Mediterrán szelek az NSZK-ban - Volkswagen Scirocco I. teszt
Eltörpül egy mai kisautó mellett, és a 85 lóerõ sem hangzik egetverõnek, de a VW kupé valódi nagysága a Giugiaro-féle dizájnban, a szórakoztató vezetési élményben, na meg persze az ABBA-korszak retróhangulatában rejlik. Mára alig maradt elsõ generációjából, pedig a Golfot megelõzve történelmi tettet hajtott végre: átvezette a Volkswagent az orrmotoros, vízhûtéses autók korszakába.
Hektoliterszámra fogy pultoknál a sör, vágni lehet az elõtérben a cigarettafüstöt, a teremben pedig színes fények cikáznak, és bömbölnek a legfrissebb slágerek. Több szám is leforgott már Michael Jackson Off The Wall lemezérõl, a disc jockey éppen lekeveri az ABBA-tól a Voulez-Vou utolsó akkordjait. Aztán hirtelen megõrül a tömeg: feldübörög az óriási hangszórókból a Dzsingisz Kán.

Helmut feje zúg, pedig nem ivott ma este egy kortyot sem. Vadiúj trapéznadrágjában és mellközépig kigombolt, rikító zöld ingjében elmegy a mosdóba, megigazítja félhosszú haját és a bajuszát, aztán irány a hely, ahol még a bentinél is nagyobb a pezsgés: a nyugat-berlini diszkó parkolója. 1979-et írunk, pár hete vette át vadiúj Sciroccóját, és még egyetlen buliból sem tért vele haza leány nélkül.

Sok lemondással járt ám a vásárlás, apuéknak fel kellett tölteni a Sparkasse megtakarítást, Helmut pedig sokat túlórázott, és még a mallorcai utat is kénytelen volt kihagyni. De biztos volt benne, hogy jól választott: használt kiscápa BMW-vel nem akarta égetni magát, az Alfáknak rossz híre volt a baráti körben, a Ford Caprit pedig túl régimódinak tartotta. Egy dolog zavarta csak a Sciroccóval: a szomszéd srác beszólt, és le akarta gyorsulni. "Trottel" (bunkó), gondolta róla Helmut, hiszen Opel Manta-tulaj!

Jé, kölyökként ilyet tuningoltam ceruzával!

Valahogy így képzeltem a DZX-382 rendszámú autó egy átlagos estéjét hamvas újkorában, amikor én még pólyába csavarba zötykölõdtem anyukámék Trabantjában. De aztán elõkerül a színültig pecsételt szervizkönyv, és kiderül a prózai valóság: egy svájci faluban, Herzogenbuchseeben vette újonnan egy középkorú üzemvezetõ, aztán egy kereskedõn keresztül Adolf Popelkához került (furcsa ötlet lehetett ilyen keresztnevet adni 1946-ban), majd a harmadik tulaj a VW-t 1993-ban behozta Magyarországra.

Negyedik gazdája, Wolford Ferenc, mellettem áll, és beavat a vásárlás rejtelmeibe. Franciaautó-hívõként '98 körül egy Peugeot 505 GTI-vel járt, amikor egy ismerõsével kiment a Fõvárosi autópiacra nézni valami használható gépet,  mert akkoriban ugye nem lehetett ám okostelefonon lapozgatni a hirdetéseket. Ekkor látta meg a Sciroccót, és beugrott egy fekete-fehér fotó a benzingõzös bibliából, Liener György Autótípusok címû könyvébõl: gyerekkorában ceruzával fel is tuningolta a VW-t.

Természetesen a hölgyismerõs hallani sem akart a kocsiról, és üres kézzel távozott a piacról - Feri viszont kifelé menet megvásárolta. Mára majdnem két közös évtizeden van túl az autóval, és a napi használós évek, majd kis kényszerpihenõ után 2006-ban a teljes felújítás mellett döntött. A VW-t díszléctõl lefelé gyakorlatilag újjáépítette egy lakatos, új fényezést és kárpitokat kapott, és ma pedig 198 ezer kilométerrel a számlálójában a garázsban tartott, télen sosem használt veteránok életét éli.

