Az örökös orgazmus és párolt zöldségek
David Pearce, a különös brightoni filozófus kiáltványa, a Hedonista Imperatívusz nem kisebb célt tűz ki, mint az összes élőlény szenvedésének megszűntetését. A nanotechnológiára és a genetikára alapozva tervezi meg az egy-kétezer év múlva eljövendő földi Paradicsomot.
Rendkívül ambiciózus, meghökkentő, de - állítása szerint - technikailag kivitelezhető projekt; voltaképpen újabb változat a számos transzhumanista írásban felvázolt poszthumán állapotra. Hogy a fizikai és mentális fájdalmak egyszer s mindenkorra eltűnjenek. Boldogság, hedonizmus a cél. Pearce Voltaire-t idézi és parafrazálja: "a boldogság egy illúzió, csak a szenvedés valódi." Szenvedés helyett a végtelenbe nyúló eufória lesz a jövőnk.

Olyan állapotok, amelyek manapság kizárólag drogokkal érhetők el. Látszatokba ringatjuk magunkat ilyenkor: az erősen stimuláns szerek (kokain, amfetamin) csak ideig-óráig segítenek. Meglepő módon, Pearce hatékonyabbnak tartja az ópiumszármazékokat, illetve - még inkább - a tényleges pszichedelikus anyagokat (LSD, DMT, meszkalin), valamint a tiszta ecstasyt.

Erotikus megvilágosodás minden pillanatban

A poszthumán létben viszont a ma kemikáliákkal elért szint ("kémiai nirvána") abszolút természetes lesz, teljesen drogmentes, tehát káros mellékhatások nélküli. Az eufóriát szabályozhatjuk, ellenőrizhetjük, az elfojtás helyett különböző genetikai eljárásokkal még változatosabbá tehetjük. Mindehhez első lépésként érzelmeink neurokémiai alapjait kell feltérképeznünk. Ha ez megtörtént, az eufóriát már genetikailag előre programozhatjuk, hogy ugyanolyan természetes legyen, mint például a levegővétel.

A génszerkezet megváltoztatásával a múlt és az evolúció "lidércnyomásos örökségétől", a belénk kódolt negatív visszacsatolási mechanizmusoktól is búcsút veszünk. Esetleg az agy örömközpontjaiba olyan elektródákat építünk be, melyek a mezolimbikus dopaminrendszerrel állnak kapcsolatban. A dopamin vezérelte eufórikus állapotok általában célirányos, erősen motivált, rendkívül aktív viselkedésformákat eredményeznek. Az elektródák serkentő hatására ismeretlen (és fenséges) hangulatokba ringunk, pillanatonként erotikus és misztikus megvilágosodásokat élünk át, végtelen szerelmeket, minden szépet és jót.

Drótok helyett génterápia

Ma így, "bedrótozva" képzeljük el a közeljövőnket. Pedig ez csak egy megoldás a sok közül: a legolcsóbb, a legkönnyebben megjeleníthető. A bio- és nanotechnológia, illetve a genetika kevésbé látványosakkal, de annál hatékonyabbakkal kecsegtet. Például - hosszabb távon - a neurotranszmitterek (elsősorban a "civilizáló" szerotonin) átalakításával, hangulatjavító, "radikális" génterápiákkal, vagy jelenleg még ismeretlen, mellékhatásmentes pszichoaktív drogokkal. "Elképzelések új hálózatával", hogy a tudat "mágikusan idegen birodalmait" teljesen megismerjük.

Ezekkel az eszközökkel megakadályozhatjuk azt a szomorú biológiai folyamatot, hogy a dopamintermelő neuronok száma felnőttkorban tízévente tíz százalékkal csökken, mely automatikusan a libidó, a gyönyör és az örömérzetek alacsonyabb szintjét eredményezi. Fel kell szabadítanunk érzelmeinket, s Pearce itt egyfajta állandó orgazmusszerű állapotra, örökös - szellemi és testi - eksztázisra gondol. Ugyanakkor véget vetne a "hagyományos", önpusztítóan kegyetlen szerelmi formáknak, melyekért az egymással rivalizáló, különböző érdekekért küzdő géncsoportok a felelősek. Erre már a "biológiai sötét idők" után, a "poszt-darwini átmenet" korában kerül sor. (Elképzelései egyébként - ellentétben a Star Trekkel és a legtöbb tudományos-fantasztikus alkotással - nem a "hardcore csúcstechnológiákon", hanem a neurokémián és az emberi érzelemvilágon alapulnak.)

