Fegyverletétel
Visszavonul Magyarország volt csúcsoligarchája, Simicska Lajos. Orbán legyőzte, de még utoljára tisztességesen kifizetik, cserébe sem a gazdaságban, sem a közéletben nem marad valódi hatalma. Vagy mégis?
Simicska bedobta a törülközőt – elsőre így értelmezhető az, hogy a milliárdos eladta érdekeltségeit régi üzlettársának, Nyerges Zsoltnak. Erről Nyerges adott ki közleményt, amelyből kiderül: az ügylet tárgyát a „Simicska Lajos és családja saját és közös tulajdonában lévő építőipari, mezőgazdasági, média- és közterületi reklámpiaci, illetve vagyonkezelői” cégek képezik. Úgy tudjuk, összesen mintegy hetven vállalatról van szó.

Forrásaink szerint Simicska úgy látja, 2015-ben indított hadjárata reménytelen, nem bír a kormányzati ellenszéllel. Emlékezetes: a milliárdos évtizedeken keresztül volt a Fidesz és személyesen Orbán Viktor talán legközelebbi harcostársa, ő építette fel a párt gazdasági hátországát, cserébe pedig állami óriásmegrendelések gyarapították őt, családját és üzlettársait. Megkerülhetetlen szereplőjévé vált a média- és reklámpiacnak, az építőiparnak és a mezőgazdaságnak egyaránt. Meg persze a politikának: az anekdoták szerint kormánytagok járultak a ravasz stratéga hírében álló milliárdos színe elé egyeztetni, de inkább az áldását kérni nagyobb horderejű döntésekre. Az első Orbán-kormány idején ő vezette az adóhatóságot, ám emberei a második Orbán-kabinet idején is fontos szerepet játszottak, mint például Vida Ildikó NAV-elnök vagy Németh Lászlóné fejlesztési miniszter.

A fideszes kétharmadot hozó 2014-es választás után azonban megromlott a viszony a két barát között, Simicska későbbi nyilatkozatai szerint azért, mert neki sok volt Orbán oroszbarátsága. A színfalak mögött már ekkor beindult az adok-kapok, majd 2015. február 6-án robbant a bomba: az üzletemberhez tartozó médiacégek vezetői lelkiismereti okokra hivatkozva váratlanul – és egyértelműen károkozási szándékkal – felmondtak, egyúttal hűségesküt téve Orbán Viktornak. Ez volt a híres-hírhedt G-nap, amikor Simicska Lajos hosszú rejtőzködés után telekáromkodta a teljes magyar sajtót, hadat üzenve volt munkatársainak és a kormányfőnek. A nyilvánosság ekkor értesült a viszony elmérgesedéséről, de állítólag előzetesen maga a miniszterelnök közölte az operatív vezetőkkel, hogy ennyi volt, nem áramoltat több közpénzt a Simicska-cégekhez. Igaz, nem azonnal, de a vállalatok lejtőre kerültek, az állami megrendelések elmaradoztak. A médiaérdekeltségekből kivonták a kormány irányította hirdetéseket, de a reklámpiac egyéb szereplői sem szívesen üzleteltek már Simicskával, tartva Orbán haragjától. Az üzletember egy ideig állta a sarat, komolyan gondolhatta, hogy az ő hathatós közreműködésével a 2018-as választáson leváltható a Fidesz, ezért is állt be látványosan a Jobbik mögé. Ám nem jött be a számítása, nem talált fogást Orbánékon. A Fidesz teljhatalmú vezetője golyóállónak bizonyult, annak ellenére, hogy a Simicska-média nehéztüzérséget vetett be. Olyan ügyek kerültek elő (Semjén Zsolt svédországi vadászata, Kósa Lajos 1300 milliárdos vagyonkezelői szerződése), amelyekbe Európa más tájain kormányok buknak bele.

