Szupertitkos akciók és világrengetõ botrányok hét évtizede
Hetven éve, 1947. szeptember 18-án jött létre hivatalosan az Egyesült Államok Központi Hírszerzõ Ügynöksége, a CIA. A világ egyik leghíresebb hárombetûs rövidítése által takart szervezet a hidegháborús években - kisebb-nagyobb sikerrel - kormányok megbuktatásával, politikusok elleni merényletek megszervezésével foglalkozott, a kétpólusú világ összeomlása óta fõ feladata a terrorizmus elleni harc lett.
A függetlenségi háborútól a hidegháborúig

Az amerikai vezetés a kezdetektõl, már a 18. századi, britek elleni függetlenségi háború óta felhasználta a kémek és hírszerzõk által szerzett információkat. A különbözõ felderítéssel és hírszerzéssel foglalkozó szervek azonban sokáig egymástól függetlenül ténykedtek, és féltékenyen õrizték a többi elõl értesüléseiket.

A kormányzati szintû összehangolásra, központi titkosszolgálat létrehozására csak a második világháború idején került sor:

Franklin D. Roosevelt elnök 1941-ben nevezte ki az elsõ világháború kitüntetésekkel dúsan dekorált veteránját, a jogi pályán ténykedõ William ("Vad Bill") Donovant hírszerzési koordinátorrá.

A rendkívül erélyes ügyész 1942-re szervezte meg a létfontosságú információkat elemzõ és titkos akciókat is végrehajtó OSS-t (Office of Strategic Services).

Az OSS-t a háború végén, 1945. októberében feloszlatták,

de Donovan még korábban, Roosevelt 1945. április 12-én bekövetkezett halála elõtt elõterjesztést juttatott el az elnöknek, javasolva egy közvetlenül az elnöki ellenõrzés alá tartozó hírszerzõ szervezet létrehozását.

Franklin D. Roosevelt örökébe alelnöke, Harry S. Truman lépett. Truman, látva azt, hogy Sztálin a jaltai konferencián elfogadott szabad választásokra vonatkozó kötelezettség vállalását a Vörös Hadsereg által megszállt közép-kelet-európai országokban rendre megszegi, elõdjénél erõteljesebb, konfrontatívabb külpolitikai irányvonalat alakított ki, a kommunista befolyás visszaszorítására.

Visszaszorítani a kommunistákat, bármi áron

Roosevelt halála után az új elnök,Truman,  a State Department (külügyminisztérium,) valamint az FBI ellenkezése dacára felkarolta Donovan ötletét, és 1946. januárjában elnöki rendelettel létrehozta a Központi Hírszerzõ csoportot, a Central Intelligence Groupot, a CIA közvetlen elõdjét.

Az 1947-ben elfogadott hírszerzési törvény ennél továbbment; a National Act of Security létrehozta az elnök közvetlen tanácsadó szervezetét, a Nemzetbiztonsági Tanácsot (National Security Counsil) valamint felállította a Központi Hírszerzõ Ügynökséget( Central Intelligence Agency) a CIA-t.

A Központi Hírszerzõ Ügynökség élére elsõként kinevezett vezetõ Roscoe H. Hillenkoetter ellentengernagy lett,

aki megkapta a Központi Hírszerzési Igazgató címet is.

 

A frissen felállított szervezet elsõ nagyobb külföldi feladata a szovjetek által erõteljesen támogatott olasz kommunisták római koalíciós kormányból történõ kiszorítása lett, amit sikerrel végre is hajtott.

Sem a kongresszus, sem pedig a szenátus nem ellenõrizhette

A szervezet jogállásáról szóló, 1949-ben megalkotott 81-110-es közjogi törvény, ismertebb nevén a Central Intelligence Agency Act, a CIA-t kivette a szövetségi költségvetés törvényi korlátai alól,

biztosítva a titkos pénzügyi eljárások és adminisztráció alkalmazását a szervezet számára.

 

A törvény a CIA fõ feladatként a külföldi kormányokról, vállalatokról, állampolgárokról szóló információk beszerzését, feldolgozását, illetve különbözõ titkos mûveletek végrehajtását jelölte meg. A törvény igen széleskörû jogosítványokat biztosított az ügynökség számára külföldön, de belföldön nem ténykedhetett, ez továbbra is az FBI feladata maradt.

