Elveszik a kagylót
Bár 3 millió vezetékes előfizetés van még Magyarországon, a vonalas telefont egyre inkább kiszorítja a mobil. A változás az őrző-védőktől a közvélemény-kutatókig több üzletágban is új szokásokat követel.
Az otthoni vezetékes készülékekről a tulajdonosoknak ma már alig a fele indít hívásokat, legalábbis ez áll abban a felmérésben, amelyet 2008 végén készített a Nemzeti Hírközlési Hatóság (NHH). Egyötödük inkább csak hívásokat fogad, 12 százalék a biztonság kedvéért tartja üzemben, a többiek pedig vagy internetezésre, vagy más, közelebbről nem részletezett okból fizetik a havi előfizetési díjat.

A vezetékes előfizetések száma 1990-ben még alig 1 millió volt az országban, a következő tíz évet a telefonra kiéhezett tömegek a vonalak megszerzésével töltötték. A csúcs 2000-ben 3 millió 798 ezer előfizetés volt. 2001 őszére viszont a mobil-előfizetők száma már beérte a drótosokét, azóta folyamatosan csökken a vezetékes vonalak száma. Az NHH idei májusi jelentésében apró, 8 ezres emelkedést könyvelhetett ugyan el, de ennek korántsem a vezetékes vonalak iránt újból felébredt vonzalom az oka, hanem az, hogy az apadó számsorhoz immár hozzácsapták a kábeltévés szolgáltatók vonalán telefonáló ügyfelek 34 ezres tömegét is.

Az átmenet terméke volt 2005-ben az egyik mobilszolgáltató vezetékes asztali telefonokra emlékeztető készüléke és előfizetési konstrukciója. A SIM-kártyát használó, de helyhez kötött szolgáltatás a mobiltelefonokénál alacsonyabb tarifát használ, miközben a készülék a mobilszám mellett vezetékes hívószámmal is hívható. Az ötlet alighanem késve jött, nem is lett belőle tömegtermék.

Az igazi vonalas telefonok százezreit közben éveken át mesterségesen is életben tarthatták a vezetékes szolgáltatók. A széles sávú internet kedvezményes megvásárlásának sokáig az volt az egyik feltétele, hogy legyen mellette hagyományos telefonvonal. Ettől ma már eltekintenek, de a vezetékes széles sáv egyelőre így is nyeregben marad, mert sebességben, megbízhatóságban, árban és a korlátlan adatforgalmazás lehetőségében még mindig felveszi a versenyt a mobilinternettel.

Ráadásul többnyire a vezetékes beszélgetések tarifái is alacsonyabbak a mobilosoknál, de persze ez elsősorban azoknak szempont, akik rendszeresen kezdeményeznek hívásokat. Akadnak, akik arra is gondolnak: vészhelyzet esetén jól jön egy stabil, a térerő szeszélyeitől sem zavart telefon, amelynek vezetékében akkor is fut feszültség, amikor az egész házban áramszünet van. Ezért ragaszkodnak a vezetékes telefonvonalhoz egyes betörésvédelemben utazó biztonsági cégek is, míg más őrző-védő vállalkozások jobbnak látják inkább mobillal is fölszerelni a riasztókat arra az esetre, ha a betörők elvágnák a telefonvezetéket. Más kérdés, hogy ma már rádiós riasztók is vannak. Vészhívás esetén azért is fontos a vezetékes telefon, mert a mentők, rendőrök, tűzoltók gyorsan és biztonsággal azonosíthatják a hívó tartózkodási helyét – mobil vagy internetes telefonnal ez egyelőre kevésbé megbízhatóan megy.

A vezetékes telefonvonalak lassú visszaszorulása kissé bonyolultabbá tette a közvélemény-kutató intézetek munkáját is. A legutóbbi amerikai elnökválasztás előtt a Pew közvélemény-kutató intézet azt állapította meg, hogy ha nem kérdezték meg a csak mobilon hívható választókat, 2-3 százalékkal kisebbnek látszott Barack Obama támogatottsága. Mobilon Magyarországon ma már csaknem kétszer annyi felnőtt érhető el (82 százalék), mint vezetékes vonalon (42 százalék), viszont „a kizárólag vezetékes telefont használók körében szignifikánsan felülreprezentáltak a kisebb településen élők, a nők, a közepes jövedelműek” – magyarázta a HVG-nek Beck László, a Medián közvélemény-kutató munkatársa.

