Szívesen csinálnak magukból hülyét a sztárok
Legközelebb Jean-Claude Van Damme-ot láthatjuk, amint önmagát parodizálja a Jean-Claude Van Johnson-ban, de persze nem õ az elsõ híresség, akiben van annyi önirónia, hogy simán eljátssza önmaga gázosabb, furább változatát. A Sikersorozat-ban ugyanezt csinálja például Matt LeBlanc, de a remek Louie-nak is ez a koncepciója, miközben számos szériában jelentek már meg neves vendégszereplõk, a karakternek is a saját nevüket adva.
Korábban írtunk már Jean-Claude Van Damme új projektjérõl, a Jean-Claude Van Johnson-ról, amelyben az akciósztár önmagát játssza – vagy legalábbis valami olyasmit. A történet szerint ugyanis kiderül róla, hogy nemcsak világszerte ismert színész, de Jean-Claude Van Johnson néven õ „a világ legveszélyesebb magánvállalkozója” is.

Természetesen nem ez a tévében az elsõ hasonló vállalkozás, 2011-ben indult például az itthon Sikersorozat címet kapott Episodes, itt Matt LeBlanc játssza önmagát, vagyis egy Matt LeBlanc nevû színészt, aki egy brit sikerszéria lebutított amerikai változatában kapott szerepet.

A Jóbarátok egykori Joey-ja egy cseppet sem bánta, hogy a történet kedvéért ki kellett figuráznia önmagát, sõt nyilatkozataiban is hasonló öniróniáról tanúskodott: „Hálás vagyok, hogy én kaptam meg a szerepet, elég lesújtó lett volna, ha LeBlanc-t valaki más játssza el” – mondta a Varietynek még 2009-ben, amikor elkezdett körvonalazódni a projekt.

A sorozatban aztán meg is csinálták a kamu meghallgatást, ahol a többi aspiráns a jól ismert csajozós dumát mantrázta – „Na, mi a helyzet?” –, miközben LeBlanc-tól azt kérték, hogy egy kicsivel többet hozzon Mattbõl:

A színész persze lenyilatkozta azt is, hogy a sorozat valójában nem róla szól: „Ez igazából nem én vagyok, ez csak egy Matt LeBlanc nevû karakter. Mattnek inkább az a fele, amelyet a közönség érzékel, és nem az igazi Matt” – magyarázta annak idején az Independentnek.

Néhány dologban a karakter tényleg olyan, mint én, néhányban viszont egyáltalán nem. Nem akartam, hogy teljesen olyan legyen, mint én, mert – õszintén szólva – az nem lett volna túl érdekes” – vélte, és néhány ötlettel maga is hozzájárult a figura megteremtéséhez.

Hasonló, túlzott önparódiát láthattunk többek között Larry Davidtõl a Félig üres-ben, de már az író-producer elõzõ sikeres sorozatának, a Seinfeld-nek is Jerry Seinfeld volt a fõszereplõje – David akkor még csak az egyik mellékszereplõt, George Constanzát mintázta önmagáról, exhibicionizmusa a Félig üres-ben teljesedett ki.

Itt önmaga legrosszabb változatát játszotta, egy kiállhatatlan alakot, aki mindenbe és mindenkibe belekötött, a plakát szerint még a pszichológusát is annyira felidegesítette, hogy az felakasztotta magát. A nyolcadik évad elõzetesébõl jól átjön a hangulat, ráadásul még Michael J. Fox is feltûnt, aki szintén önmagát alakította.

