Rekordot döntött tavaly az algacsúcs a Balatonon
A Balaton tavalyi algásodásában szerepet játszott a tartósan megemelt vízszint, ezért a tó vízszintszabályozásának teljes átalakítását javasolják - tájékoztatta Istvánovics Vera, a Magyar Tudományos Akadémia (MTA) és a Budapesti Mûszaki Egyetem (BME) vízgazdálkodási kutatócsoportjának tagja hétfõn az MTI-t.
Minden eddiginél másfélszer volt magasabb az algacsúcs

A kutatócsoport a BME Vízépítési és Vízgazdálkodási Tanszékével közösen értékelte ki a Balaton Keszthelyi-medencéjében mûködõ automatikus mérõállomások, valamint a vízügy 2019-es mérési adatait. Istvánovics Vera elmondta: feltételezték, hogy a tavaly augusztus végi jelentõs vízminõség romlással járó,

minden eddiginél másfélszer nagyobb algacsúcs oka az üledékfelszín oxigénmentessé válása

és ennek nyomán a szokásosnál sokkal nagyobb foszforfelszabadulás volt.

Céljuk ennek a feltételezésnek a bizonyítása volt. Az adatokból kiderült, hogy a Zala folyón körülbelül negyedannyi foszfor érkezhetett a Balatonba, mint amennyi az algavirágzáshoz kellett, vagyis az algavirágzást nem kívülrõl érkezõ terhelés okozta.

Az elemzések kimutatták, hogy a kisebb - bár több strandon problémát okozó - július végi

és a nagy augusztusi cianobaktérium-csúcsot is szélcsendes idõjárás elõzte meg.

Ekkor a víz gyorsan melegedett, a vízoszlop alja és teteje között nagy hõmérsékletkülönbség alakult ki, ami teljesen elszigetelte az alsó vízréteget a felsõtõl.

Ezért indul be az algavirágzás

Megfelelõ átkeveredés hiányában az oxigén hamar elfogyott az üledék fölötti vízben, azaz beindulhatott a szokatlanul nagy foszforfelszabadulás. Ez azt jelenti, hogy ha a Keszthelyi-medencében 3-4 napon át ilyen hõmérsékleti rétegezõdés alakul ki a vízben, akkor megnõ az üledék foszforleadása és kisvártatva az alga mennyisége is.

Sokéves mérési adatokat összehasonlítva a kutatók azt találták,

hogy az idõnként kialakuló hõrétegezettség idõtartama nyaranta az átlagos vízhõmérséklettõl és vízállástól függ.

Tavaly például 12 napon át, míg az aszályos 2012-ben, amikor alacsony volt a tó vízállása, egy napnál rövidebb ideig volt rétegezett a víz.

A vízhõmérséklet 1 Celsius-fokkal, vagy a vízállás 10 centiméterrel növekedése egyaránt két nappal meghosszabbítja a rétegezett idõszakot. Istvánovics Vera felidézte Bartholy Judit meteorológus és csapata prognózisát, amely szerint Magyarországon 2100-ig 4-4,8 Celsius-fokkal nõhet az átlagos nyári léghõmérséklet 1990-hez képest.

Keszthely-Sármellék térségében 1975 óta évi 0,05 Celsius-fokkal lettek melegebbek a nyarak, 2100-ig tehát további 2,5-3,3 Celsius-fokos melegedés várható.

Meg kell találni az optimális és hosszú távú megoldást

Ha a vízállás olyan magas marad, mint az utóbbi években, akkor a rétegezett idõszak hosszúsága, az idõjárástól függõen 8-10 nappal is nõhet.

Ezzel szinte megduplázódik a 2019-hez hasonló nagy algacsúcsok kialakulásának valószínûsége

- hangsúlyozta. A kutató kifejtette: ha a nyári vízállást a korábbi évtizedekben jellemzõ 70 centiméter körülire csökkentenénk - a siófoki vízmércéhez viszonyítva, ahol most 120 centi a felsõ szabályozási szint -, a felmelegedés ellenére is csak 5-7 napos nyári rétegezettséggel kellene számolni.

A tapasztalatok szerint ilyen idõtartamú rétegezettség még nem okoz problémát. A kutatócsoport az eredmények alapján a Balaton vízszintszabályozásának teljes átalakítását javasolja.

A 2000 és 2003 közötti nagy aszály óta a szabályozás egyetlen szempontja a túlságosan alacsony vízszint elkerülése volt

- Ezért tartottak egyre magasabb vízszinteket a nádasok pusztulása és az alacsonyan fekvõ parti településrészek ismétlõdõ elöntése ellenére is - emlékeztetett Istvánovics Vera.

Hozzátette, a 2019-es nagy algacsúcs megmutatta azt, amire korábban senki nem gondolt, hogy a túlságosan magas vízállás a változóban lévõ éghajlaton jelentõs és növekvõ vízminõségi kockázattal jár.

