Robbanások a Mona Lisa alatt
Sikeres lövöldözős játékok folytatásai, Tom Clancy nevével hirdetett új háborús játékok és egy fenékkel is irányítható minijátékgyűjtemény voltak az idei Ubidays legnagyobb dobásai. Bár a nagy meglepetések és a látványos showelemek elmaradtak, kétségtelen, hogy a francia cég a karácsonyi szezonban erős induló lesz a játékosok pénzéért folytatott versenyben.
A Ubisoft játékkiadó francia nemzeti büszkeség, és ez egyáltalán nem túlzó zsurnalizmus: amikor a féktelen étvágyáról hírhedt Electronic Arts megpróbálta apránként bevásárolni magát a cégbe, a francia állam közbelépett és megvédte a Ubisoftot, akárcsak a magyar kormány a Molt. A kiadó így független maradt, mégpedig az egyik legnagyobb független: a cég több mint négyezer munkatársával 18 fejlesztőstúdiót működtet négy kontinensen. Ekkora vállalatnak már saját rendezvény dukál, ez 2006 óta Ubidays néven létezik. A show-t idén május 28-29-én rendeztek meg Párizsban és az Amex-Tec Kft. jóvoltából mi is részt vehettünk rajta.

Rambo és Ryan

A cég nem spórolt, a Louvre egyik konferenciacsarnokában mutatta be játékait. A show is ennek szellemében indul: múzeumi teremőrök jönnek a színpadra, üres képkereteket állítanak fel, majd jól eldugott projektorok belevetítenek a keretekbe egy-egy képet a készülő játékokból. Az ötlet jó, az utalás világos, de a Prince of Persia egyik fejlesztője nem sokkal ezután túlpörgi magát és arról beszél a súgógépről improvizáló konferansziénak, hogy a reneszánsz mestereknek is ugyanaz volt a motivációjuk, mint a játékfejlesztőknek: saját képzelt világukat akarták a nézők elé tárni. Kicsit merészen hangzik ez három emelettel a Mona Lisa alatt, de szerencsére jönnek a Far Cry 2 robbanásai, és megmentik a helyzetet.

A program a belsőnézetes lövöldözős játékok (first person shooter, fps) egy nagyon szép képviselője. Az általa modellezett környezet elképesztően élethű, a legutolsó kis fűcsomók is árnyékot vetnek egymáson, a robbanások megrázzák a fákat, és így tovább. Amikor másnap alkalmam nyílik kipróbálni, kiderül, hogy velem ellentétben a szélirányt is figyelembe veszi a játék, egy Molotov-koktéllal ugyanis sikerül magamra gyújtanom a fél szavannát. Az afrikai gerillák elleni harcot feldolgozó programban lehet autót is vezetni, sőt, csónakra és sárkányrepülőre is pattanhatunk, és hatalmas játékteret járhatunk be észrevehető töltögetés nélkül. Sajnos a műfaj utóbbi időben legnépszerűbb jellemzője, a kooperatív játékmód (vagyis amikor több játékos haladhat előre egymást segítve) nem lesz jelen a Far Cry 2-ben, egyszemélyes hadseregként kell helytállnunk a fülledt, ellenséges környezetben.

Ubisoftos játékok képei a galériában - kattintson!

Egészen más felfogásban készült a Brothers in Arms: Hell's Highway. Ezt a játékot egy nyugalmazott ezredes, John Antal mutatja be, aki valószínűleg legalább nyolcféleképpen tud ölni a kezében tartott mikrofonnal. Antal évek óta dolgozik katonai szakértőként a játékiparban, és láthatóan jól érzi magát: olyan pátosszal hergeli a közönséget ("Mindenki harcol! Senki nem hátrál! Mindig támadj!"), hogy Spielberg elsírná magát örömében, ha látná. A második világháborús játék a Ryan közlegény megmentése és az Elit Alakulat legjobb pillanatait idézi: bajtársak küzdenek vállvetve a hazáért és egymásért, személyes drámák garantálva. Itt nem a Far Cry 2 rambótempója érvényesül, mert egy kósza fejlövéstől elhalálozhatunk. Folyamatosan fedezékben kell maradni és csapatban kell gondolkodni. Társainkat ennek megfelelően irányíthatjuk, és mindezt persze gyönyörűen rajzolt, hiteles jelenetekben nyújtja a játék (a készítők eredeti háborús helyszíneket jártak be és még élő veteránokkal beszélgettek a fejlesztés előtt).

