Te rääkisite sellest, et kaks aastat tagasi plaaniti Eesti juhtide massimõrva. Kas te ei räägiks sellest lähemalt ja ei ütleks, kust need andmed teil on pärit? Neid andmeid tõesti ohvitsiaalseid, mis on dokumentaalselt tõestatud, ei ole, kuid küllalt usalduslikest allikatest ja mitte Eestist, vaid väljaspoolt on see saanud teatavaks ja oli teada juba see protsess teatud määral meie Eesti-siseselt ilmselt läbi imbunud teatud kanalite kaudu. Legendid esimeste juhtide juhtide kohta valmistati ette juba jaanuari sündmusteks. Ja teatavasti ka Eestis oli planeeritud väga tõsine dessant mereväe dessant ka tol korral, nii nagu putsi päevalgi ja selleks olid isegi kohad ette valmistatud, et maandada see mereväedessant. Kuid nähtavasti see tegutsemine, mis meie poolt siis tõesti toimus ja Jeltsini appikutsumine suurel määral ilmselt lõi need kaardid segi. Mina sain teada kell kolm öösel Vilniuse sündmustest ja ma asusin siis kohe tegutsema ja umbes kella viie paiku ma helistasin Jeltsinile koju. Siis oli meil kella üheksa paiku veel temaga ühendus, siis helistas ka Savisaar veel temale ja kutsusime Savisaarega omavahel, kooskõlastasime seda tegevust, kutsusime teda Eestisse. Tähendab, et vältida halvimat, võib olla siin ja palusime, et tema siis pöörduks venekeelse elanikkonna poole siin Eestis ja Eestis paiknevate nõukogude armee väeosade poole. Ilmnes, ta ütles, et tähendab on saanud teatavaks, et teda võidakse takistada selles. Ja kindlasti kuulati ka neid kõnesid pealt. Ta palus abi lennuki hankimisel, et erilennuk, erilennuki tema saaks. Need küsimused said kõik lahendatud ja õhtupoolikul oligi ta siis Tallinnas ja kus ta ka need palvel täitis, millest ma rääkisin, pöördudes televisiooni kaudu, tähendab venekeelse elanikkonna ja eraldi kõne ga armee poole ja siis kirjutasimegi õhtupoolikul alla Toompeal siis vene Eesti kõigile teadaoleva lepingu, mille allakirjutamine oli muidu veninud sügisest saadik ja just nimelt nendel põhjustel. Me esitasime omapoolsed kindlad seisukohad. Venemaa ei olnud nendega ka nõus, kuid sellel kriitilisel hetkel töötas nähtavasti mitu mehhanismi. Ja kõigepealt Jeltsin tunnetas survet enda vastu Nõukogude Liidu juhtkonna tähendab Karbatšovi poolt. Ja kuivõrd maailmas oli leidnud toetust balti riikide võitlus siis ilmselt ta nägi selles rahvusvahelist probleemi, seda ühelt poolt. Ja ma arvan, et töötas puht, töötasid puht isiklikud momendid veel. Kui Jeltsin Jeltsinit tähendab noh, nimetame siis tinglikult jutumärke kides sõnaga peksti kasvõi selle viimase Ameerika reisi eest. Siis mina töötades ülemnõukogu esimehena, tol ajal ma avalike väljaastumise võimalusi nendes küsimustes oli suhteliselt vähe, kuid siiski Moskvas ülemnõukogus sai selgelt välja öelda tema kohta oma arvamus muidugi, mis ei lugenud tolleaegsel nõukogude liidu juhtkonnale mitte midagi, kuid Jeltsin tunnetas teatud toetust, sest tema oli asunud teatud määral demokraatlike jõudude toetus etteotsa Moskva linna esimese sekretärina. Ja tähendab ma nendes ettevõtmistes teda toetasin ja ka tollel päeval, kus teda kõige rohkem kritiseeriti. Ja ma pean ütlema, et see on nii mälestuste raames nüüd et kui ma siis ütlesin, küsisin temast, kui teda kõige rohkem peksti, et kas tema toetas Eesti iseseisvuse taastamist, kui näiteks ma noh, kuulutan selle välja meie ülemnõukogu, Eesti ülemnõukogu kuulutab selle välja ja ta ütles, et nii kui tema suudab saavutada praegu omavahelise positsiooni, saab Vene