Hangulatmódosítással a Paradicsomba

Hogy a Hedonista Paradicsom földi valósággá legyen, ahhoz hét trendet kell tovább erősítenünk. Egy: tömeges méretben kellene folytatnunk a hangulatmódosító kemikáliák tesztelését, kutatását. Kettő: az úttörő gyógyszerészeti elit fokozatosan tanulja meg, hogy e szereket miként lehet még tudatosabban és biztonságosabban használni. Három: a társadalom támogasson mindennemű biotechnológiai és genetikai kutatást. Négy: a kormányok hagyjanak fel az ostoba drogháborúval - Better Living Through Chemistry. Öt: a mindennapi élet "medikalizációja" a mainál is gyorsabb ütemben folytatódjon! Hat: a következő századokban tökélyre kell emelkedniük a Virtuális Valóság modelleknek. Hét: a világi szemlélet és az individualizmus győzedelmeskedjen mindennemű (elsősorban iszlám és keresztény) fundamentalizmuson!

A helyenként zavaros, máskor túlhevült eszmefuttatás egyik legrokonszenvesebb passzusa az állatokra vonatkozik. Pearce tarthatatlannak minősíti azt az állapotot, hogy érző lények millióit csak a kulináris örömeinkért őrizzük elviselhetetlen körülmények között. Halálgyárakról beszél. És alighanem e téren várható a leggyorsabb biotechnológiai áttörés: már a XXI. században tömegesen gyártják majd az alacsony előállítási költségű, proteinben gazdag húspótló élelmiszereket. Aztán tömeges méretben terjed el a vegetarianizmus is. (Persze nem minden állatra vonatkozik a határtalan szeretet: például a ragadozókból is ki kellene gyomlálni a gyilkos ösztönöket.)
Cyberia Tech
<|im_start|>user
Rendkívül ambiciózus, meghökkentő, de - állítása szerint - technikailag kivitelezhető projekt; voltaképpen újabb változat a számos transzhumanista írásban felvázolt poszthumán állapotra. Hogy a fizikai és mentális fájdalmak egyszer s mindenkorra eltűnjenek. Boldogság, hedonizmus a cél. Pearce Voltaire-t idézi és parafrazálja: "a boldogság egy illúzió, csak a szenvedés valódi." Szenvedés helyett a végtelenbe nyúló eufória lesz a jövőnk.

Olyan állapotok, amelyek manapság kizárólag drogokkal érhetők el. Látszatokba ringatjuk magunkat ilyenkor: az erősen stimuláns szerek (kokain, amfetamin) csak ideig-óráig segítenek. Meglepő módon, Pearce hatékonyabbnak tartja az ópiumszármazékokat, illetve - még inkább - a tényleges pszichedelikus anyagokat (LSD, DMT, meszkalin), valamint a tiszta ecstasyt.

Erotikus megvilágosodás minden pillanatban

A poszthumán létben viszont a ma kemikáliákkal elért szint ("kémiai nirvána") abszolút természetes lesz, teljesen drogmentes, tehát káros mellékhatások nélküli. Az eufóriát szabályozhatjuk, ellenőrizhetjük, az elfojtás helyett különböző genetikai eljárásokkal még változatosabbá tehetjük. Mindehhez első lépésként érzelmeink neurokémiai alapjait kell feltérképeznünk. Ha ez megtörtént, az eufóriát már genetikailag előre programozhatjuk, hogy ugyanolyan természetes legyen, mint például a levegővétel.

A génszerkezet megváltoztatásával a múlt és az evolúció "lidércnyomásos örökségétől", a belénk kódolt negatív visszacsatolási mechanizmusoktól is búcsút veszünk. Esetleg az agy örömközpontjaiba olyan elektródákat építünk be, melyek a mezolimbikus dopaminrendszerrel állnak kapcsolatban. A dopamin vezérelte eufórikus állapotok általában célirányos, erősen motivált, rendkívül aktív viselkedésformákat eredményeznek. Az elektródák serkentő hatására ismeretlen (és fenséges) hangulatokba ringunk, pillanatonként erotikus és misztikus megvilágosodásokat élünk át, végtelen szerelmeket, minden szépet és jót.