Clancy tíz éve

Az fps-ek után bejelentés következik: az amerikai bestselleríró, Tom Clancy éppen tíz éve adja a nevét videojátékokhoz. Ebből az alkalomból a mester igazán köszönthette volna egy videoüzenetben a játékosokat, akik a jogdíjak révén valószínűleg több tízmillió dollárral gazdagították őt, de ez elmarad. Bemutatják viszont a két új Clancy-játékot, amelyek közül a Tom Clancy's EndWar egy 2020-as harmadik világháborúval riogat. A leginkább a stratégiai játékokra emlékeztető programot az egyik fejlesztő prezentálja elég meggyőzően: a kezében tartott kontrollerrel csak a kameranézetet változtatja, egyébként minden parancs hangvezérléssel történik.

"Egyes egység, menj A pontra." "Négyes egység, támadd meg a hármas számú ellenfelet." Ilyen és ehhez hasonló utasítások hangzanak el, a program szinte mindig felismeri az elhangzott szavakat. Még az egyik francia fejlesztő is elboldogul vele, pedig ő a secure (azaz biztosítani) igét úgy ejti, hogy "szekjühh". Amikor kipróbálom a játékot, nekem is simán megy a hangos irányítás – más kérdés, hogy gombokkal sem lassabb kommandírozni az egységeket, sőt. Az EndWar környezete egyébként nem annyira részletesen kidolgozott, mint az előző két shooteré, de ez a műfajból adódik. Ez azoknak a játéka lesz, akik nagy hadmozdulatokat szeretnek megtervezni és irányítani, utánpótlást hívni és fejben tartani a csatatér történéseit. Nyilvánvaló, hogy a taktikai hadviselésre rágyógyult hardcore játékosok a célcsoport, ők akár négyszemélyes kooperatív módban is beszállhatnak a háborúba az amerikaiak, az oroszok vagy Európa oldalán.

A Tom Clancy's H.A.W.X. sokkal könnyedebb szórakozás, "shooter az égben" ahogy az egyik fejlesztő megfogalmazza. Ebben az akció-szimulátorban ötven különböző vadászrepülővel vívhatunk ádáz csatákat egymás ellen vagy földi célpontokkal. Négy SU-35 pillanatok alatt leszedi az FA-22-met – ebből is látszik, hogy nincs érzékem az ilyen játékokhoz, de ettől még sokkal szórakoztatóbbak, mint a hiperélethű repülőszimulátorok, ahol csak a felszállás egy jó negyedórás művelet. Ez a jó reflexek és az adrenalin játéka, itt három machon kell rakétákat eregetni egymás felé Afganisztán vagy éppen Rio de Janeiro egén (a pályák műholdfelvételek alapján készültek).

Ennyit mutattak a Prince of Persiából

A seggel irányítható játék

Ezzel el is fogynak a nagy dobások. Mindenki azt várja, hogy a készülő Prince of Persia: Prodigyt is bemutatják, és a show legnagyobb csalódása, hogy ez kimarad. Csak egy rövid trailert kapunk, amiből megtudjuk, hogy a címszereplő hercegnek lesz egy női harcostársa, és hogy ez a Prince of Persia teljesen más lesz, mint az eddigiek: új karakter, új fantasy világ, tiszta lap. Kiállítják még a Soul Calibur IV-et, ami ugyan a Namco játéka, de a Ubisoft hozza Európába. A játék a Mortal Kombathoz hasonló verekedős program, amiben mindenféle mangás-fantasys beütésű karakterek pofozzák le egymásról a páncélt. Két titkos karakter is választható benne, Yoda és Darth Vader személyesen – nagyjából annyira illenek a játékba, mint Han Solo a Dragonballba.

