A laptopot pótló mobil
Vajon tényleg kiváltja-e a laptopot a Nokia új kommunikátora? Munkatársunk noteszgépe helyett egy E90-essel vágott neki Amerikának: a hívások mellett a kütyün internetezett, s az új mobilnak kellett célhoz navigálnia az utakon. Cikkünkbõl megtudhatja, mindez mennyire sikerült.
Pár éve még kuriózumnak számított, manapság azonban a reptereken is sok laptopot cipelõ embert látni - és nem csak az üzletemberek, hanem az egyszerû nyaralók között is. Nem is feltétlenül elvakult kockafej az, aki a noteszgépét is elhurcolja a tengerpartra, hiszen az eszköz nagyon hasznos: rá lehet másolni a képeket, videókat, wifi-közelben pedig olcsón lehet rajta kommunikálni a távol lévõ rokonokkal és barátokkal, és az otthoni hírekrõl sem marad le az ember.

A laptop nehéz, a mobil nem

Az egyetlen dolog, ami ellene szól: egy átlagos laptopot bizony elég kényelmetlen cipelni, ráadásul folyton aggódhat az ember, hogy nehogy valami baja legyen a kütyünek. Sokkal kényelmesebb egy zsebrevágható eszközzel nekivágni az utazásnak: bár a pengemobilokhoz képest az új kommunikátor is féltéglának hat, legalább nem kell egy külön táskában cipelni, és csak 210 grammot nyom, nem pedig két-két és fél kilót.

Bár cseppet sem olcsó - kártyafüggetlenül bruttó 210-220 ezer forintért láttuk árlistákon, de hûségszerzõdéssel sem lehet 160 ezer forint alatt elvinni -, az E90-esbe a finnek tényleg szinte minden fontosat belezsúfoltak. Az új modell támogatja a szupergyors mobilinternetes technológiát, a HSDPA-t, a wifit, van integrált GPS-e, beépített 3 megapixeles kamerája, kezeli a PDF, Word, Excel és Powerpoint fájlokat (utóbbit csak megnyitni képes). Óriási, 800x352 pixeles belsõ képernyõjén pedig jóval több szöveg elfér, mint egy hagyományos mobilon, ráadásul egy jókora külsõ kijelzõvel is felszerelték, így nem is kell feltétlenül mindig szétnyitogatni.
A kommunikátor a legfontosabb dokumentumokat, valamint a zene- és videofájlokat is lejátssza, belsõ, 128 megabájtos memóriáját pedig micro-SD-kártyával lehet bõvíteni, ebbõl az alapcsomagban egy fél gigabájtos példány lakozik, de tízezerért akár 2 gigásat is lehet venni hozzá, ennél nagyobbat sajnos nem kezel a mobil.

Lehet rajta gépelni
A korábbi kommunikátorokhoz hasonlóan az E90-est kettéhajtva tárul elõ az óriási belsõ képernyõ, illetve a teljes QWERTY billentyûzet, amely jelentõsen megkönnyíti az üzenetek, szövegek bevitelét. Bár a tasztatúra meglehetõsen kicsi, jóval kényelmesebb rajta gépelni, mint egy sima, számbillentyûs típuson. Természetesen tízujjas pötyögésre nincs mód, tesztelõnknek leginkább a két hüvelykujjal való munka vált be leginkább, az egyedüli nehézséget az ékezetes karakterek bevitele jelenti, ehhez ugyanis lenyomva kell tartani a bal alsó sarokban lévõ kék Chr gombot is.
Azt persze túlzás lenne állítani, hogy a kommunikátoron kisregényeket is lehet írni, arra viszont tökéletes, hogy az ember a hotelszobából vagy egy kávézóból elküldjön egy közepes hosszúságú e-mailt, vagy valamelyik csevegõprogramon chateljen pár percet az ismerõsökkel.

