פרשת השבוע וחג החנוכה מתחברים השנה היטב. בפרשת וישב, יוסף נמכר למצרים, ואז חי שנים בתוך תרבות מצרית זרה, תוך שמירה מרשימה על נאמנות לזהותו. בחג החנוכה ניסו לגזור עלינו גזירות נגד יהדותנו, ונלחמנו ונאבקנו כדי לשמור על ערכינו ולא להיטמע. במובן מסוים זה האתגר גם היום: העולם גלובלי, התרבות מסביב קורצת ונוצצת, הכול פתוח ונגיש וחופשי. איך נר חנוכה הקטן ממשיך להאיר את הדרך ולא נכבה לאורך השנים?
השבוע מלאו שלושים לפטירת הרב והפרופסור יונתן זקס, שהיה לורד בבית הלורדים הבריטי וכיהן כרבה הראשי של בריטניה. הוא היה אחד הדוברים היהודים המכובדים והבולטים בדורנו, ואחד העקרונות המפורסמים שלו היה: "גויים מעריכים יהודים שמעריכים את יהדותם, גויים לא מעריכים יהודים שבזים ליהדותם".
אירוע השלושים ששודר השבוע מלונדון הוכיח זאת. דיברו שם הנסיך צ'רלס שהספיד אותו נרגשות, טוני בלייר, גורדון בראון ועוד ועוד בכירים לא-יהודים שהעריצו אותו. אבל הדרך שבה רעייתו איילין פתחה את האירוע, הזכירה מה הייתה משימת חייו. היא אמרה שקיבלה אינספור מכתבים מאז פטירתו, וציינה תחילה את סוג המכתבים שריגש אותה במיוחד, המכתבים שבהם נאמר: "החלטנו להתחיל ולשלוח את ילדינו לחינוך יהודי בזכות הרב זקס".
מיוסף במצרים, דרך החשמונאים בחנוכה ועד לילדים יהודים בלונדון ובישראל של היום, האתגר הוא לשמור על השלהבת של הנר הזה.
הטור פורסם בעיתון "ידיעות אחרונות".
*לחיפוש ביטוי מדויק יש להשתמש במירכאות. לדוגמא: "טהרת המשפחה", "הרב זמיר כהן" וכן הלאה
מיוסף במצרים, דרך החשמונאים בחנוכה ועד לילדים יהודים בלונדון ובישראל של היום, האתגר הוא לשמור על השלהבת של הנר הזה