Hihetetlenül sok metánt bocsátanak ki magukból a tavak
Az édesvizû tavak bocsátják ki a légköri metán több mint egyötödét egy friss svájci tanulmány szerint.
Korábban úgy vélték, a metán csak oxigénmentes környezetben termelõdik, például tavak fenekének oxigéntõl szinte elzárt üledékrétegeiben. A Genfi Egyetem (UNIGE) kutatói két évi terepmunkával megállapították, hogy valójában a tavak oxigéngazdag, szélborzolta felszíne jelentõs mennyiségû metánt termel - írja az MTI.

Az eredmények váratlanul érték a kutatócsoportot, mely Aargau kanton Hallwil-tavának felszíni, ötméteres vízrétegében mérte meg a metán koncentrációját és kibocsátását. Valami nagyszabású megy végbe a felszíni vizekben, amire eddig senki sem figyelt" - mondta Daniel McGinnis, a tanulmány társszerzõje.

Az óceánok felszíni vizeiben is mértek hasonló jelenséget, ám az nagyjából ezerszer alacsonyabb koncentrációt mutat. Noha a Földön az édesvizek borította felület kisebb, mint az óceánok vízfelülete, metánkibocsátásuk ugyanakkora a svájci tudósok szerint.

A Hallwil-tó évente mintegy 25 tonna metánt bocsát ki, úgy vélik, ennek 90 százaléka a vízoszlop felsõ, ötméteres rétegében képzõdik. A jelenség a tudósok szerint más tavakban hasonlóan megy végbe. Lehetséges tehát, hogy a tavak hatalmas metánkibocsátók, sokkal nagyobbak, mint korábban becsülték. A jelenség oka egyelõre nagyrészt ismeretlen.

A tó metántermelését összehasonlították a szarvasmarhákéval is, ami jelentõs forrása a légkörbe jutó üvegházhatású gáznak. A hozzávetõleg 10 négyzetkilométert borító Hallwil-tó évente annyi metánt termel, mint egy 240 szarvasmarhából álló csorda. A Nature Communications címû szaklapban közölt kutatás szerzõinek feltevése szerint a tófelszín metánkibocsátásának egyik forrása az algák lehetnek. Említik az okok között a tavak oxigénszegény zugait, melyek "metáninkubátorként" mûködhetnek.
metán légkör tó
<|im_start|>user
Korábban úgy vélték, a metán csak oxigénmentes környezetben termelõdik, például tavak fenekének oxigéntõl szinte elzárt üledékrétegeiben. A Genfi Egyetem (UNIGE) kutatói két évi terepmunkával megállapították, hogy valójában a tavak oxigéngazdag, szélborzolta felszíne jelentõs mennyiségû metánt termel - írja az MTI.

Az eredmények váratlanul érték a kutatócsoportot, mely Aargau kanton Hallwil-tavának felszíni, ötméteres vízrétegében mérte meg a metán koncentrációját és kibocsátását. Valami nagyszabású megy végbe a felszíni vizekben, amire eddig senki sem figyelt" - mondta Daniel McGinnis, a tanulmány társszerzõje.

Az óceánok felszíni vizeiben is mértek hasonló jelenséget, ám az nagyjából ezerszer alacsonyabb koncentrációt mutat. Noha a Földön az édesvizek borította felület kisebb, mint az óceánok vízfelülete, metánkibocsátásuk ugyanakkora a svájci tudósok szerint.

A Hallwil-tó évente mintegy 25 tonna metánt bocsát ki, úgy vélik, ennek 90 százaléka a vízoszlop felsõ, ötméteres rétegében képzõdik. A jelenség a tudósok szerint más tavakban hasonlóan megy végbe. Lehetséges tehát, hogy a tavak hatalmas metánkibocsátók, sokkal nagyobbak, mint korábban becsülték. A jelenség oka egyelõre nagyrészt ismeretlen.

A tó metántermelését összehasonlították a szarvasmarhákéval is, ami jelentõs forrása a légkörbe jutó üvegházhatású gáznak. A hozzávetõleg 10 négyzetkilométert borító Hallwil-tó évente annyi metánt termel, mint egy 240 szarvasmarhából álló csorda. A Nature Communications címû szaklapban közölt kutatás szerzõinek feltevése szerint a tófelszín metánkibocsátásának egyik forrása az algák lehetnek. Említik az okok között a tavak oxigénszegény zugait, melyek "metáninkubátorként" mûködhetnek.

Összegezd a fenti szöveget!<|im_end|>
<|im_start|>assistant
Az édesvizû tavak bocsátják ki a légköri metán több mint egyötödét egy friss svájci tanulmány szerint.<|im_end|>