A Félig üres-ben többek között Ricky Gervais is megjelent, aki maga is készített egy hasonló sorozatot. Ez volt a statisztákról szóló Futottak még..., amelyben a fõszereplõk minden részben egy-egy igazi nagyság mellé keveredtek,önmaga õrült verzióját jelenítette meg Ben Stiller, Patrick Stewart, Samuel L. Jackson és Kate Winslet is. Utóbbi itt arról beszélt, hogy ha „retardáltat” játszol, garantált az Oscar-díj, gondoljunk csak Daniel Day-Lewisra A bal lábam-ban vagy Dustin Hoffmanra az Esõember-ben:

A magyar származású komikus, Louis C. K. is saját élete kifordított verzióját jeleníti meg a Louie-ban, Kristie Alley a súlyproblémájából csinált viccet a Fat Actress címû szériában, miközben George Michael az Eli Stone-ban hülyült. James Van Der Beek sem maradhatott ki, a Ne bízz a ribiben! címû szitkomban játszik egy olyan James Van Der Beeket, aki mindent megtesz azért, hogy a Dawson és a haverok után felélessze valahogy a karrierjét.

Hasonló volt David Faustino websorozata, a Star-Ving vagy David Hasselhofftól a Hoff the Record, mindkettõ arról szólt, hogy a fõszereplõ karrierje mennyire félresiklott a nagy dobás után. Hasselhoff az elõzetesben az új sorozata szórólapját sem tudta rátukmálni egy öregasszonyra, Faustino pedig az alábbi jelenetben az Egy rém rendes család-beli apját, Ed O'Neillt próbálta legombolni százezer dollárra, szintén sikertelenül:

O'Neill eléggé kiosztotta a srácot, amikor Faustino azzal próbálta manipulálni, hogy olyan, mintha az apja lenne. „Nem vagyok az apád. Nem én vettem el a kibaszott törpe anyádat” – mondta az egykori kollégának, majd egy „Szopj le” kíséretében hamarosan el is köszönt. Külön poén, hogy a jelenet vége felé feltûnõ haver nem más, mint Corin Nemec, aki soha nem tudta megismételni tinisorozata, a Parker Lewis sohasem veszít sikerét.  

Kihagyhatatlan egy ilyen listáról a Törtetõk címû sorozat, amely ugyan roppant messze van a magyar valóságtól, de így is igen szórakoztató. Egy négyfõs baráti társaságról szól, ahol az egyik tag felkapott moziszínész Hollywoodban, a testvére egy bukdácsoló sorozatszínész, a cimborák pedig nekik, mellettük dolgoznak. A sorozatban õrületes mennyiségû sztár jelent meg legalább pár jelenet erejéig, nagy részük önmagát hozva. Ott volt Christina Aguilera, Eminem, Jamie-Lynn Sigler, Bono, Mike Tyson, Jay Leno, Michael Phelps, James Cameron, Snoop Dogg és sokan mások. A teljes listát itt találja.

A vígjátéksorozatokban amúgy sem ritka, hogy valaki egy-egy vendégszerepben önmagát játssza, Kevin Bacon a Will és Grace-ben például a Gumiláb-ban látott táncát figurázta ki, Paris Hilton A nevem Earl-ben bohóckodott egy sort. A Két pasi – meg egy kicsi-ben Charlie Harper Sean Penn-nel, Harry Dean Stantonnal és Elvis Costellóval iszogatott, de például az Agymenõk is felvonultatta már a geekek pár bálványát, Katee Sackhoff után George Takei is megjelent Howard hálószobájában, többek között:

A legtöbb vendégszereplõt valószínûleg a Simpson család szerzõdtette, igaz, az itteni sztárok csak a hangjukat kölcsönözték önmaguk parodizálásához. Az elsõ évadban a vendégszereplõk még más karaktereket szinkronizáltak – Balfék Bob szerepét például a Frasier – A dumagép címszereplõje, Kelsey Grammer kapta –, a második, harmadik szezonban viszont már olyanok szólaltatták meg rajzolt énjüket, mint Ringo Starr, Larry King, Magic Johnson, Sting vagy az Aerosmith tagjai, és a késõbbiekben csak egyre impozánsabb lett a névsor.

Persze nemcsak vígjátékszériákban, de krimisorozatokban is elcsíphetünk egy-egy vicces vendégszerepet. A két mûfaj határán mozgó Monk, a flúgos nyomozó-ban az egyik gyilkosság gyanúsítottja például Willie Nelson volt, akit a címszereplõ nagyon igyekezett tisztázni, miután nagy rajongója volt.

