Diszkóból a szántóföldre - Mitsubishi L200-teszt
A Mitsubishi L200 a cicomás gyári kiegészítõivel egy éjszakai szórakozóhely elõtt sem vallana szégyent, de a lemezek alatt valójában kemény munkagép lakozik. Nemrég erõsítettek a motorján is, a 178 lóerõs teljesítmény a képzeletbeli dobogó második helyére repítette a pickupok között.
Sok króm és kerek fényszóró jelzi az utólagos optikai tuningot
(Még több fotó a galériában. Kattintson a képre!)

Ma már a teherautók számára is fontos divatos megjelenés, jó példa erre a tesztelt Mitsubishi L200. Ennél a pickupnál valóban szabad kezet kaptak a formatervezõk, és gömbölyded, íves karosszériát mertek álmodni a létraalvázra, még a platót határoló lemezek sem szögletesek. Formailag tehát erõsen különbözik a többi, darabos alapformájú pickuptól a piacon, egyedül talán a Ssangyong Action Sports rendelkezik hasonlóan újszerû formatervvel, bár a dél-koreaiak talán már túlzásba is estek a fura orrkialakítással, amely sokakat elriaszt a típustól.

Messze a legjobb pickup formaterv a Mitsubsihié. A bukókeret is jól áll neki

Mitsubishi tesztautónk megjelenése jócskán különbözött az alap L200-asoktól, mivel az importõr felszerelte rá a feláras optikai csomagot, amely az elsõ lökhárítón krómhatású mûanyag díszelemeket, fém hûtõrácsokat és kerek Hella-fényszórókat jelent. Az biztos, hogy elegánsabb nem lett a kiegészítõktõl, de a hatásos fellépés bárhol garantált vele, leginkább a diszkó elõtt könnyû elképzelni egy hasonló példány megjelenését.

A 12 másodperces gyorsulás több mint elég egy efféle autótól

Kissé bazári lett a sok krómtól a több mint ötméteres haszonjármû, én az ezüst kilincsekrõl, a hátsó lámpa körüli (egyébként már félig levált) díszcsíkról és a krómozott tükörházakról szívesen lemondtam volna. Mint ahogy az oldalsó fellépõkrõl is, mivel ezek hatásosan rontják az amúgy tisztességes, 205 mm-es hasmagasság csökkentésével a terepjáró-képességet, mellesleg nedves idõben nagyon könnyen összekoszolják az ember nadrágját.

Idénre egyébként modellfrissítést is kapott az L200, de a tesztautó még az elõzõ, 2009-es változat volt, így a módosított, vetítõlencsés fényszórókat és az elegánsabb hûtõmaszkot akkor sem láthattuk volna rajta, ha nem lett volna a gyári optikai tuning. A külsõn kívül természetesen mûszaki jellegû változások is történtek, amelyek közül kiemelendõ, hogy a plató hosszúságát 18 centiméterrel megnövelték, amely így 1325 helyett, már 1505 mm hosszú lett.

A 2010-es változaton 18 centivel hosszabb a plató ennél

Ugyan az euróraklap eddig sem okozott gondot neki, de most még többet lehet majd rápakolni, az utólag felszerelt bukókeret pedig rögzítésre kiváló; amíg nálam volt, egy robogót hoztunk vele haza minden gond nélkül (pont befért a platóra, átlósan). A kismotor meg sem kottyant neki, hiszen egytonnás a terhelhetõség, de akár 2,7 tonnás, fékezett utánfutót is könnyen elvontat. Javítottak a ráncfelvarráskor a létraalváz merevségén is, ezen kívül fejlettebb menetstabilizáló rendszert kapott, és négy helyett már ötfokozatú automatikus váltó kapható hozzá felárért.

Csak ennyire sima úton nem pattog a laprugós hátsó futómû üresen

Ezek mellett elhanyagolható, hogy a modellfrissítés módosított középkonzolt, kényelmesebb könyöklõt, a Lancerbõl származó kormányt és új kárpitokat is hozott az utastérbe, de ezeket is csak a sajtóközleménybõl tudom, a régebbi tesztautó viszont ezek nélkül sem okozott csalódást. Lendületes, a külsõvel harmonizáló mûszerfal fogadott a kabinban, a szürke felületek egyhangúságát sikeresen feledtetik a kék betétek a kapcsolókon és a mûszerekben. Ha a mûanyagok nem lettek volna egytõl egyik kõkemények, akkor ez a belsõ egy személyautóban is minden további nélkül elment volna. Sajnos a kormánykerék csak függõleges irányban állítható, ami nem mindenkinek könnyíti majd meg az elhelyezkedését.