Népautó? Giugiaro tervezte, Karmann gyártotta

Fotós kollégámmal meghatottan járjuk körbe a Sciroccót, és azon túl, hogy megállapítjuk, mennyire pici és törékeny, le kell szögeznünk egy dolgot: ez bizony minden idõk legkívánatosabb Volkswagenjei közé tartozik. Való igaz, hogy bájosabbak a farmotorosok (például egy Bogár vagy egy T1, netán T2 busz, nem is beszélve közvetlen elõdjérõl, a Karmann-Ghia kupéról), ez viszont helykínálatával, komfortjával és mentteljesítményeivel közelebb áll a mai igényekhez, miközben õrülten retró.

Vegyük például az izgalmas színeket, amitõl a hetvenes évek utcaképét összes sem lehet hasonlítani a mai egyenszürke autótengerrel. Izgalmas, olykor bizarr külsõ-belsõ kombinációkban a Sciroccónál sem volt hiány, Feri autója pedig egyszerûen zseniális a Brasilbraun-metallic (gyári kódján W96F) fényezésével, bronzszínûre színezett üvegeivel és világosbarna szövetkárpitjaival. Elsõ gazdája nem harsány diszkóösszeállítást, hanem polgári otthonhangulatot keresett, de ma már ez is cool.

Maga a forma is remek, ami nem véletlen: korának sztárja, Giorgio Giugiaro tervezte, valószínûleg mit sem sejtve arról, hogy Italdesign nevû cégét 2010-ben egykori megbízója, a Volkswagen csoport tokkal-vonóval felvásárolja. Maga a Scirocco amúgy meglepõ módon pár hónappal korábban mutatkozott be,mint mûszaki donorja, az I-es Golf. Fontos tudni, hogy késõbb mindkét modellbõl németek formatervezték a második generációt, masszívabb, de jóval fantáziátlanabb kivitelben.

A barna ötven árnyalata

Feri kocsija a ráncfelvarrás utáni idõszakból származik, amikorra a világ autóiparát rég utolérte a plasztikforradalom, így a nagyobb elsõ indexek mellett a filigrán krómozottak helyett bevezették a vaskosabb mûanyag lökhárítókat is. Ennek ellenére élõben is vagány és kecses a forma, a Giugiaro-kaliberû - fõleg olasz - mesetereket ugyanis éppen az különbözteti meg az erõlködõktõl, hogy egyszerû formákból is tudnak maradandót alkotni.

Gyengém ugyan a dupla kerek lámpa, de talán szembõl a legkevésbé sikkes a kocsi szögletes álla, nem véletlenül tett alá Feri ügyes korabeli tuningelemként Golf GTI-koptatót. Az ATS-utánzatú Rial Cup felniket kicsit soknak érzem, bár nyilván ízlések és pofonok. Mindenesetre a tulaj régóta keres rá 14 colos, látványos és korhû alukerekeket, ami nem is tûnik olyan egyszerû feladatnak. Profilból és hátulról igen dögös a VW, a C-oszlop elõtt emelkedõ övvonal és a befelé döntött hátfal csodás.

Meg kell veszni a belsejéért is: barna az egész mûszerfal, benne ezüstszínû keretben ül a különálló kilométeróra és fordulatszámmérõ - egy-egy kúpos bura alatt, amit az aranyifjakat mindig is egy páros nõi testrészre emlékeztette. Még a kardánbokszba is jutott kiegészítõ mûszer, a klasszikus „köpõcsészés" sportkormány közepén pedig VW-város, azaz Wolfsburg címere díszeleg. Pedig a Sciroccót nem ott gyártották, hanem Osnabrückben, a Karmann karosszériaépítõ cégnél.

Igazi stréber a Manták és más kupék közt

A német sportkupé mindig is azok választása volt, akik túlságosan kispolgárinak tartották a Golfot, de a sportosság oltárán azért nem akarták feláldozni a hétköznapi használhatóságot. Ennek szellemében máris érthetõ, hogy üveggel együtt nyúló, jókora ajtón keresztül lehet pakolni a 347 literes csomagtartóba, és az üléstámlát ledöntve bõvíthetõ a raktér. Ez akkoriban a családi kompakt autóknál sem volt még mindig így, igaz, a Sciroccóban hátul tényleg csak gyerekek férnek el.

