סיכום עידן ניר חפץ בספורט "ידיעות אחרונות", או כיצד הפך מדור הספורט הנפוץ במדינה לעיתון כדורגל פופוליסטי וחסר עומק | הידיעה על אייל ברקוביץ המועמד לאמן את בית"ר ירושלים כמשל | ועוד 5 קטנות
רק סמלי שאחד מהשערים של מדור הספורט ב"ידיעות אחרונות" בשלהי עידן ניר חפץ הופקע כל כולו כדי לבשר על מועמדותו של אייל ברקוביץ לאימון בית"ר ירושלים. היו בשער הזה (יום שלישי שעבר) כל סממניה של העיתונות על-פי חפץ: 1. פופוליזם, עממיות ופנייה למכנה הנמוך. 2. עובש בקצוות, חוסר רלבנטיות ומִחזור החדשות האינטרנטיות. 3. הגשה של ברווזים ושל קרובי משפחתם, חצאי הברווזים. הידיעה על ברקוביץ פורסמה יום קודם לכן בכל האתרים, וכבר לעת ערב התחושה היתה שמדובר בידיעה בבלון ניסוי, מלפפון – מה שתרצו. ככה זה כשהמקור לידיעה הוא האתר ONE. בכל פעם ששמו של ברקוביץ מככב שם בכותרת הראשית עם הלוגו "פרסום ראשון", מומלץ להדביק עליו מדבקה של "בעירבון מוגבל". הקוראים עוד לא שכחו את פלופ העשור מלפני כשנה וחצי, כש-ONE פירסם בהתרגשות שאבי נמני הציע לברקוביץ לאמן את מכבי תל-אביב. למחרת התברר שמדובר בחקיין שעבד על ברקוביץ. השילוב של ברקוביץ ובית"ר הוא חלום רטוב עבור ספורט "ידיעות אחרונות". תמהיל מדויק של המרכיבים הנכונים: הפה הגדול של הכדורגל הישראלי בקבוצה מושכת האש של הענף. בעוד קוראי "ידיעות" מעיינים בסיפור, שקיבל כיסוי נרחב בכפולה הפותחת, כבר בישרו כותרות הבוקר באינטרנט שהשידוך לא ייצא לפועל. מלפפונים ידועים בתוחלת חייהם הקצרה, אבל המלפפון הזה כבש את פרס המלפפון המהיר של הקיץ. "ידיעות", שגם יחסית לשאר עיתוני הדפוס הרחיב מאוד בכיסוי הסיפור הזה, יצא אחרי כולם והפך ללא רלבנטי לפני כולם. בשבוע שעבר נפרד ניר חפץ מ"ידיעות אחרונות" בדרך לתפקידו החדש בראשות מערך ההסברה במשרד ראש הממשלה. בשש השנים האחרונות היה חפץ העורך הראשי של מדור הספורט בעיתון. לתפקיד הוא מונה במפתיע, במקביל לכהונתו כעורך רשת המקומונים ידיעות-תקשורת. עורך מדור הספורט אז, עמרי דולב, סירב לקבל את ההנחתה והלך הביתה. חפץ לא ביזבז זמן ומיהר לקבוע עובדות בשטח, כדי להבהיר לוותיקי המדור מי הבוס. הוא הצניח מהמקומונים כמה כתבים לתפקידי מפתח של סיקור הקבוצות הגדולות והנבחרת. את ניקי לוי, צלם בעיתון תל-אביב, מינה לרכז המערכת, ובהמשך למס 2 שלו. השלווה פינתה מקום ללחץ. חפץ האמביציוזי דרש במפגיע סיפורים בלעדיים. את הכתבים הוותיקים נהג להעיר מוקדם בבוקר בצעקות ובנזיפות בגלל פספוסים. הוא הצליח לשנות כמה סדרי בראשית, אבל למרות נסיונות ותחבולות, לא הצליח להזיז מתפקידו את כתב הכדורסל הוותיק רפאל נאה. חפץ מירר את חייו של נאה כשפירסם לא פעם מאחורי גבו ידיעות אנטי מכבי תל-אביב, במטרה לפגוע בו ולהחליש את מעמדו בהנהלת הקבוצה. אבל נאה נאחז בכסאו בעקשנות, ובגיבוי של נוני מוזס נשאר בתפקידו (כבר כ-40 שנה!), על אפו ועל חמתו של חפץ. חפץ ידע שהצלחה בספורט תשמש לו מקפצה לתפקיד בכיר בעיתון. ספורט "ידיעות אחרונות", שעד שהגיע היה צהבהב ומנומנם, הפך לצהוב עז ולתזזיתי. כותרות מנופחות, לעתים אגרסיביות, רכילות שהופכת לחלק מידיעות חדשותיות (זכורה כותרת גדולה על שוער מכבי תל-אביב, שפיגר בתשלומים לוועד הבית), יותר לוגואים של "חשיפה" ו"ראיון ראשון". הקו היה צעקני ואגרסיבי, מראה צלולה לניהול המדור ביום-יום. ספורט "ידיעות" הפך לעיתון כדורגל פופוליסטי ללא עומק: מגזין חלש וטורי דעות נדירים. אפשר היה לקבל זאת בסלחנות אם היה מייצר אחת לכמה שבועות סיפור מהדהד, תחקיר, או משפיע על סדר יום של הספורט הישראלי (או לפחות בכדורגל). אבל בשש שנותיו של חפץ אפשר למנות על כף יד אחת את מספר הסקופים הגדולים: גרנט קופץ למשחק בתוניס, שחקן נבחרת מלכלך בטור על המאמן