הסרטן לא הכריע את רוגר איברט, הדיכוי הכריע עיתונאים בנפאל, באריתריאה, באיראן ובאזרבייגן, באיסלנד מצפים לטוב, באירופה מצפים שתשלמו, ועוד חדשות תקשורת מהרשת העולמית
 כבר כמה שנים שמבקר הקולנוע האמריקאי רוגר איברט נאבק בסרטן. במהלך המאבק המתמשך איבד איברט את יכולת הדיבור, את חוש הטעם, את היכולת לשתות ולאכול, וגם פניו השתנו ללא הכר. ובכל זאת, במשך כל הזמן הזה, הוא ממשיך לכתוב: על סרטים, אבל לא רק. "כשאני כותב", הוא אומר, "כל הבעיות שלי נעלמות, ואני הופך לאדם שתמיד הייתי". כריס גונס מהמגזין "אסקווייר" מבלה קצת זמן איכות עם איברט (שהיה מבקר הקולנוע הראשון שזכה בפרס פוליצר), ומגיש כתבה שעשויה להביא אתכם לדמעות.  העיתון "אטלנטה פרוגרסיב ניוז" פיטר את אחד מכתביו מפני שזה התעקש להיות אובייקטיבי בדיווחיו.  פייסבוק? טוויטר? באז? החלטתם כבר איזו רשת חברתית מתאימה לכם?  רוברט מקצסני וגון ניקולס, מחבריו של הספר החדש "The Death and Life of American Journalism", מדברים על מותו של הענף ועל מה שלדעתם יסייע להקימו לתחייה (בשתי מלים: סובסידיות ממשלתיות).  שבוע אחרי ש"לה-פיגארו" ו"לאקספרס" הצרפתיים הודיעו שיתחילו לגבות תשלום עבור תכניהם האינטרנטיים, הקימו שני עיתונים אירופיים אחרים, גרמניים הפעם, "חומות תשלום" לאתרי האינטרנט שלהם.  ובינתיים, סקר מקיף של מכון נילסן מגלה ש-85% מגולשי האינטרנט אינם מתלהבים, בלשון המעטה, מלפתוח את הארנק בעת הגלישה.  עורך ה"סאנדיי טיימס" בדימוס, הארי אוואנס, נשא בניו-יורק הרצאה עמוסת פאנץ-ליינים שנגעה בהווה ובעתיד של העיתונות, בחשיבותה של עיתונות חוקרת ובסיבות שלדעתו "חומות תשלום" אינן רעיון מוצלח במיוחד. דאחקה לדוגמה: "להיות עיתונאי כיום זה קלי קלות. כבר לא צריך אפילו לספור את המלים לבד".  לאיסלנד יש תוכנית שאפתנית להפוך לבירה העולמית של העיתונות החוקרת.  ה"וושינגטון פוסט" מסביר מדוע כל-כך קשה להיות עיתונאי באיראן.  חוקים חדשים ונוקשים באזרבייגן ימנעו מעיתונאים לצלם ו/או להקליט אדם ללא אישורו המפורש.  שבע שנים אחרי פרוץ המלחמה בעיראק, מנסה "פרונט ליין" להעריך את חלקם של 3,000 העיתונאים שדיווחו עליה.  מגיש טלוויזיה בן 70 מה-BBC, שהודה בשידור שהרג את המאהב שלו, שגסס מאיידס, נעצר על-ידי המשטרה.  בצל טענות על כך שמקסיקו הפכה לאחד המקומות המסוכנים ביותר בעולם לעיתונאים, מינו השבוע הרשויות תובע חדש שתפקידו לעסוק בפשעים נגד אנשי תקשורת. בקרוב: תובע חדש שתפקידו יהיה לעסוק בפשעים נגד תובעים שעוסקים בפשעים נגד אנשי תקשורת.  ה"שיקגו סאן טיימס" סיפר השבוע לקוראיו על ארוחת הערב הרומנטית של הנשיא אובמה ורעייתו לכבוד יום האהבה. הבעיה: הארוחה נערכה בשנה שעברה.  עיתונאים נפאלים שביקשו לחקור את רציחתו של גמים שה, מו"ל מקומי בכיר, הוזהרו שאם לא יפסיקו לדחוף את האף, גורלם יהיה דומה לזה של המו"ל המנוח.  וגם באריתריאה המצב אינו מזהיר עבור עיתונאים, כפי שאפשר ללמוד מסיפורו של יונאס אמבייה, עיתונאי שעבר בעשור האחרון מסכת של מעצרים והתעללויות, עד שברח מהכלא, ומהמדינה.  עוד עיתונאי שגזר והדביק פעם אחת יותר מדי נכנס לסטטיסטיקה. הפעם מדובר בכתב של ה"ניו-יורק טיימס", שתיבל את כתבות הכלכלה שלו במשפטים שנלקחו באופן קבוע מתוך כתבותיו של עמיתו מה"וול-סטריט גורנל". ועל כך נאמר: גם גנב, וגם טיפש.