Helykihasználása mellett menettulajdonságaiban is óriásit lépett elõ a farmotoros Volkswagenekhez képest, de fõ konkurenseihez, a hátul merev tengelyes Ford Caprihoz és Opel Mantához hasonlítva is új fejezetet nyit: egész kényelmesen rugózik, ugyanakkor ügyesen kanyarodik, nem akar kitörni, és a természetesen szervó nélküli kormánnyal pontosan irányítható. Nyilván jobban dõl, mint az újabb spotos autók, de mai forgalomban is megállja a helyét, és közvetlenségével remek vezetési élményt ad.

Modern felépítésébõl adódóan van azonban egy bûne, amit évtizedekig nem tudtak megbocsátani neki: elsõkerék-hajtású, vagyis a berlini diszkó és a miskolci lakótelep parkolójában egyaránt alkalmatlan a farolásra. Házon belül idõvel az is ellene szólt, hogy a tuningipar a Golfra repült rá, meg persze a még profi üregvédelem nélküli VW-gyártás miatt rozsda is jóízûen csámcsogott elemein, bár kortársaihoz képest azért egész jól állta a sarat. Így hiába készült belõle félmilliónál több példány (jóval népszerûbb volt az utódjánál), mára eltûnt az utakról és a hirdetésekbõl egyaránt.

Aki jót akar, 75 lóerõnél erõsebbet keres

Egy ritka és szép állapotú veterán autónak tiszteletlenség kinyomni a szemét tesztvezetésen, de egy idõ után azért nem tudtam megállni, hogy oda ne lépjek. Feri autójában a kínálat második legerõsebb motorja dolgozik, amely a korábbi 1,5 helyett immár 1,6 literes, de változatlanul karburátoros és 85 lóerõs. Ez az adat ma elég nevetségesen hangzik, de a filigrán Scirocco mindössze nyolc mázsát nyom, ennek megfelelõen tudja azért szedni a lábát.

Messze nem olyan pörgõs, mint egy olasz vagy japán sportmotor, viszont jól elboldogul nyomatékból, és a gázreakciói élénkek. Helmutnak és barátainak nem kellett szégyenkeznie, egy ilyen Scirocco 11,5 másodperc alatt gyorsult százra, és az Autobahnon megfutotta a 172 km/h-t, vagyis nemcsak a dízel Merciket, hanem a korabeli kocsik többségét le tudta nyomni. Csak a váltója lehetne pontosabb.

Akinek ez nem volt elég, a Golf GTI-bõl ismerõs befecskendezõs, 110 lovas motorral is rendelhette, abban már tényleg lobogott a rókafarok-kabala a visszapillantó tükrön, és megfuttatta a BMW-ket is. De a Sciroccóból voltak ám igazán fapados modellek is, amelyekben nem annyira az extrák, mint inkább a teljesítmény hiánya volt fájó. 1979-tõl 1,3-as, 60 lovas motor volt az alap, elõtte pedig, bármilyen hihetetlenül is hangzik, a csenevész egyliteres, alig 50 pacival - inkább a Polóba való ez a blokk.

De mit adtak nekünk a rómaiak?

Apropó, többi Volkswagen: ez a típus bizony történelmi jelentõségû. A hallatlanul sikeres Bogárral és leszármazottaival a hatvanas évekre zsákutcába kormányozta magát a cég, ki híján tönkrement. 1973 és 1975 közt, az utolsó pillanatban offenzívát indított elõször a friss Passattal, majd a Sciroccóval és közvetlenül utána (!) a Golffal, végül pedig a Polóval - mint látjuk, sikerrel. Ebben az orrmotoros sikersztoriban nem csak az eladási volumen volt a kupé érdeme, hanem a márkapresztízs növelése.