Aztán már csak a resztli jön: megtudjuk, hogy a világ egyik legjobb snowboardosa, Shaun White főszereplésével sportjáték készül. A Shaun White Snowboarding bemutatója előtt White felvételről üdvözöl mindenkit, aztán már a poligonmását látjuk, amint szépen modellezett hegyoldalakon trükközik a deszkájával. Ezzel el is érkezünk az alkalmi játékokhoz, amiket a Ubisoft Nintendo leginkább a konzoljaira, Wii-re és DS-re fejleszt. Elképzelésük szerint a Petz nevű tamagocsijátékkal azok a gyerekek lesznek boldogok, akik nem tarthatnak otthon kutyát, az Imagine: My Secret Worldben a tinédzserlányok élhetik ki kreativitásukat, a My Health Coach pedig felnőtteknek segít egészségesen élni és leszokni a dohányzásról.

Egy nyúl a RRR TV Partyból

Ebben a szegmensben a Rayman Raving Rabbids Tv Party című partijáték vonja magára leginkább a figyelmet, már csak azért is, mert a konferanszié bejelentése szerint ez az első program, amit konkrétan seggel lehet irányítani. Bejön a játék egyik designere a Wii Fit szobamérlegszerű érzékelőjével, ráül, majd indul a játék. A címszereplő veszett nyulak közül látunk egyet, amint egy havas lejtőn csúszik le egy bivalyon(!). Na, ezt csinálja meg Shaun White. Ahogy a játékos ide-oda helyezi a súlypontját, úgy mozog a játékban az élő snowboard, amikor pedig a nyúl és a bivaly ugratóhoz érkezik, a levegőben a Wii mozgásérzékelős kontrollerével lehet mindenféle trükköket bemutatni. Egy másik játékban négy játékos táncolhat a mozgásérzékelőkkel megadott mozdulatokat utánozva – a bivalyossal együtt ez még csak kettő a Rayman Raving Rabbids Tv Party több tucat minijátéka közül.

Show a Louvre-ban

"Már kint vannak a neten a képek: BG&E2 a meglepetés" – lövi le a show slusszpoénját sms-ben egy cimborám öt perccel a bejelentés előtt, pedig maga Yves Guillemot, a Ubisoft nagyvezére rántja le a leplet a játékról. A rövidítés a Beyond Good and Evil 2-t takarja, az első rész az előző konzolgeneráció egyik legjobb játéka volt, ügyességi- akció- és kalandelemek szerencsésen összegyúrt ötvözete. A folytatásból csak egy rövid teasert látunk, de a hangulata elég ahhoz, hogy az általam legjobban várt játék legyen.

A Beyond Good & Evil 2 teasere

A Ubisoft néhány éve azért fordított hátat az E3-nak és még néhány játékshow-nak, mert az egyre drágább rendezvényeken egyre inkább a látványos showelemek domináltak, és a játékokat nem lehetett rendesen bemutatni. A Ubidaysen máshogy van ez: a játékok a fő látványosság, nem nagyon vonja el más a figyelmünket. A konferenciacsarnok berendezése puritán, showelemnek pedig csak néhány nyúlszobor szolgál az RRR Tv Partyból, illetve egy óriáscsocsó.

