Sok, vagy kevés pénzt kap Magyarország az EU új alapjából? Ez az ábra egyértelműen megmutatja
Magyarország várhatóan 8,5 milliárd eurónyi vissza nem térítendő támogatást és további 0,35 milliárd eurónyi garanciakeretet fog kapni az Európai Bizottság által egy hónapja javasolt koronavírusos helyreállítási alapból (Next Generation EU), ami hatalmas összeg, de érdemes kontextusba helyezni, mert így jobban megítélhető a címben is feltett kérdés. Ezt segíti Darvas Zsoltnak, a neves brüsszeli Bruegel kutatóintézet magyar szakértőjének a minapi elemzése, amelyben kiszámolta, hogy az egyes tagállamok várhatóan mennyi pénzt kaphatnak majd az uniós alapból és az hogyan aránylik a saját gazdaságuk méretéhez. Így válasz adható arra is, hogy a forráselosztás mennyire nevezhető igazságosnak, illetve nagylelkűnek.
Az Európai Bizottság a koronavírus-válság nyomán, az egyébként is nehezebb helyzetben lévő országok súlyosabb válságának tompítása érdekében 2018-as árakon egy 750 milliárd eurós  helyreállítási alapot javasolt (mostani piaci árfolyamon 809 milliárd eurónyi) és a mostani, 2020-as EU-s költségvetést is javasolta módosítani (növelni) 11,2 milliárd euróval. Ebből a 761 milliárdból 438 milliárd euró lenne a vissza nem térítendő támogatás, 73 milliárd euró a garanciavállalás és 250 milliárd euró lenne a hitel.
A Bizottság összesen 12 intézkedést/programot javasolt a forráselosztásra, de közülük eddig csak 3 intézkedés kapcsán tett közzé a forráselosztásra egy potenciális országbontást. így Darvas arra vállalkozott, hogy mind a 12 intézkedésre összesítve tudjon becsléseket adni arra, hogy az egyes tagállamok várhatóan mennyi pénzt kapnak majd támogatásként és hitelként (a hitelt nem biztos, hogy teljes volumenben igénybe veszik majd).
Mivel a múlt pénteki EU-csúcson még nem állapodtak meg az állam- és kormányfők a témáról, így jelenleg továbbra is a bizottsági javaslat van az asztalon és emiatt továbbra is irányadó az, hogy mi jöhet ki a helyreállítási alap forrásaiból az egyes tagállamok számára. A kalkulációi alapján Darvas az alábbi eredményeket kapta, miszerint
Magyarország a vissza nem térítendő támogatásként 8,5 milliárd eurót kaphat, ami a 438 milliárdos teljes keret 2%-a, és a 2021-re becsült bruttó nemzeti jövedelem 6,7%-a. Garanciavállalásként további 0,35 milliárd eurót kaphat, ami a teljes keret 0,58%-a és a jövő évi GNI 0,28%-a.

A táblázatnál jóval átláthatóbb, illetve szemléletesebb az alábbi ábra, amely azt mutatja meg, hogy a koronavírus-válság miatti gazdasági visszaesés mellett mely országok mennyi támogatást és garanciát kaphatnak a saját bruttó nemzeti jövedelmükhöz (GNI) mérten és ebből milyen megállapítások tehetők. Amint látszik: Magyarország GDP-előrejelzését 2019 őszéről 2020 májusára, tehát lényegében csak a koronavírus miatt a Bizottság közel 10%-ponttal rontotta (ez ad indikációt a vírusválság súlyosságára) és közben 7,3%-nyi forráshoz juthatunk majd összesen.
Ezek alapján azt mondhatjuk, hogy Magyarország sok pénzhez juthat a helyreállítási alapból, és a bizottsági javaslat arányosnak mondható számunkra. Erre utal a berajzolt vonalhoz képesti csekély távolság is a magyar pozícióban.
Ugyanezeket az adatokat minden tagállamra feltüntette a kutató az ábrán és az országok nevei mögött azt is megadta, hogy a Bizottság előrejelzései szerint 2021-ben az adott tagállam az EU27 átlagos vásárlóerő-paritásos GDP-jének hány százalékán állhat majd, azaz az átlaghoz képest mennyivel fejlettebb, vagy szegényebb az ország.