A kutatók szerint a megoldás nem könnyû, de lehetséges;

a két ellentétes szempontot folyamatosan összehangolva kell szabályozni a tó vízszintjét. Istvánovics Vera ugyanakkor felhívta arra is a figyelmet, hogy egy új vízszintszabályozási rend bevezetése csak számos kérdés megválaszolása után lehetséges.

Az elsõ, társadalmi vitát is szükségessé tevõ kérdés, hogy mi kapjon prioritást a tó élõvilágát és használatát is figyelembe véve.

Milyen Balatont szeretnénk a magunk számára fenntartani és unokáink számára megõrizni?"

- fogalmazta meg máshogy a kérdést. Ennek eldöntése után lehet kialakítani az új vízszintszabályozási rendet, amely célzott tudományos kutatással viszonylag gyorsan megalkotható - mondta.

A kisebb öblök, kitérõk kotrására továbbra is szükség lesz

További kutatásoknak kell tisztázniuk egyebek között, hogy mekkora az alacsony vízállások, illetve a nagy algacsúcsok elõfordulásának valószínûsége a változó éghajlaton. Lehet-e idõben elõre jelezni a hõrétegezettség kialakulásának veszélyét, és van-e esély lépni ellene vízleeresztéssel.

El kell gondolkozni azon is újra, hogy érdemes-e vízpótlási lehetõségrõl gondoskodni arra az esetre,

ha a vízminõségi szempont miatt csökkenteni kell a vízszintet, és ezt hosszú aszályos idõjárás követi - sorolta. Az újabb algavirágzás megelõzésére többen javasolták a külsõ tápanyagterhelés további csökkentését és az üledék kotrását.

Ezt az MTA-BME kutatói is fontosnak tartják, de véleményük szerint a korábbi évtizedek eredményes beavatkozásai után

már nem hozhatnak annyi újabb javulást a víz foszforterhelésében,

amennyivel megfékezhetõ az algásodás egy melegedõ éghajlaton.

Úgy látják, a Balaton túl nagy ahhoz, hogy az üledék kikotrásának érdemi vízminõség-javító hatása legyen, ugyanakkor a kisebb öblök, kikötõk, strandok rendszeres kotrására szükség van - közölte a kutatócsoport tagja.

(Forrás: MTI)
felmelegedés MTA foszfor hidrobiológia mederkotrás algásodás vízszint oxigénhiány limnológia vízhõmérséklet reduktív környezet vízszintszabályozás hõváltó réteg Balaton
<|im_start|>user
Minden eddiginél másfélszer volt magasabb az algacsúcs

A kutatócsoport a BME Vízépítési és Vízgazdálkodási Tanszékével közösen értékelte ki a Balaton Keszthelyi-medencéjében mûködõ automatikus mérõállomások, valamint a vízügy 2019-es mérési adatait. Istvánovics Vera elmondta: feltételezték, hogy a tavaly augusztus végi jelentõs vízminõség romlással járó,

minden eddiginél másfélszer nagyobb algacsúcs oka az üledékfelszín oxigénmentessé válása

és ennek nyomán a szokásosnál sokkal nagyobb foszforfelszabadulás volt.

Céljuk ennek a feltételezésnek a bizonyítása volt. Az adatokból kiderült, hogy a Zala folyón körülbelül negyedannyi foszfor érkezhetett a Balatonba, mint amennyi az algavirágzáshoz kellett, vagyis az algavirágzást nem kívülrõl érkezõ terhelés okozta.

Az elemzések kimutatták, hogy a kisebb - bár több strandon problémát okozó - július végi

és a nagy augusztusi cianobaktérium-csúcsot is szélcsendes idõjárás elõzte meg.

Ekkor a víz gyorsan melegedett, a vízoszlop alja és teteje között nagy hõmérsékletkülönbség alakult ki, ami teljesen elszigetelte az alsó vízréteget a felsõtõl.

Ezért indul be az algavirágzás

Megfelelõ átkeveredés hiányában az oxigén hamar elfogyott az üledék fölötti vízben, azaz beindulhatott a szokatlanul nagy foszforfelszabadulás. Ez azt jelenti, hogy ha a Keszthelyi-medencében 3-4 napon át ilyen hõmérsékleti rétegezõdés alakul ki a vízben, akkor megnõ az üledék foszforleadása és kisvártatva az alga mennyisége is.

Sokéves mérési adatokat összehasonlítva a kutatók azt találták,

hogy az idõnként kialakuló hõrétegezettség idõtartama nyaranta az átlagos vízhõmérséklettõl és vízállástól függ.

Tavaly például 12 napon át, míg az aszályos 2012-ben, amikor alacsony volt a tó vízállása, egy napnál rövidebb ideig volt rétegezett a víz.

