Elkerültem a tömeget Olaszország egyik legszebb vidékén
A Ligur-tenger partján található Cinque Terre Olaszország egyik legfelkapottabb úti célja – nem véletlenül. Én fõszezonon kívül látogattam el az öt települést magában foglaló partvidékre, a bónusz pedig Porto Venere halászfaluja volt utazásom során.
Magyarországról legegyszerûbben a pisai fapados járattal érhettem el a régiót, ahonnét vonattal indultam tovább La Spezia és Monterosso irányába. Olyan érzésem volt, mintha egy másik dimenzióba kerültem volna. Egyesek szerint csúcsszezonban a turisták nem szívesen látott vendégek, sõt – Velencéhez hasonlóan – korlátozni is akarják a falvak forgalmát. A fõszezonon kívül utazva én többnyire elkerültem a tömeget.

Barangolás a Cinque Terre falvaiban

Az öt településhez (Riomaggiore, Vernazza, Corniglia, Manarola és Monterosso) többféleképpen lehet eljutni. A helyiek tanácsára a Cinque Terre Expresszt választottam Monterosso irányába, és Vernazza csodálatos vidékével kezdtem a felfedezést. Tulajdonképpen ez a falu a vidék „fõvárosa”.

Vernazza az „Öt föld”, azaz a Cinque Terre gyöngyszeme. Az idõjárás igen szeszélyes ezen a területen. Szerencsémre szakadó esõ nem fogadott, de ragyogó napsütés sem. Ettõl függetlenül öröm volt barangolni ebben a kicsi, de vadregényes településen. A település kikötõje olyan volt, mint egy filmforgatás helyszíne.

Szeretek úgy utazni, hogy különleges helyeket fedezek fel, ahol kevés a turista, és az útikönyvek sem írnak róla. Ilyen volt Vernazza kicsiny tengeri „átjárója”.

A vidék megismerését Monterrossóval folytattam. Említettem, hogy szeszélyes itt az idõjárás, de az esõ mellett az is kisebb csalódást okozott, hogy az Óriás szobra (Il Gigante) sajnos felújítás alatt volt, így errõl lemaradtam. Viszont a tengerparti település látványa kárpótolt.

Szállást egyébként La Speziában foglaltam, ez volt a legjobb ár-érték arányú lehetõség. Monterosso után La Spezia felé haladva Riomaggiore településre vitt volna utam. Az olasz vasúttársaság, a Trenitalia azonban úgy gondolta, hogy nézzem meg Manarolát is. A kalauz ugyanis azt mondta, hogy itt megállunk vagy 1-2 órára. Felfedeztem hát Manarolát.

Erre a vidékre is jellemzõ, hogy klasszikus értelemben vett látnivalók nincsenek, viszont maga a település a lényeg. Nem beszélve arról, hogy pár éve még nem is tudtam, hogy a Cinque Terre egyáltalán létezik.

Ezután ismét vonatra szálltam, de elõtte meggyõzõdtem arról, hogy tényleg indul-e szerelvény La Spezia irányába. Közben az esõ is elállt a legnagyobb örömömre. Visszafelé néztem meg a településeket, így érkeztem meg Riomaggiore faluba.

A bájos kis települést szó szerint kettéosztja a vasútvonal, a két részt lépcsõsor és aluljáró köti össze. Az alsó, tengerparti rész a halászfalu. A falu sziklás strandja is erre található. A halászat ezen a vidéken a mai napig aktív tevékenység, mikor arra jártam, leginkább sziesztáztak. A munka késõ este kezdõdik, és sokszor éjszaka is „mûszak” is van.

Hajókirándulás Porto Venerébe

Szállásom helyszínére érve nem gondoltam volna, hogy La Spezia 100 ezer lakosú. Egyik legnagyobb elõnye a gyönyörû fekvése: egy öböl partján terül el, zöld dombokkal körülvéve, a távolban a hegyek lélegzetelállító látványt nyújtanak.

Legszebb része a kikötõ. Nemrég épült egy modern gyalogoshíd, ami a Porto Mirabellóba, a szuper jachtok kikötõjébe vezet. A gyalogoshíd maga is úgy néz ki, mint egy hajó, a hajóforgalom közben felnyílik. Mûködése teljesen automatizált, nem mellesleg remek látványt is nyújt.

Ahogy korábban említettem, utazásomat megszínesítette Porto Venere. A kis halászfalut La Speziából hajóval tudtam elérni.

A község 1997 óta a közeli Palmaria, Tino és Tinetto szigetekkel, valamint a Cinque Terrével együtt az UNESCO világörökségének része. Autóval szerencsére nem lehet behajtani, így teljes a nyugalom. A kikötõ, a kastély, a tornyok, az utcák, a piac mind gyalogos területen helyezkednek el, tehát könnyen bejárható az egész környék. A kis kikötõ gyönyörû helyen található: a közeli Palmaria-szigetre néz.

Porto Venere óvárosa a kikötõbõl látható épületek homlokzata mögött rejlik. A Porta del Borgón keresztül sétálhatunk be a középkori városba, amit érdemes is megtennünk. Egy gyönyörû sétány is található itt, ahonnan remek panoráma nyílik a szigetekre, és egy sor hangulatos kávézó, vendéglõ és bár sorakozik rajta. A színpompás, tengerre nézõ házak szemet gyönyörködtetõ látványt nyújtanak, élmény volt mellettük korzózni.

Érdemes elsétálni a Szent Péter-templomhoz is, amely úgy fest, mint egy sziklára ejtett kis ékszerdoboz. A templomhoz vezetõ út csodálatos kilátást kínál a tengerre és a környezõ tájra. Kívül-belül elbûvölõ a Doria-kastély is, amely egy dombon áll.