A CIA a létrehozásakor csak és kizárólag az elnök felügyelete alá tartozott,

sem a kongresszus, sem pedig a szenátus nem gyakorolhatott felette közvetlen irányítási illetve ellenõrzési jogot.

A különleges felhatalmazásra a szovjet titkosszolgálat, a KGB világviszonylatban kiterjedt és rendkívül agresszív tevékenységének semlegesítése miatt volt szükség.

Truman meghirdeti a feltartóztatás doktrínáját

A CIA fõhadiszállását a fõváros közvetlen közelében, a virginiai Langley-ben állították fel. A szervezetnek a kormányszerveken belüli igen széleskörû autonómiája a hidegháborús idõszak leghíresebb CIA igazgatója, Allen Dulles hivatali ideje alatt még tovább növekedett.

Már a kezdeti idõktõl fogva a titkos költségvetés, a titkos ügynöklista, és a törvényhozási ellenõrzés kikerülése révén megvalósulhatott az a legfõbb célkitûzés, amiért a hidegháború hajnalán valójában létrehozták:

a szovjet befolyás és a KGB hatékonyságának ellensúlyozása.

A CIA titkosszolgálati tevékenységének fõ csapásirányát az elnök 1947. március 12-én a kongresszushoz intézett beszéde, a történelmi köztudatba csak Truman-doktrínaként bevonult új külpolitikai irányvonal meghirdetése jelölte ki.

A Truman-doktrína értelmében az Egyesült Államok nem tûri el az 1945-ös jaltai és potsdami konferencián lefektetett status quo erõszakos megváltoztatását, gazdasági, de adott esetben katonai segítségnyújtással is mindenütt megakadályozza ezeket a törekvéseket ott, ahol a kommunizmus térhódítása fenyeget.

A Truman-doktrína jegyében a CIA neki is látott a Moszkvából irányított kommunista térhódítás visszaszorításának.

A nyitányt az 1953-ban Iránban levezényelt Ajax-hadmûvelet jelentette, amellyel megdöntötték Mohamed Moszadek miniszterelnök hatalmát, és a száz százalékig Amerika-barát Mohamed Reza Pahlavi sahot állították az ország élére.

A politikai sikernek gazdasági hozadéka is lett, az olajüzletbõl származó haszon amerikai kézbe kerülésével.

Mérgezett búvárruhát küldtek a kubai diktátornak

Irán után Guatemala következett, ahol a PBSUCCES hadmûvelettel megbuktatták az elnököt, helyére egy amerikaiak által támogatott politikus került.

A CIA elsõ nagy kudarcát 1961-ben Kubában, a Fidel Castro hatalmának megdöntésére szervezett Disznó-öbölbéli partraszállással szenvedte el.

 

Az úgynevezett Playa Girón-i inváziót a CIA készítette elõ, amelynek az amerikai titkosszolgálat által kiképzett Castro-ellenes emigráns kubai felkelõk partra szállítása, és Fidel Castro kommunista rendszerének megdöntése lett volna a kitûzött célja. Az akció azonban balul sült el, és alig hatvan óra leforgása alatt totális kudarcba fulladt.

A kormánycsapatok leverték a fegyveres államcsíny kísérletet,

és mintegy 1200 felkelõ kubai fogságba esett. Castro ezután a CIA "örök mumusává" vált, akit tucatnyi alkalommal, úgynevezett célzott mûveletek egész sorával kíséreltek meg eltenni láb alól, mindig sikertelenül.

A kubai diktátor likvidálására egészen különleges módszereket eszeltek ki, kezdve méreggel átitatott búvárruha ajándékba küldésétõl (Fidel Castro lelkes hobbibúvárként sokat merült,) egészen a maffia bevonásáig.

A Disznó-öbölbeli látványos balsiker volt az elsõ alkalom, hogy az amerikai közvélemény tudomást szerzett a CIA kulisszák mögött folytatott mesterkedéseirõl. Ettõl kezdve a szervezet még a korábbiaknál is jobban igyekezett eltûnni a közvélemény látókörébõl.

