חלוקת כספים קואליציוניים, הברזה מפורומים חשובים, צפצוף על הבטחות שתלויות רק בו ומינוי מקורבות - כל אלה מלמדים שלפיד הישן עלול לחזור • כדי לבנות מחדש את האמון - הנה כמה צעדים שלפיד יכול לקדם כבר מחר ולהוכיח שלא שכח את הציבור • ומה חושבים פעילי יש עתיד על מנהיג המפלגה בתקופה האחרונה?
תמיד הסברנו ב"שקוף" שכל מי שיגיע לשלטון – עלול בסוף להתקלקל. שזה לא האנשים, אלא השיטה. שכל עוד נימנע מלתקן ולהשקיף את המערכת כולה – נקבל בסוף, כל פעם מחדש, פוליטיקאים שמשרתים את עצמם. טעינו, אני מודה. לא בהנחה הכללית, אלא בשימוש במילה "בסוף".  המילה הזו מניחה שלוקח כמה שנים להתקלקל. יו"ר יש עתיד יאיר לפיד, מנגד, חזר במהירות האור לתפקד במובנים מסוימים כפוליטיקאי מהעולם הישן, כפי שהיה בימיו כשר אוצר. לא מדובר בעבירות על החוק, ועדיין – דוגמאות לפוליטיקה ישנה מצטברות לאחרונה בקצב מסחרר. איך מהלכיו מסתדרים עם מצע יש עתיד, מה חושבים על כך תומכי המפלגה ומה הציבור יכול לעשות?  "כספי תקציב המוקצים למקבל באופן ישיר תמורת תמיכה פוליטית הם כר פורה להתנהלות מושחתת"  כשלפיד היה שר אוצר בעשור הקודם, לימור לבנת אמרה לו באחת מישיבות הממשלה: "איפה השקיפות? למה אין תקציב מפורט? דיברת על פוליטיקה חדשה". תשובתו הייתה אז: "זה היה לפני שהבנתי את קסמי הפוליטיקה הישנה". האם לפיד, אחרי שנים שבהן נלחם בשחיתות מהאופוזיציה, נשבה בהם מחדש? נצא לדרך. 1. לפיד לא בלם חלוקת כספים קואליציוניים לצד התקציב האחרון. מדובר במיליוני שקלים מכספי ציבור שיזרמו לכיסים שהפוליטיקאים יבחרו. "כספי תקציב המוקצים למקבל באופן ישיר תמורת תמיכה פוליטית הם כר פורה להתנהלות מושחתת". את השורה האחרונה לא אני כתבתי – אלא לפיד עצמו במצע האחרון של יש עתיד. במצע אף הבטיח לחוקק "חוק שיאסור מתן כספים קואליציוניים". לא רק שהחוק לא חוקק, אלא שיש עתיד עצמם חילקו מיליוני שקלים במסגרתם. לפיד טען בתגובה שהפעם זה למטרות "טובות". אני מניח בצד את הצביעות, ורוצה להזכיר את מה שלמדנו בשיעורי אזרחות: אחת הסכנות הכי קשות לדמוקרטיה – היא השרירותיות. הקואליציה הגדולה, המכוערת, והמיותרת בתולדות המדינה רוצה את הכסף של אזרחיה ומחלקת אותו אחד לשני. הכסף הזה הוא של אנשים שעבדו ממש קשה, קמו מוקדם, הלכו לישון מאוחר, שילמו מיסים. זה לא כסף של פוליטיקאים. הפוליטיקאים בכנסת מתבקשים להסיר את ידיהם מכספם של אזרחי ישראל. שרירותיות מתרחשת למשל כשהשלטון מחלק כספים ללא תבחינים, דיונים, מכרזים או קולות קוראים. בקצרה, למי שבא לו. המהות של דמוקרטיה היא למנוע שרירותיות ולקבוע תנאי וכללי משחק ידועים ושווים. זה בכלל לא משנה האם הכספים הקואליציוניים זרמו הפעם למטרות שאתם אוהבים כמו "מפעלי תרבות בנגב ובגליל". חסרות מטרות ראויות שאין להן לובי?  