Íme, az új idõk szele, hirdette büszkén a típusnév, és a mérnökök is elégedettek lehettek: ez nem egy átcímkézett Audi vagy NSU, hanem saját szerzemény, még ha bérmunkában is készült. Hát ezért számíthat a Scirocco minden idõk egyik legmenõbb népautójának, gondolkodom, ahogy az utolsó kilométerekre készülve felkapcsolok legmagasabb fokozatba, negyedikbe a golflabdás váltókarral.

Pörög-forog a diszkógömb, szól a komoly hifirendszerbõl a hetvenes évekhez illõ zene, elhasal a napfény a Flamingo napszemüvegen, amit Feri még az apukája kacatjai közül mentett ki, és eszembe jut valami, ami kicsit elkeserít: a hetvenes-nyolcvanas években nálunk a legjobb esetben is csak Skoda kupéval lehetett sportkocsiszerûséget villantani, a többségnek maradt a Trabant vagy a busz. Esetleg, ha a Balatonra jött nyaralni, Helmut Sciroccóját is nézhettük, ablakra tapadva a parkolóban.

Típusonkénti csoportokban élményköröket is lehet menni a pályán

Ha szeptember, akkor magyar VW-fesztivál

Piros betûkkel szerepel a Volkswagen rajongók naptárában szeptember 23., akkor tartják ugyanis a nagy márkatalálkozót a Hungaroringen. Az idei lesz a hatodik VW-buli, ami eredetileg csak a Golfok randevújaként indult, mostanra viszont jócskán kinõtte magát, már tíz modellcsalád tagjait is meg lehet csodálni (köztük természetesen a két Scirocco-generációt és az utódmodell Corradót).

Hagyományhûen idén is felsorakozik a paddockban a zsûri által kiválasztott 300 legszebb Golf, míg a Hippifaluban a farmotorosok gyülekeznek, de az importõr a legfrissebb modelleket is elhozza, sõt a Volkswagen Driving Experience csapata is látványos bemutatókkal jelentkezik. Sokféle nõi és gyerekprogrammal készülnek a szervezõk, egy szerencsés látogató pedig ajándék Golf VI-tal térhet haza.
autós olvasnivaló veterán autó Volkswagen Scirocco
<|im_start|>user
Hektoliterszámra fogy pultoknál a sör, vágni lehet az elõtérben a cigarettafüstöt, a teremben pedig színes fények cikáznak, és bömbölnek a legfrissebb slágerek. Több szám is leforgott már Michael Jackson Off The Wall lemezérõl, a disc jockey éppen lekeveri az ABBA-tól a Voulez-Vou utolsó akkordjait. Aztán hirtelen megõrül a tömeg: feldübörög az óriási hangszórókból a Dzsingisz Kán.

Helmut feje zúg, pedig nem ivott ma este egy kortyot sem. Vadiúj trapéznadrágjában és mellközépig kigombolt, rikító zöld ingjében elmegy a mosdóba, megigazítja félhosszú haját és a bajuszát, aztán irány a hely, ahol még a bentinél is nagyobb a pezsgés: a nyugat-berlini diszkó parkolója. 1979-et írunk, pár hete vette át vadiúj Sciroccóját, és még egyetlen buliból sem tért vele haza leány nélkül.

Sok lemondással járt ám a vásárlás, apuéknak fel kellett tölteni a Sparkasse megtakarítást, Helmut pedig sokat túlórázott, és még a mallorcai utat is kénytelen volt kihagyni. De biztos volt benne, hogy jól választott: használt kiscápa BMW-vel nem akarta égetni magát, az Alfáknak rossz híre volt a baráti körben, a Ford Caprit pedig túl régimódinak tartotta. Egy dolog zavarta csak a Sciroccóval: a szomszéd srác beszólt, és le akarta gyorsulni. "Trottel" (bunkó), gondolta róla Helmut, hiszen Opel Manta-tulaj!

Jé, kölyökként ilyet tuningoltam ceruzával!