A fenti ábra Darvas szerint összességében arra világít rá, hogy a helyreállítási alapnak egyaránt van egy „biztosítási jellege” (a nagyobb válságot elszenvedők több EU-pénzt kapnak a saját gazdaságuk méretéhez képest) és egy „redisztribúciós jellege” (a szegényebb országok több pénzt kapnak arányaiban). Ennek tehát az a lényege, hogy
a helyreállítási alapból az Európai Unió szegényebb tagországai és a koronavírus-válság által gazdaságilag leginkább sújtott országok nyerik a legtöbbet.
Emiatt van az, hogy Horvátország és Görögország a saját gazdasága méretéhez képest mintegy 15%-nyi forrást kaphat, miközben 12% közeli a GDP-pálya romlása tavaly őszhöz képest.
A támogatások terén egyébként nominálisan a legtöbb pénzt Olaszország és Spanyolország kaphatja, de GNI-arányosan (ahogy az imént jeleztük) Bulgária, Görögország és Horvátország a legnagyobb kedvezményezett. A többi dél- és közép-kelet-európai ország a saját GNI-ja 6-10%-át kaphatja, miközben a gazdagabb országok csak 2% alatti arányt.
A garanciavállalások terén Olaszország és Franciaország számíthat a legtöbb forrásra nominálisan, míg GNI-arányosan Görögország. a kelet-közép-európai országok várhatóan azért kapnak a GNI arányában kevés garanciát, mert kevésbé ütötte meg őket súlyosan a koronavírus-járvány és alacsonyabb az adósságrátájuk is – jegyzi meg a kutató.
Darvas arra is rámutat elemzésében, hogy a helyreállítási alap masszív forrásátcsoportosítást is jelent a gazdagabb tagállamok felől a szegényebbek felé, hiszen ugyanolyan mértékű gazdasági sokk esetén a szegényebb tagállamok arányaiban sokkal több pénzhez juthatnak. Például Franciaország, Szlovénia, Magyarország, Románia és Lettország gazdaságát nagyjából ugyanolyan súlyosan érinti a koronavírus-válság a Bizottság saját előrejelzései szerint, de míg Franciaország csak a GNI 2%-át kapná, addig a szegényebb Lettország és Románia 10%-át. A kutató szerint ez annyira markáns eltérés, hogy erre az állam –és kormányfőket tömörítő Európai Tanácsnak majd politikai iránymutatást (indoklást) is kell adnia, ha a végső keretek is így maradnának.
A fentiekben tehát azt mutattuk be, hogy az egyes tagállamok várhatóan mennyi forrást kaphatnak a helyreállítási alapból a válság súlyosságához és a saját gazdaságuk méretéhez képest, de közben ugye a tagállamoknak befizetést is kell teljesítenie az alapba, hiszen abból lehet kifizetni a támogatásokat és nyújtani a garanciát.
Darvas szerint több tényező miatt valójában lehetetlen azt jelenleg pontosan kiszámítani, hogy nettóban, a be- és kifizetéseket együtt tekintve az egyes országok terén mi lesz a tényleges hatás. Ennek oka például az, hogy míg a támogatások döntő részét 2024-ig megkapják az egyes tagállamok, de a hiteleik törlesztése csak 2028-2058 között történik meg, így időinkonzisztencia és a hosszú távú pontos előrejelzések hiánya is nehezíti a „nettósítás” becslését.
Azt azonban megjegyzi a kutató a becslései alapján, hogy
várhatóan minden tagállam legalább kis mértékben nettó értelemben is nyerni fog a helyreállítási alappal.
Sőt, egyes tagállamok terén jelentős kamatmegtakarítást is hozhat az, hogy nem a saját hitelminősítésük melletti forrásköltségen kapnak hosszú távra pénzt, hanem az Európai Bizottság AAA-hitelminősítését felhasználva vonnak be pénzt a kötvénypiacról. Ez egyes tagállamok terén hosszú távra számítva a GDP-jük 1%-át is meghaladó hasznot hozhat majd számukra – mutat rá Darvas Zsolt.