שרירותיות היא ההיפך מדמוקרטיה, והכשרתה על ידי ממשלת ה"שינוי" מסמנת כי תישאר איתנו עוד זמן רב. למה? כי כעת, אחרי שכולם נהנו ממנה, אין ח"כ שיכול לצאת נגדה. בהתכתבות ובשיחות עם עשרות מצביעים של יש עתיד עולה כי רובם מאוכזבים בדיוק מזה – הכספים הקואליציוניים – אולם הם מעדיפים להתבטא על כך בשיחות סגורות. נחזור אליהם בהמשך. 2. "18 שרים לכל היותר, ולכל שר סמכויות ומטרות מוגדרות", כך נכתב במצע יש עתיד. למרות זאת לפיד לא בלם הקמת ממשלה מנופחת, עם 28 שרים, השלישית בגודלה אי פעם. על זה נכתב מספיק. אלא שהנושא הזה חייב לקום לתחייה, לא רק כי מדובר בהתחייבות שהופרה אלא כי המצב השתנה. הקואליציה העבירה תקציב – אמיץ ברובו יש לציין – ולכן אי אפשר כבר להפילה בקלות. האילוצים הפוליטיים כבר לא קיימים. כרגע יש עתיד היא המפלגה הגדולה בממשלה שבה כולם מפחדים מבחירות. אז מדוע לפיד לא נלחם כעת לצמצומה? נכון, לפיד הסיר ממטרות המפלגה את צמצום מספר השרים. אבל הציבור לא מודע לכך ועדיין שואף לראות ממשלה רזה. ונכון, לפיד כן מקפיד לומר שהוא לא "אוהב" את גודל הממשלה (וגם לא את הכספים הקואליציוניים). ואני לא אוהב קוקוס. למי אכפת? לפיד יכול לפעול לשינוי המצב, במקום לריב עם נתניהו.  3. לפיד הבריז שוב ושוב מקבינט הקורונה – פורום קריטי. כשהיה באופוזיציה חשפנו ב"שקוף" כיצד הבריז שוב ושוב מהכנסת, לרבות ועדת החוץ והביטחון, ואז שיקר לגבי זה. ב-2021 נראה שלפיד למד לקח: אחרי שההיעדרויות נחשפו הוא התנצל ואמר שהוא קשוב לביקורת. אך כשהאבק שקע לפיד שינה את החוק כך שהוא לא חייב להשתתף יותר בדיונים. כלומר נראה שאנו חוזים בשובו של לפיד הישן – רק בחליפה יצירתית יותר. 4. מינוי מקורבים – יו"ר יש עתיד מינה קרובות משפחה לקק"ל ולהסתדרות הציונית. התירוצים? אחת מהן עובדת בהתנדבות, ומטרת השתיים להילחם בשחיתות מבפנים. כפי שחשפנו – גם ללפיד הישן הייתה נטייה לנפוטיזם, אך כעת הוא עלה מדרגה ומינה נשים חסרות ניסיון לשני מהגופים הכי משומנים ולא שקופים. במקום לסגור את הקונדיטוריה, הוא שריין חלק מהעוגה.  הממשלה הזו קיימת בזכות גל של אנשים שרצו לראות אנשים אחרים בשלטון – אבל גם שינוי של כללי המשחק. לצידם, הציבור בכללותו צמא לצעדים בוני אמון. לידיעת לפיד, הנה שלושה רעיונות שלא יעלו שקל, ולא קשורים למחלוקות שמאל-ימין שקורעות את הממשלה. אפשר ליישם אותם מחר בבוקר: בהתכתבויות ושיחות עם עשרות מצביעים של יש עתיד עולה כי לא מעט מהם מאוכזבים, אולם הם מעדיפים לשמור את הכביסה המלוכלכת בפנים. מי שהביע ביקורת, העדיף לעשות זאת באופן אנונימי. "קשה למרבית הפעילים וזה ניכר בקבוצות הקטנות של התאים", אומרת אחת הפעילות. לדבריה, יש ביקורת קשה בעיקר כלפי גודל הממשלה והכספים הקואליציוניים: "ביש עתיד הביקורת היא תמיד בתוך המפלגה ולא החוצה ואני חושבת שזה ניכר ברשתות".  "יש התקדמות חיובית לעבר דמוקרטיה במפלגה אבל היא קמה ברוח של יאיר ותמיד תהיה שם. אף פעם לא תהיה דמוקרטיה מלאה. אנחנו בסדר עם זה, הוא הקים את המפלגה" "קרובת המשפחה של לפיד מוכשרת, אבל היינו צריכים לצפות את הביקורת, ולוותר על המהלך המיותר הזה", אומר מתנדב ותיק אחר. עוד לגבי המינוי בקק"ל, מוסיפה הפעילה, הביקורת פחות חזקה מתוך הבנה שהיא עבדה קשה במפלגה במשך עשור: "גם ההצטרפות להסתדרות היא שערורייתית, אבל יש קושי שמירי רגב תיבחר ובגלל זה מנסים להשפיע מבפנים". לגבי הכספים הקואליציוניים וגודל הממשלה, פעילים קיבלו הבטחה "שכשהממשלה תהיה פחות מורכבת הנושאים יחזרו לסדר היום ויתבטלו בחוק. העתיד יקבע". חלק מהפעילים מבולבלים. הם מנסים להבין האם מדובר במעשים חמורים או שמדובר ב"תעמולה ביביסטית" כפי שרבים מהם טוענים. במקביל, לפיד בימים אלו מפרסם תקנון חדש שלפיו ייערכו בחירות לראשות המפלגה ותוקם ועדה מסדרת לקביעת רשימת המועמדים לכנסת. "יש התקדמות חיובית לעבר דמוקרטיה במפלגה אבל היא קמה ברוח של יאיר ותמיד תהיה שם", אומר פעיל ותיק. "אף פעם לא תהיה דמוקרטיה מלאה. אנחנו בסדר עם זה. הוא הקים את המפלגה". במפלגה ערים לביקורות וכמו בעבר הח"כים בקשר מתמיד עם פעילים והמתנדבים ועונים להם לוואטספ תוך שעות. "הם לא מגיעים לחתונות ובר מצוות שלנו – וזה אחלה", מדגיש הפעיל. "אנחנו רוצים שיעבדו". כמה פעילים הודיעו כי הצעדים האחרונים גרמו לכך שלא יצביעו יותר למפלגה, ואחרים אמרו כי הם מבינים את האילוצים הפוליטיים. "גם עם כל הטעויות לפיד הוא האפשרות הכי פחות גרועה שקיימת", אומר אחד מהם. "כן צריך לעודד אותו ולהפעיל עליו לחץ להשתפר". "המינוי בקק"ל נראה לא טוב, אך לא נראה לי שיש כאן עניין של יותר ממראית עין, וכן תהליך טבעי של מפלגה שגדלה לתוך המעמד החדש. הכספים הקואליציוניים הם שאלה שאין לה תשובה נכונה: עדיף שהוצאות המדינה יהיו שורות תקציב, אבל עדיף גם שכסף יסבסד מטרות טובות. בימי הליכוד אנו זוכרים את הקלטות נטו מיקי זוהר עם דוד ביטן, ונראה לי שזה משקף את אופי הכספים הקואליציוניים בממשלה הקודמת. ההסתדרות מהווה בסיס כוח עצום במדינה, ויש הגיון להיכנס לשם כדי להשפיע. ברור שההסתדרות היא גוף בעייתי, וסומך על יש עתיד שתפעל באופן נקי. "בקיצור, נראה לי שיש עתיד פועלת כפי שמפלגה צריכה לפעול כשהיא מגיעה לעמדת כוח, ורק צריך לזכור כל הזמן שהכוח יכול להשחית". מיכאל בן אהרון: "הצבעתי ללפיד, והתנדבתי בכל ארבעת הקמפיינים האחרונים. התאכזבתי שלא היה בקבינט הקורונה. גם אם ההסבר שלו הוא שהחוק לא נכון, היה צריך להיות שם. תיקון החוק הוא דווקא פיתרון סביר אם זה היה המצב, אבל לא מצדיק היעדרות מוקדמת. לפיד אכן התנצל