Nem fogyott el a formatervezõk lendülete bent sem. A váltó hosszú úton jár, de precíz

A létraalváz miatt az üléspozíció szinte minden pickupban egyforma, nem kivétel ez alól a Mitsubishi sem: bár a vezetõülés a földhöz képest magasan van, a kabin padlójához képest viszont alacsonyan, ezért a normál személyautókhoz szokott sofõröknek megszokást igényel majd, hogy kissé elõrenyújtott lábbal kell vezetni.

A régi kvarcjátékokat idézi az iránytû/barométer grafikája

Nem lehet panasz a felszereltségre, az Instyle Plus-csomag minden lényegeset tartalmaz az egyzónás automatikus légkondicionálótól, az elektromos ablakokon át a bõrborítású kormánykerékig. Nagyon jó ötlet, hogy a hátsó ablak is lehúzható, így menet közben is lehet dézsmálni a platón szállított gyümölcsökbõl, de arra is tökéletesen alkalmas, hogy kiszellõztessük vele a felhevült utasteret. Igaz, ennél többet ad már a 2010-es változat, annak gazdagon felszerelt változataiból ugyanis a sebességtartó automatika, az automatikus fényszóró-bekapcsolás és az esõérzékelõs ablaktörlõ sem hiányzik.

Rendes méretû, kényelmes ülések, minimális oldaltartással

Testesebb utasok sem találhatnak kivetnivalót a hatalmas ülõlappal ellátott elsõ ülésekben, az oldaltartás ugyan minimális, de ezzel sincs baj, mert az L200 kanyarsebességéhez tökéletesen illenek. Két 180 centiméter körüli utas egymás mögött kényelmesen elfér a dupla kabinban, a hátsó sorban nem a helyhiány, hanem a merev tengelyes, laprugós hátsó futómû dobálása okozhat nehéz pillanatokat. Ugyan a hátsó rugózás érezhetõen komfortosabb, mint a legtöbb japán pickup esetében, de azért terheletlenül, fekvõrendõrökön áthaladva így is kellemetlen függõleges irányú mozgásokra képes a Mitsubishi hátulja, ami annak az átka, hogy a laprugókat nagy teher szállítására méretezték.
tuning autóteszt japán autó Mitsubishi pickup Mitsubishi L200 újautó-teszt
<|im_start|>user
Sok króm és kerek fényszóró jelzi az utólagos optikai tuningot
(Még több fotó a galériában. Kattintson a képre!)

Ma már a teherautók számára is fontos divatos megjelenés, jó példa erre a tesztelt Mitsubishi L200. Ennél a pickupnál valóban szabad kezet kaptak a formatervezõk, és gömbölyded, íves karosszériát mertek álmodni a létraalvázra, még a platót határoló lemezek sem szögletesek. Formailag tehát erõsen különbözik a többi, darabos alapformájú pickuptól a piacon, egyedül talán a Ssangyong Action Sports rendelkezik hasonlóan újszerû formatervvel, bár a dél-koreaiak talán már túlzásba is estek a fura orrkialakítással, amely sokakat elriaszt a típustól.

Messze a legjobb pickup formaterv a Mitsubsihié. A bukókeret is jól áll neki

Mitsubishi tesztautónk megjelenése jócskán különbözött az alap L200-asoktól, mivel az importõr felszerelte rá a feláras optikai csomagot, amely az elsõ lökhárítón krómhatású mûanyag díszelemeket, fém hûtõrácsokat és kerek Hella-fényszórókat jelent. Az biztos, hogy elegánsabb nem lett a kiegészítõktõl, de a hatásos fellépés bárhol garantált vele, leginkább a diszkó elõtt könnyû elképzelni egy hasonló példány megjelenését.

A 12 másodperces gyorsulás több mint elég egy efféle autótól

Kissé bazári lett a sok krómtól a több mint ötméteres haszonjármû, én az ezüst kilincsekrõl, a hátsó lámpa körüli (egyébként már félig levált) díszcsíkról és a krómozott tükörházakról szívesen lemondtam volna. Mint ahogy az oldalsó fellépõkrõl is, mivel ezek hatásosan rontják az amúgy tisztességes, 205 mm-es hasmagasság csökkentésével a terepjáró-képességet, mellesleg nedves idõben nagyon könnyen összekoszolják az ember nadrágját.

