ב"ידיעות אחרונות" ליגלגו על הזגזוג של נתניהו ביחס לשחרור אסירים פלסטינים, אבל שכחו את העמדה שהציגו כשאולמרט היה ראש ממשלה
ביום שני שעבר הזכיר "ידיעות אחרונות" לראש הממשלה בנימין נתניהו מה היתה עמדתו בנוגע לשחרור אסירים פלסטינים כשאהוד אולמרט כיהן כראש ממשלה. בכפולה הפותחת של העיתון דיווח ירון קלנר כי לקראת ועידת אנאפוליס הביע נתניהו, שכיהן אז כיו"ר האופוזיציה, התנגדות חריפה לשחרור אסירים כמחווה לפלסטינים. בשלהי 2007, ציין קלנר, נתניהו אמר כי "שחרור אסירים לפני הוועידה הוא לא נתיב לשלום, אלא נתיב לטרור". בהזדמנות אחרת, הוסיף קלנר, כשהממשלה אישרה את שחרור האסירים, נתניהו שוב תקף: "הממשלה החליטה היום לשחרר עוד מחבלים, בלי לקבל אפילו הכרה בישראל כמדינה יהודית". "דברים שרואים מהאופוזיציה", קראה כותרת הגג לדיווח של קלנר. נתניהו אכן התבטא כפי שצוטט, אולם בזמן אמת "ידיעות אחרונות" לא דיווח על כך לקוראיו. ב-19 בנובמבר 2007 החליטה ממשלתו של אולמרט לשחרר 450 אסירים פלסטינים. למחרת היום סיקר "ידיעות אחרונות" את ישיבת הממשלה, אולם עיקר הסיקור נגע למאבק בין ראש הממשלה לשר הביטחון דאז אהוד ברק. בשולי הדיווח, תחת כותרת הגג "דעת מיעוט", הופיעה ידיעה שלפיה "אשכנזי מתנגד לשחרר אסירים לרצועת עזה". אלכס פישמן ויוסי יהושוע דיווחו על עמדת הרמטכ"ל. בידיעה לא הוזכרה התבטאותו של יו"ר האופוזיציה נגד שחרור האסירים (זו קיבלה במה בגליון "ישראל היום" שיצא באותו יום). הדיווח של קלנר מהשבוע שעבר היה רק חוליה אחת בשרשרת ארוכה של פרסומים שבאמצעותם מביע "ידיעות אחרונות" ביקורת על כוונת נתניהו לשחרר אסירים כמחווה לרשות הפלסטינית. כבר ביום ראשון שעבר, בגיליון שדיווח על האפשרות לחידוש המשא-ומתן, הכריזה כותרת בפינה העליונה של שער "ידיעות אחרונות": "המחיר: ישראל תשחרר רוצחים כבדים". בכותרת המשנה לראשית של אותו יום נכתב: "ביקורת בישראל על הסכמת נתניהו לשחרר יותר מ-100 מחבלים, ובהם כנראה הרוצחים מליל הקלשונים ורוצחי רחל וייס וילדיה". הפרשן הבטחוני אלכס פישמן כתב טור בולט שהתחיל במשפט: "כמו תמיד, גם הפעם יובל הזוג הלא כל-כך צעיר אל מתחת לחופה לצלילי מארש האסירים". ידיעה נוספת הוקדשה ל"רוצחים שישראל עלולה לשחרר", וכללה תצלומים של הרוצחים, שמותיהם, נסיבות הרשעתם והעונשים שהוטלו עליהם. בני משפחה של נרצחים קיבלו במה בולטת להתבטאויות נגד העסקה המסתמנת. מאז המשיך העיתון לפרסם ידיעות ומאמרי דעה שהתנגדו לשחרור אסירים, כולל כותרות ראשיות בצבעי אזהרה בימי השבוע וכותרת ראשית בגליון יום שישי ("שחרר את רוצח משפחתי רק למען שלום, לא כמחווה"). השוואת סיקור זה לסיקור של כוונת אולמרט לשחרר אסירים לקראת ועידת אנאפוליס מעלה הבדלים בולטים. אמנם בסופו של דבר ממשלת אולמרט שיחררה מחבלים שלא רצחו יהודים (ולכן לא הוגדרו כבעלי "דם על הידיים"), אולם בתחילת התהליך היה נראה כי דווקא כן ישוחררו אסירים שהורשעו ברצח ישראלים. ביום שני, ה-5 בנובמבר 2007, אחרי שאולמרט הכריז על הוועידה הצפויה, הוזכר שחרור האסירים בסיום כותרת המשנה לראשית: "ישראל תשקול שחרור מאות אסירים". רק בפנים העיתון, בעמ 8, הובהר כי מדובר באסירים "עם דם על הידיים". כותרת הידיעה, מאת שמעון שיפר, הבליטה זאת ("ישראל תשחרר אסירים עם דם על הידיים"), אך לידיעה לא נלוו טור פרשנות ביקורתי או תצלומים ושמות של הרוצחים שעשויים להשתחרר. ההפך הוא הנכון: מאמר מאת נחום ברנע, שהוצמד לידיעה על שחרור האסירים הצפוי, כלל מחמאות לאולמרט ואת המשפטים הבאים: "ההכרעה תעבור אל היום שאחרי. ישראל תוכל להעביר את זה רק אם תלך לקראת הפלסטינים בנושאים אחרים. שחרור אסירים, למשל". גם בימים שלאחר מכן לא הובעה ביקורת ב"ידיעות אחרונות" על הכוונה המסתמנת לשחרר אסירים פלסטינים שרצחו יהודים בפיגועי טרור. רק ב-11 בנובמבר מוזכרת שוב הסוגיה בעיתון, בידיעה קצרה מאת אלכס פישמן, שהודפסה בתחתית עמ 9 תחת הכותרת "הפלסטינים: שחררו אלפיים אסירים איכותיים". פישמן דיווח כי משמעות ההגדרה "איכותיים" היא אסירים עם "דם על הידיים" והוסיף ש"מקור מדיני ציין כי ישראל תשחרר אסירים – אבל לא במספרים הללו". שוב לא נלוו לידיעה מאמר שמבקר את ההחלטה, פרטים על הרוצחים שאולי ישוחררו או ידיעה עם תגובות המשפחות השכולות. רק ביום שישי, ה-16 בחודש, דיווח צבי זינגר כי ממשלת אולמרט צפויה להחליט על שחרור 450 אסירים, אולם "בלי דם על הידיים".  (לחצו להגדלה)