דווקא בשעה שרשתות שידור ציבוריות נאבקות על מעמדן בצל התחרות המסחרית הגואה, הן הופכות לשק החבטות של העיתונות והפוליטיקאים. ה-BBC לדוגמה
זו כבר שגרה: לא חולף שבוע בלי כותרת בעיתון בריטי על הבזבזנות של ה-BBC. הדיווח האחרון, בינתיים, שייך ל"גרדיאן", שחשף את החיים הטובים שעשו בכירי תאגיד השידור הבריטי הציבורי בווילה מפוארת ליד העיר קאן בחוף הריביירה הצרפתית. באמצעות שימוש בחוק חופש המידע גילו תחקירני העיתון כי ה-BBC שילם בשנים האחרונות 90,530 ליש"ט לשכירת הווילה לפרקי זמן שונים, כמה פעמים בשנה. "וילה של חמישה כוכבים", כינה את המקום גון וייטינגדייל, יו"ר ועדת התרבות, התקשורת והספורט בפרלמנט. היו שם נוף מרהיב של הים התיכון, שף צמוד ובר משקאות מצויד היטב. וייטינגדייל מיהר לנעוץ את שיניו בסיפור ולהזכיר כי בשעה שה-BBC אינו חדל להתלונן על תקציבו המידלדל ועל אי-יכולתו לתפקד בשעה שהמשאבים מתכווצים, מוטב שיבחר לו מגורים צנועים יותר בקאן. אל תתפלאו: וייטינגדייל הוא איש המפלגה השמרנית, וכמו כל איש אופוזיציה, כשאפשר לחבוט בממשלת הלייבור ובגופים כ-BBC, שלמרות מעמדו העצמאי מזוהה במידה זו או אחרת עם מפלגת השלטון, הוא לא יחמיץ את ההזדמנות. מתברר שה-BBC שוכר את הווילה כאשר בקאן נערכים שוקי התוכניות השונים, שבהם נפגשים אנשי שידור ומפיקים מכל העולם ובהם מתגבשות ונחתמות עסקות על מיזמים משותפים להפקת תוכניות, רכישת זכויות שידור ועוד. הגוף האחראי על פעילות זו, "הסוכנות המסחרית של ה-BBC", הכניס השנה לקופת תאגיד השידור 80 מיליון ליש"ט, ובמסגרת זו טוענים שם כי ההוצאה איננה מוגזמת כלל: כך עושים עסקים במפגשי השידור בקאן. אך זו אינה הפרשה היחידה. בחודש שעבר, כשנערך בסקוטלנד זו השנה ה-15 פסטיבל המוזיקה T in The Park, בישרו הכותרות על כך שה-BBC שיגר לאירוע יותר מ-300 אנשי צוות, ובהם עובדים קבועים ופרילנסרים ("זה נלעג", צוטט דובר השמרנים בסקוטלנד). ביוני בדקו עיתונאים ומצאו שלצורך השידורים מפסטיבל גלסטונברי, אחד מאירועי הקיץ החשובים בבריטניה, נדרשו ל-BBC כ-400 עובדים, בערך כמספר האנשים ששיגר הארגון לסקר את המשחקים האולימפיים בבייגין בקיץ שעבר. וגם החודש, כשבאדינבורו מתקיים פסטיבל האמנות השנתי, ולצדו נערכים גם פסטיבלי הפרינג והספרים, הגאז והטלוויזיה – הסקוטים והעיתונאים אינם מרוצים. איך זה, שואלים שם, שלאירוע התרבותי הגדול ביותר בבריטניה, יש טוענים הגדול בעולם, משגר ה-BBC רק 230 אנשי צוות? אבל מטחי הביקורת אינם פוסקים בכך. "ה-BBC הוא גוף מנופח", צוטט פיליפ דייוויס, חבר פרלמנט שמרני באתר החדשות "סקוטלנד און סאנדיי". "אין שום חברת תקשורת במערב אירופה שהיתה מסוגלת לשלוח 200 עד 300 עובדים לסקר פסטיבל כלשהו". זה, ככל הנראה, גורלו של ארגון תקשורת ציבורי שטרם הפנים, לטוב או לרע, את התרבות העסקית של עידן ההפרטה והתחרות החופשית, ומתנהל לפי מורשת ימי מונופול השידור, שבהם היה שחקן כמעט יחיד בזירה: כוח אדם שנחשב בעין העכשווית מנופח ובזבזני, נהלי עבודה שלא עברו תחת המיקרוסקופ של יועצים ארגוניים ועין ציבורית שעוקבת אחר כל מהלך. הציבור מגלה