עיתונות 2011 – זווית אישית: "מעבר לתפקידו של ערב רב כבמת הדיון המקוון העיקרי של שדה האמנות בישראל, כתב-העת פועל מתוך תפיסה המתנגדת להפרדה בין האמנות לחיים ולחברה"
 "ערב רב"  אתר מגזין וחדשות סדר יום: אמנות, תרבות וחברה  נוסד: 2010  עוד משהו: כמו ברוב כתבי-העת הלא אקדמיים לאמנות, עורכיו עובדים בהתנדבות רשימת מאה אתרי האינטרנט הבולטים בישראל שפורסמה לאחרונה באתר מקו (של קשת, זכיינית ערוץ 2) לא הותירה מקום לספק בדבר חשיבותן של אמנות ותרבות לעורכי האתר הפופולרי, ומכאן שגם לקוראיו. ברשימה לא הוזכר אפילו אתר אמנות אחד. למעשה, אפילו קטיגוריה כללית לאתרי תרבות לא היתה שם. גם בעיתונות המודפסת מצב סיקור האמנות אינו מזהיר, כששניים מארבעת העיתונים היומיים ("ידיעות אחרונות" ו"מעריב") אינם מעסיקים מבקרי אמנות וממעטים לפרסם כתבות בתחום (גילוי נאות: הכותב מפרסם ביקורות אמנות ב"ישראל היום"). אמנות, אם כן, היא נושא שולי עבור העיתונות הכללית בישראל – התייחסות העומדת בסתירה לפריחה הגדולה של עולם האמנות הישראלי היום, שבאה לידי ביטוי בפתיחתן של גלריות חדשות, ביאנלות וירידים, במכירות אמנות רבות ובמחירי יצירות גבוהים, במספר רב של מבקרים בתערוכות ובאירועי אמנות, וגם במספר כתבי-העת (עשרה) העוסקים באמנות ורואים אור בישראל. כתב-העת המקוון לאמנות, תרבות וחברה "ערב רב", שהוקם בתחילת 2010 על-ידי רונן אידלמן ועל-ידי, הוא אחד מכתבי-העת הללו והיחיד שמפורסם ברשת ומתעדכן כמעט מדי יום. את "ערב-רב" הקמנו במטרה לקדם את האמנות ואת הדיון בה וכדי לתמוך בשיח רב-תרבותי, דמוקרטי, פלורליסטי ושוויוני. בפעילותנו באתר אנו מבקשים לקיים דיון באמנות הנוצרת במרחב של סכסוך אלים ומתמשך, אמנות שמנסה להתקיים בתנאי הקפיטליזם ותחת חוקי השוק החופשי, אמנות שסוחבת על גבה את המתנה והגיבנת של ההיסטוריה, התרבות והמסורת היהודית, ושמחפשת את מקומה גם מחוץ למוזיאונים ולגלריות. שנינו הגענו מתחום עיתונות התרבות. אידלמן הקים וערך בעבר כמה מגזינים מודפסים ("42 מעלות", "עוד!", "כאן"), אני כתבתי בעיתונות המודפסת, בקטלוגים ועבור תערוכות, ובשנים 2004–2009 ערכנו, תחילה בנפרד ובהמשך יחד, את אתר האמנות "מארב". ב"ערב רב" מתפרסמים מאמרים, ביקורות, ראיונות וכתבות מקוריות על אמנות ותרבות, לצד מאמרים שנכתבו עבור קטלוגים וכתבי-עת מודפסים ונמצאו מתאימים לפרסום גם ברשת. כמו כן מתפרסמים באתר חדשות אמנות מהארץ ומרחבי העולם, קריאות והזמנות להשתתפות בתערוכות, הודעות על מלגות ופרסים, לוח אירועים וכן טורי המלצות, ראיונות עם אמנים ישראלים הפועלים בחו"ל וסקירות של ספרי אמנות, מחקר וביקורת תרבות חדשים. במקביל לפרסומים ברשת מארגן "ערב רב" דיונים, הקרנות וידיאו ושיחות אמן. אולם מעבר לתפקידו של "ערב רב" כבימת הדיון המקוון העיקרי של שדה האמנות בישראל, כתב-העת פועל מתוך תפיסה המתנגדת להפרדה בין האמנות לחיים ולחברה. אנו מאמינים שאמנות יכולה לתרום לשינוי חברתי ופוליטי, ולוקחים חלק פעיל, הן בסיקור והן בקידום יוזמות ומהלכים, במאבק בהשפעה של ההון, הגזענות והשוביניזם השולטים בשיח הציבורי על התרבות והאמנות בישראל. כך, לצד דיונים בתערוכות וביצירות, תמך האתר בשנה האחרונה במאבקים לשיפור תנאי העסקה (למעשה, לכינון תנאי העסקה) שיחליפו את הניצול המקובל של אמנים ואוצרים. דוגמה בולטת היא הביאנלה לאמנים צעירים ברמת-השרון, שביקשה להשתמש בעבודתם של אוצרים ואוצרות ללא תשלום ("תמורת פרסום"), ובעקבות פרסומים באתר ניאותה לתקצב את עבודתם. שמו של האתר מתייחס לעמדה שאנו מבקשים לנקוט ביחס למציאות המקומית. במאמר על מקורות המושג מסביר זאת אסף תמרי במלים אלו: "הערב רב נתפס כמי שמכניס את החוץ אל הפנים, ובכך מאיים על הפנים בהשתלטות של החוץ עליו. בימי הביניים נוסף לתיאור הערב רב מוטיב חשוב: הם מואשמים בחטא העגל. אחד ממעשי האמנות המפורסמים של המקרא ואחד הרגעים הפרדיגמטיים של הזיהוי בין אמנות לחטא, אך גם בין אמנות לקדושה, מזוהה עם הערב רב. [...] הפתרון שמציעים לנו עורכי האתר בבחירת השם הוא פתרון פשוט כשם שהוא מעניין: להיות ערב רב. זהו היפוך מורכב, כי הוא דורש לשמר מן הערב רב המקורי בראש וראשונה את התנועה הגלומה בו – את המחווה של הערבוב, של המפגשים בין חוץ לפנים". נסיונם של רבים מלמד שכתבי-עת בנושאי תרבות אינם מצליחים לשרוד כלכלית בישראל, אלא אם כן עומד מאחוריהם גוף מממן כמו אקדמיה, מכון מחקר מבוסס או קרן פילנתרופית. עורכי חמישה מבין ששת כתבי-העת הלא אקדמיים לאמנות היוצאים בישראל בשנים האחרונות מצאו פתרון מעניין לבעיה: הם עובדים בהתנדבות. עריכת "ערב רב" גוזלת שעות שבועיות רבות. בקרוב נתחיל לפרסם באנרים באתר, אולם ברור שגם בתרחיש האופטימלי ביותר יניב הפרסום כמה אלפי שקלים בחודש; לא סכום מבוטל, אבל גם לא כזה שמאפשר לשלם משכורות סבירות לעורכים, כותבים ומתרגמים. בהעדר אופציה אחרת ייאלץ "ערב-רב" להיות הדבר שאנו עושים כשאנחנו לא עושים דברים אחרים לפרנסתנו. אין כל גאווה, שמחה או פאר בהצהרה זו. יונתן אמיר עורך, יחד עם רונן אידלמן, את המגזין המקוון לאמנות, תרבות וחברה "ערב רב"