A legfurább embrionális fordulat: a teknõspáncél evolúciója
A gerinces állatok embriói rendkívül hasonlítanak egymásra az egyedfejlõdés korai stádiumaiban. Mindegyiken megfigyelhetõ a nagy fej, az apró végtagok és a farokszerû, hosszú gerincoszlop. Természetesen minden állatnak megvannak a maga jellegzetességei, de egyik fejlõdése sem vesz olyan különleges fordulatot, mint a teknõsöké: kialakul rajtuk egy csontvázzal összeforrt páncél. Egy japán kutatócsoport most új elmélettel állt elõ a teknõspáncél kialakulását illetõen, amely a legújabb Science címlapi anyaga.
A teknõsök valamivel több mint 200 millió éve jelentek meg a földön. A ma élõ teknõsfajok száma nagyjából 300. Vízi és szárazföldi képviselõik egyaránt léteznek. Legjellemzõbb egyedi tulajdonságuk a testüket borító páncél (carpax).

A teknõsök egyedi testfelépítésére és a páncéljuk evolúciós kialakulására számos elméletet dolgoztak már ki. Az egyik lehetséges forgatókönyv szerint a bõrszerû csontvázelemek megelõzték a csontos páncél kialakulását., más tanulmányok azonban a különösen mellkasi területen végbement alapvetõ anatómiai változások fontosságát hangsúlyozzák mint a teknõsök evolúciójának meghatározó tényezõjét.

Ugrásszerû evolúció?

A teknõspáncél háti része a bordákból származik, és a lapocka - a többi magzatburkos állattal (Amniota) ellentétben - a páncél alatt található. A magzatburkos gerincesek lapockája a bordaketrecen kívül helyezkedik el. A csontvázelemek elhelyezkedésének megváltozása maga után vonta az izomzat megváltozását is. Az izmok szokatlan elhelyezkedése is azt támasztja alá, hogy a teknõspáncél evolúciós újdonságot képvisel.

Az ember és a teknõs bordaketrecének, lapockájának (sötétkék) és bordaizmainak vázlatos felépitése

Elsõ pillantásra úgy tûnik, hogy ez az evolúciós változás nem játszódhatott le az alak és a méret fokozatos megváltozásával, miközben megmaradt a test alapvetõ felépítése, mert elképzelhetetlen átmeneti állapot. Ezért több kutató szerint a teknõsök evolúciója alapvetõ, ugrásszerû evolúciós változást jelent. Ezekben a tanulmányokban azonban nem szenteltek elég figyelmet a vázizomrendszer embrionális anatómiájának, amely alapján fölfedezhetõ a teknõsökre jellemzõ testfelépítés valódi eredete.

A teknõspáncél embrionális fejlõdése - evolúciós következtetések

Japán kutatók a Science-ben most megjelent tanulmányukban bemutatják, miként fejlõdhetett ki a teknõspáncél fokozatosan az evolúció folyamán, ahogy az állat bordái összeolvadtak és magukba zárták a lapockát. Hiroshi Nagashima, a RIKEN Fejlõdésbiológiai Központjának kutatója munkatársaival összehasonlította a kínai lágyhéjú teknõs (Pelodiscus sinensis) és két másik magzatburkos állat - a tyúk (Gallus gallus) és az egér (Mus musculus) - embrióinak anatómiáját. A vizsgálatok alapján leírják, hogy milyenek lehettek az átmeneti állapotok a teknõsök evolúciója folyamán.

 

 

Fiatal teknõsembrió 3D-s modellje. Figyeljük meg, hogy a bordák és a sárgával jelölt izomlemez egyetlen réteget képeznek, és a lapocka (narancssárga) ezen kívül helyezkedik el

Az eredmények azt mutatják, hogy a korai szakaszban mindhárom állat embriójának közös a fejlõdési mintázata, valószínûleg olyan, amilyen a legutolsó közös õsüké lehetett a múltban. A teknõsembrió egyedfejlõdése közben azonban a testfal egy része betûrõdik. Eközben bizonyos kapcsolatok megõrzõdnek a fejlõdõ csontok és izmok között, de új összeköttetések is kialakultak, amelyek nem figyelhetõk meg sem más hüllõnél, sem a madaraknál vagy az emlõsöknél.

A csirke és a teknõs embriójának fejlõdése. Jól látható a japán kutatók által fölfedezett szövetbetûrõdés

Ennek a betûrõdésnek a következtében a teknõs hátpáncélja a bordákból fejlõdik ki, és a lapocka szokatlan anatómiai helyzetet vesz fel. Az eredmények cáfolják azt a korábbi elméletet, hogy a páncél a bõrben lévõ kis csontlemezek összeolvadásával fejlõdött ki, és új magyarázatot kínálnak a teknõs testfelépítés evolúciójára.

 

 

Teknõs csontváza. A lapocka zölddel, a csípõcsont kékkel jelölve

A mostani eredmény azért különösen fontos, mert elõször kínál elfogadható elméletet a teknõsök folyamatos evolúciójára. A teknõsök fejlõdését ugrásszerû evolúcióval magyarázó elméletek ugyan tetszetõsek, de nagyon sok tudós kétségbe vonja az ugrásszerû evolúció létét, ráadásul az ugrásszerû evolúció elmélete sok támadási felületet hagy az intelligens tervezettség híveinek.