Meg persze maga a Louvre, ami ha úgy vesszük, hatalmas, hangulatos showelem, és a Ubisoft nem is habozik ezt kihasználni: az első napi bemutató után éjszakai tárlatvezetést szervez az egyik szárnyban. A Mona Lisánál eszembe jut, amit a Prince of Persia fejlesztője mondott a reneszánsz mesterekről. Azért még messze van tőlük a játékipar.
Szoftver Tech
<|im_start|>user
A Ubisoft játékkiadó francia nemzeti büszkeség, és ez egyáltalán nem túlzó zsurnalizmus: amikor a féktelen étvágyáról hírhedt Electronic Arts megpróbálta apránként bevásárolni magát a cégbe, a francia állam közbelépett és megvédte a Ubisoftot, akárcsak a magyar kormány a Molt. A kiadó így független maradt, mégpedig az egyik legnagyobb független: a cég több mint négyezer munkatársával 18 fejlesztőstúdiót működtet négy kontinensen. Ekkora vállalatnak már saját rendezvény dukál, ez 2006 óta Ubidays néven létezik. A show-t idén május 28-29-én rendeztek meg Párizsban és az Amex-Tec Kft. jóvoltából mi is részt vehettünk rajta.

Rambo és Ryan

A cég nem spórolt, a Louvre egyik konferenciacsarnokában mutatta be játékait. A show is ennek szellemében indul: múzeumi teremőrök jönnek a színpadra, üres képkereteket állítanak fel, majd jól eldugott projektorok belevetítenek a keretekbe egy-egy képet a készülő játékokból. Az ötlet jó, az utalás világos, de a Prince of Persia egyik fejlesztője nem sokkal ezután túlpörgi magát és arról beszél a súgógépről improvizáló konferansziénak, hogy a reneszánsz mestereknek is ugyanaz volt a motivációjuk, mint a játékfejlesztőknek: saját képzelt világukat akarták a nézők elé tárni. Kicsit merészen hangzik ez három emelettel a Mona Lisa alatt, de szerencsére jönnek a Far Cry 2 robbanásai, és megmentik a helyzetet.

A program a belsőnézetes lövöldözős játékok (first person shooter, fps) egy nagyon szép képviselője. Az általa modellezett környezet elképesztően élethű, a legutolsó kis fűcsomók is árnyékot vetnek egymáson, a robbanások megrázzák a fákat, és így tovább. Amikor másnap alkalmam nyílik kipróbálni, kiderül, hogy velem ellentétben a szélirányt is figyelembe veszi a játék, egy Molotov-koktéllal ugyanis sikerül magamra gyújtanom a fél szavannát. Az afrikai gerillák elleni harcot feldolgozó programban lehet autót is vezetni, sőt, csónakra és sárkányrepülőre is pattanhatunk, és hatalmas játékteret járhatunk be észrevehető töltögetés nélkül. Sajnos a műfaj utóbbi időben legnépszerűbb jellemzője, a kooperatív játékmód (vagyis amikor több játékos haladhat előre egymást segítve) nem lesz jelen a Far Cry 2-ben, egyszemélyes hadseregként kell helytállnunk a fülledt, ellenséges környezetben.

Ubisoftos játékok képei a galériában - kattintson!

Egészen más felfogásban készült a Brothers in Arms: Hell's Highway. Ezt a játékot egy nyugalmazott ezredes, John Antal mutatja be, aki valószínűleg legalább nyolcféleképpen tud ölni a kezében tartott mikrofonnal. Antal évek óta dolgozik katonai szakértőként a játékiparban, és láthatóan jól érzi magát: olyan pátosszal hergeli a közönséget ("Mindenki harcol! Senki nem hátrál! Mindig támadj!"), hogy Spielberg elsírná magát örömében, ha látná. A második világháborús játék a Ryan közlegény megmentése és az Elit Alakulat legjobb pillanatait idézi: bajtársak küzdenek vállvetve a hazáért és egymásért, személyes drámák garantálva. Itt nem a Far Cry 2 rambótempója érvényesül, mert egy kósza fejlövéstől elhalálozhatunk. Folyamatosan fedezékben kell maradni és csapatban kell gondolkodni. Társainkat ennek megfelelően irányíthatjuk, és mindezt persze gyönyörűen rajzolt, hiteles jelenetekben nyújtja a játék (a készítők eredeti háborús helyszíneket jártak be és még élő veteránokkal beszélgettek a fejlesztés előtt).