Egyik informátorunk most úgy fogalmazott: Simicska szerint nincs kereslet a kormányváltásra, ez április 8-án a napnál világosabban megmutatkozott. Nem véletlen, hogy már másnap a tulajdonát képező Magyar Nemzet és Lánchíd Rádió bezárásáról döntött, nem sokkal később pedig a Heti Válasz finanszírozásából is kiszállt. A médiacégek közül a Hír TV akkor még állva maradt, bár a költségcsökkentés jegyében több tucat munkatársától megvált. Az ingyenesen terjesztett Metropol napilapot és az egyetlen országos lefedettségű kereskedelmi rádióként működő, toronymagasan leghallgatottabb Class FM-et Simicska már 2016-ban elengedte. Az újságot a miniszterelnök informális tanácsadójához, Habony Árpádhoz köthető Lokál szorította ki Budapestről, a rádiót pedig még az előtt adta el a milliárdos, hogy lejárt volna a frekvenciaengedélye. A Hír TV-nél most is gyászos a hangulat, az alkalmazottaknak egyelőre semmit sem mondtak várható sorsukról. Igaz, még a Gazdasági Versenyhivatalnak is rá kell bólintania a fel- és kivásárlásokra (az érintett cégek egy részében Nyerges korábban is társtulajdonos vagy vezető tisztségviselő volt), ami akár hónapokig is elhúzódhat. Addig pedig az új tulajdonos nem nyúlhat érdemben a vállalkozásokhoz.

Akad, aki úgy értelmezi a történteket, hogy valójában Simicska és Orbán között köttetett megállapodás, Nyerges csak a lebonyolító. Utóbbi, amennyire lehetett, kimaradt a volt kollégiumi szobatársak évek óta húzódó csatározásaiból, igyekezett egyenlő távolságot tartani a felektől. Az aktív cégvezetéstől hátrébb lépett, de érdekeltségeit megtartotta, eközben még magával Orbánnal is mutatkozott, amikor a kormányfő ellátogatott a szolnoki stadion avatására. Üzleti vonalon Simicskához, családtagjai révén viszont inkább Orbánhoz kötődik, s állítólag az utóbbi oldalán áll. Fiatalkora óta ismeri a szintén szolnoki Lévai Anikót, a miniszterelnök feleségét, jó barátjának, Ökrös Imrének pedig Lévai Gizella, Lévai Anikó testvére az élettársa. Nyerges többször közvetített a közelmúltban Orbán és Simicska között, ha most is erről van szó, így valószínű, hogy nem a szolnoki üzletember lesz a volt Simicska-cégek végállomása, azok egy, a kormányfőhöz közelebb álló tulajdonoshoz vándorolnak tovább, Simicska pedig élheti a milliárdosok gondtalan életét, de valódi hatalom nélkül.

Azt mindenki csak találgatja, ki lehet a birodalom új gazdája. Kézenfekvő választásnak tűnik a volt felcsúti polgármester, Mészáros Lőrinc, aki az elmúlt években mesés ütemben gyarapította vagyonát és cégeinek számát az energetikától a mezőgazdaságon át a médiáig. Ezt a teóriát erősíti, hogy a HVG több forrásból is úgy értesült: a hónapokkal ezelőtt megszüntetett Magyar Nemzet a Mészáros tulajdonolta Mediaworkshöz kerülne a Liszkay Gábor birtokolta Magyar Időkkel együtt, majd a lapokat összevonnák, s tulajdonképpen a Magyar Időket adnák ki Magyar Nemzet néven. Ezzel visszaállna az összeveszés előtti állapot, hiszen a Magyar Időknél most jórészt a Nemzet – és más volt Simicska-médiumok – korábbi gárdája dolgozik. Liszkay egyébként egyben a Mediaworks elnök-vezérigazgatója, 2015 előtt a Magyar Nemzet főszerkesztője és társtulajdonosa volt, beszámolók szerint az ő kezdeményezésére ugrottak ki Simicska hajójából az akkori vezetők. Azóta mindegyikük kormányközeli cégeknél kapott pozíciót. Mészárosról azonban úgy hírlik, számára már most is átláthatatlanul túlburjánzott a saját birodalma, havonta néhány napot tölt itthon, aláírja, amit kell, majd megy is tovább valamelyik jachtjára. Ezért elképzelhető, hogy új üdvöskét találnak a Simicska-cégek kezelésére, amivel a túl nagyra növő Mészárosnak is konkurenciát és ellensúlyt teremtenének.