Forrás: Science/AAAS
embriológia teknõsök evolúció egyedfejlõdés
<|im_start|>user
A teknõsök valamivel több mint 200 millió éve jelentek meg a földön. A ma élõ teknõsfajok száma nagyjából 300. Vízi és szárazföldi képviselõik egyaránt léteznek. Legjellemzõbb egyedi tulajdonságuk a testüket borító páncél (carpax).

A teknõsök egyedi testfelépítésére és a páncéljuk evolúciós kialakulására számos elméletet dolgoztak már ki. Az egyik lehetséges forgatókönyv szerint a bõrszerû csontvázelemek megelõzték a csontos páncél kialakulását., más tanulmányok azonban a különösen mellkasi területen végbement alapvetõ anatómiai változások fontosságát hangsúlyozzák mint a teknõsök evolúciójának meghatározó tényezõjét.

Ugrásszerû evolúció?

A teknõspáncél háti része a bordákból származik, és a lapocka - a többi magzatburkos állattal (Amniota) ellentétben - a páncél alatt található. A magzatburkos gerincesek lapockája a bordaketrecen kívül helyezkedik el. A csontvázelemek elhelyezkedésének megváltozása maga után vonta az izomzat megváltozását is. Az izmok szokatlan elhelyezkedése is azt támasztja alá, hogy a teknõspáncél evolúciós újdonságot képvisel.

Az ember és a teknõs bordaketrecének, lapockájának (sötétkék) és bordaizmainak vázlatos felépitése

Elsõ pillantásra úgy tûnik, hogy ez az evolúciós változás nem játszódhatott le az alak és a méret fokozatos megváltozásával, miközben megmaradt a test alapvetõ felépítése, mert elképzelhetetlen átmeneti állapot. Ezért több kutató szerint a teknõsök evolúciója alapvetõ, ugrásszerû evolúciós változást jelent. Ezekben a tanulmányokban azonban nem szenteltek elég figyelmet a vázizomrendszer embrionális anatómiájának, amely alapján fölfedezhetõ a teknõsökre jellemzõ testfelépítés valódi eredete.

A teknõspáncél embrionális fejlõdése - evolúciós következtetések

Japán kutatók a Science-ben most megjelent tanulmányukban bemutatják, miként fejlõdhetett ki a teknõspáncél fokozatosan az evolúció folyamán, ahogy az állat bordái összeolvadtak és magukba zárták a lapockát. Hiroshi Nagashima, a RIKEN Fejlõdésbiológiai Központjának kutatója munkatársaival összehasonlította a kínai lágyhéjú teknõs (Pelodiscus sinensis) és két másik magzatburkos állat - a tyúk (Gallus gallus) és az egér (Mus musculus) - embrióinak anatómiáját. A vizsgálatok alapján leírják, hogy milyenek lehettek az átmeneti állapotok a teknõsök evolúciója folyamán.

 

 

Fiatal teknõsembrió 3D-s modellje. Figyeljük meg, hogy a bordák és a sárgával jelölt izomlemez egyetlen réteget képeznek, és a lapocka (narancssárga) ezen kívül helyezkedik el

Az eredmények azt mutatják, hogy a korai szakaszban mindhárom állat embriójának közös a fejlõdési mintázata, valószínûleg olyan, amilyen a legutolsó közös õsüké lehetett a múltban. A teknõsembrió egyedfejlõdése közben azonban a testfal egy része betûrõdik. Eközben bizonyos kapcsolatok megõrzõdnek a fejlõdõ csontok és izmok között, de új összeköttetések is kialakultak, amelyek nem figyelhetõk meg sem más hüllõnél, sem a madaraknál vagy az emlõsöknél.

A csirke és a teknõs embriójának fejlõdése. Jól látható a japán kutatók által fölfedezett szövetbetûrõdés

Ennek a betûrõdésnek a következtében a teknõs hátpáncélja a bordákból fejlõdik ki, és a lapocka szokatlan anatómiai helyzetet vesz fel. Az eredmények cáfolják azt a korábbi elméletet, hogy a páncél a bõrben lévõ kis csontlemezek összeolvadásával fejlõdött ki, és új magyarázatot kínálnak a teknõs testfelépítés evolúciójára.

 

 

Teknõs csontváza. A lapocka zölddel, a csípõcsont kékkel jelölve

A mostani eredmény azért különösen fontos, mert elõször kínál elfogadható elméletet a teknõsök folyamatos evolúciójára. A teknõsök fejlõdését ugrásszerû evolúcióval magyarázó elméletek ugyan tetszetõsek, de nagyon sok tudós kétségbe vonja az ugrásszerû evolúció létét, ráadásul az ugrásszerû evolúció elmélete sok támadási felületet hagy az intelligens tervezettség híveinek.

Forrás: Science/AAAS

Adj egy összefoglalót a szövegről!<|im_end|>
<|im_start|>assistant
A gerinces állatok embriói rendkívül hasonlítanak egymásra az egyedfejlõdés korai stádiumaiban. Mindegyiken megfigyelhetõ a nagy fej, az apró végtagok és a farokszerû, hosszú gerincoszlop. Természetesen minden állatnak megvannak a maga jellegzetességei, de egyik fejlõdése sem vesz olyan különleges fordulatot, mint a teknõsöké: kialakul rajtuk egy csontvázzal összeforrt páncél. Egy japán kutatócsoport most új elmélettel állt elõ a teknõspáncél kialakulását illetõen, amely a legújabb Science címlapi anyaga.<|im_end|>