A Dr. Csont-ban Angelának a történet szerint is a ZZ Top egyik tagja, Billy Gibbons az apja – és õ is alakítja –, Richard Castle valódi írókkal pókerezik, a New York-i helyszínelõk-ben pedig egyszer a legendás teniszezõ, John McEnroe is megjelent, önmaga mellett eljátszotta egy hasonmását is, aki folyton visszaélt a nevével.    

Itthon nyilván nem tudunk ennyi példát összeszedni a vendégsztárok szerepeltetésére, de azért a Barátok közt-ben is feltûnt már néhány, önmagát játszó híresség, többek között Rózsa György, Gyurta Dani, Kótai Mihály, Dukai Regina és Lola. Ezek azonban eltérnek a fentiektõl abban, hogy nem önparódiák voltak, hanem komoly szerepek.

A hazai kínálatból ebbe a vonalba tartozik a Tankcsapda egyik klipje is, amelyben egész csapat sztár parádézott önmagaként. A Számolj vissza! címû dalhoz készült kisfilm Dombi Tibor labdarúgó kocogásával kezdõdött, õt váltotta aztán egy repülõben Besenyei Péter – késõbb többek között Dobó Kata, Bodrogi Gyula, Cserhalmi György, Stohl András, Hollósi Frigyes, valamint Várkonyi Andrea és Bochkor Gábor is feltûnt.

A humoros vagy szokatlan helyzetek generálása mellett a sztárok effajta szerepeltetése arra is remek lehetõség, hogy a nézõknek megmutassák, nincs minden híresség elszállva magától, adott esetben szívesen csinál viccet is magából – mi pedig legalább olyan szívesen nézzük.
tévé média David Hasselhoff paródia szórakozás Matt LeBlanc Sikersorozat (sorozat) Jean-Claude Van Damme Larry David Félig üres Futottak még (sorozat) Ricky Gervais
<|im_start|>user
Korábban írtunk már Jean-Claude Van Damme új projektjérõl, a Jean-Claude Van Johnson-ról, amelyben az akciósztár önmagát játssza – vagy legalábbis valami olyasmit. A történet szerint ugyanis kiderül róla, hogy nemcsak világszerte ismert színész, de Jean-Claude Van Johnson néven õ „a világ legveszélyesebb magánvállalkozója” is.

Természetesen nem ez a tévében az elsõ hasonló vállalkozás, 2011-ben indult például az itthon Sikersorozat címet kapott Episodes, itt Matt LeBlanc játssza önmagát, vagyis egy Matt LeBlanc nevû színészt, aki egy brit sikerszéria lebutított amerikai változatában kapott szerepet.

A Jóbarátok egykori Joey-ja egy cseppet sem bánta, hogy a történet kedvéért ki kellett figuráznia önmagát, sõt nyilatkozataiban is hasonló öniróniáról tanúskodott: „Hálás vagyok, hogy én kaptam meg a szerepet, elég lesújtó lett volna, ha LeBlanc-t valaki más játssza el” – mondta a Varietynek még 2009-ben, amikor elkezdett körvonalazódni a projekt.

A sorozatban aztán meg is csinálták a kamu meghallgatást, ahol a többi aspiráns a jól ismert csajozós dumát mantrázta – „Na, mi a helyzet?” –, miközben LeBlanc-tól azt kérték, hogy egy kicsivel többet hozzon Mattbõl:

A színész persze lenyilatkozta azt is, hogy a sorozat valójában nem róla szól: „Ez igazából nem én vagyok, ez csak egy Matt LeBlanc nevû karakter. Mattnek inkább az a fele, amelyet a közönség érzékel, és nem az igazi Matt” – magyarázta annak idején az Independentnek.