A gazdát cserélő vállalatok vételáráról nincs hír, azt üzleti titokként kezelik, és nem is könnyű megbecsülni, mekkora lehet a csomag értéke. Már csak azért sem, mert Simicska mestere a rejtőzködésnek: a céginformációs adatbázisban mindössze tíz helyen bukkan fel közvetlen tulajdonosként, de persze e cégein keresztül további társaságokban érdekelt. Például sem a Nemzet Kft., sem pedig a Hír TV nem tartozik közvetlenül hozzá, ezeket a Megapolis Media vagyonkezelőn keresztül mozgatja. A birodalom – mára jelentősen megkopott fényű – ékkövét, a Közgépet sem közvetlenül birtokolja. Az övé viszont a Neo-Met Ingatlanforgalmazó és Vagyonkezelő Kft., amelynek tulajdonrésze van – egyebek mellett – a Pro A és Pro B vagyonkezelőkben, amelyek pedig a Közgép Zrt.-nek is tulajdonosai. Márpedig csak a Közgép nettó eszközértéke meghaladja a 15 milliárd forintot.

Összességében a több tízmilliárdos tartományban lehet a vállalatok értéke, legalábbis a könyvek szerint. Árnyalja a képet, hogy ezek az érdekeltségek az elmúlt években egyre kevesebb nyereséget termeltek. Bár nagyságrendileg százmilliárd forint körüli osztalékot fizettek ki tulajdonosaiknak 2015 óta – vagyis Simicskáék mentették a menthetőt. Nyerges teljes vagyonát 30 milliárd forint környékére taksálják, tehát vagy irreálisan alacsony áron jut a cégekhez, vagy tényleg nem a saját pénzéből, nem magának vásárol. Az eddig megjelent értesülések minimum 50 milliárd, mások akár 70 milliárd forintra lövik be a vételárat, mi úgy tudjuk, ennél lényegesen kevesebbről, de azért tízmilliárdos nagyságrendről van szó.

Noha a csatazaj a médiavállalatok körül volt a leghangosabb – hiszen a dolgok természetéből fakadóan a háború e része a nyilvánosság előtt zajlott –, nem ezek az egykori Simicska-birodalom leglényegesebb részei. Főleg ma nem. A médiumok ugyanis masszívan veszteségessé váltak, 2017-ben már összesen mintegy másfél milliárd forint mínuszt hoztak össze, míg a  Közgép még abban az évben is több mint félmilliárd, az Orbán-ellenes hadművelet kezdete óta pedig összesen 10 milliárd forintot fialt. E cég olyannyira megkerülhetetlenné vált, hogy a G-nap óta is több tucatszor bukkant fel a neve a Közbeszerzési Értesítőben, akár önállóan is, de még inkább különféle konzorciumok tagjaként. Többnyire út- és vasútépítési vagy -felújítási beruházásokban, illetve vízügyi és földtani projektekben, amelyek értéke összesen mintegy 100 milliárd forint. Pedig a Közgépet még 2015 nyarán, nemes egyszerűséggel, három évre minden közbeszerzési eljárásból kizárták, hamis adatszolgáltatásra hivatkozva. Akkoriban, amikor a győr-gönyűi kikötő fejlesztésére pályázott a társaság, két komp fedett fedélzetének méretét hibásan adta meg. Emiatt rosszhiszeműséget kiáltani azonban meglehetősen mondvacsináltnak tűnik, legalábbis a bíróság szerint, amely háromszor is a Közgépnek adott igazat – legutóbb 2017 májusában a Kúria. Azóta ismét szabad a pálya, a cég indulhat tendereken, ráadásul kártérítésért is jó esélyekkel szállhat harcba, hiszen másfél évig valóban nem tudott pályázni. Úgy hírlik, fénykorában a Közgép olyan mértékben vált eggyé a hazai építőiparral, hogy szakmai értelemben is megkerülhetetlenné vált: bizonyos munkákat továbbra is csak ez a cég képes elvégezni. Ami azt is jelentheti, hogy a jövőben újra érhet el sikereket a közbeszerzéseken.

