A Google is magához ölelné az online médiát
Nagy harc folyik az internet óriásai között a minél nagyobb médiabefolyásért. Mostanában a Google nyomul az AMP-pel, de már a Facebook, az Apple és a Snapchat is beszállt a médiába. A kimondott cél a gyorsabb internetes élmény, a kimondatlan a reklámokért és netes dominanciáért folyó birkózásban lenyomni a többieket. A Google megoldása elsőre nyitottabbnak és barátságosabbnak tűnik, de sokan azzal vádolják, hogy önös érdekből évekkel butítja vissza a mobilwebet.
Egyre több a gördülékenyebb olvasói élményt ígérő hírszolgáltatás, és mindegyik részben ugyanarra a problémára kínál megoldást: a mobilos web elburjánzott, a cikkekbe szuszakolt látvány- és láthatatlan elemek a tűréshatárig lassítják az oldalak betöltési idejét, amitől milliók kapnak idegbajt. A probléma alapja valós, és a maga módján mindegyik megoldás működik is, a kérdés mindig az, hogy milyen áron.

Most épp a Google nevével fémjelzett AMP-projekt áll tesztelés alatt, gyűjti a partnereket, és hamarosan elindul, hogy meghódítsa a telefonjainkat. A Google egy hónapja jelentette be a projektet, amelynek a neve az Accelerated Mobile Pages, vagyis Gyorsított Mobiloldalak rövidítése, egyúttal az angol erősítő szóra is utal. Szintén gyorsabbá tenné a hírolvasást mobilon, ahol amúgy is egyre inkább a híreket olvassuk, de sűrű mezőnybe érkezik.

Mindent akarok, de azt most rögtön

A hírolvasás területén nagyobb a lökdösődés, mint egy metálkoncert első soraiban, a legnagyobb cégek sorra jelentik be idén a maguk kapcsolódó szolgáltatását. A fő rivális a Facebook Instant Cikkek nevű funkciója, amelyet valamivel előbb jelentettek be, és iOS-en már pár hete el is indult. Ennek a lényege, hogy a Facebook a mobilappjába integrálja a médiacégek tartalmait, vagyis egy-egy megosztott cikk nem a New York Times, Buzzfeed, vagy BBC oldalán lesz olvasható, hanem mind közvetlenül a Facebook saját felületén fog megnyílni.

A nagy előny itt is a gyorsaság: ezek a cikkek sokkal gyorsabban töltődnek be, mintha külső oldalakat kéne megnyitni. Egyelőre mindenki jól jár, hiszen jobb a felhasználói élmény, a kiadók hatékonyabban elérik az olvasókat, a Facebook pedig közben mégis az oldalán tartja a felhasználókat. Mégis számos aggályt felvet hosszabb távon, hogy ezzel a Facebook kezébe kerül a médiapiac feletti kontroll. A hírpiac meghódítása iránti elszántságot pedig jelzi, hogy bármelyik pillanatban elindulhat a Notify, a cég kifejezetten hírekre összpontosító appja.

A másik nagy riválisnak az Apple épp beindítás alatt álló hírszolgáltatása, az Apple News ígérkezik, amely nagyjából hasonló elven és feltételekkel működik, mint a Facebook megoldása. De a két nagy vetélytárson túl nem szabad megfeleldkezni a Snapchatről sem, nekik már január óta óriási sikerrel fut a Discover nevű hírszolgáltatásuk, amely az app fő bázisának számító tinédzsereket szoktatná rá a hírfogyasztásra.

Minden szentnek maga felé hajlik a bevételi görbe

Bár a Google kicsit később érkezik a buliba, mint a Facebook, a legalább akkora lelkesedéssel veti bele magát. Ez érthető is, hiszen ha egyre több tartalom appokon keresztül jut el a felhasználókhoz, a Google körül fogyni kezd a levegő. Míg a vetélytársak a saját appjaikba csatornáznák be a híreket, az egész üzleti modelljét a webes hirdetésekre alapozó Google

magát a mobilwebet közelítené az appok gyorsabb és letisztultabb élményéhez.

A hirdetések eltűnése mellett a másik probléma, hogy bár egyelőre minden hír, amely a Facebook vagy az Apple appjában megjelenik, a weben is megtalálható, a Google-nek nem kedvez az a tendencia, hogy a zárt appokban megjelenő tartalom láthatatlan a keresőalgoritmusa számára – miközben a Facebook véletlenül éppen mostanában jelentette be a saját keresőjének a kiterjesztését minden nyilvános bejegyzésre.

