הבעיה עם הפורנוגרפיה של ynet אינה בתמונות או בסיפורים הסליזיים, אלא שכאשר היא הופכת לערך, גם סיפורים חדשותיים מתחילים לספר את עצמם דרך הפריזמה הפורנוגרפית
 בשנים האחרונות נדמה שאתר ynet מתכחש למקורות ההיסטוריים שלו עצמו. האתר, שהגיע לעולם עם יומרה להקים מערכת חדשות סולידית, רצינית ואמינה, הנפרדת מזו של האמא הגדולה והצהובה "ידיעות אחרונות", הפך באחרונה לאתר פורנוגרפי. אולי אלו חילופי הגברא במערכת, אולי זה הטעם המשתנה של הקהל, אולי זו הפזילה הבלתי פוסקת אל מולך הרייטינג. תהיה הסיבה אשר תהיה, הכניסה ל-ynet אינה מומלצת לילדים. גם לא למבוגרים. כאשר Xnet הגיע לעולם פיתחתי לעצמי תחביב. ב-ynet מוקדש אזור מיוחד לקידום התכנים של Xnet, ובמשך תקופת מה עקבתי אחר הפרסומים שם. היתה לי תיזה שלפיה הפרסומת הזו, שתכניה מתחלפים כמה פעמים ביום, לעולם תציג גוף של אשה: דוגמנית, ציצים גדולים, רגליים חשופות, טקסטים פרובוקטיביים – משהו שכולו נוטף סקס. אחרי כמה ימים כל-כך נגעלתי מהרמה הירודה שזנחתי את המחקר הקטן שלי. יש מקרים שבהם אפילו הסקרנות האינטלקטואלית שלי מפנה את מקומה מפני תחושה של קבס. אין מדובר רק בפורנוגרפיה ויזואלית, כזו שנמצאת בשפע בכל פינה באתר. טקסטים רבים עוסקים באופן מפורש בסוגיות פורנוגרפיות טהורות בכסות של דיווח עיתונאי חצי משועשע, חצי רציני. הנה כמה דוגמאות: מחקר: גברים שבוגדים - בסיכון גבוה למות בסקס; צרחו במהלך סקס; השכן צילם ופירסם באינטרנט; מחקר: נשים גונחות במיטה כדי לזרז את הגבר; למה לא שלישייה? גיווני סקס לשימור הזוגיות; צימרים לפי שעה: סקס, חיילים ואורגיות; ארוך ולא מכני: איך נראה סקס בין נשים? וזה ממשיך כך עוד ועוד תחת מעטה של "מחקרים", טיפים ל"יחסים", סיפורים על "הנעשה בעולם" ושאר תירוצים. בואו נודה על האמת: סקס הוא חלק מהחוויה האנושית, ואפילו אחד החלקים היותר מוצלחים שבה. אין סיבה שלא לעסוק במין, בהנאה ממין, בבעיות הקשורות במין. השמרנות היא ממני והלאה, ועדיין קשה שלא להתרשם שב-ynet החליטו לכוון למכנה המשותף הכי נמוך האפשרי, זה שאין נמוך ממנו: אזור האשכים. אם זו בחירה מערכתית, ייתכן שהיא בחירה מערכתית לגיטימית, אם כי באופן אישי אני סבור שבטווח הארוך הם יורים לעצמם ברגל. מצד שני, "הטווח הארוך" הוא ממילא סוג של אוקסימורון. אבל הבעיה שלי עם הפורנוגרפיה של ynet אינה נמצאת בתמונות, אינה נמצאת בסיפורים הסליזיים שריח של זיעה חמצמצה נוטף מהם. הבעיה שלי היא שכאשר הפורנוגרפיה נמצאת בכל מקום באתר, כאשר היא הופכת לערך, גם סיפורים חדשותיים מתחילים לספר את עצמם דרך הפריזמה הפורנוגרפית. ביום העצמאות תקפו, כך על-פי החשד, שלושה נתינים זרים מאריתריאה נער ונערה בני 15. אנחנו מדברים על בני נוער בכיתה ט או י. על האירוע הוטל איפול, אבל ממה שפורסם עולה כי השלושה ניסו לאנוס את הנערה כאשר הם מחייבים את החבר שלה לצפות במעשה. רק מלכתוב את המשפט הזה צמרמורת עוברת בכל גופי. איזו זוועה איומה. ביום שישי האחרון (25.5.12), בשעה 10:30 בבוקר, פירסמו העורכים ב-ynet מבזק בחתימת הכתבת נעמה כהן-פרידמן. במבזק היא מספרת כי הפרקליטות הגישה נגד שלושת החשודים כתב אישום בגין נסיון אונס בנסיבות מחמירות, מעשים מגונים, שוד בנסיבות מחמירות וקשירת קשר לביצוע פשע. וכך כותבת כהן-פרידמן: "בכתב האישום מוסבר כי העבירה היא נסיון אונס בגלל שהנערה בת ה-15 הצמידה את רגליה בחוזקה ומנעה, ככל הנראה, את ביצועה של עבירת האונס המוגמרת, למרות שזרע של הנאשמים נמצא בנרתיקה". זה לא תיאור חדשותי. זו פורנוגרפיה טהורה. כהן-פרידמן שותלת במוחו של כל אחד מהקוראים שלה תיאורים גרפיים, תיאורים שגורמים להם לשחזר בדמיונם כיצד בוצע האונס. כמה דוחה התיאור הזה. כמה אלים וברוטלי הדיווח הזה (שנלקח מן הסתם מתוך כתב האישום, שם הוא מופיע, לצרכים משפטיים, כדיווח טכני ותו לא), שבינו ובין מידע רלבנטי לקורא, בינו ובין עיתונאות אין שום דבר (כפי שמוכיחה בחירתו של ערוץ 10 בליל שבת לדלג על התמליל הזה הגם שבית-המשפט התיר לפרסמו). נעמה כהן-פרידמן אינה מתפקדת כאן ככתבת או כעיתונאית, אלא כקריינית בסרט פורנו, שאותו מארח בחדווה אתר ynet, האתר שעורכיו דאגו להפוך את המידע המסוים הזה לכותרת המבזק שלו, אותם עורכים שנטלו את הכותרת הבהמית הזו והפכו אותה מאוחר יותר לכותרת הראשית של אתר ynet. אפס מחשבה הושקע בכל הקשור לנזק העצום, הבלתי הפיך, שתיאור שכזה יגרום לנפש הצעירה של הנערה האומללה. הרי הקוראים אינם מכירים אותה, אבל מישהו מכיר אותה: ההורים, השכנים, החברים לכיתה. כעת גם הם יכולים לקרוא את הדיווח העיתונאי, זה שללא ספק יועמד לפרס "תחקיר השנה", שמספר כיצד אנסו את בתם, את שכנתם, את חברתם לספסל הלימודים. איזה חומר מרתק מספקת נעמה כהן-פרידמן לשורה של דיונים: "אבל נמצא זרע בנרתיק שלה!". מעולם לא חשתי זעם כה עמוק, כה אפל, כלפי טקסט שמופיע באתר חדשותי. אם הייתי יכול הייתי אוסף את כל המעורבים בטקסט המשפיל הזה – את מי שכתב אותו, ערך אותו, אישר אותו והעלה אותו לאתר – ומעביר אותם חוויה דומה לזו שהטילו אותי אליה כאשר בחרו לפרסם את הדיווח האיום הזה.