Viszonylag jól állnak még a Simicskához sorolt közterületi reklámcégek is. A Publimont és a Mahir Cityposter is nyereséggel zárta a tavalyi évet, összesen mintegy 600 millió forint adózott eredményt értek el. (Igaz, három éve még a 3,2 milliárd forintot is meghaladta ez az összeg, a pénzcsapok elzárását tehát jócskán megérezték.) A Mahir Cityposterrel még 2006-ban kötött 25 évre szóló szerződést a főváros 761 hirdetőoszlop üzemeltetésére, majd 2015-ben – hogy, hogy nem – hirtelen rájött, hogy előnytelen számára a kontraktus, ezért egyoldalúan felbontotta. Magukat az oszlopokat is elkezdték leradírozni a föld színéről, ám idén áprilisban a Fővárosi Törvényszék érvényesnek nyilvánította a szerződést, így az oszlopháborút is Simicska nyerte. Közben azért 2016 decemberében elfogadták a településkép-védelminek nevezett, lényegében a köztéri reklámpiacot újraszabályozó törvényt, 2017 áprilisában pedig egy rendelet is megjelent, melynek értelmében 2020 végéig minden óriásplakátot le kell bontani, hirdetőoszlopon pedig egyáltalán nem lehet reklámozni, csak közművelődési témában. Az óriásplakátok a korábban megszokott 12 helyett csak 9 négyzetméteresek lehetnek, ami első ránézésre a magyar piac legnagyobb szereplőjének, a francia JCDecaux-nak fájhat a legkevésbé, e cégnek ugyanis már a kihirdetéskor is voltak ilyen eszközei. Az utcabútorok közé (s így a törvény által megtűrt kategóriába) sorolták a villanyoszlopokon elhelyezett kisebb táblákat, közkeletű nevükön elefántfüleket. Ezt a szegmenst az Orbánhoz közel álló Garancsi István tulajdonolta Esma uralja.

Hogy a reklámfelületek kinek a kezébe kerülnek, az nemcsak a nyereségesség, de a propaganda szempontjából sem mindegy. A választási kampányban láttuk egyrészt, hogy Simicska milyen simán átengedte plakáthelyeinek egy részét a Jobbiknak. Másrészt pedig a Fidesznek, illetve a kormánynak jelenleg nincs igazán komoly udvari reklámcége, az a „szégyen” érte őket, hogy még a szívüknek oly kedves menekültellenes kampányokat is a JCDecaux-val kellett lebonyolítaniuk. Igaz, szakmai berkekben úgy vélik, a cég és a politika között Tombor András, Orbán Viktor korábbi tanácsadója közvetít. S az sem lehet véletlen, hogy a Budapesti Közlekedési Központ tenderét is gyakorlatilag a francia cégre szabták.

A fentieknél jóval szerényebbet, de szintén nyereséget termel a Mezort, Simicska agrárérdekeltségeinek zászlóshajója. Ezt a céget egyébként Nyerges alapította, de azóta Simicskával közösen birtokolta. A Mezorthoz volt állami gazdaságok tartoznak, melyeket kedvező áron, a menedzsmentet és a dolgozókat megkerülve privatizáltak az ezredforduló környékén.

Létezik a fentieknek egy másik, tulajdonképpen ellentétes olvasata is. Egyesek szerint Orbán Viktor számára életveszélyes lehet egy olyan Simicska Lajos, aki semmilyen módon nem kötődik a magyar gazdasághoz, tehát nem is függ tőle, viszont rengeteg pénze van. Hiszen így a világon bárhová mehet (el is kezdte kiépíteni külföldi bizniszeit), és ha van a kezében Orbánra nézve kellemetlen vagy terhelő bizonyíték, külföldről is ledobhatja a sokat emlegetett atombombát. A HVG forrásai mindenesetre határozottan cáfolták azt a korábban felröppent pletykát, mely szerint a milliárdos külföldre, pláne hogy az Egyesült Államokba távozna. Ehelyett a megmaradt, Veszprém környéki érdekeltségeivel fog foglalkozni, effektíve nyugdíjba vonul.