Vagyis a keresőszolgáltatásból a webes hirdetési bevételekkel óriássá növő Google épp a keresésben és a hirdetésekben érezheti fenyegetve magát, joggal. Ezért a cég alapvető érdeke a nyitottság, a nyílt web előtérben tartása (pláne, hogy a saját területükön nem tudta megfogni a riválisokat a maga csúnyán megbukott saját közösségi appjával). Jelzésértékű, hogy az AMP nyílt forráskódú, ami kétségtelenül több betekintést enged, mint mondjuk a Facebook megoldása. A támogatói épp ebben a nyíltságban látják a legfőbb előnyét. Ráadásul nem a Google magánszámáról van szó, beálltak még mögé olyan nagy cégek is, mint a Twitter, a Linkedin, a Wordpress vagy a Pinterest.

A nyílt web előtérben tartása tehát a Google jól felfogott érdeke, de a kritikusok szerint éppen azért csalóka a dolog, mert az AMP támogatásával a kiadók a Google kezébe adják a web kulcsait, ami legalább olyan kockázatos, mint hagyni, hogy más cégek a saját appjaikba zárják az internetet. Az képek és a hivatalos demó alapján pedig nem az az ember érzése, hogy hejj, de nyílt ez a mobilweb, hanem hogy

bizony a cikkek a Google egy rétegeként nyílnak meg.

AMPutálni a felesleget

Az tény, hogy az AMP-os oldalak gyorsabbak. Ezt úgy éri el a Google, hogy létrehozta az AMP HTML-t, amely lényegében a web alapját adó HTML egy újracsiszolt változata. Ebbe egyrészt belepakoltak minden alapvető elemet, másrészt kigyomláltak mindent, amiről úgy ítélték meg, hogy lassítja a cikkek megnyitását, elsősorban a Javascriptet áldozták fel a sebesség oltárán. A korlátozásokon kívül a cikkek előtöltésével és agresszív gyorsítótárazással gyorsítják még tovább a folyamatot.

A web gazdagságát féltők szerint az AMP a fürdővízzel együtt a gyereket is kiönti, és nemcsak az idegesítő reklámok és más bosszantó elemek, hanem a kiadóknak fontos analitikai eszközök, sőt az egyes oldalak egyediségét adó, a szöveg-kép-videó szentháromságnál bonyolultabb vagy dinamikusabb elemek (például az interaktív térképek és grafikonok) is eltűnhetnek a lefolyóban. Bár az alapvető stíluselemek beleférnek, a kritikusok szerint a minimalista dizájn nagyon hasonló oldalakat eredményezhet, meg úgy általában buta és lecsupaszított webet. Más szóval a lebutítással felgyorsítás a régi mobilweb reneszánszát hozhatja, azt az évtizede magunk mögött hagyott világot, amikor minden webes tartalomból külön mobilos változatot kellett készíteni, hogy az akkori korlátolt mobileszközök meg tudjanak vele birkózni. Márpedig a Google épp a külön mobilspecifikus oldalak ellen harcolt pár éve, amikor a kereséseknél előnyben részesítette a képernyőmérethez idomuló, reszponzív oldalakat.

Hirdess, alkoss, gyarapíts

Az egyik legérzékenyebb pont, hogy az AMP-pel szemben szkeptikusabb kiadók szerint a Google most megmentőként lépne fel egy olyan problémában, amelynek az előidézésében maga is tevékeny szerepet játszott a DoubleClick nevű piacvezető hirdetéskiszolgáló 2007-es felvásárlásával.

  Különös, hogy a Google szerint a sebességről szól a történet, miközben az oldalak lassításában az első számú bűnös éppen az általuk kínált hirdetési technológia. Különös, hogy nem abból az irányból oldják meg a helyzetet, hanem gyakorlatilag megpróbálják létrehozni a saját HTML-üket

– mondta Patrick Thornton, a Washingtonian Magazine digitális termékekért felelős igazgatója. Ugyanakkor semmi sem mutatja jobban a helyzet összetettségét – és a Google dominanciáját –, mint hogy ennek ellenére a Washingtonian is kész részt venni a projektben.