Netezni majdnem tökéletes
Az óriási belsõ képernyõnek köszönhetõen a kommunikátoron nagyon jól lehet böngészni a webet, a monitorokra optimalizált oldalak csaknem ugyanúgy festenek rajta, akár a PC-n, egyedül a Flash-tartalmakkal adódtak gubancok, a videomegosztó oldalak nem nagyon jelentek meg a browseren, blogolni, híreket olvasni viszont probléma nélkül lehetett róla.
Bevalljuk õszintén, az utazás során levelezésre nem a mobil saját kliensét, hanem a Google ingyen letölthetõ Gmail-szoftverét használtuk - ezzel nem is volt semmi baj, viszont csevegõ, és internettelefonos szoftvert már külön kellett vadászni hozzá a neten - a Skype egyelõre nem érhetõ el e Nokia-mobiljához, végül a Fringnél maradtunk, ez ugyanis a nettelefon mellett képes kapcsolódni az ismert üzenetküldõ hálózatokra is. Hiányoltuk viszont a mobilról a virtuális magánhálózatokra való támogatás lehetõségét - elvégre üzleti modellrõl van szó -, a céges szerverekre ugyanis rendszerint ezeken keresztül lehet belépni - egy Nokia E90-est birtokló blogger szerint azonban némi trükközéssel ez a probléma is megoldható.

Lomha navigátor kisebb hibákkal

Szerzõnk úti navigátora Washingtonban, New Yorkban és Floridában egyaránt az új kommunikátor, pontosabban az azon futó Nokia Maps szoftver volt. Magát az alkalmazást és az 150 ország térképét a gyártó honlapjáról ingyen lehet letölteni. A letöltött országok, városok vagy államok térképét akár wifin, vagy a PC-n keresztül is rá lehet tölteni a telefonra a Map Loader programmal, használata így nem is igényli a roaming esetén hiperdrága mobil adatátvitel díját.

Tájékozódni az ingyenes változattal is lehet, ám az olyan extra funkciók használatáért, mint például egy adott címhez való navigáció, illetve a követendõ útirány hangos bemondása, már fizetni kell. Tesztelõnk egy egyhónapos szolgáltatásra fizetett elõ, ami 10 euróba, vagyis nagyjából 2500 forintba került (a legkisebb elõfizethetõ idõegység egy hét, a leghosszabb 3 év, amely 70-100 eurót kóstál országtól függõen)  Még itthon feltöltöttük a memóriakártyára a felkeresni kívánt régiók térképeit, s letiltottuk, hogy a program bármilyen adatátvitelt is kezdeményezzen.

Két hetes használata során vegyes tapasztalatokat szer vegyesek: negatívum, hogy a beépített vevõ csak nagyon lassan találja meg a mûholdakat, és mutatja a helyes útirányt, ráadásul a hangos navigációt egyáltalán nem tudtuk mûködésre bírni rajta (ezt a hibát elvileg azóta egy frissítéssel már orvosolták). Míg Washingtonban a hangos navigációt leszámítva minden gond nélkül mûködött, New York magas felhõkarcolói között gyakran elvesztette a jelet - bár itt valószínûleg egy szuperérzékeny külsõ GPS-antennával sem tudtunk volna használni zökkenõmentesen.
Valamilyen furcsa oknál fogva Floridában jött elõ a rendszer legtöbb hibája: itt elõfordult, hogy a kütyü közel 5-8 percig szöszmötölt a célhoz vezetõ út legenerálásával, szállásunk címét megadva pedig volt, hogy lefagyott, de az is, hogy újraindult - mindez azért volt idegesítõ, mert minden egyes ilyen esemény után percekig kellett arra várni, hogy megtalálja a mûholdakat.

Sajnos már a tesztkészülék visszaadását követõen adott ki a Nokia egy komolyabb frissítést a Mapshez, így azt már nem volt módunk kipróbálni, hogy a fenti problémákból az melyiket orvosolja, a The Nokia Blog szerzõje azonban részletesen ír a javításokról (angolul).

Korrekt kamera a hátlapon

A korábban tesztelt Nokia N95-öshöz képest a kommunikátor kissé gyengébb fotós képességekkel rendelkezik: nem 5, csupán  3,2 megapixeles fotókat tud rögzíteni. Pozitívum, hogy van autófókusza és ledes villanója, és aránylag sok paramétert (többek közt fehéregyensúlyt, érzékenységet, ) enged állítani, a digitális zoomot azonban ezúttal is csak vészhelyzetben érdemes használni, sötétben pedig ez a típus sem teljesít fényesen. Összességében - fõként normális fényviszonyok között -elfogadható, de azért nem kiemelkedõ minõségû fotókat rögzít az E90-es.
Videofelvevõ funkciói meglepõen jók az új kommunikátornak: a legjobb minõséget választva akár 640x480 pixeles felbontású mp4 videót is fel lehet venni, 30 fps-os képfrissítési rátával - az utóbbinak az az elõnye, hogy a mozdulatok folyamatosak lesznek, s nem szaggatnak be a mozgóképen. A rögzített hang minõsége meglepõen jó volt, az éjszakai felvételt vörösen világító ledek segítik, a videohívások lebonyolítását pedig a belsõ képernyõ mellé beépített apró második kamera teszi lehetõvé, az anyag hosszúságának csak a szabad memóriakapacitás szab határt. 