על זה. עניינית לשר חוץ יש דברים חשובים יותר לעשות ואני חושב שהתיקון לחוק מוצדק. מאוכזב מעניין הכספים הקואליציוניים והממשלה המנופחת. על השני אני יכול לסלוח, הראשון קשה לי יותר. נותן לו 8 על הביצועים עד כה. מרוצה בגדול עם כמה טעויות בפינות". דן ארטן: "הצבעתי לפיד מאז ומתמיד ובינתיים הוא מצדיק את כל הציפיות ומעבר לכך. הוא מצליח להתבגר יפה ולדעת לשלב בין ההבטחות שלא את כולן אפשר לקיים לבין מטרת העל שהיא הרחקת נתניהו ויצירת קואליציה שבה מדברים אחד עם השני – מה שלא היה עד כה. ברור שיש אכזבה שלא הכל התממש לפי ההבטחות אבל זה היה צפוי וחלק מהמחיר שנדרשנו לשלם כדי לאפס את המדינה. לגבי המינויים סתם רעשי רקע של הליכוד – שני המינויים הם נשים מוכרות שבהחלט ראויות לתפקיד ואין מקום לפסול אותן רק בגלל קרבתן ללפיד.  "קבינט הקורונה זה שטויות. אין ולא היה לו מה לתרום שם בתור שר החוץ ולא היתה שום סיבה שהוא יהיה שם מלכתחילה. "נקודת השבר מבחינתי – וכבר עברנו אותה פעם – היא ההכרזה שלו כי יש עתיד מצטרפת להסתדרות. את זה אני כבר לא אוכל לקבל. "להבנתי יש עתיד הוקמה כדי להילחם בכל מה שההסתדרות מסמלת וברגע שהם נכנסים פנימה הם מאבדים את תכלית קיומם. למי שלא זוכר לפני כמה שנים היה ניסיון כזה שהסתיים בנסיגה לאחור – נקווה שגם הפעם זה יסתיים כך". אסף ארזי: "אני מצביע יש עתיד מאז 2015 וישנה אכזבה מסויימת. היא רק מסויימת כי הציפיות לפוליטיקה חדשה לא היו בשמיים. בעיקר איכזב אותי עניין כמות השרים. ציפיתי לממשלה רזה יותר. "באופן כללי הממשלה הזו מטרתה היא להביא לקיצו של עידן נתניהו. אז הקלפים יתערבבו מחדש והיושרה והעקרונות יעמדו שוב במוקד כשלא יהיה לנו העיסוק של כן ולא ביבי". איתי ויג: "בסה"כ מרגיש שקצת מחפשים את לפיד לאחרונה. חשוב לשים לב לעוצמה של הדברים בהשוואה למה שהיה בשלטון הליכוד. ועדיין קריטי להמשיך לשמור על יש עתיד ושאר הממשלה שלא יתפתו להגזים ולהפוך מושחתים יותר עם הזמן". מצביע שביקש לשמור על אנונימיות: "לאחר התלבטויות הצבעתי יאיר לפיד בבחירות האחרונות ואני יכול להגיד בלב שלם שלא אצביע לו שוב, הוא פשוט התגלה כחסר אידיאולוגיה שרק הכוח האישי שלו מעניין אותו. ככל שהוא יהיה יותר זמן בקואליציה, ככה הוא יפר יותר דברים שהוא אמר פעם – ככה זה כשאומרים רק מה שהציבור רוצה לשמוע מהאופוזיציה ואין אידיאולוגיה אמיתית". מצביע שביקש לשמור על אנונימיות: "הצבעתי להם בכל מערכות הבחירות, ואני מאוד מאוכזב מההתנהלות של המפלגה ושל לפיד. יותר מדי דגלים הוקרבו – ממשלה מנופחת שלפיד הבטיח שלא תהיה, חוק נורווגי מנופח שהבטיחו שלא יהיה, מינויים שנויים במחלוקת – שלא היה לו את האינטגריטי להתנצל על הטעות כמו שצריך. בקיצור, חיכינו ליום הזה של יש עתיד בקואליציה כדי לראות ניקיון