Valahogy így képzeltem a DZX-382 rendszámú autó egy átlagos estéjét hamvas újkorában, amikor én még pólyába csavarba zötykölõdtem anyukámék Trabantjában. De aztán elõkerül a színültig pecsételt szervizkönyv, és kiderül a prózai valóság: egy svájci faluban, Herzogenbuchseeben vette újonnan egy középkorú üzemvezetõ, aztán egy kereskedõn keresztül Adolf Popelkához került (furcsa ötlet lehetett ilyen keresztnevet adni 1946-ban), majd a harmadik tulaj a VW-t 1993-ban behozta Magyarországra.

Negyedik gazdája, Wolford Ferenc, mellettem áll, és beavat a vásárlás rejtelmeibe. Franciaautó-hívõként '98 körül egy Peugeot 505 GTI-vel járt, amikor egy ismerõsével kiment a Fõvárosi autópiacra nézni valami használható gépet,  mert akkoriban ugye nem lehetett ám okostelefonon lapozgatni a hirdetéseket. Ekkor látta meg a Sciroccót, és beugrott egy fekete-fehér fotó a benzingõzös bibliából, Liener György Autótípusok címû könyvébõl: gyerekkorában ceruzával fel is tuningolta a VW-t.

Természetesen a hölgyismerõs hallani sem akart a kocsiról, és üres kézzel távozott a piacról - Feri viszont kifelé menet megvásárolta. Mára majdnem két közös évtizeden van túl az autóval, és a napi használós évek, majd kis kényszerpihenõ után 2006-ban a teljes felújítás mellett döntött. A VW-t díszléctõl lefelé gyakorlatilag újjáépítette egy lakatos, új fényezést és kárpitokat kapott, és ma pedig 198 ezer kilométerrel a számlálójában a garázsban tartott, télen sosem használt veteránok életét éli.

Népautó? Giugiaro tervezte, Karmann gyártotta

Fotós kollégámmal meghatottan járjuk körbe a Sciroccót, és azon túl, hogy megállapítjuk, mennyire pici és törékeny, le kell szögeznünk egy dolgot: ez bizony minden idõk legkívánatosabb Volkswagenjei közé tartozik. Való igaz, hogy bájosabbak a farmotorosok (például egy Bogár vagy egy T1, netán T2 busz, nem is beszélve közvetlen elõdjérõl, a Karmann-Ghia kupéról), ez viszont helykínálatával, komfortjával és mentteljesítményeivel közelebb áll a mai igényekhez, miközben õrülten retró.

Vegyük például az izgalmas színeket, amitõl a hetvenes évek utcaképét összes sem lehet hasonlítani a mai egyenszürke autótengerrel. Izgalmas, olykor bizarr külsõ-belsõ kombinációkban a Sciroccónál sem volt hiány, Feri autója pedig egyszerûen zseniális a Brasilbraun-metallic (gyári kódján W96F) fényezésével, bronzszínûre színezett üvegeivel és világosbarna szövetkárpitjaival. Elsõ gazdája nem harsány diszkóösszeállítást, hanem polgári otthonhangulatot keresett, de ma már ez is cool.

Maga a forma is remek, ami nem véletlen: korának sztárja, Giorgio Giugiaro tervezte, valószínûleg mit sem sejtve arról, hogy Italdesign nevû cégét 2010-ben egykori megbízója, a Volkswagen csoport tokkal-vonóval felvásárolja. Maga a Scirocco amúgy meglepõ módon pár hónappal korábban mutatkozott be,mint mûszaki donorja, az I-es Golf. Fontos tudni, hogy késõbb mindkét modellbõl németek formatervezték a második generációt, masszívabb, de jóval fantáziátlanabb kivitelben.

A barna ötven árnyalata

Feri kocsija a ráncfelvarrás utáni idõszakból származik, amikorra a világ autóiparát rég utolérte a plasztikforradalom, így a nagyobb elsõ indexek mellett a filigrán krómozottak helyett bevezették a vaskosabb mûanyag lökhárítókat is. Ennek ellenére élõben is vagány és kecses a forma, a Giugiaro-kaliberû - fõleg olasz - mesetereket ugyanis éppen az különbözteti meg az erõlködõktõl, hogy egyszerû formákból is tudnak maradandót alkotni.