Kiváltja a laptopot?

Az biztos, hogy jóval kényelmesebb volt a zsebbõl kissé kitüremkedõ kommunikátorral mászkálni a jócskán túlzsúfolt New York utcáin, mint egy vállra vetett, két kilós laptoppal. Egyedül a noteszgép nagy winchesterét hiányoltuk az út során, a digitális fényképezõvel készített fotók tárolásához ezért egy hordozható merevlemezt is kölcsön kellett kérnünk az útra, ami nagyjából 300 gramm extra súlyt jelentett a bõröndben.

Arra, hogy idõnként elküldjünk egy-egy üzenetet, megnézzünk pár weblapot, vagy chateljünk egyet az otthoniakkal, bõven elegendõ volt az E90-es tudása. Mivel a tengerentúlon nem sokat telefonáltunk, az akkumulátoros rendelkezésre állásról két kommunikátor-tulajt kérdeztünk meg: szerintük intenzívebb használat esetén naponta kell tölteni az új kommunikátort, a HSDPA-t és a wifit mellõzve ennél tovább is bírja - mi a lemerülés elkerülése esetében még Angyalföldön vettünk egy utángyártott szivargyújtó-adaptert hétszáz forintért, ami elég jól bevált (az eredeti kábel sem lett volna horribilis összeg, háromezer körül láttuk az árlistákon).
Az új kommunikátorral szerzett komolyabb negatívumként a navigációs szoftver hibáit tudjuk felhozni, remélhetõleg ezeket frissítésekkel orvosolni tudja majd a gyártó, mert egyébként egy nagyon hasznos funkciója a telefonnak a beépített GPS. Ezt leszámítva leginkább az E90-es magas ára képez gátat a kommunikátor népszerûségének, hiszen nagyjából annyiba kerül, mint egy laptop.
Nokia Nokia E90 mobiltelefon notebook mobil
<|im_start|>user
Pár éve még kuriózumnak számított, manapság azonban a reptereken is sok laptopot cipelõ embert látni - és nem csak az üzletemberek, hanem az egyszerû nyaralók között is. Nem is feltétlenül elvakult kockafej az, aki a noteszgépét is elhurcolja a tengerpartra, hiszen az eszköz nagyon hasznos: rá lehet másolni a képeket, videókat, wifi-közelben pedig olcsón lehet rajta kommunikálni a távol lévõ rokonokkal és barátokkal, és az otthoni hírekrõl sem marad le az ember.

A laptop nehéz, a mobil nem

Az egyetlen dolog, ami ellene szól: egy átlagos laptopot bizony elég kényelmetlen cipelni, ráadásul folyton aggódhat az ember, hogy nehogy valami baja legyen a kütyünek. Sokkal kényelmesebb egy zsebrevágható eszközzel nekivágni az utazásnak: bár a pengemobilokhoz képest az új kommunikátor is féltéglának hat, legalább nem kell egy külön táskában cipelni, és csak 210 grammot nyom, nem pedig két-két és fél kilót.

Bár cseppet sem olcsó - kártyafüggetlenül bruttó 210-220 ezer forintért láttuk árlistákon, de hûségszerzõdéssel sem lehet 160 ezer forint alatt elvinni -, az E90-esbe a finnek tényleg szinte minden fontosat belezsúfoltak. Az új modell támogatja a szupergyors mobilinternetes technológiát, a HSDPA-t, a wifit, van integrált GPS-e, beépített 3 megapixeles kamerája, kezeli a PDF, Word, Excel és Powerpoint fájlokat (utóbbit csak megnyitni képes). Óriási, 800x352 pixeles belsõ képernyõjén pedig jóval több szöveg elfér, mint egy hagyományos mobilon, ráadásul egy jókora külsõ kijelzõvel is felszerelték, így nem is kell feltétlenül mindig szétnyitogatni.
A kommunikátor a legfontosabb dokumentumokat, valamint a zene- és videofájlokat is lejátssza, belsõ, 128 megabájtos memóriáját pedig micro-SD-kártyával lehet bõvíteni, ebbõl az alapcsomagban egy fél gigabájtos példány lakozik, de tízezerért akár 2 gigásat is lehet venni hozzá, ennél nagyobbat sajnos nem kezel a mobil.

