הפועל תל-אביב זכתה באליפות והפתיעה את העיתונים. מי נתן מקום של כבוד ומי שמר את ההתרגשות למדורים הייעודיים
הזכייה הלא צפויה של הפועל תל-אביב באליפות תפסה את העיתונים קצת לא מוכנים. כולם חיכו לאליפות של מכבי חיפה והכינו מקום לתמונה בעמודים הראשיים, כמקובל באירועים כאלה. הכותרות הראשיות היו אמורות לעסוק בפינוי הקברים בבית-החולים באשקלון ובלכידת רוצחו של דרק רוט, ופתאום נפלה ההפתעה הזו. על פניו, מדובר בסיפור ספורטיבי טריוויאלי: זו לא מכבי תל-אביב הזוכה באלופת אירופה, או אברם גרנט בגמר ליגת האלופות בשם דור שני לשואה. בסך-הכל זכייה של איזו קבוצה באליפות המדינה בכדורגל. כמו טיול שנתי בבית-ספר. שגרה ידועה מראש. אלא שהדבר הכי צפוי הפך לפתע לדרמה אנושית מטלטלת, וחייב התייחסות שונה לגמרי. היחס לספורט מצד כל עיתון נמדד לאורך השנה גם בדברים קטנים, אבל גם בהתייחסות לאירוע מדובר כמו האליפות הדרמטית הזו. הזכייה של הפועל תל-אביב כיכבה אמנם בכל העמודים הראשיים וגם בעמודי החדשות, אבל גם כאן יש אלופים ויש נכשלים. הדירוג ביחס עולה: במקום הרביעי והאחרון "הארץ", שלישי "ידיעות אחרונות", שני "ישראל היום", והזוכה באליפות: "מעריב".  "הארץ": זרק את הסיפור לתחתית העמוד הראשי. צילום קבוצתי צנוע, כותרת חיוורת, התרגשות שלא עוברת את מחסום הנייר. מעבר לכך, שום דבר בעמודי החדשות עצמם. איפה אוהדי הפועל תל-אביב ב"הארץ"? אולי יוסי שריד, חיים רמון, משהו. גורנישט. לצד לוגו העיתון, למעלה באוזן, יש הפניה למדור הספורט, וגם שם מכריזים שהפועל תל-אביב אלופה. שתי הפניות לאותו נושא באותו עמוד, בהחלט חידוש מעניין. פרטים אצל עורכת העמוד. הציון לא סתם רע מאוד, אלא נכשל. עורכי "הארץ" פשוט מנותקים מהספורט. ספורט "הארץ": רק ארבעה עמודים לסיקור הדרמה, היה צריך לתת יותר, אבל השער הכי יפה ומרגש מכולם (גם כותרת מוצלחת: "דרמה קווין").  "ידיעות אחרונות": העיתון של המדינה, שלפני שנה לא התבייש להקדיש כותרת ראשית לשיא עולם במאה מטר באולימפיאדה, מציג חצי כישלון בזיהוי האווירה הציבורית. אמנם תמונה גדולה יחסית בעמוד הראשי, אבל רק בתחתית. לא אסתכן בקביעה שזה הגודל שנשמר מראש לתמונת האליפות של מכבי חיפה. כפולת האמצע של החדשות מוקדשת לזכייה, כולל טור של הכתב האוהד אורי משגב. הכותרת לכפולה היא "אדומים משמחה", על רקע תצלום של אוהדי הפועל. האוהדים צולמו לפני המשחק או במהלכו, ולא אחרי הזכייה. אפשר ללמוד זאת מהבעות הפנים המהורהרות-מודאגות שלהם. בחירה לא טובה של תצלום, שלא שיקף את הכותרת. סיקור בסדר פלוס. לא מספק עבור עיתון שיש לו כבוד ויחס לספורט. ספורט "ידיעות": שמונה עמודים, כולל שער וכפולה לפוסטר שהוגדר "מיוחד" לקוראי העיתון, אבל לא היה בו לא ייחוד ולא חן. גם בספורט וואלה בליל האליפות וגם ב"מעריב" ביום ראשון פורסמו תמונות קבוצתיות של הפועל תל-אביב. איכות הפוסטר ב"ידיעות" היתה מתחת לכל ביקורת. סיקור הדרמה היה סביר, אבל מעט מפוזר ולא ממוקד.  "ישראל היום": העיתון שבדרך כלל משפיל את מדור הספורט שלו, עם מספר עמודים מגוחך ושאריות של מודעות בעיצוב מזעזע, מעניק כותרת ראשית שהיא שליש מכלל העמוד. עמודים 3-2, המוקדשים בדרך כלל לדרמות מדיניות או לסיקור פועלו של נתניהו, נותנות כבוד לאליפות, כולל שני טורים של כתבי העיתון (איתמר וייס מצד חיפה ויואב לימור מצד תל-אביב). יש גם טור צד על התפתחות הדרמה. בסך-הכל מכובד ויפה, בתקווה שמסתמן מפנה ביחס לצורכי מדור הספורט. ספורט "ישראל היום": שלושה עמודים מתוך 6.5. סיקור סביר במסגרת המצומצמת הזו.  "מעריב": שער ראשי שכמעט כל כולו שער של מדור ספורט. לא פינוי הקברים באשקלון, לא המהומות בבנגקוק, לא התאונה הקטלנית בצפון. הכל נדחק לטובת הדבר האמיתי. הבטן של עורכי העיתון הכריעה בגדול. שני הקודקודים, יואב צור ויואב גולן, הם אוהדי כדורגל מושבעים (הפועל ראשון-לציון והפועל מרמורק) שבשעה עשר בלילה תפסו את הראש בתדהמה ובהתפעלות, וזרקו את כל החדשות האחרות הצדה. הכותרות בשער העיתון מבטאות תחושות של אוהדים שתופסים את הראש למראה גול מרהיב. "לא ייאמן" (הכותרת הראשית), "אין דברים כאלה" (טור של בן כספית), "זה לא נורמלי" (אריק איינשטיין). עמודים 3-2 כתובים ומעוצבים היטב, ויש אפילו המשך בעמ 16, מה שאומר ש"מעריב" נתנו לדרמה את כל הכבוד המגיע לה. ספורט "מעריב": 9.5 עמודים לסיפור האליפות של הרגע האחרון, מתוך 16. סיקור מקיף, מופתי ומסודר, כולל כפולה למפסידה מחיפה ופוסטר של האלופה. "מעריב" של יום ראשון סיפק את הסחורה לאוהדי הפועל תל-אביב, ובגדול, עם מספר יפה של 12.5 עמודים בכלל העיתון. צל"ש גם לערוץ הראשון: הערוץ הממלכתי שידר במוצאי שבת כמעט שלוש שעות של כדורגל. שם לא הסתפקו רק במשחק בבלומפילד בין מכבי חיפה לבני-יהודה, אלא ביצעו פריצות שידור למשחק בטדי, בשיתוף פעולה הדדי עם צרלטון, ששידרה מירושלים. בסיום ניתבו את צילומי הדרמה בין שני האצטדיונים. ראשי הערוץ הראשון היו ערים לגודל הרגע ודחו את "רואים עולם" בכ-20 דקות. בערוץ 10 או 2 זה לא היה קורה. זה השתלם להם בגדול: פיק של 17.8% ברייטינג מהשעה 21:45. סיום עונה מוצלחת לערוץ הראשון, ששילם הרבה כסף תמורת המשחק המרכזי של ליגת-העל, חטף על הראש, אבל סיפק לחובבי הכדורגל את התמורה בצורה כמעט מושלמת.  