"אכן, הציבור מפיק תועלת מהאפשרות לצפות בערוצים הזרים הרבים אשר שידוריהם מועברים ארצה. אך העובדה כי הפרת חוק זכות היוצרים, והפגיעה בזכויות הקניין של היוצרים, נעשות בהיקף נרחב, משך זמן ארוך, ואולי אף להנאת הצופים, אין בה להצדיק הפרה של החוק"
בבית המשפט העליון דנ"א 6407/01 בפני: כבוד המשנה לנשיא ת אור (בדימ) כבוד המשנה לנשיא א מצא כבוד השופט מ חשין כבוד השופט י טירקל כבוד השופטת ד ביניש כבוד השופט א ריבלין כב השופטת מ נאור העותרות: 1. ערוצי זהב ושות 2. תבל תשדורות בינלאומית לישראל בע"מ 3. גוונים טלוויזיה בכבלים בע"מ 4. מערכת תקשורת בכבלים (סי.אס.אמ.) בע"מ 5. אי.סי.אס מערכות כבלים ישראל בע"מ נ ג ד המשיבים: 1. TELE EVENT LTD 2. THE ALL ENGLAND LAWN TENNIS & CROQUET CLUB WIMBLEDON דיון נוסף בפסק דינו של בית-המשפט העליון בע"א 2173/94 מיום 2.8.01 שניתן על-ידי כב השופטים א מצא, ט שטרסברג-כהן וי טירקל תאריך הישיבה: ט בסיוון תשס"ד (4.11.03) בשם העותרות: עו"ד ראובן בכר עו"ד איריס סורוקר עו"ד קובי מאיר בשם המשיבים: עו"ד אמנון עברון עו"ד אמנון שורק עו"ד נטעלי זלצר דיון נוסף בפסיקתו של בית המשפט העליון בע"א 2173/94 לפיה חברות הטלוויזיה בכבלים בישראל הקולטות באמצעות לוויינים שידורים של ערוצי טלוויזיה זרים, המוגנים בדין זכויות יוצרים, ואשר מעבירות אותם, בזמן אמת, ברשתות הכבלים בישראל מפרות את זכויות היוצרים של בעלי הזכות. בית המשפט העליון דחה, ברוב דיעות, את הערעור ופסק כי: הוראת סעיף 6כה(2)(5) לחוק הבזק האוסרת על שידור שידורים שיש בהם משום הפרת זכות יוצרים, חלה אף על העברתם של שידורים מערוצים זרים בזמן אמת על ידי חברות הכבלים ("שידורי משנה"). מקום ששידורים אלו מוגנים בזכות יוצרים מפרות חברות הכבלים את חוק זכויות יוצרים. אכן, הציבור מפיק תועלת מהאפשרות לצפות בערוצים הזרים הרבים אשר שידוריהם מועברים ארצה. אך העובדה כי הפרת חוק זכות היוצרים, והפגיעה בזכויות הקניין של היוצרים, נעשות בהיקף נרחב, משך זמן ארוך, ואולי אף להנאת הצופים, אין בה להצדיק הפרה של החוק. העובדה שעבירה על החוק היא נפוצה, ויש המפיקים ממנה תועלת, וודאי שאין בה כדי להתיר את ביצועה של העבירה. בשל השימוש המסחרי אותו הן עושות ביצירה, ולאור תפקידן האקטיבי, חברות הכבלים נחשבות למשדרות לכל דבר ועניין. בעשותן כן, הן מבצעות ביצוע פומבי של היצירות המשודרות בשידור משני, ובנסיבות שכאלה, אין כל הבדל בין המשדר הראשי למשדר המשני, ועל כן חב משדר המשנה בקבלת רישיון מאת בעל זכות היוצרים. אין בכך לומר, כי בפועל, יחוייבו חברות הכבלים לפקח על כל שידור המשודר בערוצים הזרים ולשאת ולתת עם כל בעל זכות יוצרים שיצירתו משודרת באחד מהערוצים אשר שידוריו מועברים לציבור על ידן. הפתרון ימצא בהסדרים חוזיים שייחתמו בין חברות הכבלים לבין הערוצים הזרים. כמו-כן, בית המשפט קרא להתערבות של המחוקק בהסדרת הסוגיה ובהתאמת ההגנה על זכויות היוצרים למציאות הטכנולוגית המודרנית. לקריאת פסק הדין המלא