמן". בוזגלו הנסער הבטיח בהמשך לפלג כי את הסיבה האמיתית לאי-שיתוף בנו יספר לו בארבע עיניים ויחשוף בעוד שנתיים. פלג ענה: "תגיד פה, אל תהיה פחדן". בסיום הדיון האמוציונלי נראה בוזגלו כותב על פתק במטרה להגישו לפלג. ספק אם הסיום הדרדלה שסיפק בוזגלו לסאגה הזו ימנע מהכתב התורן של one לצלצל אליו גם לאחר משחקה הבא של הנבחרת, כדי לרשום בשקיקה כמה ציטוטים נזעמים ואיומים מפי הנמר של נייר, לתפארת הרייטינג. באשר לסוגיה האתית ב"המינהלת": פלג תקף בדיון את בוזגלו בלי לעשות לו הנחות, ועל כך מגיע לו כל הכבוד. מאידך, בבואו לכתוב בטור הבא שלו ב"ידיעות" על אבי נימני האינטרסנט או על אלי אוחנה מנוגד העניינים, כדאי שיזכור שהקוראים יודעים על יד מי הוא יושב. בטור הקודם נמתחה ביקורת על אתר "הארץ": הוא הותיר בראש מדור הספורט אייטם שכלל ראיונות מפוברקים עם אנשי מכבי תל-אביב על הדחתם מהיורוליג עוד לפני המשחק, אבל גם אחרי המשחק שבו ניצחה הקבוצה ועלתה שלב נותר האייטם הסאטירי על כנו – זאת לעומת הדיווח על המשחק עצמו, שהיה אייטם שני. "איך נוצר מצב שבו דאחקה הזויה גוברת על החיים עצמם?", נשאל כאן. בטעות הופנתה הביקורת כלפי אנשי הספורט של "הארץ", בעוד שהכתובת היתה צריכה להיות עורכי דף הבית של האתר, שהיו האחראים למצב הזה. ובכל זאת, מאחר שענייני הספורט רחוקים ממרבית העורכים ומקבלי ההחלטות ב"הארץ", על עורכי הספורט להיות עם אצבע על הדופק ולוודא שדף הבית מציג את תוכני הספורט בסדר עניינים הגיוני ולא מעוות את המציאות, כפי שקרה בליל חמישי, ה-9 באפריל 2015. מנויים על שני ערוצי ה-HD של ערוץ הספורט אינם מרוצים: ביום שלישי (14.4.15) שודר באחד מערוצי ה-HD משחק הכדורסל בין מכבי תל-אביב לפנרבחצה, כשבערוץ השני שידרו את משחק ליגת האלופות בין יובנטוס למונאקו. מי שרצה לצפות במשחק המרכזי באותו ערב, בין אתלטיקו לריאל מדריד, באיכות HD, נאלץ להסתפק באיכות בינונית. לידיעת מקבלי ההחלטות התמוהות בערוץ הספורט. 