A "béna kacsa" majdnem a céget is megbuktatta

A "cég" tekintélye a hetvenes években süllyedt a mélypontjára, amikor kiderült, hogy az akkor hivatalban lévõ elnök, Richard Nixon bukását okozó Watergate-botrány résztvevõi volt CIA ügynökök voltak. 1972 nyarán G. Gordon Liddy volt CIA-ügynök Nixon tanácsadójának megbízásából, és igen nagy valószínûséggel,az elnök tudtával, betört a Watergate-ház egyik irodaként is használt lakásába, amelynek a Demokrata Párt akkori elnöke,Larry O'Brien, Nixon riválisa volt a kárvallottja.

A volt CIA-ügynök poloskákat rejtett el a lakásban,

amelynek segítségével le tudták hallgatni O'Brien bizalmas beszélgetéseit. A Washington Post két újságírója által leleplezett botrány hullámai egészen a Fehér Házig csaptak: a skandalum miatt béna kacsává lett Nixon 1974. augusztus 9-én kénytelen volt lemondani a Watergate-ügyben feltételezett szerepe miatt.

A Watergate-botrány nem kímélte meg a CIA-t sem.

A lapok arról is cikkeztek, hogy hiába tiltotta törvény,

a CIA ügynökei a vietnami háború ellen tiltakozó amerikai aktivistákat figyeltek meg,

de az utolsó csepp az volt a pohárban, amikor kiszivárgott és a New York Times címlapjára került az a belsõ, szigorúan titkos jelentés, amely a szervezet piszkos és illegális tevékenységérõl adott képet.

Amikor a támogatottak a gazdáik ellen fordultak

A jelentõs presztízsveszteséget, a szenátusi és a képviselõházi bizottsági vizsgálatokat túlélve az ügynökség világszerte tovább folytatta titkos hadmûveleteit. A CIA így többek között

1973-ban részt vett a szovjet és kommunista-szimpatizáns baloldali Allende-kormány megbuktatásában Chilében,

és Augusto Pinochet tábornok hatalomra segítésében.

A szervezet tanácsadói az 1979. decemberi afganisztáni szovjet bevonulás után elkezdték az iszlám lázadók, a mudzsahedinek katonai kiképzését,abból a célból,  hogy azok kezdjenek gerillaháborúba a szovjet megszállók ellen. Ez a terv azonban hosszú távon visszaütött, hiszen az iszlamista lázadók - élükön Oszama bin Ladennel – a Szovjetunió kivonulása után az Egyesült Államok legnagyobb ellenségei lettek.

A hetvenes években sikerült Európában a francia és az olasz kommunisták erõs befolyását jelentõsen visszaszorítani, bár ennek egyes összeesküvés-elméletek szerint igen komoly ára volt.

E teóriák szerint a 70-es évek hírhedt radikális baloldali szervezetei, mint például az emberrablások és gyilkosságok sorozatát elkövetõ nyugat-német Vörös Hadsereg Frakció (Rote-Armee-Fraktion RAF), valamint az olasz Vörös Brigádok (Brigate Rosse, röviden: BR ) terhére írt akciók elkövetõi közül többen is kaptak támogatást a CIA-tól, mert Langley-ben azt remélték: a közvélemény szemében jelentõsen romlani fog a baloldal megítélése.

Az új elnökkel sem felhõtlen a cég kapcsolata

A több bestseller-írót megihletõ, a 2001. szeptember 11-i terrortámadások után a terrorizmus elleni globális amerikai küzdelmet irányító ügynökséget az új évezredben sem kerülték el a botrányok.

Bírálták a 2001-es merényletek elõtti feltételezett mulasztásokért,

a titkos CIA-börtönök és az ott folyt kínzások, és a WikiLeaks portál által kiszivárogtatott, a tiltott adatgyûjtésekre vonatkozó információk miatt.

