דו-שבועון שנוסד ב-1960 על ידי הפעולה-השמית וקידם את רעיונותיה הכנעניים, בעריכתו של נתן ילין-מור. נסגר ב-1968 לאחר שאורי אבנרי, המממן העיקרי של העיתון, פרש מהקבוצה והקים מפלגה חדשה
דו-שבועון שהוציאה לאור הפעולה-השמית, קבוצה רעיונית-פוליטית ברוח התנועה הכנענית שהקימו אורי אבנרי, נתן ילין-מור, בועז עברון ועמוס קינן ב-1958. בשנתו הראשונה יצא העיתון לאור אחת לחודשיים. העיתון, שערך נתן ילין-מור, שימש בימה לקידום רעיונותיה של הקבוצה, שעיקרם קריאה להשתלבותה של ישראל באזור ("המרחב השמי"), הקמת מדינה פלסטינית, מדיניות פרו-סובייטית וזיקה למדינות העולם השלישי. העורכים והכותבים בעיתון היו פעילים גם בעיתונים אחרים, ו"אתגר" היה עבורם במה עצמאית לביטוי עמדותיהם הלא-קונסנזואליות. חברי המערכת כתבו בעיתון גם בשמות בדויים. העיתון כלל שמונה עמודים עם חדשות היום, ראיונות עם אישי ציבור יהודים וערבים, מאמרים מתורגמים מהעיתונות הערבית ומדורי תרבות וביקורת נרחבים. בין השאר היה העיתון במה לשיריהם של יונתן רטוש ודוד אבידן בתחילת דרכו. העיתון הגדיר עצמו כנון-קונפורמיסטי, ואילו אחרים ("הגרוזלם פוסט" למשל) טענו כי הוא "עושה כל שביכולתו כדי לחתור תחת סמכותה של ממשלת ישראל". אף שהכותבים עבדו חינם אין כסף, לא הצליח "אתגר" לממן את עצמו. המימון העיקרי לפעילותו הגיע מהעיתון "העולם הזה", שנערך על-ידי אחד מחברי הקבוצה, אורי אבנרי. ב-1965, לאחר שהועבר חוק לשון הרע בכנסת כדי לפגוע ב"העולם הזה", החליט אורי אבנרי להריץ רשימה לכנסת כך שייהנה מחסינות. הוא פנה לחבריו לפעולה-השמית, אך הללו סירבו להיות חברי מפלגתו, ובכך למעשה הביאו את תחילת הקץ על תנועתם ועיתונם. שנתיים מאוחר יותר הכריז העיתון כי לא יופץ עוד על-ידי חברת הפצה, ופנה לקוראיו שיסייעו בהפצה עצמאית. מעט אחר-כך נסגר. נתן ילין-מור אורי אבנרי עמוס קינן בועז עברון נתן ילין-מור מאמרי המערכת ב"אתגר" שימשו לטיפוח הקשר האישי עם ציבור הקוראים הנאמן. פעמים רבות הוקדשו להילול עצמי. כך למשל מגולל העיתון את הסיפור הבא: כאשר הגיע "אתגר" לגיליון ה-100 הוקדש מאמר המערכת למאורע החגיגי: "עיתוננו אינו מכיר בשום אידיאלים צדדיים" – על עיתונות אלטרנטיבית בארץ-ישראל במאה השנים האחרונות, אורן פרסיקו, "פירמה" "הכל פוליטי", עמוס כרמל. דביר, 2001