FOKASZ ORESZTÉSZ
Simicska Lajos Nyerges Zsolt
<|im_start|>user
Simicska bedobta a törülközőt – elsőre így értelmezhető az, hogy a milliárdos eladta érdekeltségeit régi üzlettársának, Nyerges Zsoltnak. Erről Nyerges adott ki közleményt, amelyből kiderül: az ügylet tárgyát a „Simicska Lajos és családja saját és közös tulajdonában lévő építőipari, mezőgazdasági, média- és közterületi reklámpiaci, illetve vagyonkezelői” cégek képezik. Úgy tudjuk, összesen mintegy hetven vállalatról van szó.

Forrásaink szerint Simicska úgy látja, 2015-ben indított hadjárata reménytelen, nem bír a kormányzati ellenszéllel. Emlékezetes: a milliárdos évtizedeken keresztül volt a Fidesz és személyesen Orbán Viktor talán legközelebbi harcostársa, ő építette fel a párt gazdasági hátországát, cserébe pedig állami óriásmegrendelések gyarapították őt, családját és üzlettársait. Megkerülhetetlen szereplőjévé vált a média- és reklámpiacnak, az építőiparnak és a mezőgazdaságnak egyaránt. Meg persze a politikának: az anekdoták szerint kormánytagok járultak a ravasz stratéga hírében álló milliárdos színe elé egyeztetni, de inkább az áldását kérni nagyobb horderejű döntésekre. Az első Orbán-kormány idején ő vezette az adóhatóságot, ám emberei a második Orbán-kabinet idején is fontos szerepet játszottak, mint például Vida Ildikó NAV-elnök vagy Németh Lászlóné fejlesztési miniszter.

A fideszes kétharmadot hozó 2014-es választás után azonban megromlott a viszony a két barát között, Simicska későbbi nyilatkozatai szerint azért, mert neki sok volt Orbán oroszbarátsága. A színfalak mögött már ekkor beindult az adok-kapok, majd 2015. február 6-án robbant a bomba: az üzletemberhez tartozó médiacégek vezetői lelkiismereti okokra hivatkozva váratlanul – és egyértelműen károkozási szándékkal – felmondtak, egyúttal hűségesküt téve Orbán Viktornak. Ez volt a híres-hírhedt G-nap, amikor Simicska Lajos hosszú rejtőzködés után telekáromkodta a teljes magyar sajtót, hadat üzenve volt munkatársainak és a kormányfőnek. A nyilvánosság ekkor értesült a viszony elmérgesedéséről, de állítólag előzetesen maga a miniszterelnök közölte az operatív vezetőkkel, hogy ennyi volt, nem áramoltat több közpénzt a Simicska-cégekhez. Igaz, nem azonnal, de a vállalatok lejtőre kerültek, az állami megrendelések elmaradoztak. A médiaérdekeltségekből kivonták a kormány irányította hirdetéseket, de a reklámpiac egyéb szereplői sem szívesen üzleteltek már Simicskával, tartva Orbán haragjától. Az üzletember egy ideig állta a sarat, komolyan gondolhatta, hogy az ő hathatós közreműködésével a 2018-as választáson leváltható a Fidesz, ezért is állt be látványosan a Jobbik mögé. Ám nem jött be a számítása, nem talált fogást Orbánékon. A Fidesz teljhatalmú vezetője golyóállónak bizonyult, annak ellenére, hogy a Simicska-média nehéztüzérséget vetett be. Olyan ügyek kerültek elő (Semjén Zsolt svédországi vadászata, Kósa Lajos 1300 milliárdos vagyonkezelői szerződése), amelyekbe Európa más tájain kormányok buknak bele.