Clancy tíz éve

Az fps-ek után bejelentés következik: az amerikai bestselleríró, Tom Clancy éppen tíz éve adja a nevét videojátékokhoz. Ebből az alkalomból a mester igazán köszönthette volna egy videoüzenetben a játékosokat, akik a jogdíjak révén valószínűleg több tízmillió dollárral gazdagították őt, de ez elmarad. Bemutatják viszont a két új Clancy-játékot, amelyek közül a Tom Clancy's EndWar egy 2020-as harmadik világháborúval riogat. A leginkább a stratégiai játékokra emlékeztető programot az egyik fejlesztő prezentálja elég meggyőzően: a kezében tartott kontrollerrel csak a kameranézetet változtatja, egyébként minden parancs hangvezérléssel történik.

"Egyes egység, menj A pontra." "Négyes egység, támadd meg a hármas számú ellenfelet." Ilyen és ehhez hasonló utasítások hangzanak el, a program szinte mindig felismeri az elhangzott szavakat. Még az egyik francia fejlesztő is elboldogul vele, pedig ő a secure (azaz biztosítani) igét úgy ejti, hogy "szekjühh". Amikor kipróbálom a játékot, nekem is simán megy a hangos irányítás – más kérdés, hogy gombokkal sem lassabb kommandírozni az egységeket, sőt. Az EndWar környezete egyébként nem annyira részletesen kidolgozott, mint az előző két shooteré, de ez a műfajból adódik. Ez azoknak a játéka lesz, akik nagy hadmozdulatokat szeretnek megtervezni és irányítani, utánpótlást hívni és fejben tartani a csatatér történéseit. Nyilvánvaló, hogy a taktikai hadviselésre rágyógyult hardcore játékosok a célcsoport, ők akár négyszemélyes kooperatív módban is beszállhatnak a háborúba az amerikaiak, az oroszok vagy Európa oldalán.

A Tom Clancy's H.A.W.X. sokkal könnyedebb szórakozás, "shooter az égben" ahogy az egyik fejlesztő megfogalmazza. Ebben az akció-szimulátorban ötven különböző vadászrepülővel vívhatunk ádáz csatákat egymás ellen vagy földi célpontokkal. Négy SU-35 pillanatok alatt leszedi az FA-22-met – ebből is látszik, hogy nincs érzékem az ilyen játékokhoz, de ettől még sokkal szórakoztatóbbak, mint a hiperélethű repülőszimulátorok, ahol csak a felszállás egy jó negyedórás művelet. Ez a jó reflexek és az adrenalin játéka, itt három machon kell rakétákat eregetni egymás felé Afganisztán vagy éppen Rio de Janeiro egén (a pályák műholdfelvételek alapján készültek).

Ennyit mutattak a Prince of Persiából

A seggel irányítható játék

Ezzel el is fogynak a nagy dobások. Mindenki azt várja, hogy a készülő Prince of Persia: Prodigyt is bemutatják, és a show legnagyobb csalódása, hogy ez kimarad. Csak egy rövid trailert kapunk, amiből megtudjuk, hogy a címszereplő hercegnek lesz egy női harcostársa, és hogy ez a Prince of Persia teljesen más lesz, mint az eddigiek: új karakter, új fantasy világ, tiszta lap. Kiállítják még a Soul Calibur IV-et, ami ugyan a Namco játéka, de a Ubisoft hozza Európába. A játék a Mortal Kombathoz hasonló verekedős program, amiben mindenféle mangás-fantasys beütésű karakterek pofozzák le egymásról a páncélt. Két titkos karakter is választható benne, Yoda és Darth Vader személyesen – nagyjából annyira illenek a játékba, mint Han Solo a Dragonballba.