Gyengém ugyan a dupla kerek lámpa, de talán szembõl a legkevésbé sikkes a kocsi szögletes álla, nem véletlenül tett alá Feri ügyes korabeli tuningelemként Golf GTI-koptatót. Az ATS-utánzatú Rial Cup felniket kicsit soknak érzem, bár nyilván ízlések és pofonok. Mindenesetre a tulaj régóta keres rá 14 colos, látványos és korhû alukerekeket, ami nem is tûnik olyan egyszerû feladatnak. Profilból és hátulról igen dögös a VW, a C-oszlop elõtt emelkedõ övvonal és a befelé döntött hátfal csodás.

Meg kell veszni a belsejéért is: barna az egész mûszerfal, benne ezüstszínû keretben ül a különálló kilométeróra és fordulatszámmérõ - egy-egy kúpos bura alatt, amit az aranyifjakat mindig is egy páros nõi testrészre emlékeztette. Még a kardánbokszba is jutott kiegészítõ mûszer, a klasszikus „köpõcsészés" sportkormány közepén pedig VW-város, azaz Wolfsburg címere díszeleg. Pedig a Sciroccót nem ott gyártották, hanem Osnabrückben, a Karmann karosszériaépítõ cégnél.

Igazi stréber a Manták és más kupék közt

A német sportkupé mindig is azok választása volt, akik túlságosan kispolgárinak tartották a Golfot, de a sportosság oltárán azért nem akarták feláldozni a hétköznapi használhatóságot. Ennek szellemében máris érthetõ, hogy üveggel együtt nyúló, jókora ajtón keresztül lehet pakolni a 347 literes csomagtartóba, és az üléstámlát ledöntve bõvíthetõ a raktér. Ez akkoriban a családi kompakt autóknál sem volt még mindig így, igaz, a Sciroccóban hátul tényleg csak gyerekek férnek el.

Helykihasználása mellett menettulajdonságaiban is óriásit lépett elõ a farmotoros Volkswagenekhez képest, de fõ konkurenseihez, a hátul merev tengelyes Ford Caprihoz és Opel Mantához hasonlítva is új fejezetet nyit: egész kényelmesen rugózik, ugyanakkor ügyesen kanyarodik, nem akar kitörni, és a természetesen szervó nélküli kormánnyal pontosan irányítható. Nyilván jobban dõl, mint az újabb spotos autók, de mai forgalomban is megállja a helyét, és közvetlenségével remek vezetési élményt ad.

Modern felépítésébõl adódóan van azonban egy bûne, amit évtizedekig nem tudtak megbocsátani neki: elsõkerék-hajtású, vagyis a berlini diszkó és a miskolci lakótelep parkolójában egyaránt alkalmatlan a farolásra. Házon belül idõvel az is ellene szólt, hogy a tuningipar a Golfra repült rá, meg persze a még profi üregvédelem nélküli VW-gyártás miatt rozsda is jóízûen csámcsogott elemein, bár kortársaihoz képest azért egész jól állta a sarat. Így hiába készült belõle félmilliónál több példány (jóval népszerûbb volt az utódjánál), mára eltûnt az utakról és a hirdetésekbõl egyaránt.

Aki jót akar, 75 lóerõnél erõsebbet keres

Egy ritka és szép állapotú veterán autónak tiszteletlenség kinyomni a szemét tesztvezetésen, de egy idõ után azért nem tudtam megállni, hogy oda ne lépjek. Feri autójában a kínálat második legerõsebb motorja dolgozik, amely a korábbi 1,5 helyett immár 1,6 literes, de változatlanul karburátoros és 85 lóerõs. Ez az adat ma elég nevetségesen hangzik, de a filigrán Scirocco mindössze nyolc mázsát nyom, ennek megfelelõen tudja azért szedni a lábát.

Messze nem olyan pörgõs, mint egy olasz vagy japán sportmotor, viszont jól elboldogul nyomatékból, és a gázreakciói élénkek. Helmutnak és barátainak nem kellett szégyenkeznie, egy ilyen Scirocco 11,5 másodperc alatt gyorsult százra, és az Autobahnon megfutotta a 172 km/h-t, vagyis nemcsak a dízel Merciket, hanem a korabeli kocsik többségét le tudta nyomni. Csak a váltója lehetne pontosabb.