Néhány dologban a karakter tényleg olyan, mint én, néhányban viszont egyáltalán nem. Nem akartam, hogy teljesen olyan legyen, mint én, mert – õszintén szólva – az nem lett volna túl érdekes” – vélte, és néhány ötlettel maga is hozzájárult a figura megteremtéséhez.

Hasonló, túlzott önparódiát láthattunk többek között Larry Davidtõl a Félig üres-ben, de már az író-producer elõzõ sikeres sorozatának, a Seinfeld-nek is Jerry Seinfeld volt a fõszereplõje – David akkor még csak az egyik mellékszereplõt, George Constanzát mintázta önmagáról, exhibicionizmusa a Félig üres-ben teljesedett ki.

Itt önmaga legrosszabb változatát játszotta, egy kiállhatatlan alakot, aki mindenbe és mindenkibe belekötött, a plakát szerint még a pszichológusát is annyira felidegesítette, hogy az felakasztotta magát. A nyolcadik évad elõzetesébõl jól átjön a hangulat, ráadásul még Michael J. Fox is feltûnt, aki szintén önmagát alakította.

A Félig üres-ben többek között Ricky Gervais is megjelent, aki maga is készített egy hasonló sorozatot. Ez volt a statisztákról szóló Futottak még..., amelyben a fõszereplõk minden részben egy-egy igazi nagyság mellé keveredtek,önmaga õrült verzióját jelenítette meg Ben Stiller, Patrick Stewart, Samuel L. Jackson és Kate Winslet is. Utóbbi itt arról beszélt, hogy ha „retardáltat” játszol, garantált az Oscar-díj, gondoljunk csak Daniel Day-Lewisra A bal lábam-ban vagy Dustin Hoffmanra az Esõember-ben:

A magyar származású komikus, Louis C. K. is saját élete kifordított verzióját jeleníti meg a Louie-ban, Kristie Alley a súlyproblémájából csinált viccet a Fat Actress címû szériában, miközben George Michael az Eli Stone-ban hülyült. James Van Der Beek sem maradhatott ki, a Ne bízz a ribiben! címû szitkomban játszik egy olyan James Van Der Beeket, aki mindent megtesz azért, hogy a Dawson és a haverok után felélessze valahogy a karrierjét.

Hasonló volt David Faustino websorozata, a Star-Ving vagy David Hasselhofftól a Hoff the Record, mindkettõ arról szólt, hogy a fõszereplõ karrierje mennyire félresiklott a nagy dobás után. Hasselhoff az elõzetesben az új sorozata szórólapját sem tudta rátukmálni egy öregasszonyra, Faustino pedig az alábbi jelenetben az Egy rém rendes család-beli apját, Ed O'Neillt próbálta legombolni százezer dollárra, szintén sikertelenül:

O'Neill eléggé kiosztotta a srácot, amikor Faustino azzal próbálta manipulálni, hogy olyan, mintha az apja lenne. „Nem vagyok az apád. Nem én vettem el a kibaszott törpe anyádat” – mondta az egykori kollégának, majd egy „Szopj le” kíséretében hamarosan el is köszönt. Külön poén, hogy a jelenet vége felé feltûnõ haver nem más, mint Corin Nemec, aki soha nem tudta megismételni tinisorozata, a Parker Lewis sohasem veszít sikerét.  

Kihagyhatatlan egy ilyen listáról a Törtetõk címû sorozat, amely ugyan roppant messze van a magyar valóságtól, de így is igen szórakoztató. Egy négyfõs baráti társaságról szól, ahol az egyik tag felkapott moziszínész Hollywoodban, a testvére egy bukdácsoló sorozatszínész, a cimborák pedig nekik, mellettük dolgoznak. A sorozatban õrületes mennyiségû sztár jelent meg legalább pár jelenet erejéig, nagy részük önmagát hozva. Ott volt Christina Aguilera, Eminem, Jamie-Lynn Sigler, Bono, Mike Tyson, Jay Leno, Michael Phelps, James Cameron, Snoop Dogg és sokan mások. A teljes listát itt találja.