A Thornton által felvetett ellentmondást feloldhatjuk, ha számításba vesszük, hogy minden eddiginél gyorsabban terjednek a reklámblokkolók, amelyek már az eddig érintetlen mobilos területen is megjelentek, és a felhasználók egyre rutinszerűbben kerülik ki az ingyenes web finanszírozásában kulcsszerepet játszó hirdetéseket. Persze nem azért teszik ezt, mert nem szeretik az ingyenes tartalmakat, hanem azért, mert egyre több a zavaró tartalmú vagy formátumú reklám, plusz a tudatosabb felhasználókat egyre jobban bosszantják a minden kattintásukat követő – és a szokásaikból értékesíthető hirdetési profilt építő – szolgáltatások. Ebből a szögből nézve nem a lassú oldalletöltés zavarhatja a Google-t, hanem az emiatt célt tévesztő hirdetések.

Márpedig a reklámblokkolók visszaszorulhatnak, ha felhasználóbarátabbak a hirdetések.

Fontos kérdés még, hogy a Google, és ha már itt tartunk, a Facebook és az Apple, mennyire fogja idővel erőltetni a saját reklámjait. Mindhárom szolgáltatás esetében a kiadók választhatnak, hogy a saját hirdetéseiket viszik be a rendszerbe 100 százalékos részesedésért, vagy a szolgáltató által kínált hirdetési megoldásból kapnak egy alacsonyabb százalékot. A Google-t érték olyan vádak, hogy eleinte az AMP-szabvány hogy, hogy nem, előbb támogathatja majd a saját megoldásokat, a Facebookot pedig azért nézik a kritikusai ferde szemmel, mert attól tartanak, később önkényesen változtathat a rendszerbe már beszívott kiadók részesedésén. Egyelőre azonban a kiadók jól járnak, és az AMP még a fizetési falakat is támogatja az ezt alkalmazó lapoknál.

Kiadós dilemma

Összefoglalva tehát egyelőre kétféle verzió csap össze a kiadók és a technikai szakemberek körében:

-   A pozitív olvasat szerint a Google végre élére áll egy széles összefogásnak, hogy megjavítsák, amit a kiadók és reklámozók önmaguk nem tudtak megoldani, vagyis hogy továbbra is felhasználóbarát legyen a webes hírolvasás mobilon – mindezt ráadásul kínosan átlátható módon, zárt appok helyett nyílt platformon teszik.
-   Ugyanez a negatív verzióban úgy néz ki, hogy szabad választásnak álcázva, a domináns helyzetükkel kényszerítik rá a kiadókat, hogy még a nyílt weben is az ő játékszabályaik szerint játsszanak. Kihasználják a felhasználók igényét a gyorsaságra, így lenyomva a kiadók torkán a saját hirdetési megoldásaikat – mindezt ráadásul úgy, hogy báránybőrbe bújt farkasként a vetélytársak zárt rendszerei ellen a nyitottság látszatával kampányolnak.

A kiadók egyelőre mindenbe próbálnak beszállni, a legnagyobb nevek a Facebookkal, az Apple-lel és a Google-lel is együttműködnek. Ez persze egyre nagyobb terhet is ró rájuk, hiszen lehetőség szerint minden fontosabb platformon meg kell jelenniük, hogy ne maradjanak le a konkurenciától. Ehhez erőforrások kellenek, ami azt jelenti, hogy hiába tervezi minden szereplő, hogy egyre több tartalom-előállító felé nyit, a kisebbek hátrányba kerülhetnek. Pláne, hogy például a Google állítása szerint a keresések találatait nem fogja közvetlenül befolyásolni, hogy egy oldal AMP-kompatibilis-e. Csakhogy az algoritmusuk a gyorsabb oldalakat előnyben részesíti, ami a gyakorlatban ugyanazt jelenti.

Az mindenesetre látszik, hogy az igény olyan nagy – és annyira jogos – a felhasználói oldalon a gyorsabban elérhető tartalomra, hogy ha a kiadók maguk nem tesznek vagy nem tudnak tenni ezért semmit, akkor a techcégek maximum egymás útját fogják tudni állni abban, hogy még az eddigieknél is nagyobb befolyással bíró, globális médiaelosztóvá váljanak.
hirdetési piac mobilweb amp online média facebook Tech instantcikkek apple snapchat google
<|im_start|>user
Egyre több a gördülékenyebb olvasói élményt ígérő hírszolgáltatás, és mindegyik részben ugyanarra a problémára kínál megoldást: a mobilos web elburjánzott, a cikkekbe szuszakolt látvány- és láthatatlan elemek a tűréshatárig lassítják az oldalak betöltési idejét, amitől milliók kapnak idegbajt. A probléma alapja valós, és a maga módján mindegyik megoldás működik is, a kérdés mindig az, hogy milyen áron.