A legfrissebb hírek szerint az ügynökség viszonya az új amerikai elnökkel, Donald Trumppal sem tekinthetõ felhõtlennek.
Langley Richard Nixon hidegháború Augusto Pinochet CIA felforgatás titkosszolgálat Fehér Ház Watergate-botrány vietnami háború Osama bin Laden KGB hírszerzés Salvador Allende kubai forradalom Reza Pahlavi kongresszus Allen Dulles célzott likvidálás Harry Truman
<|im_start|>user
A függetlenségi háborútól a hidegháborúig

Az amerikai vezetés a kezdetektõl, már a 18. századi, britek elleni függetlenségi háború óta felhasználta a kémek és hírszerzõk által szerzett információkat. A különbözõ felderítéssel és hírszerzéssel foglalkozó szervek azonban sokáig egymástól függetlenül ténykedtek, és féltékenyen õrizték a többi elõl értesüléseiket.

A kormányzati szintû összehangolásra, központi titkosszolgálat létrehozására csak a második világháború idején került sor:

Franklin D. Roosevelt elnök 1941-ben nevezte ki az elsõ világháború kitüntetésekkel dúsan dekorált veteránját, a jogi pályán ténykedõ William ("Vad Bill") Donovant hírszerzési koordinátorrá.

A rendkívül erélyes ügyész 1942-re szervezte meg a létfontosságú információkat elemzõ és titkos akciókat is végrehajtó OSS-t (Office of Strategic Services).

Az OSS-t a háború végén, 1945. októberében feloszlatták,

de Donovan még korábban, Roosevelt 1945. április 12-én bekövetkezett halála elõtt elõterjesztést juttatott el az elnöknek, javasolva egy közvetlenül az elnöki ellenõrzés alá tartozó hírszerzõ szervezet létrehozását.

Franklin D. Roosevelt örökébe alelnöke, Harry S. Truman lépett. Truman, látva azt, hogy Sztálin a jaltai konferencián elfogadott szabad választásokra vonatkozó kötelezettség vállalását a Vörös Hadsereg által megszállt közép-kelet-európai országokban rendre megszegi, elõdjénél erõteljesebb, konfrontatívabb külpolitikai irányvonalat alakított ki, a kommunista befolyás visszaszorítására.

Visszaszorítani a kommunistákat, bármi áron

Roosevelt halála után az új elnök,Truman,  a State Department (külügyminisztérium,) valamint az FBI ellenkezése dacára felkarolta Donovan ötletét, és 1946. januárjában elnöki rendelettel létrehozta a Központi Hírszerzõ csoportot, a Central Intelligence Groupot, a CIA közvetlen elõdjét.

Az 1947-ben elfogadott hírszerzési törvény ennél továbbment; a National Act of Security létrehozta az elnök közvetlen tanácsadó szervezetét, a Nemzetbiztonsági Tanácsot (National Security Counsil) valamint felállította a Központi Hírszerzõ Ügynökséget( Central Intelligence Agency) a CIA-t.

A Központi Hírszerzõ Ügynökség élére elsõként kinevezett vezetõ Roscoe H. Hillenkoetter ellentengernagy lett,

aki megkapta a Központi Hírszerzési Igazgató címet is.

 

A frissen felállított szervezet elsõ nagyobb külföldi feladata a szovjetek által erõteljesen támogatott olasz kommunisták római koalíciós kormányból történõ kiszorítása lett, amit sikerrel végre is hajtott.

Sem a kongresszus, sem pedig a szenátus nem ellenõrizhette

A szervezet jogállásáról szóló, 1949-ben megalkotott 81-110-es közjogi törvény, ismertebb nevén a Central Intelligence Agency Act, a CIA-t kivette a szövetségi költségvetés törvényi korlátai alól,

biztosítva a titkos pénzügyi eljárások és adminisztráció alkalmazását a szervezet számára.

 

A törvény a CIA fõ feladatként a külföldi kormányokról, vállalatokról, állampolgárokról szóló információk beszerzését, feldolgozását, illetve különbözõ titkos mûveletek végrehajtását jelölte meg. A törvény igen széleskörû jogosítványokat biztosított az ügynökség számára külföldön, de belföldön nem ténykedhetett, ez továbbra is az FBI feladata maradt.

A CIA a létrehozásakor csak és kizárólag az elnök felügyelete alá tartozott,

sem a kongresszus, sem pedig a szenátus nem gyakorolhatott felette közvetlen irányítási illetve ellenõrzési jogot.