Lehet rajta gépelni
A korábbi kommunikátorokhoz hasonlóan az E90-est kettéhajtva tárul elõ az óriási belsõ képernyõ, illetve a teljes QWERTY billentyûzet, amely jelentõsen megkönnyíti az üzenetek, szövegek bevitelét. Bár a tasztatúra meglehetõsen kicsi, jóval kényelmesebb rajta gépelni, mint egy sima, számbillentyûs típuson. Természetesen tízujjas pötyögésre nincs mód, tesztelõnknek leginkább a két hüvelykujjal való munka vált be leginkább, az egyedüli nehézséget az ékezetes karakterek bevitele jelenti, ehhez ugyanis lenyomva kell tartani a bal alsó sarokban lévõ kék Chr gombot is.
Azt persze túlzás lenne állítani, hogy a kommunikátoron kisregényeket is lehet írni, arra viszont tökéletes, hogy az ember a hotelszobából vagy egy kávézóból elküldjön egy közepes hosszúságú e-mailt, vagy valamelyik csevegõprogramon chateljen pár percet az ismerõsökkel.

Netezni majdnem tökéletes
Az óriási belsõ képernyõnek köszönhetõen a kommunikátoron nagyon jól lehet böngészni a webet, a monitorokra optimalizált oldalak csaknem ugyanúgy festenek rajta, akár a PC-n, egyedül a Flash-tartalmakkal adódtak gubancok, a videomegosztó oldalak nem nagyon jelentek meg a browseren, blogolni, híreket olvasni viszont probléma nélkül lehetett róla.
Bevalljuk õszintén, az utazás során levelezésre nem a mobil saját kliensét, hanem a Google ingyen letölthetõ Gmail-szoftverét használtuk - ezzel nem is volt semmi baj, viszont csevegõ, és internettelefonos szoftvert már külön kellett vadászni hozzá a neten - a Skype egyelõre nem érhetõ el e Nokia-mobiljához, végül a Fringnél maradtunk, ez ugyanis a nettelefon mellett képes kapcsolódni az ismert üzenetküldõ hálózatokra is. Hiányoltuk viszont a mobilról a virtuális magánhálózatokra való támogatás lehetõségét - elvégre üzleti modellrõl van szó -, a céges szerverekre ugyanis rendszerint ezeken keresztül lehet belépni - egy Nokia E90-est birtokló blogger szerint azonban némi trükközéssel ez a probléma is megoldható.

Lomha navigátor kisebb hibákkal

Szerzõnk úti navigátora Washingtonban, New Yorkban és Floridában egyaránt az új kommunikátor, pontosabban az azon futó Nokia Maps szoftver volt. Magát az alkalmazást és az 150 ország térképét a gyártó honlapjáról ingyen lehet letölteni. A letöltött országok, városok vagy államok térképét akár wifin, vagy a PC-n keresztül is rá lehet tölteni a telefonra a Map Loader programmal, használata így nem is igényli a roaming esetén hiperdrága mobil adatátvitel díját.

Tájékozódni az ingyenes változattal is lehet, ám az olyan extra funkciók használatáért, mint például egy adott címhez való navigáció, illetve a követendõ útirány hangos bemondása, már fizetni kell. Tesztelõnk egy egyhónapos szolgáltatásra fizetett elõ, ami 10 euróba, vagyis nagyjából 2500 forintba került (a legkisebb elõfizethetõ idõegység egy hét, a leghosszabb 3 év, amely 70-100 eurót kóstál országtól függõen)  Még itthon feltöltöttük a memóriakártyára a felkeresni kívánt régiók térképeit, s letiltottuk, hogy a program bármilyen adatátvitelt is kezdeményezzen.

Két hetes használata során vegyes tapasztalatokat szer vegyesek: negatívum, hogy a beépített vevõ csak nagyon lassan találja meg a mûholdakat, és mutatja a helyes útirányt, ráadásul a hangos navigációt egyáltalán nem tudtuk mûködésre bírni rajta (ezt a hibát elvileg azóta egy frissítéssel már orvosolták). Míg Washingtonban a hangos navigációt leszámítva minden gond nélkül mûködött, New York magas felhõkarcolói között gyakran elvesztette a jelet - bár itt valószínûleg egy szuperérzékeny külsõ GPS-antennával sem tudtunk volna használni zökkenõmentesen.
Valamilyen furcsa oknál fogva Floridában jött elõ a rendszer legtöbb hibája: itt elõfordult, hogy a kütyü közel 5-8 percig szöszmötölt a célhoz vezetõ út legenerálásával, szállásunk címét megadva pedig volt, hogy lefagyott, de az is, hogy újraindult - mindez azért volt idegesítõ, mert minden egyes ilyen esemény után percekig kellett arra várni, hogy megtalálja a mûholdakat.