כפיים וסטנדרט שמשתנה, רק כדי להתאכזב ולהיווכח שדברים שרואים משם". יוחנן הראל, פעיל ביש עתיד כמעט מהקמתה: "הצבעתי יש עתיד, והיה מצע נהדר והמון הבטחות. מעציב אותי שלא את כל ההבטחות ניתן לקיים ומראית עין לא חשובה וההסברים לא באמת מספקים אותי. אבל אני מבין, ש-130 יום מהקמת הממשלה לא יקרו 100% מההבטחות וגם לא קרוב לזה. אני מבין שלוקח זמן להניע עשייה ומתכנן לראות בעוד 3.5 שנים מה עשו. בעיקר משמחת אותי השותפות גורל של כל הצדדים שנאלצו כולם להתפשר על דרך והבטחות כדי לעשות למען כולנו ביחד". מצביע שביקש לשמור על אנונימיות: "הצבעתי יש עתיד. אני לא מצטער על זה אבל כן מאוכזב מאוד מההתנהלות של המפלגה ככלל ושל לפיד בפרט. מצד שני אני לא מוצא מישהו שמייצג אותי יותר טוב. אני חושב שלפיד היה צריך להיות בקבינט הקורונה, יש עתיד היו צריכים להוביל את הקואליציה, לתת לאופוזיציה כלים ויכולת להשפיע". אורן עובדיה: "הצבעתי ליש עתיד מאז הקמתה. ההבטחות של יאיר לפיד תמיד היו בגדר שאיפות ולא דברים שעליהם נשבע – לא ציפיתי ל-16 שרים ו-0 כספים קואליציוניים בבת אחת, וגם לא שהוא יהיה הצדיק היחיד בסדום. מצד אחד, זה נהיה קיצוני, כל אלו נערמים לכדי אי נוחות גדולה, שכבר שמה צל כבד על האני מאמין שלו הוא טוען. מצד שני, עבורי תמיד הייתה תחושה שיאיר לפיד הוא לא סתיו שפיר או מוסי רז. הוא נגוע בלכלוך, ובינתיים זה בדיוק במידה כדי להצליח בפוליטיקה אבל לא כדי לדפוק אותנו. עם זאת, כשדברים יחזרו למסלולם, כנראה שלא אצביע לו". לסיכום, מילה לתומכי לפיד וממשלת השינוי, שחלקם מעוניינים לתת ללפיד פטור כי "נתניהו היה גרוע יותר". התמריצים של נבחרי הציבור – עדיין מעוותים מדי. השקיפות השלטונית – עדיין מעטה מדי. המנגנון עדיין מבכר לוביסטים וקבוצות לחץ. עד שזה לא ישתנה – כל שלטון עלול להסתאב. פוליטיקאים ינסו לגרום לנו להסתפק בתחלופה, בכך שהיה שינוי, אבל על עיתונאים ואזרחים אכפתיים לדרוש מהשלטון החדש את אמות המידה הגבוהות ביותר. אסור לקבל תירוצים כמו "גם הליכוד פעל כך". אסור לצפות למעט מממשלת השינוי, רק כי הם מחליפים את נתניהו.  בנגמין קונסטנט הזהיר כבר לפני 200 שנה: "עלינו להיות מעורבים פוליטית, לא משנה כמה היינו מעדיפים שלא. ערנות היא מחיר החופש. אם נותיר את העיסוק בפוליטיקה לקבוצות לחץ – לא נדע איך לקחת אותה חזרה כשנזדקק לה". החדשות הטובות: זה קל מאי פעם. מתחו ביקורת, במיוחד על המפלגה שבה אתם תומכים, ברחוב וברשתות. שאלו בחוגי בית נבחרי ציבור מה הם עשו כדי להילחם בשחיתות. ככל שסוגיית טוהר המידות תוצף מעלה – יותר פוליטיקאים יבינו שיש לה ביקוש ושיוכלו לגזור קופוני תמיכה ציבורית מעיסוק בה. עוד פוסט ועוד ציוץ ועוד שיתוף – כך עולה סוגיה לסדר היום. ופוליטיקאים? עוסקים במה שעל סדר היום. 