Drótok helyett génterápia

Ma így, "bedrótozva" képzeljük el a közeljövőnket. Pedig ez csak egy megoldás a sok közül: a legolcsóbb, a legkönnyebben megjeleníthető. A bio- és nanotechnológia, illetve a genetika kevésbé látványosakkal, de annál hatékonyabbakkal kecsegtet. Például - hosszabb távon - a neurotranszmitterek (elsősorban a "civilizáló" szerotonin) átalakításával, hangulatjavító, "radikális" génterápiákkal, vagy jelenleg még ismeretlen, mellékhatásmentes pszichoaktív drogokkal. "Elképzelések új hálózatával", hogy a tudat "mágikusan idegen birodalmait" teljesen megismerjük.

Ezekkel az eszközökkel megakadályozhatjuk azt a szomorú biológiai folyamatot, hogy a dopamintermelő neuronok száma felnőttkorban tízévente tíz százalékkal csökken, mely automatikusan a libidó, a gyönyör és az örömérzetek alacsonyabb szintjét eredményezi. Fel kell szabadítanunk érzelmeinket, s Pearce itt egyfajta állandó orgazmusszerű állapotra, örökös - szellemi és testi - eksztázisra gondol. Ugyanakkor véget vetne a "hagyományos", önpusztítóan kegyetlen szerelmi formáknak, melyekért az egymással rivalizáló, különböző érdekekért küzdő géncsoportok a felelősek. Erre már a "biológiai sötét idők" után, a "poszt-darwini átmenet" korában kerül sor. (Elképzelései egyébként - ellentétben a Star Trekkel és a legtöbb tudományos-fantasztikus alkotással - nem a "hardcore csúcstechnológiákon", hanem a neurokémián és az emberi érzelemvilágon alapulnak.)

Hangulatmódosítással a Paradicsomba

Hogy a Hedonista Paradicsom földi valósággá legyen, ahhoz hét trendet kell tovább erősítenünk. Egy: tömeges méretben kellene folytatnunk a hangulatmódosító kemikáliák tesztelését, kutatását. Kettő: az úttörő gyógyszerészeti elit fokozatosan tanulja meg, hogy e szereket miként lehet még tudatosabban és biztonságosabban használni. Három: a társadalom támogasson mindennemű biotechnológiai és genetikai kutatást. Négy: a kormányok hagyjanak fel az ostoba drogháborúval - Better Living Through Chemistry. Öt: a mindennapi élet "medikalizációja" a mainál is gyorsabb ütemben folytatódjon! Hat: a következő századokban tökélyre kell emelkedniük a Virtuális Valóság modelleknek. Hét: a világi szemlélet és az individualizmus győzedelmeskedjen mindennemű (elsősorban iszlám és keresztény) fundamentalizmuson!

A helyenként zavaros, máskor túlhevült eszmefuttatás egyik legrokonszenvesebb passzusa az állatokra vonatkozik. Pearce tarthatatlannak minősíti azt az állapotot, hogy érző lények millióit csak a kulináris örömeinkért őrizzük elviselhetetlen körülmények között. Halálgyárakról beszél. És alighanem e téren várható a leggyorsabb biotechnológiai áttörés: már a XXI. században tömegesen gyártják majd az alacsony előállítási költségű, proteinben gazdag húspótló élelmiszereket. Aztán tömeges méretben terjed el a vegetarianizmus is. (Persze nem minden állatra vonatkozik a határtalan szeretet: például a ragadozókból is ki kellene gyomlálni a gyilkos ösztönöket.)

Adj egy összefoglalót a szövegről!<|im_end|>
<|im_start|>assistant
David Pearce, a különös brightoni filozófus kiáltványa, a Hedonista Imperatívusz nem kisebb célt tűz ki, mint az összes élőlény szenvedésének megszűntetését. A nanotechnológiára és a genetikára alapozva tervezi meg az egy-kétezer év múlva eljövendő földi Paradicsomot.<|im_end|>