הלאומי, העולם התחתון שולח את רביבו לגלות בחו"ל. כל היתר סקופים ברמת מחלקת תיירים בצארטר בולגרי. בתקופת חפץ איבד המדור כמה כותבים ועורכים איכותיים. רובם, אבוי לבושה, העדיפו לחצות את הכביש ל"מעריב", למרות הבשורות על סופו הקרב. התגבורת הרצינית שקיבל "מעריב" (עפר שלח, אביעד פוהורילס, אביב לביא) השתלבה לפני כשנתיים ורבע בעיצוב חדש ובפורמט מוגדל של 12 עמודים (16 ו-20 בימי ראשון). דינוזאור הספורט מרחוב מוזס הגיב בעצלתיים למהלך של המתחרים: הגדיל אף הוא את מספר העמודים והוסיף מדורים (נוסד עמוד דעות, הוחזר מדור נוער ועוד). מאחר שספורט "ידיעות" נותר ללא כותבי מגזין טובים, מילאו צילומים מוגדלים את מקומם של הטקסטים. היה מה לראות, לא היה מה לקרוא. פתרון חלקי להעדר העומק נמצא רק בשנה האחרונה, כששלושת הדעתנים המובילים של המדור קיבלו עמוד שבועי קבוע להגיגיהם (אריה מליניאק, עמיר פלג ואמיר אפרת). ייזכר גם הניסיון הכושל לעיצוב חדש. שלושה חודשים עמלו על המוצר, לפני כשנה יצאו איתו לראשונה, הקוראים תלשו שערותיהם, ו"ידיעות" התקפל בתוך יומיים וחזר למראה המיושן. מבחינת הקו הפופוליסטי של העיתון, חפץ עשה את עבודתו בהצטיינות יתרה. ככה נוני מוזס אוהב את העיתון שלו, וחפץ אף דאג לשכלל את השיטה. בתמורה קיבל לפני כשנתיים קידום לעריכת המוסף השבועי "7 ימים". למרות התפקיד המאוד מחייב, הושאר גם כעורך-על של מדור הספורט. חפץ אמר תודה וגמל למיטיבו בעין יפה: קבוצת נערות ב שבה משחקת בתו של מוזס זכתה לסיקור של קבוצת כדורגל בליגת-העל. בקיץ שעבר הוחלט על סיום דרכו של עמיר פלג כעורך המדור בפועל. פנו לכמה עיתונאים ועורכים מחוץ ל"ידיעות אחרונות", אבל אף אחד לא הסכים להגיע כפקודו של חפץ. רק כעבור חצי שנה של חיפושים מונה לתפקיד יוסי אהרוני, אחד העורכים הוותיקים במדור. לא ברור אם ימשיך כעת כעורך עצמאי, או שיוצנח מעליו עורך חדש. מדור הספורט שעוזב חפץ זקוק לשיקום. הדחוף ביותר: הפחתת מינון הכדורגל השבלוני והצהוב, וסיקור הוגן יותר של ענפים נוספים. בשבועות האחרונים מורגש ניסיון לחתור בכיוון (כמו התחקיר על מצב הכדורעף). דרושים גם כתבי מגזין טובים. העורך העצמאי החדש לא אמור להתקשות להרים את הרף, ולהחזיר למדור הספורט המוביל מלפני שנים רבות מעט מכבודו, שנרמס תחת ערימת אגרסיביות ורכילות. הידד. ספורט "הארץ" משתתף באופן מצומצם ביותר בקרקס המלפפונים השנתי. ביום-יום אפשר למצוא אצלו כמה שורות, מקסימום טור קטן, שמתמצת את ים הספקולציות והמניפולציות שב"ידיעות אחרונות" (וגם ב"מעריב") מתעקשים למרוח על שני עמודים ויותר.  שווה. שתי כתבות בשבוע האחרון הוכיחו שאפשר לעשות גלים ולעורר עניין גם בפגרה המעיקה. אהוד כוהנים, ynet, הביא תחקיר על תנאי העסקה מחפירים של מאמני נוער בכדורסל. ענבל מנור חתום בוואלה על כתבה טובה העוסקת בבניית תקציב קבוצה בסכומים ריאליים. ובאתר ערוץ הספורט יש פעמיים בשבוע "פוד קאסט": שיחה של כמחצית השעה על הנושאים החמים והמעניינים בעולם הספורט, רעיון יפה שנלקח מה-ESPN, ה"טיימס" וה"גרדיאן", ומנחה אותו יואב בורוביץ. כיוון שהלינק ל"פוד קאסט" מוביל לדף כל-בו עם צילומי נערות בביקיני, רכילות ושאר ירקות, העדפתי לא לפרסם אותו. תוכלו למצוא בקלות באתר.  מגוחך. יום אחרי סערת אייל ברקוביץ ובית"ר ירושלים שיצר ONE, ניכר ניסיון מגוחך של ערוץ הספורט לתת קונטרה למתחרהו ולנסות לקבוע בעצמו מי יהיה המאמן הבא של בית"ר. יום שלם עסקו שם במרץ בקידום מועמדותו של אורי מלמיליאן. אולי די?  הפורום. הבלוג "עומדים בשער" סיים את תפקידו עלי אדמות (עד לפעם הבאה). במקומו נוצר פורום העוסק בכל הרע והטוב של תקשורת הספורט. הנה הקישור למי שטרם הגיע.  שוער חתם בקבוצה, והשמחה באתר ONE עלתה על גדותיה  