Egyik informátorunk most úgy fogalmazott: Simicska szerint nincs kereslet a kormányváltásra, ez április 8-án a napnál világosabban megmutatkozott. Nem véletlen, hogy már másnap a tulajdonát képező Magyar Nemzet és Lánchíd Rádió bezárásáról döntött, nem sokkal később pedig a Heti Válasz finanszírozásából is kiszállt. A médiacégek közül a Hír TV akkor még állva maradt, bár a költségcsökkentés jegyében több tucat munkatársától megvált. Az ingyenesen terjesztett Metropol napilapot és az egyetlen országos lefedettségű kereskedelmi rádióként működő, toronymagasan leghallgatottabb Class FM-et Simicska már 2016-ban elengedte. Az újságot a miniszterelnök informális tanácsadójához, Habony Árpádhoz köthető Lokál szorította ki Budapestről, a rádiót pedig még az előtt adta el a milliárdos, hogy lejárt volna a frekvenciaengedélye. A Hír TV-nél most is gyászos a hangulat, az alkalmazottaknak egyelőre semmit sem mondtak várható sorsukról. Igaz, még a Gazdasági Versenyhivatalnak is rá kell bólintania a fel- és kivásárlásokra (az érintett cégek egy részében Nyerges korábban is társtulajdonos vagy vezető tisztségviselő volt), ami akár hónapokig is elhúzódhat. Addig pedig az új tulajdonos nem nyúlhat érdemben a vállalkozásokhoz.

Akad, aki úgy értelmezi a történteket, hogy valójában Simicska és Orbán között köttetett megállapodás, Nyerges csak a lebonyolító. Utóbbi, amennyire lehetett, kimaradt a volt kollégiumi szobatársak évek óta húzódó csatározásaiból, igyekezett egyenlő távolságot tartani a felektől. Az aktív cégvezetéstől hátrébb lépett, de érdekeltségeit megtartotta, eközben még magával Orbánnal is mutatkozott, amikor a kormányfő ellátogatott a szolnoki stadion avatására. Üzleti vonalon Simicskához, családtagjai révén viszont inkább Orbánhoz kötődik, s állítólag az utóbbi oldalán áll. Fiatalkora óta ismeri a szintén szolnoki Lévai Anikót, a miniszterelnök feleségét, jó barátjának, Ökrös Imrének pedig Lévai Gizella, Lévai Anikó testvére az élettársa. Nyerges többször közvetített a közelmúltban Orbán és Simicska között, ha most is erről van szó, így valószínű, hogy nem a szolnoki üzletember lesz a volt Simicska-cégek végállomása, azok egy, a kormányfőhöz közelebb álló tulajdonoshoz vándorolnak tovább, Simicska pedig élheti a milliárdosok gondtalan életét, de valódi hatalom nélkül.

Azt mindenki csak találgatja, ki lehet a birodalom új gazdája. Kézenfekvő választásnak tűnik a volt felcsúti polgármester, Mészáros Lőrinc, aki az elmúlt években mesés ütemben gyarapította vagyonát és cégeinek számát az energetikától a mezőgazdaságon át a médiáig. Ezt a teóriát erősíti, hogy a HVG több forrásból is úgy értesült: a hónapokkal ezelőtt megszüntetett Magyar Nemzet a Mészáros tulajdonolta Mediaworkshöz kerülne a Liszkay Gábor birtokolta Magyar Időkkel együtt, majd a lapokat összevonnák, s tulajdonképpen a Magyar Időket adnák ki Magyar Nemzet néven. Ezzel visszaállna az összeveszés előtti állapot, hiszen a Magyar Időknél most jórészt a Nemzet – és más volt Simicska-médiumok – korábbi gárdája dolgozik. Liszkay egyébként egyben a Mediaworks elnök-vezérigazgatója, 2015 előtt a Magyar Nemzet főszerkesztője és társtulajdonosa volt, beszámolók szerint az ő kezdeményezésére ugrottak ki Simicska hajójából az akkori vezetők. Azóta mindegyikük kormányközeli cégeknél kapott pozíciót. Mészárosról azonban úgy hírlik, számára már most is átláthatatlanul túlburjánzott a saját birodalma, havonta néhány napot tölt itthon, aláírja, amit kell, majd megy is tovább valamelyik jachtjára. Ezért elképzelhető, hogy új üdvöskét találnak a Simicska-cégek kezelésére, amivel a túl nagyra növő Mészárosnak is konkurenciát és ellensúlyt teremtenének.