A vízhõmérséklet 1 Celsius-fokkal, vagy a vízállás 10 centiméterrel növekedése egyaránt két nappal meghosszabbítja a rétegezett idõszakot. Istvánovics Vera felidézte Bartholy Judit meteorológus és csapata prognózisát, amely szerint Magyarországon 2100-ig 4-4,8 Celsius-fokkal nõhet az átlagos nyári léghõmérséklet 1990-hez képest.

Keszthely-Sármellék térségében 1975 óta évi 0,05 Celsius-fokkal lettek melegebbek a nyarak, 2100-ig tehát további 2,5-3,3 Celsius-fokos melegedés várható.

Meg kell találni az optimális és hosszú távú megoldást

Ha a vízállás olyan magas marad, mint az utóbbi években, akkor a rétegezett idõszak hosszúsága, az idõjárástól függõen 8-10 nappal is nõhet.

Ezzel szinte megduplázódik a 2019-hez hasonló nagy algacsúcsok kialakulásának valószínûsége

- hangsúlyozta. A kutató kifejtette: ha a nyári vízállást a korábbi évtizedekben jellemzõ 70 centiméter körülire csökkentenénk - a siófoki vízmércéhez viszonyítva, ahol most 120 centi a felsõ szabályozási szint -, a felmelegedés ellenére is csak 5-7 napos nyári rétegezettséggel kellene számolni.

A tapasztalatok szerint ilyen idõtartamú rétegezettség még nem okoz problémát. A kutatócsoport az eredmények alapján a Balaton vízszintszabályozásának teljes átalakítását javasolja.

A 2000 és 2003 közötti nagy aszály óta a szabályozás egyetlen szempontja a túlságosan alacsony vízszint elkerülése volt

- Ezért tartottak egyre magasabb vízszinteket a nádasok pusztulása és az alacsonyan fekvõ parti településrészek ismétlõdõ elöntése ellenére is - emlékeztetett Istvánovics Vera.

Hozzátette, a 2019-es nagy algacsúcs megmutatta azt, amire korábban senki nem gondolt, hogy a túlságosan magas vízállás a változóban lévõ éghajlaton jelentõs és növekvõ vízminõségi kockázattal jár.

A kutatók szerint a megoldás nem könnyû, de lehetséges;

a két ellentétes szempontot folyamatosan összehangolva kell szabályozni a tó vízszintjét. Istvánovics Vera ugyanakkor felhívta arra is a figyelmet, hogy egy új vízszintszabályozási rend bevezetése csak számos kérdés megválaszolása után lehetséges.

Az elsõ, társadalmi vitát is szükségessé tevõ kérdés, hogy mi kapjon prioritást a tó élõvilágát és használatát is figyelembe véve.

Milyen Balatont szeretnénk a magunk számára fenntartani és unokáink számára megõrizni?"

- fogalmazta meg máshogy a kérdést. Ennek eldöntése után lehet kialakítani az új vízszintszabályozási rendet, amely célzott tudományos kutatással viszonylag gyorsan megalkotható - mondta.

A kisebb öblök, kitérõk kotrására továbbra is szükség lesz

További kutatásoknak kell tisztázniuk egyebek között, hogy mekkora az alacsony vízállások, illetve a nagy algacsúcsok elõfordulásának valószínûsége a változó éghajlaton. Lehet-e idõben elõre jelezni a hõrétegezettség kialakulásának veszélyét, és van-e esély lépni ellene vízleeresztéssel.

El kell gondolkozni azon is újra, hogy érdemes-e vízpótlási lehetõségrõl gondoskodni arra az esetre,

ha a vízminõségi szempont miatt csökkenteni kell a vízszintet, és ezt hosszú aszályos idõjárás követi - sorolta. Az újabb algavirágzás megelõzésére többen javasolták a külsõ tápanyagterhelés további csökkentését és az üledék kotrását.

Ezt az MTA-BME kutatói is fontosnak tartják, de véleményük szerint a korábbi évtizedek eredményes beavatkozásai után

már nem hozhatnak annyi újabb javulást a víz foszforterhelésében,

amennyivel megfékezhetõ az algásodás egy melegedõ éghajlaton.

Úgy látják, a Balaton túl nagy ahhoz, hogy az üledék kikotrásának érdemi vízminõség-javító hatása legyen, ugyanakkor a kisebb öblök, kikötõk, strandok rendszeres kotrására szükség van - közölte a kutatócsoport tagja.

(Forrás: MTI)

Adj egy összefoglalót a szövegről!<|im_end|>
<|im_start|>assistant
A Balaton tavalyi algásodásában szerepet játszott a tartósan megemelt vízszint, ezért a tó vízszintszabályozásának teljes átalakítását javasolják - tájékoztatta Istvánovics Vera, a Magyar Tudományos Akadémia (MTA) és a Budapesti Mûszaki Egyetem (BME) vízgazdálkodási kutatócsoportjának tagja hétfõn az MTI-t.<|im_end|>