Idénre egyébként modellfrissítést is kapott az L200, de a tesztautó még az elõzõ, 2009-es változat volt, így a módosított, vetítõlencsés fényszórókat és az elegánsabb hûtõmaszkot akkor sem láthattuk volna rajta, ha nem lett volna a gyári optikai tuning. A külsõn kívül természetesen mûszaki jellegû változások is történtek, amelyek közül kiemelendõ, hogy a plató hosszúságát 18 centiméterrel megnövelték, amely így 1325 helyett, már 1505 mm hosszú lett.

A 2010-es változaton 18 centivel hosszabb a plató ennél

Ugyan az euróraklap eddig sem okozott gondot neki, de most még többet lehet majd rápakolni, az utólag felszerelt bukókeret pedig rögzítésre kiváló; amíg nálam volt, egy robogót hoztunk vele haza minden gond nélkül (pont befért a platóra, átlósan). A kismotor meg sem kottyant neki, hiszen egytonnás a terhelhetõség, de akár 2,7 tonnás, fékezett utánfutót is könnyen elvontat. Javítottak a ráncfelvarráskor a létraalváz merevségén is, ezen kívül fejlettebb menetstabilizáló rendszert kapott, és négy helyett már ötfokozatú automatikus váltó kapható hozzá felárért.

Csak ennyire sima úton nem pattog a laprugós hátsó futómû üresen

Ezek mellett elhanyagolható, hogy a modellfrissítés módosított középkonzolt, kényelmesebb könyöklõt, a Lancerbõl származó kormányt és új kárpitokat is hozott az utastérbe, de ezeket is csak a sajtóközleménybõl tudom, a régebbi tesztautó viszont ezek nélkül sem okozott csalódást. Lendületes, a külsõvel harmonizáló mûszerfal fogadott a kabinban, a szürke felületek egyhangúságát sikeresen feledtetik a kék betétek a kapcsolókon és a mûszerekben. Ha a mûanyagok nem lettek volna egytõl egyik kõkemények, akkor ez a belsõ egy személyautóban is minden további nélkül elment volna. Sajnos a kormánykerék csak függõleges irányban állítható, ami nem mindenkinek könnyíti majd meg az elhelyezkedését.

Nem fogyott el a formatervezõk lendülete bent sem. A váltó hosszú úton jár, de precíz

A létraalváz miatt az üléspozíció szinte minden pickupban egyforma, nem kivétel ez alól a Mitsubishi sem: bár a vezetõülés a földhöz képest magasan van, a kabin padlójához képest viszont alacsonyan, ezért a normál személyautókhoz szokott sofõröknek megszokást igényel majd, hogy kissé elõrenyújtott lábbal kell vezetni.

A régi kvarcjátékokat idézi az iránytû/barométer grafikája

Nem lehet panasz a felszereltségre, az Instyle Plus-csomag minden lényegeset tartalmaz az egyzónás automatikus légkondicionálótól, az elektromos ablakokon át a bõrborítású kormánykerékig. Nagyon jó ötlet, hogy a hátsó ablak is lehúzható, így menet közben is lehet dézsmálni a platón szállított gyümölcsökbõl, de arra is tökéletesen alkalmas, hogy kiszellõztessük vele a felhevült utasteret. Igaz, ennél többet ad már a 2010-es változat, annak gazdagon felszerelt változataiból ugyanis a sebességtartó automatika, az automatikus fényszóró-bekapcsolás és az esõérzékelõs ablaktörlõ sem hiányzik.

Rendes méretû, kényelmes ülések, minimális oldaltartással

Testesebb utasok sem találhatnak kivetnivalót a hatalmas ülõlappal ellátott elsõ ülésekben, az oldaltartás ugyan minimális, de ezzel sincs baj, mert az L200 kanyarsebességéhez tökéletesen illenek. Két 180 centiméter körüli utas egymás mögött kényelmesen elfér a dupla kabinban, a hátsó sorban nem a helyhiány, hanem a merev tengelyes, laprugós hátsó futómû dobálása okozhat nehéz pillanatokat. Ugyan a hátsó rugózás érezhetõen komfortosabb, mint a legtöbb japán pickup esetében, de azért terheletlenül, fekvõrendõrökön áthaladva így is kellemetlen függõleges irányú mozgásokra képes a Mitsubishi hátulja, ami annak az átka, hogy a laprugókat nagy teher szállítására méretezték.

Összegezd a fenti szöveget!<|im_end|>
<|im_start|>assistant
A Mitsubishi L200 a cicomás gyári kiegészítõivel egy éjszakai szórakozóhely elõtt sem vallana szégyent, de a lemezek alatt valójában kemény munkagép lakozik. Nemrég erõsítettek a motorján is, a 178 lóerõs teljesítmény a képzeletbeli dobogó második helyére repítette a pickupok között.<|im_end|>