A különleges felhatalmazásra a szovjet titkosszolgálat, a KGB világviszonylatban kiterjedt és rendkívül agresszív tevékenységének semlegesítése miatt volt szükség.

Truman meghirdeti a feltartóztatás doktrínáját

A CIA fõhadiszállását a fõváros közvetlen közelében, a virginiai Langley-ben állították fel. A szervezetnek a kormányszerveken belüli igen széleskörû autonómiája a hidegháborús idõszak leghíresebb CIA igazgatója, Allen Dulles hivatali ideje alatt még tovább növekedett.

Már a kezdeti idõktõl fogva a titkos költségvetés, a titkos ügynöklista, és a törvényhozási ellenõrzés kikerülése révén megvalósulhatott az a legfõbb célkitûzés, amiért a hidegháború hajnalán valójában létrehozták:

a szovjet befolyás és a KGB hatékonyságának ellensúlyozása.

A CIA titkosszolgálati tevékenységének fõ csapásirányát az elnök 1947. március 12-én a kongresszushoz intézett beszéde, a történelmi köztudatba csak Truman-doktrínaként bevonult új külpolitikai irányvonal meghirdetése jelölte ki.

A Truman-doktrína értelmében az Egyesült Államok nem tûri el az 1945-ös jaltai és potsdami konferencián lefektetett status quo erõszakos megváltoztatását, gazdasági, de adott esetben katonai segítségnyújtással is mindenütt megakadályozza ezeket a törekvéseket ott, ahol a kommunizmus térhódítása fenyeget.

A Truman-doktrína jegyében a CIA neki is látott a Moszkvából irányított kommunista térhódítás visszaszorításának.

A nyitányt az 1953-ban Iránban levezényelt Ajax-hadmûvelet jelentette, amellyel megdöntötték Mohamed Moszadek miniszterelnök hatalmát, és a száz százalékig Amerika-barát Mohamed Reza Pahlavi sahot állították az ország élére.

A politikai sikernek gazdasági hozadéka is lett, az olajüzletbõl származó haszon amerikai kézbe kerülésével.

Mérgezett búvárruhát küldtek a kubai diktátornak

Irán után Guatemala következett, ahol a PBSUCCES hadmûvelettel megbuktatták az elnököt, helyére egy amerikaiak által támogatott politikus került.

A CIA elsõ nagy kudarcát 1961-ben Kubában, a Fidel Castro hatalmának megdöntésére szervezett Disznó-öbölbéli partraszállással szenvedte el.

 

Az úgynevezett Playa Girón-i inváziót a CIA készítette elõ, amelynek az amerikai titkosszolgálat által kiképzett Castro-ellenes emigráns kubai felkelõk partra szállítása, és Fidel Castro kommunista rendszerének megdöntése lett volna a kitûzött célja. Az akció azonban balul sült el, és alig hatvan óra leforgása alatt totális kudarcba fulladt.

A kormánycsapatok leverték a fegyveres államcsíny kísérletet,

és mintegy 1200 felkelõ kubai fogságba esett. Castro ezután a CIA "örök mumusává" vált, akit tucatnyi alkalommal, úgynevezett célzott mûveletek egész sorával kíséreltek meg eltenni láb alól, mindig sikertelenül.

A kubai diktátor likvidálására egészen különleges módszereket eszeltek ki, kezdve méreggel átitatott búvárruha ajándékba küldésétõl (Fidel Castro lelkes hobbibúvárként sokat merült,) egészen a maffia bevonásáig.

A Disznó-öbölbeli látványos balsiker volt az elsõ alkalom, hogy az amerikai közvélemény tudomást szerzett a CIA kulisszák mögött folytatott mesterkedéseirõl. Ettõl kezdve a szervezet még a korábbiaknál is jobban igyekezett eltûnni a közvélemény látókörébõl.

A "béna kacsa" majdnem a céget is megbuktatta

A "cég" tekintélye a hetvenes években süllyedt a mélypontjára, amikor kiderült, hogy az akkor hivatalban lévõ elnök, Richard Nixon bukását okozó Watergate-botrány résztvevõi volt CIA ügynökök voltak. 1972 nyarán G. Gordon Liddy volt CIA-ügynök Nixon tanácsadójának megbízásából, és igen nagy valószínûséggel,az elnök tudtával, betört a Watergate-ház egyik irodaként is használt lakásába, amelynek a Demokrata Párt akkori elnöke,Larry O'Brien, Nixon riválisa volt a kárvallottja.