Akinek ez nem volt elég, a Golf GTI-bõl ismerõs befecskendezõs, 110 lovas motorral is rendelhette, abban már tényleg lobogott a rókafarok-kabala a visszapillantó tükrön, és megfuttatta a BMW-ket is. De a Sciroccóból voltak ám igazán fapados modellek is, amelyekben nem annyira az extrák, mint inkább a teljesítmény hiánya volt fájó. 1979-tõl 1,3-as, 60 lovas motor volt az alap, elõtte pedig, bármilyen hihetetlenül is hangzik, a csenevész egyliteres, alig 50 pacival - inkább a Polóba való ez a blokk.

De mit adtak nekünk a rómaiak?

Apropó, többi Volkswagen: ez a típus bizony történelmi jelentõségû. A hallatlanul sikeres Bogárral és leszármazottaival a hatvanas évekre zsákutcába kormányozta magát a cég, ki híján tönkrement. 1973 és 1975 közt, az utolsó pillanatban offenzívát indított elõször a friss Passattal, majd a Sciroccóval és közvetlenül utána (!) a Golffal, végül pedig a Polóval - mint látjuk, sikerrel. Ebben az orrmotoros sikersztoriban nem csak az eladási volumen volt a kupé érdeme, hanem a márkapresztízs növelése.

Íme, az új idõk szele, hirdette büszkén a típusnév, és a mérnökök is elégedettek lehettek: ez nem egy átcímkézett Audi vagy NSU, hanem saját szerzemény, még ha bérmunkában is készült. Hát ezért számíthat a Scirocco minden idõk egyik legmenõbb népautójának, gondolkodom, ahogy az utolsó kilométerekre készülve felkapcsolok legmagasabb fokozatba, negyedikbe a golflabdás váltókarral.

Pörög-forog a diszkógömb, szól a komoly hifirendszerbõl a hetvenes évekhez illõ zene, elhasal a napfény a Flamingo napszemüvegen, amit Feri még az apukája kacatjai közül mentett ki, és eszembe jut valami, ami kicsit elkeserít: a hetvenes-nyolcvanas években nálunk a legjobb esetben is csak Skoda kupéval lehetett sportkocsiszerûséget villantani, a többségnek maradt a Trabant vagy a busz. Esetleg, ha a Balatonra jött nyaralni, Helmut Sciroccóját is nézhettük, ablakra tapadva a parkolóban.

Típusonkénti csoportokban élményköröket is lehet menni a pályán

Ha szeptember, akkor magyar VW-fesztivál

Piros betûkkel szerepel a Volkswagen rajongók naptárában szeptember 23., akkor tartják ugyanis a nagy márkatalálkozót a Hungaroringen. Az idei lesz a hatodik VW-buli, ami eredetileg csak a Golfok randevújaként indult, mostanra viszont jócskán kinõtte magát, már tíz modellcsalád tagjait is meg lehet csodálni (köztük természetesen a két Scirocco-generációt és az utódmodell Corradót).

Hagyományhûen idén is felsorakozik a paddockban a zsûri által kiválasztott 300 legszebb Golf, míg a Hippifaluban a farmotorosok gyülekeznek, de az importõr a legfrissebb modelleket is elhozza, sõt a Volkswagen Driving Experience csapata is látványos bemutatókkal jelentkezik. Sokféle nõi és gyerekprogrammal készülnek a szervezõk, egy szerencsés látogató pedig ajándék Golf VI-tal térhet haza.

Foglald össze a fenti szöveget!<|im_end|>
<|im_start|>assistant
Eltörpül egy mai kisautó mellett, és a 85 lóerõ sem hangzik egetverõnek, de a VW kupé valódi nagysága a Giugiaro-féle dizájnban, a szórakoztató vezetési élményben, na meg persze az ABBA-korszak retróhangulatában rejlik. Mára alig maradt elsõ generációjából, pedig a Golfot megelõzve történelmi tettet hajtott végre: átvezette a Volkswagent az orrmotoros, vízhûtéses autók korszakába.<|im_end|>