Most épp a Google nevével fémjelzett AMP-projekt áll tesztelés alatt, gyűjti a partnereket, és hamarosan elindul, hogy meghódítsa a telefonjainkat. A Google egy hónapja jelentette be a projektet, amelynek a neve az Accelerated Mobile Pages, vagyis Gyorsított Mobiloldalak rövidítése, egyúttal az angol erősítő szóra is utal. Szintén gyorsabbá tenné a hírolvasást mobilon, ahol amúgy is egyre inkább a híreket olvassuk, de sűrű mezőnybe érkezik.

Mindent akarok, de azt most rögtön

A hírolvasás területén nagyobb a lökdösődés, mint egy metálkoncert első soraiban, a legnagyobb cégek sorra jelentik be idén a maguk kapcsolódó szolgáltatását. A fő rivális a Facebook Instant Cikkek nevű funkciója, amelyet valamivel előbb jelentettek be, és iOS-en már pár hete el is indult. Ennek a lényege, hogy a Facebook a mobilappjába integrálja a médiacégek tartalmait, vagyis egy-egy megosztott cikk nem a New York Times, Buzzfeed, vagy BBC oldalán lesz olvasható, hanem mind közvetlenül a Facebook saját felületén fog megnyílni.

A nagy előny itt is a gyorsaság: ezek a cikkek sokkal gyorsabban töltődnek be, mintha külső oldalakat kéne megnyitni. Egyelőre mindenki jól jár, hiszen jobb a felhasználói élmény, a kiadók hatékonyabban elérik az olvasókat, a Facebook pedig közben mégis az oldalán tartja a felhasználókat. Mégis számos aggályt felvet hosszabb távon, hogy ezzel a Facebook kezébe kerül a médiapiac feletti kontroll. A hírpiac meghódítása iránti elszántságot pedig jelzi, hogy bármelyik pillanatban elindulhat a Notify, a cég kifejezetten hírekre összpontosító appja.

A másik nagy riválisnak az Apple épp beindítás alatt álló hírszolgáltatása, az Apple News ígérkezik, amely nagyjából hasonló elven és feltételekkel működik, mint a Facebook megoldása. De a két nagy vetélytárson túl nem szabad megfeleldkezni a Snapchatről sem, nekik már január óta óriási sikerrel fut a Discover nevű hírszolgáltatásuk, amely az app fő bázisának számító tinédzsereket szoktatná rá a hírfogyasztásra.

Minden szentnek maga felé hajlik a bevételi görbe

Bár a Google kicsit később érkezik a buliba, mint a Facebook, a legalább akkora lelkesedéssel veti bele magát. Ez érthető is, hiszen ha egyre több tartalom appokon keresztül jut el a felhasználókhoz, a Google körül fogyni kezd a levegő. Míg a vetélytársak a saját appjaikba csatornáznák be a híreket, az egész üzleti modelljét a webes hirdetésekre alapozó Google

magát a mobilwebet közelítené az appok gyorsabb és letisztultabb élményéhez.

A hirdetések eltűnése mellett a másik probléma, hogy bár egyelőre minden hír, amely a Facebook vagy az Apple appjában megjelenik, a weben is megtalálható, a Google-nek nem kedvez az a tendencia, hogy a zárt appokban megjelenő tartalom láthatatlan a keresőalgoritmusa számára – miközben a Facebook véletlenül éppen mostanában jelentette be a saját keresőjének a kiterjesztését minden nyilvános bejegyzésre.