A volt CIA-ügynök poloskákat rejtett el a lakásban,

amelynek segítségével le tudták hallgatni O'Brien bizalmas beszélgetéseit. A Washington Post két újságírója által leleplezett botrány hullámai egészen a Fehér Házig csaptak: a skandalum miatt béna kacsává lett Nixon 1974. augusztus 9-én kénytelen volt lemondani a Watergate-ügyben feltételezett szerepe miatt.

A Watergate-botrány nem kímélte meg a CIA-t sem.

A lapok arról is cikkeztek, hogy hiába tiltotta törvény,

a CIA ügynökei a vietnami háború ellen tiltakozó amerikai aktivistákat figyeltek meg,

de az utolsó csepp az volt a pohárban, amikor kiszivárgott és a New York Times címlapjára került az a belsõ, szigorúan titkos jelentés, amely a szervezet piszkos és illegális tevékenységérõl adott képet.

Amikor a támogatottak a gazdáik ellen fordultak

A jelentõs presztízsveszteséget, a szenátusi és a képviselõházi bizottsági vizsgálatokat túlélve az ügynökség világszerte tovább folytatta titkos hadmûveleteit. A CIA így többek között

1973-ban részt vett a szovjet és kommunista-szimpatizáns baloldali Allende-kormány megbuktatásában Chilében,

és Augusto Pinochet tábornok hatalomra segítésében.

A szervezet tanácsadói az 1979. decemberi afganisztáni szovjet bevonulás után elkezdték az iszlám lázadók, a mudzsahedinek katonai kiképzését,abból a célból,  hogy azok kezdjenek gerillaháborúba a szovjet megszállók ellen. Ez a terv azonban hosszú távon visszaütött, hiszen az iszlamista lázadók - élükön Oszama bin Ladennel – a Szovjetunió kivonulása után az Egyesült Államok legnagyobb ellenségei lettek.

A hetvenes években sikerült Európában a francia és az olasz kommunisták erõs befolyását jelentõsen visszaszorítani, bár ennek egyes összeesküvés-elméletek szerint igen komoly ára volt.

E teóriák szerint a 70-es évek hírhedt radikális baloldali szervezetei, mint például az emberrablások és gyilkosságok sorozatát elkövetõ nyugat-német Vörös Hadsereg Frakció (Rote-Armee-Fraktion RAF), valamint az olasz Vörös Brigádok (Brigate Rosse, röviden: BR ) terhére írt akciók elkövetõi közül többen is kaptak támogatást a CIA-tól, mert Langley-ben azt remélték: a közvélemény szemében jelentõsen romlani fog a baloldal megítélése.

Az új elnökkel sem felhõtlen a cég kapcsolata

A több bestseller-írót megihletõ, a 2001. szeptember 11-i terrortámadások után a terrorizmus elleni globális amerikai küzdelmet irányító ügynökséget az új évezredben sem kerülték el a botrányok.

Bírálták a 2001-es merényletek elõtti feltételezett mulasztásokért,

a titkos CIA-börtönök és az ott folyt kínzások, és a WikiLeaks portál által kiszivárogtatott, a tiltott adatgyûjtésekre vonatkozó információk miatt.

A legfrissebb hírek szerint az ügynökség viszonya az új amerikai elnökkel, Donald Trumppal sem tekinthetõ felhõtlennek.

Adj egy összefoglalót a szövegről!<|im_end|>
<|im_start|>assistant
Hetven éve, 1947. szeptember 18-án jött létre hivatalosan az Egyesült Államok Központi Hírszerzõ Ügynöksége, a CIA. A világ egyik leghíresebb hárombetûs rövidítése által takart szervezet a hidegháborús években - kisebb-nagyobb sikerrel - kormányok megbuktatásával, politikusok elleni merényletek megszervezésével foglalkozott, a kétpólusú világ összeomlása óta fõ feladata a terrorizmus elleni harc lett.<|im_end|>