ארבעה אקדמאים ואנשי רוח מכובדים התגייסו להגנת המרצה מהאוניברסיטה העברית שנזפה בקצינה במדים; ארבעתם פרסמו מידע מסולף ונאלצו לתקן
ההוגה הבריטי מייקל אוקשוט טען כי מרגע שיוצא המומחה מתחום המומחיות שלו, כל שנותר לו הוא ביטחונו העצמי. בשבועות האחרונים ובעקבות סערת המדים שהתעוררה באוניברסיטה העברית, נוכחתי לדעת שיש עוד חלק למשפט הזה, וכאשר האקדמאי יוצא ממגדל השן לעתים כל מה שנותר לו הוא יהירות ותחושת צדקנות מוחלטת.
בימים שלאחר פרסום הסרטון בו נראית המרצה ד”ר קרולה הילפריך נוזפת בתלמידה שהגיעה לכיתה עם מדים, התגייסו להגנת המרצה והמוסד שלל פרופסורים ואנשי רוח למיניהם, אשר שקדו על ניתוחים מלומדים וניסו לשפוך על האירוע אור אחר כדי להפוך את מגמת הכעס הציבורי שהופנה כלפי המרצה.

ציפוף השורות היה כמעט מוחלט. הילפריך, שבעבר חתמה על עצומות לעידוד סרבנות והאשמת צה”ל ב”פשעי מלחמה“, הוצגה לפתע כקדושה מעונה שנפלה קורבן תמים לקנוניה מתוחכמת. העובדות הפשוטות שהיו ברורות לכל צופה בתיעוד, נהפכו על פיהן והוצגו מחדש כאירוע מבוים שתוכנן מראש כדי להכשיל את המרצה, והכל ביוזמת תנועת ‘אם תרצו’.
כפעיל מרכזי בתנועה במשך שנים ארוכות ידעתי כמובן את האמת, ולא יכולתי לשתוק מול שטף הסילופים. פנינו לחלק מאותם כותבים במטרה להעמיד אותם על טעותם ולעזור להם להבדיל בין אמת לשקר, להלן התוצאות.
הראשונה הייתה ד”ר ניקול הוכנר, המשמשת כראש התכנית ללימודי תרבות באוניברסיטה העברית, אותה תכנית בה מלמדת הילפריך. בטור שפורסם ב’מקור ראשון‘ בשבוע שעבר כתבה הוכנר כי לאחר ששוחחה עם הסטודנטים בשיעור המדובר ועם עדים אחרים לאירוע, גילתה לטענתה “עד כמה רחוק הפרסום ממה שאירע בפועל”.
לדברי הוכנר, “אלמלא הסרטון של ‘אם תרצו’, לא הייתה עולה השאלה לדיון”. כאשר פנינו אליה במכתב כדי להבהיר של’אם תרצו’ לא כל קשר לצילום הסרטון, זו הייתה תגובתה:
הביטוי “הסרטון של אם תרצו” כוון למעורבות הרבה של דוברי ‘אם תרצו’ בפרשנות המטעה שניתנה לסרטון ובהסתה נגד ד”ר הילפריך. אין הכוונה דווקא לכך שזהו סרטון ש’אם תרצו’ הפיקה אלא לכך שבשיח הציבורי הסרטון הפך מזוהה במידה רבה עם התנועה, בעקבות מעורבותה בשיח הציבורי שהתפתח לאחר פרסום הסרטון”
הוכנר הוסיפה כי פנתה לעורכי האתר על מנת שימחקו את האזכור של ‘אם תרצו’ מן הטור, והוא אכן נערך בהתאם אם כי מספר ימים לאחר שהודפס והופץ בעיתון.
מרצה נוסף באוניברסיטה העברית אותו נאלצנו לתקן היה ד”ר דני אורבך, שפרסם לפני כשבועיים פוסט בדף הפייסבוק שלו בו הציג את ה”עובדות” לטענתו בנוגע למקרה. בתור היסטוריון שהעובדות אמורות להיות נר לרגליו, אורבך הלך שלב נוסף בסילוף האירוע וכתב כי “אם תרצו פרסמו את הדברים בניגוד לרצונה של הקצינה”. לאחר פנייה אישית אליו מיהר אורבך לתקן את הדברים ולכתוב כי “לא ברור לנו אם “אם תרצו” הפיצו את הסרטון”.