עניין, בצדק, במה שקורה ב-BBC: לא רק מפני שכמו הביג-בן, שצלצול פעמוניו נשמע במשך שנים בתחילת מהדורת החדשות ברדיו, גם תאגיד השידור היה לאחד מסמליה של בריטניה, אלא בעיקר משום שהוא ממשיך לשלם עבורו, ולא בהתנדבות. כל משק בית בבריטניה הגדולה משלם מדי שנה 142.5 ליש"ט אגרת טלוויזיה (רק 48 ליש"ט למי שעדיין צופה בשחור-לבן). ה-BBC בא לעולם בשנות העשרים של המאה הקודמת, ותחת הנהגתו של גון ריית, שניהל אותו בשנים 1922–1938, היה לארגון עם שליחות חינוכית והקפדה על איכות, והפך למודל חיקוי של שידור ציבורי ברחבי העולם. עם השנים, כמו במדינות אחרות, הצטמצם הנתח שלו בעוגת השידור, וערוצים חדשים נגסו בקהלי המאזינים והצופים. לחצי התקציב (באחרונה הוחלט על קיצוץ של 1.9 מיליארד ליש"ט עד 2013) והתחרות הגוברת מובילים ארגונים במצבים כאלה לקבל החלטות בעייתיות. זה בדיוק מה שקורה באחרונה ב-BBC, שמנהליו מואשמים, בין היתר, בקיפוח על רקע של גיל. מהלכים כאלה בוצעו ברשתות השידור האמריקאיות כבר לפני כמה עשורים, כשדור הכתבים אפורי השיער ועתירי הניסיון נשלח הביתה כדי לפנות את המרקע לבלונדיניות חטובות וגברים צעירים. ה-BBC הצליח להיכשל בכך שוב ושוב. לפני שנתיים נמתחה ביקורת בעיתונים ובפרלמנט על מנכ"ל התאגיד, מארק תומפסון, לאחר שהחליט להעביר מתפקידה את מגישת חדשות הבוקר בימי ראשון מוירה סטיוארט. בחודשים האחרונים חזר המהלך ההוא: הידיעה על סילוקה של ארלן פיליפס, בת 66, מצוות השופטות של התוכנית "רק לרקוד", זו הקרויה בגרסת הייצוא שלה לישראל ולמדינות אחרות "לרקוד עם כוכבים", זינקה לעמודים הראשונים בעיתונים, בעיקר כשהתברר שתוחלף על-ידי הזמרת אליסה דיקסון בת 30. מדובר באפליה על רקע גיל, האשימה השרה לענייני נשים, הרייט הרמן. בן ברדשואו, תת-השר לענייני תרבות, קבע כי ה-BBC נפל קורבן ל"כת של צעירים". הסערה טרם נרגעה כאשר התברר כי גם באחת מתוכניות המוזיקה הפופולריות ברדיו 1 של ה-BBC הוחלפה המגישה. המודחת היא בת 44, הכוכבת חדשה רק בת 27. במקביל מתקבלות גם החלטות אחרות, כמו למשל קיצוץ בשכרם של כוכבי התוכניות. שכרם הגבוה של ה"טאלנטים" מטריד את אנשי הוועד המנהל של ה-BBC, ולא פחות מכך הטענות שנכונות ה-BBC לשלם סכומים גבוהים מזניקה את המחירים בכל שוק הטלוויזיה הבריטי. בעקבות הפרסומים על כך שכל אחד מכ-40 מגישים בערוצי הרדיו והטלוויזיה של BBC מרוויח יותר ממיליון ליש"ט בשנה, הוחלט לאחרונה כי כוכבים ששכרם גבוה מ-100 אלף ליש"ט ייאלצו לוותר בשנה הבאה על עד 25% משכרם. ברור לנו שצריך לשלם, צוטט אחד מחברי הוועד, אבל אסור לנו להיות המובילים בתחום הזה. אפילו צעדי חיסכון כאלה אינם מתקבלים בעין טובה: ה-BBC הופך לשק החבטות של עיתונאים ופוליטיקאים, ואלה אינם מתכוונים להרפות. מבקרי טלוויזיה כבר מהמרים איך ייראה המסך כשהכוכבים יסרבו לקיצוץ וילכו לערוצים אחרים. ומנגד, בעוד המנכ"ל תומפסון מבטיח לדבוק בכללי השוק ולהימנע מחשיפת שכר הטאלנטים, אבל לפרסם את שכר המנהלים הבכירים, חוזרים עיתונים ומדווחים על תלוש המשכורת של המנכ"ל עצמו: 834 אלף ליש"ט בשנה, לצד חשבון הוצאות נדיב.