A legerősebb összefüggés azonban az életkorral áll fenn, mert míg a 60 évesnél idősebbek 31 százaléka használ kizárólag vezetékes telefont, a 40 évesnél fiatalabbak körében szinte egyáltalán nincs ilyen. A fiatalabb, aktív s ezért napközben otthonában nem is tartózkodó korosztály tehát csak mobilon érhető el. A piackutatók ezért a mobilos és vezetékes hívásokat vegyesen alkalmazzák, előbbi a Medián becslése szerint 30-40 százaléka az összes hívásnak.

A legtöbb cégnek továbbra is presztízskérdés, hogy vonalas elérhetősége is legyen, még akkor is, ha a munkatársak névjegyén már elegendőnek tűnik a mobilszám feltüntetése. Egyre ritkább, hogy bármihez is kifejezetten vezetékes lakástelefonra lenne szükség, de a szokás hatalma erős: néhányan ma is azt gondolják, hogy eladás előtt álló lakásuk árát növeli a telefon. „Az ingatlan értékét ma már sehogyan sem befolyásolja a vezetékes telefon, már a hirdetésekben sem említik meg” – mond ellent Valkó Dávid, az Otthon Centrum munkatársa.

Lassan fogyatkoznak a Magyar Telekom által működtetett utcai telefonfülkék is: ma 12 ezer van, 2002-ben még kétszer ennyi volt. A törvény szerint ugyanis ezerlakosonként kell egyet üzemeltetniük a területi szolgáltatóknak, de a keveset használt, veszteséges állomásokat lassan leszerelik, az idei első negyedévben például négyszázra várt ez a sors.

KIRICSI GÁBOR
<|im_start|>user
Az otthoni vezetékes készülékekről a tulajdonosoknak ma már alig a fele indít hívásokat, legalábbis ez áll abban a felmérésben, amelyet 2008 végén készített a Nemzeti Hírközlési Hatóság (NHH). Egyötödük inkább csak hívásokat fogad, 12 százalék a biztonság kedvéért tartja üzemben, a többiek pedig vagy internetezésre, vagy más, közelebbről nem részletezett okból fizetik a havi előfizetési díjat.

A vezetékes előfizetések száma 1990-ben még alig 1 millió volt az országban, a következő tíz évet a telefonra kiéhezett tömegek a vonalak megszerzésével töltötték. A csúcs 2000-ben 3 millió 798 ezer előfizetés volt. 2001 őszére viszont a mobil-előfizetők száma már beérte a drótosokét, azóta folyamatosan csökken a vezetékes vonalak száma. Az NHH idei májusi jelentésében apró, 8 ezres emelkedést könyvelhetett ugyan el, de ennek korántsem a vezetékes vonalak iránt újból felébredt vonzalom az oka, hanem az, hogy az apadó számsorhoz immár hozzácsapták a kábeltévés szolgáltatók vonalán telefonáló ügyfelek 34 ezres tömegét is.

Az átmenet terméke volt 2005-ben az egyik mobilszolgáltató vezetékes asztali telefonokra emlékeztető készüléke és előfizetési konstrukciója. A SIM-kártyát használó, de helyhez kötött szolgáltatás a mobiltelefonokénál alacsonyabb tarifát használ, miközben a készülék a mobilszám mellett vezetékes hívószámmal is hívható. Az ötlet alighanem késve jött, nem is lett belőle tömegtermék.

Az igazi vonalas telefonok százezreit közben éveken át mesterségesen is életben tarthatták a vezetékes szolgáltatók. A széles sávú internet kedvezményes megvásárlásának sokáig az volt az egyik feltétele, hogy legyen mellette hagyományos telefonvonal. Ettől ma már eltekintenek, de a vezetékes széles sáv egyelőre így is nyeregben marad, mert sebességben, megbízhatóságban, árban és a korlátlan adatforgalmazás lehetőségében még mindig felveszi a versenyt a mobilinternettel.