A gazdát cserélő vállalatok vételáráról nincs hír, azt üzleti titokként kezelik, és nem is könnyű megbecsülni, mekkora lehet a csomag értéke. Már csak azért sem, mert Simicska mestere a rejtőzködésnek: a céginformációs adatbázisban mindössze tíz helyen bukkan fel közvetlen tulajdonosként, de persze e cégein keresztül további társaságokban érdekelt. Például sem a Nemzet Kft., sem pedig a Hír TV nem tartozik közvetlenül hozzá, ezeket a Megapolis Media vagyonkezelőn keresztül mozgatja. A birodalom – mára jelentősen megkopott fényű – ékkövét, a Közgépet sem közvetlenül birtokolja. Az övé viszont a Neo-Met Ingatlanforgalmazó és Vagyonkezelő Kft., amelynek tulajdonrésze van – egyebek mellett – a Pro A és Pro B vagyonkezelőkben, amelyek pedig a Közgép Zrt.-nek is tulajdonosai. Márpedig csak a Közgép nettó eszközértéke meghaladja a 15 milliárd forintot.

Összességében a több tízmilliárdos tartományban lehet a vállalatok értéke, legalábbis a könyvek szerint. Árnyalja a képet, hogy ezek az érdekeltségek az elmúlt években egyre kevesebb nyereséget termeltek. Bár nagyságrendileg százmilliárd forint körüli osztalékot fizettek ki tulajdonosaiknak 2015 óta – vagyis Simicskáék mentették a menthetőt. Nyerges teljes vagyonát 30 milliárd forint környékére taksálják, tehát vagy irreálisan alacsony áron jut a cégekhez, vagy tényleg nem a saját pénzéből, nem magának vásárol. Az eddig megjelent értesülések minimum 50 milliárd, mások akár 70 milliárd forintra lövik be a vételárat, mi úgy tudjuk, ennél lényegesen kevesebbről, de azért tízmilliárdos nagyságrendről van szó.

Noha a csatazaj a médiavállalatok körül volt a leghangosabb – hiszen a dolgok természetéből fakadóan a háború e része a nyilvánosság előtt zajlott –, nem ezek az egykori Simicska-birodalom leglényegesebb részei. Főleg ma nem. A médiumok ugyanis masszívan veszteségessé váltak, 2017-ben már összesen mintegy másfél milliárd forint mínuszt hoztak össze, míg a  Közgép még abban az évben is több mint félmilliárd, az Orbán-ellenes hadművelet kezdete óta pedig összesen 10 milliárd forintot fialt. E cég olyannyira megkerülhetetlenné vált, hogy a G-nap óta is több tucatszor bukkant fel a neve a Közbeszerzési Értesítőben, akár önállóan is, de még inkább különféle konzorciumok tagjaként. Többnyire út- és vasútépítési vagy -felújítási beruházásokban, illetve vízügyi és földtani projektekben, amelyek értéke összesen mintegy 100 milliárd forint. Pedig a Közgépet még 2015 nyarán, nemes egyszerűséggel, három évre minden közbeszerzési eljárásból kizárták, hamis adatszolgáltatásra hivatkozva. Akkoriban, amikor a győr-gönyűi kikötő fejlesztésére pályázott a társaság, két komp fedett fedélzetének méretét hibásan adta meg. Emiatt rosszhiszeműséget kiáltani azonban meglehetősen mondvacsináltnak tűnik, legalábbis a bíróság szerint, amely háromszor is a Közgépnek adott igazat – legutóbb 2017 májusában a Kúria. Azóta ismét szabad a pálya, a cég indulhat tendereken, ráadásul kártérítésért is jó esélyekkel szállhat harcba, hiszen másfél évig valóban nem tudott pályázni. Úgy hírlik, fénykorában a Közgép olyan mértékben vált eggyé a hazai építőiparral, hogy szakmai értelemben is megkerülhetetlenné vált: bizonyos munkákat továbbra is csak ez a cég képes elvégezni. Ami azt is jelentheti, hogy a jövőben újra érhet el sikereket a közbeszerzéseken.