Címlapkép forrása: Thierry Monasse/Getty Images
válság, uniós támogatás, gazdaságfejlesztés, garanciavállalás, támogatás, helyreállítási alap, Magyarország, hitel, koronavírus, Európai Bizottság, euró vissza nem térítendő támogatás,
<|im_start|>user
Az Európai Bizottság a koronavírus-válság nyomán, az egyébként is nehezebb helyzetben lévő országok súlyosabb válságának tompítása érdekében 2018-as árakon egy 750 milliárd eurós  helyreállítási alapot javasolt (mostani piaci árfolyamon 809 milliárd eurónyi) és a mostani, 2020-as EU-s költségvetést is javasolta módosítani (növelni) 11,2 milliárd euróval. Ebből a 761 milliárdból 438 milliárd euró lenne a vissza nem térítendő támogatás, 73 milliárd euró a garanciavállalás és 250 milliárd euró lenne a hitel.
A Bizottság összesen 12 intézkedést/programot javasolt a forráselosztásra, de közülük eddig csak 3 intézkedés kapcsán tett közzé a forráselosztásra egy potenciális országbontást. így Darvas arra vállalkozott, hogy mind a 12 intézkedésre összesítve tudjon becsléseket adni arra, hogy az egyes tagállamok várhatóan mennyi pénzt kapnak majd támogatásként és hitelként (a hitelt nem biztos, hogy teljes volumenben igénybe veszik majd).
Mivel a múlt pénteki EU-csúcson még nem állapodtak meg az állam- és kormányfők a témáról, így jelenleg továbbra is a bizottsági javaslat van az asztalon és emiatt továbbra is irányadó az, hogy mi jöhet ki a helyreállítási alap forrásaiból az egyes tagállamok számára. A kalkulációi alapján Darvas az alábbi eredményeket kapta, miszerint
Magyarország a vissza nem térítendő támogatásként 8,5 milliárd eurót kaphat, ami a 438 milliárdos teljes keret 2%-a, és a 2021-re becsült bruttó nemzeti jövedelem 6,7%-a. Garanciavállalásként további 0,35 milliárd eurót kaphat, ami a teljes keret 0,58%-a és a jövő évi GNI 0,28%-a.

A táblázatnál jóval átláthatóbb, illetve szemléletesebb az alábbi ábra, amely azt mutatja meg, hogy a koronavírus-válság miatti gazdasági visszaesés mellett mely országok mennyi támogatást és garanciát kaphatnak a saját bruttó nemzeti jövedelmükhöz (GNI) mérten és ebből milyen megállapítások tehetők. Amint látszik: Magyarország GDP-előrejelzését 2019 őszéről 2020 májusára, tehát lényegében csak a koronavírus miatt a Bizottság közel 10%-ponttal rontotta (ez ad indikációt a vírusválság súlyosságára) és közben 7,3%-nyi forráshoz juthatunk majd összesen.
Ezek alapján azt mondhatjuk, hogy Magyarország sok pénzhez juthat a helyreállítási alapból, és a bizottsági javaslat arányosnak mondható számunkra. Erre utal a berajzolt vonalhoz képesti csekély távolság is a magyar pozícióban.
Ugyanezeket az adatokat minden tagállamra feltüntette a kutató az ábrán és az országok nevei mögött azt is megadta, hogy a Bizottság előrejelzései szerint 2021-ben az adott tagállam az EU27 átlagos vásárlóerő-paritásos GDP-jének hány százalékán állhat majd, azaz az átlaghoz képest mennyivel fejlettebb, vagy szegényebb az ország.
A fenti ábra Darvas szerint összességében arra világít rá, hogy a helyreállítási alapnak egyaránt van egy „biztosítási jellege” (a nagyobb válságot elszenvedők több EU-pénzt kapnak a saját gazdaságuk méretéhez képest) és egy „redisztribúciós jellege” (a szegényebb országok több pénzt kapnak arányaiban). Ennek tehát az a lényege, hogy
a helyreállítási alapból az Európai Unió szegényebb tagországai és a koronavírus-válság által gazdaságilag leginkább sújtott országok nyerik a legtöbbet.
Emiatt van az, hogy Horvátország és Görögország a saját gazdasága méretéhez képest mintegy 15%-nyi forrást kaphat, miközben 12% közeli a GDP-pálya romlása tavaly őszhöz képest.
