Tompa: Gyökerek
Szívhez szóló, ízléses, a barna inges sörözőket idéző bon mot-k.
Most, hogy lecsengőben a homoG-nap keltette viharok (hogy mondhat egy főminiszter olyat, hogy törekedni kell az etnikai homogenitásra), ismét nézzük meg az érme másik oldalát, ki is-mi is az kis közönség, aminek pávatáncol a tesis főminiszter, a honi jobb korpulens csodacsatárja.

A parlamenti csetepatékban látható, az igazi ellenfélnek a Vona, azaz a Jobbik akar látszani, megy az adok-kapok, a főminiszter egyik héten buzizással, másik héten fajvédő dumákkal reagál, mert van rá vevő.

Vona középre mozog, azt hiszi, kormányozni fog, pártjában egy csomóan elégedetlenek vele, ezeket szólítja meg az első miniszter a maga szívhez szóló, ízléses, a barna inges sörözőket idéző bon mot-ival. Mert az ő kis közönsége, az a két-három millió ember nem csak a paternalizmusra, a versenyellenességre, az illiberalizmusra és a totalitarizmusra vevő, hanem mélyen beléivódott a honi jobboldal elemi, strukturális rasszizmusa is.

Mert a honi jobbal nemcsak az a baj, hogy lyukas a szélső jobb felé, az már csak következmény.

A dolog gyökerei nagyon mélyre nyúlnak, de most csak a modernizációig pillantsunk vissza, amikor a rendies, dzsentrivé züllő középnemes elveszti a modernizációs versenyt az idegen, német és zsidó riválisokkal szemben, és amikor az országát is elveszti, át kell ruháznia egy bűnbakra a felelősséget, mert elviselhetetlen a saját bukása beismerése és mert azzal (a magyar politikai elit) a saját, az ország vezetésére való alkalmatlanságát ismerné el. Az antiszemitizmus ezért szökken szárba Trianon után, és a közoktatás Klebersberg-féle networkje gondoskodik a revíziós és kirekesztő ideológia széleskörű megalapozásáról. Ezért, hogy oly igen mély a magyar jobboldal máig élő, mély és szerves antiszemitizmusa, aminek Trianon előtt csak sporadikus, hamar elenyésző csírái voltak.

Ma a migráns az aktuális zsidó, sajnos semmije sincs, nincs mit elvenni tőle (az antiszemitizmusnak ez is mozgatója volt, beleülni a zsidóvagyonba és máig élvezni előnyeit), a migráns csak csóró bűnbaknak jó, most például arra, hogy az etnikai homogenitásról való kiszámított hablatyolással azt a sok gyökér kriptonyilas kispolgárt, a közép felé kapálózó Vona elégedetlen radikális sörkerti suttyóit a mi táborunkba csábítsuk.
poszt itt
<|im_start|>user
Most, hogy lecsengőben a homoG-nap keltette viharok (hogy mondhat egy főminiszter olyat, hogy törekedni kell az etnikai homogenitásra), ismét nézzük meg az érme másik oldalát, ki is-mi is az kis közönség, aminek pávatáncol a tesis főminiszter, a honi jobb korpulens csodacsatárja.

A parlamenti csetepatékban látható, az igazi ellenfélnek a Vona, azaz a Jobbik akar látszani, megy az adok-kapok, a főminiszter egyik héten buzizással, másik héten fajvédő dumákkal reagál, mert van rá vevő.

Vona középre mozog, azt hiszi, kormányozni fog, pártjában egy csomóan elégedetlenek vele, ezeket szólítja meg az első miniszter a maga szívhez szóló, ízléses, a barna inges sörözőket idéző bon mot-ival. Mert az ő kis közönsége, az a két-három millió ember nem csak a paternalizmusra, a versenyellenességre, az illiberalizmusra és a totalitarizmusra vevő, hanem mélyen beléivódott a honi jobboldal elemi, strukturális rasszizmusa is.

Mert a honi jobbal nemcsak az a baj, hogy lyukas a szélső jobb felé, az már csak következmény.

A dolog gyökerei nagyon mélyre nyúlnak, de most csak a modernizációig pillantsunk vissza, amikor a rendies, dzsentrivé züllő középnemes elveszti a modernizációs versenyt az idegen, német és zsidó riválisokkal szemben, és amikor az országát is elveszti, át kell ruháznia egy bűnbakra a felelősséget, mert elviselhetetlen a saját bukása beismerése és mert azzal (a magyar politikai elit) a saját, az ország vezetésére való alkalmatlanságát ismerné el. Az antiszemitizmus ezért szökken szárba Trianon után, és a közoktatás Klebersberg-féle networkje gondoskodik a revíziós és kirekesztő ideológia széleskörű megalapozásáról. Ezért, hogy oly igen mély a magyar jobboldal máig élő, mély és szerves antiszemitizmusa, aminek Trianon előtt csak sporadikus, hamar elenyésző csírái voltak.

Ma a migráns az aktuális zsidó, sajnos semmije sincs, nincs mit elvenni tőle (az antiszemitizmusnak ez is mozgatója volt, beleülni a zsidóvagyonba és máig élvezni előnyeit), a migráns csak csóró bűnbaknak jó, most például arra, hogy az etnikai homogenitásról való kiszámított hablatyolással azt a sok gyökér kriptonyilas kispolgárt, a közép felé kapálózó Vona elégedetlen radikális sörkerti suttyóit a mi táborunkba csábítsuk.

Foglald össze a fenti szöveget!<|im_end|>
<|im_start|>assistant
Szívhez szóló, ízléses, a barna inges sörözőket idéző bon mot-k.<|im_end|>