Viszonylag jól állnak még a Simicskához sorolt közterületi reklámcégek is. A Publimont és a Mahir Cityposter is nyereséggel zárta a tavalyi évet, összesen mintegy 600 millió forint adózott eredményt értek el. (Igaz, három éve még a 3,2 milliárd forintot is meghaladta ez az összeg, a pénzcsapok elzárását tehát jócskán megérezték.) A Mahir Cityposterrel még 2006-ban kötött 25 évre szóló szerződést a főváros 761 hirdetőoszlop üzemeltetésére, majd 2015-ben – hogy, hogy nem – hirtelen rájött, hogy előnytelen számára a kontraktus, ezért egyoldalúan felbontotta. Magukat az oszlopokat is elkezdték leradírozni a föld színéről, ám idén áprilisban a Fővárosi Törvényszék érvényesnek nyilvánította a szerződést, így az oszlopháborút is Simicska nyerte. Közben azért 2016 decemberében elfogadták a településkép-védelminek nevezett, lényegében a köztéri reklámpiacot újraszabályozó törvényt, 2017 áprilisában pedig egy rendelet is megjelent, melynek értelmében 2020 végéig minden óriásplakátot le kell bontani, hirdetőoszlopon pedig egyáltalán nem lehet reklámozni, csak közművelődési témában. Az óriásplakátok a korábban megszokott 12 helyett csak 9 négyzetméteresek lehetnek, ami első ránézésre a magyar piac legnagyobb szereplőjének, a francia JCDecaux-nak fájhat a legkevésbé, e cégnek ugyanis már a kihirdetéskor is voltak ilyen eszközei. Az utcabútorok közé (s így a törvény által megtűrt kategóriába) sorolták a villanyoszlopokon elhelyezett kisebb táblákat, közkeletű nevükön elefántfüleket. Ezt a szegmenst az Orbánhoz közel álló Garancsi István tulajdonolta Esma uralja.

Hogy a reklámfelületek kinek a kezébe kerülnek, az nemcsak a nyereségesség, de a propaganda szempontjából sem mindegy. A választási kampányban láttuk egyrészt, hogy Simicska milyen simán átengedte plakáthelyeinek egy részét a Jobbiknak. Másrészt pedig a Fidesznek, illetve a kormánynak jelenleg nincs igazán komoly udvari reklámcége, az a „szégyen” érte őket, hogy még a szívüknek oly kedves menekültellenes kampányokat is a JCDecaux-val kellett lebonyolítaniuk. Igaz, szakmai berkekben úgy vélik, a cég és a politika között Tombor András, Orbán Viktor korábbi tanácsadója közvetít. S az sem lehet véletlen, hogy a Budapesti Közlekedési Központ tenderét is gyakorlatilag a francia cégre szabták.

A fentieknél jóval szerényebbet, de szintén nyereséget termel a Mezort, Simicska agrárérdekeltségeinek zászlóshajója. Ezt a céget egyébként Nyerges alapította, de azóta Simicskával közösen birtokolta. A Mezorthoz volt állami gazdaságok tartoznak, melyeket kedvező áron, a menedzsmentet és a dolgozókat megkerülve privatizáltak az ezredforduló környékén.

Létezik a fentieknek egy másik, tulajdonképpen ellentétes olvasata is. Egyesek szerint Orbán Viktor számára életveszélyes lehet egy olyan Simicska Lajos, aki semmilyen módon nem kötődik a magyar gazdasághoz, tehát nem is függ tőle, viszont rengeteg pénze van. Hiszen így a világon bárhová mehet (el is kezdte kiépíteni külföldi bizniszeit), és ha van a kezében Orbánra nézve kellemetlen vagy terhelő bizonyíték, külföldről is ledobhatja a sokat emlegetett atombombát. A HVG forrásai mindenesetre határozottan cáfolták azt a korábban felröppent pletykát, mely szerint a milliárdos külföldre, pláne hogy az Egyesült Államokba távozna. Ehelyett a megmaradt, Veszprém környéki érdekeltségeivel fog foglalkozni, effektíve nyugdíjba vonul.

FOKASZ ORESZTÉSZ

Foglald össze a fenti szöveget!<|im_end|>
<|im_start|>assistant
Visszavonul Magyarország volt csúcsoligarchája, Simicska Lajos. Orbán legyőzte, de még utoljára tisztességesen kifizetik, cserébe sem a gazdaságban, sem a közéletben nem marad valódi hatalma. Vagy mégis?<|im_end|>