Vagyis a keresőszolgáltatásból a webes hirdetési bevételekkel óriássá növő Google épp a keresésben és a hirdetésekben érezheti fenyegetve magát, joggal. Ezért a cég alapvető érdeke a nyitottság, a nyílt web előtérben tartása (pláne, hogy a saját területükön nem tudta megfogni a riválisokat a maga csúnyán megbukott saját közösségi appjával). Jelzésértékű, hogy az AMP nyílt forráskódú, ami kétségtelenül több betekintést enged, mint mondjuk a Facebook megoldása. A támogatói épp ebben a nyíltságban látják a legfőbb előnyét. Ráadásul nem a Google magánszámáról van szó, beálltak még mögé olyan nagy cégek is, mint a Twitter, a Linkedin, a Wordpress vagy a Pinterest.

A nyílt web előtérben tartása tehát a Google jól felfogott érdeke, de a kritikusok szerint éppen azért csalóka a dolog, mert az AMP támogatásával a kiadók a Google kezébe adják a web kulcsait, ami legalább olyan kockázatos, mint hagyni, hogy más cégek a saját appjaikba zárják az internetet. Az képek és a hivatalos demó alapján pedig nem az az ember érzése, hogy hejj, de nyílt ez a mobilweb, hanem hogy

bizony a cikkek a Google egy rétegeként nyílnak meg.

AMPutálni a felesleget

Az tény, hogy az AMP-os oldalak gyorsabbak. Ezt úgy éri el a Google, hogy létrehozta az AMP HTML-t, amely lényegében a web alapját adó HTML egy újracsiszolt változata. Ebbe egyrészt belepakoltak minden alapvető elemet, másrészt kigyomláltak mindent, amiről úgy ítélték meg, hogy lassítja a cikkek megnyitását, elsősorban a Javascriptet áldozták fel a sebesség oltárán. A korlátozásokon kívül a cikkek előtöltésével és agresszív gyorsítótárazással gyorsítják még tovább a folyamatot.

A web gazdagságát féltők szerint az AMP a fürdővízzel együtt a gyereket is kiönti, és nemcsak az idegesítő reklámok és más bosszantó elemek, hanem a kiadóknak fontos analitikai eszközök, sőt az egyes oldalak egyediségét adó, a szöveg-kép-videó szentháromságnál bonyolultabb vagy dinamikusabb elemek (például az interaktív térképek és grafikonok) is eltűnhetnek a lefolyóban. Bár az alapvető stíluselemek beleférnek, a kritikusok szerint a minimalista dizájn nagyon hasonló oldalakat eredményezhet, meg úgy általában buta és lecsupaszított webet. Más szóval a lebutítással felgyorsítás a régi mobilweb reneszánszát hozhatja, azt az évtizede magunk mögött hagyott világot, amikor minden webes tartalomból külön mobilos változatot kellett készíteni, hogy az akkori korlátolt mobileszközök meg tudjanak vele birkózni. Márpedig a Google épp a külön mobilspecifikus oldalak ellen harcolt pár éve, amikor a kereséseknél előnyben részesítette a képernyőmérethez idomuló, reszponzív oldalakat.

Hirdess, alkoss, gyarapíts

Az egyik legérzékenyebb pont, hogy az AMP-pel szemben szkeptikusabb kiadók szerint a Google most megmentőként lépne fel egy olyan problémában, amelynek az előidézésében maga is tevékeny szerepet játszott a DoubleClick nevű piacvezető hirdetéskiszolgáló 2007-es felvásárlásával.

  Különös, hogy a Google szerint a sebességről szól a történet, miközben az oldalak lassításában az első számú bűnös éppen az általuk kínált hirdetési technológia. Különös, hogy nem abból az irányból oldják meg a helyzetet, hanem gyakorlatilag megpróbálják létrehozni a saját HTML-üket

– mondta Patrick Thornton, a Washingtonian Magazine digitális termékekért felelős igazgatója. Ugyanakkor semmi sem mutatja jobban a helyzet összetettségét – és a Google dominanciáját –, mint hogy ennek ellenére a Washingtonian is kész részt venni a projektben.

A Thornton által felvetett ellentmondást feloldhatjuk, ha számításba vesszük, hogy minden eddiginél gyorsabban terjednek a reklámblokkolók, amelyek már az eddig érintetlen mobilos területen is megjelentek, és a felhasználók egyre rutinszerűbben kerülik ki az ingyenes web finanszírozásában kulcsszerepet játszó hirdetéseket. Persze nem azért teszik ezt, mert nem szeretik az ingyenes tartalmakat, hanem azért, mert egyre több a zavaró tartalmú vagy formátumú reklám, plusz a tudatosabb felhasználókat egyre jobban bosszantják a minden kattintásukat követő – és a szokásaikból értékesíthető hirdetési profilt építő – szolgáltatások. Ebből a szögből nézve nem a lassú oldalletöltés zavarhatja a Google-t, hanem az emiatt célt tévesztő hirdetések.