A vígjátéksorozatokban amúgy sem ritka, hogy valaki egy-egy vendégszerepben önmagát játssza, Kevin Bacon a Will és Grace-ben például a Gumiláb-ban látott táncát figurázta ki, Paris Hilton A nevem Earl-ben bohóckodott egy sort. A Két pasi – meg egy kicsi-ben Charlie Harper Sean Penn-nel, Harry Dean Stantonnal és Elvis Costellóval iszogatott, de például az Agymenõk is felvonultatta már a geekek pár bálványát, Katee Sackhoff után George Takei is megjelent Howard hálószobájában, többek között:

A legtöbb vendégszereplõt valószínûleg a Simpson család szerzõdtette, igaz, az itteni sztárok csak a hangjukat kölcsönözték önmaguk parodizálásához. Az elsõ évadban a vendégszereplõk még más karaktereket szinkronizáltak – Balfék Bob szerepét például a Frasier – A dumagép címszereplõje, Kelsey Grammer kapta –, a második, harmadik szezonban viszont már olyanok szólaltatták meg rajzolt énjüket, mint Ringo Starr, Larry King, Magic Johnson, Sting vagy az Aerosmith tagjai, és a késõbbiekben csak egyre impozánsabb lett a névsor.

Persze nemcsak vígjátékszériákban, de krimisorozatokban is elcsíphetünk egy-egy vicces vendégszerepet. A két mûfaj határán mozgó Monk, a flúgos nyomozó-ban az egyik gyilkosság gyanúsítottja például Willie Nelson volt, akit a címszereplõ nagyon igyekezett tisztázni, miután nagy rajongója volt.

A Dr. Csont-ban Angelának a történet szerint is a ZZ Top egyik tagja, Billy Gibbons az apja – és õ is alakítja –, Richard Castle valódi írókkal pókerezik, a New York-i helyszínelõk-ben pedig egyszer a legendás teniszezõ, John McEnroe is megjelent, önmaga mellett eljátszotta egy hasonmását is, aki folyton visszaélt a nevével.    

Itthon nyilván nem tudunk ennyi példát összeszedni a vendégsztárok szerepeltetésére, de azért a Barátok közt-ben is feltûnt már néhány, önmagát játszó híresség, többek között Rózsa György, Gyurta Dani, Kótai Mihály, Dukai Regina és Lola. Ezek azonban eltérnek a fentiektõl abban, hogy nem önparódiák voltak, hanem komoly szerepek.

A hazai kínálatból ebbe a vonalba tartozik a Tankcsapda egyik klipje is, amelyben egész csapat sztár parádézott önmagaként. A Számolj vissza! címû dalhoz készült kisfilm Dombi Tibor labdarúgó kocogásával kezdõdött, õt váltotta aztán egy repülõben Besenyei Péter – késõbb többek között Dobó Kata, Bodrogi Gyula, Cserhalmi György, Stohl András, Hollósi Frigyes, valamint Várkonyi Andrea és Bochkor Gábor is feltûnt.

A humoros vagy szokatlan helyzetek generálása mellett a sztárok effajta szerepeltetése arra is remek lehetõség, hogy a nézõknek megmutassák, nincs minden híresség elszállva magától, adott esetben szívesen csinál viccet is magából – mi pedig legalább olyan szívesen nézzük.

Adj egy összefoglalót a szövegről!<|im_end|>
<|im_start|>assistant
Legközelebb Jean-Claude Van Damme-ot láthatjuk, amint önmagát parodizálja a Jean-Claude Van Johnson-ban, de persze nem õ az elsõ híresség, akiben van annyi önirónia, hogy simán eljátssza önmaga gázosabb, furább változatát. A Sikersorozat-ban ugyanezt csinálja például Matt LeBlanc, de a remek Louie-nak is ez a koncepciója, miközben számos szériában jelentek már meg neves vendégszereplõk, a karakternek is a saját nevüket adva.<|im_end|>