מצעד האיוולת נמשך עם ד”ר רויטל עמירן, מומחית למחשבה פוליטית, שפרסמה בשבוע שעבר טור ב’מעריב’ תחת הכותרת המפחידה “אוניברסיטאות תחת מצור”.
כבר בפתיחת הטקסט היא קובעת בנחרצות כי האירוע היה “מאורגן ומבוים היטב על-ידי תנועת אם תרצו”, ומתארת כיצד “פעיל אם תרצו התמקם במארב מתוכנן בנקודת תצפית והסריט”. כאשר פנינו לד”ר עמירן בתהייה מהיכן השיגה את המידע החד משמעי הזה, התפלאנו לגלות שהוא נמחק כלא היה. ה”מארב המתוכנן” הפך ל”מישהו התמקם והסריט”, ו”פיגוע השיימינג המאורגן ומבוים היטב על ידי תנועת אם תרצו” הפך ל”מה שנראה כמו פיגוע שיימינג”.

אחרונה אך לא חביבה הייתה אשת הרוח אילנה המרמן, עורכת ומתרגמת וממייסדות ארגון ‘לא מצייתות’, שפעילותיו נהגו להבריח ברכבן שוהים בלתי חוקיים יהודה ושומרון אל מעבר לקו הירוק. נראה כי שנים ארוכות בבועת השמאל הקיצוני השפיעו על גברת המרמן, שבטור שפורסם ב’הארץ’ לפני שבועיים הפליגה גם היא אל מחוזות הדמיון, וקבעה בהחלטיות כי “את השיחה צילמו ופרסמו פעילי הארגון הלאומני-גזעני אם תרצו”.
פנינו ל’הארץ’ וביקשנו הסברים, ולאחר מספר ימים קיבלתי שיחת טלפון מאחת העורכות הבכירות בעיתון שהציעה למחוק את המשפט השקרי, וכך הפכה השיחה “שצולמה ופורסמה” על ידי ‘אם תרצו’ ל”שיחה…שפרסומה ב’כאן’ יצר סערה ציבורית”.

למרבה הצער, חלק מן התיקונים נעשו רק בדיעבד ולאחר שהשקרים חסרי האחריות הופצו כבר לאוויר העולם על דפי העיתונים. אותה טענה כאילו הסרטון תוכנן על ידי ‘אם תרצו’ השתרשה במהירות בשיח והוצגה כעובדה, למרות שמעולם לא נבדקה ואומתה כראוי.
בתור סטודנט לשעבר באוניברסיטה העברית, לא נותר לי אלא להצטער שמי שעסק באופן פעיל בהפצת אי-אמיתות וסילופים הם דווקא המרצים אשר מדי יום מטיפים לנו בכיתה על חשיבות האמת והעובדות. אותם אנשי אקדמיה, אנשי המחקר והמדע המדופלמים, לא היססו לרגע להעלות על הכתב שקרים מוחלטים ובכך הפכו בעצמם לעוד בורג במערכת הפייק ניוז.
את הנזק שנגרם לקצינה במדים יהיה קשה לתקן, אך כולי תקווה שמקרים כאלה לא ייראו שוב באקדמיה הישראלית.
תום ניסני הוא ראש אגף הפעילים וחטיבת החינוך בתנועת ‘אם תרצו’
ארבעה אקדמאים ואנשי רוח מכובדים התגייסו להגנת המרצה מהאוניברסיטה העברית שנזפה בקצינה במדים; ארבעתם פרסמו מידע מסולף ונאלצו לתקן