A támogatások terén egyébként nominálisan a legtöbb pénzt Olaszország és Spanyolország kaphatja, de GNI-arányosan (ahogy az imént jeleztük) Bulgária, Görögország és Horvátország a legnagyobb kedvezményezett. A többi dél- és közép-kelet-európai ország a saját GNI-ja 6-10%-át kaphatja, miközben a gazdagabb országok csak 2% alatti arányt.
A garanciavállalások terén Olaszország és Franciaország számíthat a legtöbb forrásra nominálisan, míg GNI-arányosan Görögország. a kelet-közép-európai országok várhatóan azért kapnak a GNI arányában kevés garanciát, mert kevésbé ütötte meg őket súlyosan a koronavírus-járvány és alacsonyabb az adósságrátájuk is – jegyzi meg a kutató.
Darvas arra is rámutat elemzésében, hogy a helyreállítási alap masszív forrásátcsoportosítást is jelent a gazdagabb tagállamok felől a szegényebbek felé, hiszen ugyanolyan mértékű gazdasági sokk esetén a szegényebb tagállamok arányaiban sokkal több pénzhez juthatnak. Például Franciaország, Szlovénia, Magyarország, Románia és Lettország gazdaságát nagyjából ugyanolyan súlyosan érinti a koronavírus-válság a Bizottság saját előrejelzései szerint, de míg Franciaország csak a GNI 2%-át kapná, addig a szegényebb Lettország és Románia 10%-át. A kutató szerint ez annyira markáns eltérés, hogy erre az állam –és kormányfőket tömörítő Európai Tanácsnak majd politikai iránymutatást (indoklást) is kell adnia, ha a végső keretek is így maradnának.
A fentiekben tehát azt mutattuk be, hogy az egyes tagállamok várhatóan mennyi forrást kaphatnak a helyreállítási alapból a válság súlyosságához és a saját gazdaságuk méretéhez képest, de közben ugye a tagállamoknak befizetést is kell teljesítenie az alapba, hiszen abból lehet kifizetni a támogatásokat és nyújtani a garanciát.
Darvas szerint több tényező miatt valójában lehetetlen azt jelenleg pontosan kiszámítani, hogy nettóban, a be- és kifizetéseket együtt tekintve az egyes országok terén mi lesz a tényleges hatás. Ennek oka például az, hogy míg a támogatások döntő részét 2024-ig megkapják az egyes tagállamok, de a hiteleik törlesztése csak 2028-2058 között történik meg, így időinkonzisztencia és a hosszú távú pontos előrejelzések hiánya is nehezíti a „nettósítás” becslését.
Azt azonban megjegyzi a kutató a becslései alapján, hogy
várhatóan minden tagállam legalább kis mértékben nettó értelemben is nyerni fog a helyreállítási alappal.
Sőt, egyes tagállamok terén jelentős kamatmegtakarítást is hozhat az, hogy nem a saját hitelminősítésük melletti forrásköltségen kapnak hosszú távra pénzt, hanem az Európai Bizottság AAA-hitelminősítését felhasználva vonnak be pénzt a kötvénypiacról. Ez egyes tagállamok terén hosszú távra számítva a GDP-jük 1%-át is meghaladó hasznot hozhat majd számukra – mutat rá Darvas Zsolt.
Címlapkép forrása: Thierry Monasse/Getty Images

Foglald össze a fenti szöveget!<|im_end|>
<|im_start|>assistant
Magyarország várhatóan 8,5 milliárd eurónyi vissza nem térítendő támogatást és további 0,35 milliárd eurónyi garanciakeretet fog kapni az Európai Bizottság által egy hónapja javasolt koronavírusos helyreállítási alapból (Next Generation EU), ami hatalmas összeg, de érdemes kontextusba helyezni, mert így jobban megítélhető a címben is feltett kérdés. Ezt segíti Darvas Zsoltnak, a neves brüsszeli Bruegel kutatóintézet magyar szakértőjének a minapi elemzése, amelyben kiszámolta, hogy az egyes tagállamok várhatóan mennyi pénzt kaphatnak majd az uniós alapból és az hogyan aránylik a saját gazdaságuk méretéhez. Így válasz adható arra is, hogy a forráselosztás mennyire nevezhető igazságosnak, illetve nagylelkűnek.<|im_end|>