Márpedig a reklámblokkolók visszaszorulhatnak, ha felhasználóbarátabbak a hirdetések.

Fontos kérdés még, hogy a Google, és ha már itt tartunk, a Facebook és az Apple, mennyire fogja idővel erőltetni a saját reklámjait. Mindhárom szolgáltatás esetében a kiadók választhatnak, hogy a saját hirdetéseiket viszik be a rendszerbe 100 százalékos részesedésért, vagy a szolgáltató által kínált hirdetési megoldásból kapnak egy alacsonyabb százalékot. A Google-t érték olyan vádak, hogy eleinte az AMP-szabvány hogy, hogy nem, előbb támogathatja majd a saját megoldásokat, a Facebookot pedig azért nézik a kritikusai ferde szemmel, mert attól tartanak, később önkényesen változtathat a rendszerbe már beszívott kiadók részesedésén. Egyelőre azonban a kiadók jól járnak, és az AMP még a fizetési falakat is támogatja az ezt alkalmazó lapoknál.

Kiadós dilemma

Összefoglalva tehát egyelőre kétféle verzió csap össze a kiadók és a technikai szakemberek körében:

-   A pozitív olvasat szerint a Google végre élére áll egy széles összefogásnak, hogy megjavítsák, amit a kiadók és reklámozók önmaguk nem tudtak megoldani, vagyis hogy továbbra is felhasználóbarát legyen a webes hírolvasás mobilon – mindezt ráadásul kínosan átlátható módon, zárt appok helyett nyílt platformon teszik.
-   Ugyanez a negatív verzióban úgy néz ki, hogy szabad választásnak álcázva, a domináns helyzetükkel kényszerítik rá a kiadókat, hogy még a nyílt weben is az ő játékszabályaik szerint játsszanak. Kihasználják a felhasználók igényét a gyorsaságra, így lenyomva a kiadók torkán a saját hirdetési megoldásaikat – mindezt ráadásul úgy, hogy báránybőrbe bújt farkasként a vetélytársak zárt rendszerei ellen a nyitottság látszatával kampányolnak.

A kiadók egyelőre mindenbe próbálnak beszállni, a legnagyobb nevek a Facebookkal, az Apple-lel és a Google-lel is együttműködnek. Ez persze egyre nagyobb terhet is ró rájuk, hiszen lehetőség szerint minden fontosabb platformon meg kell jelenniük, hogy ne maradjanak le a konkurenciától. Ehhez erőforrások kellenek, ami azt jelenti, hogy hiába tervezi minden szereplő, hogy egyre több tartalom-előállító felé nyit, a kisebbek hátrányba kerülhetnek. Pláne, hogy például a Google állítása szerint a keresések találatait nem fogja közvetlenül befolyásolni, hogy egy oldal AMP-kompatibilis-e. Csakhogy az algoritmusuk a gyorsabb oldalakat előnyben részesíti, ami a gyakorlatban ugyanazt jelenti.

Az mindenesetre látszik, hogy az igény olyan nagy – és annyira jogos – a felhasználói oldalon a gyorsabban elérhető tartalomra, hogy ha a kiadók maguk nem tesznek vagy nem tudnak tenni ezért semmit, akkor a techcégek maximum egymás útját fogják tudni állni abban, hogy még az eddigieknél is nagyobb befolyással bíró, globális médiaelosztóvá váljanak.

Adj egy összefoglalót a szövegről!<|im_end|>
<|im_start|>assistant
Nagy harc folyik az internet óriásai között a minél nagyobb médiabefolyásért. Mostanában a Google nyomul az AMP-pel, de már a Facebook, az Apple és a Snapchat is beszállt a médiába. A kimondott cél a gyorsabb internetes élmény, a kimondatlan a reklámokért és netes dominanciáért folyó birkózásban lenyomni a többieket. A Google megoldása elsőre nyitottabbnak és barátságosabbnak tűnik, de sokan azzal vádolják, hogy önös érdekből évekkel butítja vissza a mobilwebet.<|im_end|>