Aztán már csak a resztli jön: megtudjuk, hogy a világ egyik legjobb snowboardosa, Shaun White főszereplésével sportjáték készül. A Shaun White Snowboarding bemutatója előtt White felvételről üdvözöl mindenkit, aztán már a poligonmását látjuk, amint szépen modellezett hegyoldalakon trükközik a deszkájával. Ezzel el is érkezünk az alkalmi játékokhoz, amiket a Ubisoft Nintendo leginkább a konzoljaira, Wii-re és DS-re fejleszt. Elképzelésük szerint a Petz nevű tamagocsijátékkal azok a gyerekek lesznek boldogok, akik nem tarthatnak otthon kutyát, az Imagine: My Secret Worldben a tinédzserlányok élhetik ki kreativitásukat, a My Health Coach pedig felnőtteknek segít egészségesen élni és leszokni a dohányzásról.

Egy nyúl a RRR TV Partyból

Ebben a szegmensben a Rayman Raving Rabbids Tv Party című partijáték vonja magára leginkább a figyelmet, már csak azért is, mert a konferanszié bejelentése szerint ez az első program, amit konkrétan seggel lehet irányítani. Bejön a játék egyik designere a Wii Fit szobamérlegszerű érzékelőjével, ráül, majd indul a játék. A címszereplő veszett nyulak közül látunk egyet, amint egy havas lejtőn csúszik le egy bivalyon(!). Na, ezt csinálja meg Shaun White. Ahogy a játékos ide-oda helyezi a súlypontját, úgy mozog a játékban az élő snowboard, amikor pedig a nyúl és a bivaly ugratóhoz érkezik, a levegőben a Wii mozgásérzékelős kontrollerével lehet mindenféle trükköket bemutatni. Egy másik játékban négy játékos táncolhat a mozgásérzékelőkkel megadott mozdulatokat utánozva – a bivalyossal együtt ez még csak kettő a Rayman Raving Rabbids Tv Party több tucat minijátéka közül.

Show a Louvre-ban

"Már kint vannak a neten a képek: BG&E2 a meglepetés" – lövi le a show slusszpoénját sms-ben egy cimborám öt perccel a bejelentés előtt, pedig maga Yves Guillemot, a Ubisoft nagyvezére rántja le a leplet a játékról. A rövidítés a Beyond Good and Evil 2-t takarja, az első rész az előző konzolgeneráció egyik legjobb játéka volt, ügyességi- akció- és kalandelemek szerencsésen összegyúrt ötvözete. A folytatásból csak egy rövid teasert látunk, de a hangulata elég ahhoz, hogy az általam legjobban várt játék legyen.

A Beyond Good & Evil 2 teasere

A Ubisoft néhány éve azért fordított hátat az E3-nak és még néhány játékshow-nak, mert az egyre drágább rendezvényeken egyre inkább a látványos showelemek domináltak, és a játékokat nem lehetett rendesen bemutatni. A Ubidaysen máshogy van ez: a játékok a fő látványosság, nem nagyon vonja el más a figyelmünket. A konferenciacsarnok berendezése puritán, showelemnek pedig csak néhány nyúlszobor szolgál az RRR Tv Partyból, illetve egy óriáscsocsó.

Meg persze maga a Louvre, ami ha úgy vesszük, hatalmas, hangulatos showelem, és a Ubisoft nem is habozik ezt kihasználni: az első napi bemutató után éjszakai tárlatvezetést szervez az egyik szárnyban. A Mona Lisánál eszembe jut, amit a Prince of Persia fejlesztője mondott a reneszánsz mesterekről. Azért még messze van tőlük a játékipar.

Foglald össze a fenti szöveget!<|im_end|>
<|im_start|>assistant
Sikeres lövöldözős játékok folytatásai, Tom Clancy nevével hirdetett új háborús játékok és egy fenékkel is irányítható minijátékgyűjtemény voltak az idei Ubidays legnagyobb dobásai. Bár a nagy meglepetések és a látványos showelemek elmaradtak, kétségtelen, hogy a francia cég a karácsonyi szezonban erős induló lesz a játékosok pénzéért folytatott versenyben.<|im_end|>