Ráadásul többnyire a vezetékes beszélgetések tarifái is alacsonyabbak a mobilosoknál, de persze ez elsősorban azoknak szempont, akik rendszeresen kezdeményeznek hívásokat. Akadnak, akik arra is gondolnak: vészhelyzet esetén jól jön egy stabil, a térerő szeszélyeitől sem zavart telefon, amelynek vezetékében akkor is fut feszültség, amikor az egész házban áramszünet van. Ezért ragaszkodnak a vezetékes telefonvonalhoz egyes betörésvédelemben utazó biztonsági cégek is, míg más őrző-védő vállalkozások jobbnak látják inkább mobillal is fölszerelni a riasztókat arra az esetre, ha a betörők elvágnák a telefonvezetéket. Más kérdés, hogy ma már rádiós riasztók is vannak. Vészhívás esetén azért is fontos a vezetékes telefon, mert a mentők, rendőrök, tűzoltók gyorsan és biztonsággal azonosíthatják a hívó tartózkodási helyét – mobil vagy internetes telefonnal ez egyelőre kevésbé megbízhatóan megy.

A vezetékes telefonvonalak lassú visszaszorulása kissé bonyolultabbá tette a közvélemény-kutató intézetek munkáját is. A legutóbbi amerikai elnökválasztás előtt a Pew közvélemény-kutató intézet azt állapította meg, hogy ha nem kérdezték meg a csak mobilon hívható választókat, 2-3 százalékkal kisebbnek látszott Barack Obama támogatottsága. Mobilon Magyarországon ma már csaknem kétszer annyi felnőtt érhető el (82 százalék), mint vezetékes vonalon (42 százalék), viszont „a kizárólag vezetékes telefont használók körében szignifikánsan felülreprezentáltak a kisebb településen élők, a nők, a közepes jövedelműek” – magyarázta a HVG-nek Beck László, a Medián közvélemény-kutató munkatársa.

A legerősebb összefüggés azonban az életkorral áll fenn, mert míg a 60 évesnél idősebbek 31 százaléka használ kizárólag vezetékes telefont, a 40 évesnél fiatalabbak körében szinte egyáltalán nincs ilyen. A fiatalabb, aktív s ezért napközben otthonában nem is tartózkodó korosztály tehát csak mobilon érhető el. A piackutatók ezért a mobilos és vezetékes hívásokat vegyesen alkalmazzák, előbbi a Medián becslése szerint 30-40 százaléka az összes hívásnak.

A legtöbb cégnek továbbra is presztízskérdés, hogy vonalas elérhetősége is legyen, még akkor is, ha a munkatársak névjegyén már elegendőnek tűnik a mobilszám feltüntetése. Egyre ritkább, hogy bármihez is kifejezetten vezetékes lakástelefonra lenne szükség, de a szokás hatalma erős: néhányan ma is azt gondolják, hogy eladás előtt álló lakásuk árát növeli a telefon. „Az ingatlan értékét ma már sehogyan sem befolyásolja a vezetékes telefon, már a hirdetésekben sem említik meg” – mond ellent Valkó Dávid, az Otthon Centrum munkatársa.

Lassan fogyatkoznak a Magyar Telekom által működtetett utcai telefonfülkék is: ma 12 ezer van, 2002-ben még kétszer ennyi volt. A törvény szerint ugyanis ezerlakosonként kell egyet üzemeltetniük a területi szolgáltatóknak, de a keveset használt, veszteséges állomásokat lassan leszerelik, az idei első negyedévben például négyszázra várt ez a sors.

KIRICSI GÁBOR

Foglald össze a fenti szöveget!<|im_end|>
<|im_start|>assistant
Bár 3 millió vezetékes előfizetés van még Magyarországon, a vonalas telefont egyre inkább kiszorítja a mobil. A változás az őrző-védőktől a közvélemény-kutatókig több üzletágban is új szokásokat követel.<|im_end|>