Sajnos már a tesztkészülék visszaadását követõen adott ki a Nokia egy komolyabb frissítést a Mapshez, így azt már nem volt módunk kipróbálni, hogy a fenti problémákból az melyiket orvosolja, a The Nokia Blog szerzõje azonban részletesen ír a javításokról (angolul).

Korrekt kamera a hátlapon

A korábban tesztelt Nokia N95-öshöz képest a kommunikátor kissé gyengébb fotós képességekkel rendelkezik: nem 5, csupán  3,2 megapixeles fotókat tud rögzíteni. Pozitívum, hogy van autófókusza és ledes villanója, és aránylag sok paramétert (többek közt fehéregyensúlyt, érzékenységet, ) enged állítani, a digitális zoomot azonban ezúttal is csak vészhelyzetben érdemes használni, sötétben pedig ez a típus sem teljesít fényesen. Összességében - fõként normális fényviszonyok között -elfogadható, de azért nem kiemelkedõ minõségû fotókat rögzít az E90-es.
Videofelvevõ funkciói meglepõen jók az új kommunikátornak: a legjobb minõséget választva akár 640x480 pixeles felbontású mp4 videót is fel lehet venni, 30 fps-os képfrissítési rátával - az utóbbinak az az elõnye, hogy a mozdulatok folyamatosak lesznek, s nem szaggatnak be a mozgóképen. A rögzített hang minõsége meglepõen jó volt, az éjszakai felvételt vörösen világító ledek segítik, a videohívások lebonyolítását pedig a belsõ képernyõ mellé beépített apró második kamera teszi lehetõvé, az anyag hosszúságának csak a szabad memóriakapacitás szab határt. 

Kiváltja a laptopot?

Az biztos, hogy jóval kényelmesebb volt a zsebbõl kissé kitüremkedõ kommunikátorral mászkálni a jócskán túlzsúfolt New York utcáin, mint egy vállra vetett, két kilós laptoppal. Egyedül a noteszgép nagy winchesterét hiányoltuk az út során, a digitális fényképezõvel készített fotók tárolásához ezért egy hordozható merevlemezt is kölcsön kellett kérnünk az útra, ami nagyjából 300 gramm extra súlyt jelentett a bõröndben.

Arra, hogy idõnként elküldjünk egy-egy üzenetet, megnézzünk pár weblapot, vagy chateljünk egyet az otthoniakkal, bõven elegendõ volt az E90-es tudása. Mivel a tengerentúlon nem sokat telefonáltunk, az akkumulátoros rendelkezésre állásról két kommunikátor-tulajt kérdeztünk meg: szerintük intenzívebb használat esetén naponta kell tölteni az új kommunikátort, a HSDPA-t és a wifit mellõzve ennél tovább is bírja - mi a lemerülés elkerülése esetében még Angyalföldön vettünk egy utángyártott szivargyújtó-adaptert hétszáz forintért, ami elég jól bevált (az eredeti kábel sem lett volna horribilis összeg, háromezer körül láttuk az árlistákon).
Az új kommunikátorral szerzett komolyabb negatívumként a navigációs szoftver hibáit tudjuk felhozni, remélhetõleg ezeket frissítésekkel orvosolni tudja majd a gyártó, mert egyébként egy nagyon hasznos funkciója a telefonnak a beépített GPS. Ezt leszámítva leginkább az E90-es magas ára képez gátat a kommunikátor népszerûségének, hiszen nagyjából annyiba kerül, mint egy laptop.

Összegezd a fenti szöveget!<|im_end|>
<|im_start|>assistant
Vajon tényleg kiváltja-e a laptopot a Nokia új kommunikátora? Munkatársunk noteszgépe helyett egy E90-essel vágott neki Amerikának: a hívások mellett a kütyün internetezett, s az új mobilnak kellett célhoz navigálnia az utakon. Cikkünkbõl megtudhatja, mindez mennyire sikerült.<|im_end|>