föderatsiooni presidendiks. Sellisel puhul tema esimesena tunnustab Eesti iseseisvat vabariiki. See ei ole kuskil pool üldiselt läbi jooksnud mitte, kuid need on tõesti faktiliselt sündinud asjad. Ja kui me olime tõesti siis Eesti iseseisvuse järgmisel bussipäeval välja kuulutanud, ma kohe 21. hommikul helistasin Moskvasse tähendab siis 21. juba Moskvas hakkas ka see putsi mingisugune juba mõõna. Kohe ei saanud teda kätte, kuid 22. sain kätte ja palusin, et ta mind vastu võtaks. No ta ütles, et kõik on veel nii segi, et kust leida aega tähendab tohutult see võitluse siiski sisuliselt veel teatud määral võitluse tagajärgede likvideerimine käis. Ja põhimõtteliselt nõustus ja ma sõitsin Moskvasse esimesel päeval, ta ei saanud mind vastu võtta. Asbulatov võttis vastu. Ma esitasin temale palve, et nüüd Eestit tunnustataks. Ja järgmisel päeval Jeltsin võttis vastu vaatamata, et toimus Moskvas matus ja ka tema oli matuse rongkäigus pidi osalema, kuid selle asemel, et rongkäiku minna, ta võttis siis mind vastu ja ma esitasin talle selle, need palved. Ja ta kohe nõustus põlve peal, kirjutasime need Toet Venemaa toetuse sealsamas koos. Ja ma palusin veel sinna panna lisa punkti, et ta pöörduks maailma maade poole ja samuti kaasa arvatud ka siis Karbatšovi, see tähendab Nõukogude liidu poole, et ka need tunnustaksid meid. Ja me läksime siis matusele, ta pidas kõne valge maja sealt rõdult. Ja ka mina osalesin sealsamas tema kõrval selle ajaga, kuni see üritus toimus, siis käisime temaga koos ja sbulatoviga veel rahva hulgas, all ja rahvamassides. Selleks ajaks oli puhtalt trükitud ja televisioon kohale kutsutud ja ta andis pidulikult selle dokumendi meile üle. Paralleelselt ma käisin ühest välismaa tähendab eelkõige suurriikide saatkonnast teise ja paludes nende toetust, kiiret toetust. Ja nad ütlesid, et nad kannavad, ma palusin, et nad kohe kannaksid ette samal päeval oma presidentide riigijuhtidele. Ilmselt ka nad seda tegid. Nii et kaks päeva käisin ühest saatkonnast teise kogu aeg Moskvas. Ja esmaspäeval isegi juba päeva õhtupoolikul hakkasid tulema telegrammid ja teated, kui ma saabusin tagasi Tallinna. Et meid on taas tunnustatud, lihtsalt või toetust avaldatud ja nelja-viie päevaga oli juba üle 50 riigi seda teinud. Nõnda et nähtavasti siin teatud määral mängisid omamoodi rolli teatud nende poliitiliste sündmuste käigus. Mingisugune usalduslik vahekord, mis etendas, mitte, teeb väikest rolli Eesti iseseisvuse tunnustamisel. Ma ütleks ainult ühe momendi siia juurde veel. Kui Jeltsin andis pidulikult selle dokumendi üle siis tekkis, või kui me seda dokumenti kirjutasime, tekkis küsimus, aga mis saab Leedust, Lätist? Ma palusin nendele samasugune tunnustus anda ja ta andis kohe korralduse, et Karbunovskui Lanzbergis kohe järgmiseks päevaks kutsuda Moskvasse ja seda kohe ka tehti. Ja Läti oli niimoodi. Karbunovs oli järgmisel päeval Moskvas, Lansbergis aga mitte, seal oli väike tõrge, mis lahendati ilmselt hiljem Venemaa ja Leedu vahel, siis. Kui selle massimõrva juurde veel tagasi tulla kes seda neid andmeid ja legende riigijuhtide asukohtade kohta koostas ja, ja kust neid andmeid Nii palju kui mina sain jaanuari sündmuste ajal juba teada sellest, et sellega tegeletakse. Tähendab, see ei olnud usaldatud Eesti KGB-le, vaid sellega tegeles mereväe vastuluure. Aga võib-olla need dokumendid ilmselt suuremale Või vähemal määral saavad teatavaks ka mõne aja pärast.
Monteerimata salvestus 19.08.1993.