A hajóm csak délután indult vissza La Speziába, így volt idõm gyönyörködni a településben. Mindig is tudtam, hogy Olaszország rengeteg érdekes helyet tartogat, arra viszont nem számítottam, hogy alig egy-két nap alatt egy varázslatos világba kerülök.

Korábban utaltam arra, hogy a régióba nem érdemes fõszezonban utazni a sok turista miatt. Szerencsém volt, hogy – Vernazzát leszámítva – nem sokan érdeklõdtek a települések iránt. Így pedig valóban életre szóló élmény volt a festõi tájakon járni, gyönyörködni a panorámában, és felfedezni a környéken lépten-nyomon megbúvó apró csodákat.
Vernazza Porto Venere utazás La Spezia Cinque terre Riomaggiore Monterosso Manarola
<|im_start|>user
Magyarországról legegyszerûbben a pisai fapados járattal érhettem el a régiót, ahonnét vonattal indultam tovább La Spezia és Monterosso irányába. Olyan érzésem volt, mintha egy másik dimenzióba kerültem volna. Egyesek szerint csúcsszezonban a turisták nem szívesen látott vendégek, sõt – Velencéhez hasonlóan – korlátozni is akarják a falvak forgalmát. A fõszezonon kívül utazva én többnyire elkerültem a tömeget.

Barangolás a Cinque Terre falvaiban

Az öt településhez (Riomaggiore, Vernazza, Corniglia, Manarola és Monterosso) többféleképpen lehet eljutni. A helyiek tanácsára a Cinque Terre Expresszt választottam Monterosso irányába, és Vernazza csodálatos vidékével kezdtem a felfedezést. Tulajdonképpen ez a falu a vidék „fõvárosa”.

Vernazza az „Öt föld”, azaz a Cinque Terre gyöngyszeme. Az idõjárás igen szeszélyes ezen a területen. Szerencsémre szakadó esõ nem fogadott, de ragyogó napsütés sem. Ettõl függetlenül öröm volt barangolni ebben a kicsi, de vadregényes településen. A település kikötõje olyan volt, mint egy filmforgatás helyszíne.

Szeretek úgy utazni, hogy különleges helyeket fedezek fel, ahol kevés a turista, és az útikönyvek sem írnak róla. Ilyen volt Vernazza kicsiny tengeri „átjárója”.

A vidék megismerését Monterrossóval folytattam. Említettem, hogy szeszélyes itt az idõjárás, de az esõ mellett az is kisebb csalódást okozott, hogy az Óriás szobra (Il Gigante) sajnos felújítás alatt volt, így errõl lemaradtam. Viszont a tengerparti település látványa kárpótolt.

Szállást egyébként La Speziában foglaltam, ez volt a legjobb ár-érték arányú lehetõség. Monterosso után La Spezia felé haladva Riomaggiore településre vitt volna utam. Az olasz vasúttársaság, a Trenitalia azonban úgy gondolta, hogy nézzem meg Manarolát is. A kalauz ugyanis azt mondta, hogy itt megállunk vagy 1-2 órára. Felfedeztem hát Manarolát.

Erre a vidékre is jellemzõ, hogy klasszikus értelemben vett látnivalók nincsenek, viszont maga a település a lényeg. Nem beszélve arról, hogy pár éve még nem is tudtam, hogy a Cinque Terre egyáltalán létezik.

Ezután ismét vonatra szálltam, de elõtte meggyõzõdtem arról, hogy tényleg indul-e szerelvény La Spezia irányába. Közben az esõ is elállt a legnagyobb örömömre. Visszafelé néztem meg a településeket, így érkeztem meg Riomaggiore faluba.

A bájos kis települést szó szerint kettéosztja a vasútvonal, a két részt lépcsõsor és aluljáró köti össze. Az alsó, tengerparti rész a halászfalu. A falu sziklás strandja is erre található. A halászat ezen a vidéken a mai napig aktív tevékenység, mikor arra jártam, leginkább sziesztáztak. A munka késõ este kezdõdik, és sokszor éjszaka is „mûszak” is van.

Hajókirándulás Porto Venerébe

Szállásom helyszínére érve nem gondoltam volna, hogy La Spezia 100 ezer lakosú. Egyik legnagyobb elõnye a gyönyörû fekvése: egy öböl partján terül el, zöld dombokkal körülvéve, a távolban a hegyek lélegzetelállító látványt nyújtanak.

Legszebb része a kikötõ. Nemrég épült egy modern gyalogoshíd, ami a Porto Mirabellóba, a szuper jachtok kikötõjébe vezet. A gyalogoshíd maga is úgy néz ki, mint egy hajó, a hajóforgalom közben felnyílik. Mûködése teljesen automatizált, nem mellesleg remek látványt is nyújt.

Ahogy korábban említettem, utazásomat megszínesítette Porto Venere. A kis halászfalut La Speziából hajóval tudtam elérni.

A község 1997 óta a közeli Palmaria, Tino és Tinetto szigetekkel, valamint a Cinque Terrével együtt az UNESCO világörökségének része. Autóval szerencsére nem lehet behajtani, így teljes a nyugalom. A kikötõ, a kastély, a tornyok, az utcák, a piac mind gyalogos területen helyezkednek el, tehát könnyen bejárható az egész környék. A kis kikötõ gyönyörû helyen található: a közeli Palmaria-szigetre néz.

Porto Venere óvárosa a kikötõbõl látható épületek homlokzata mögött rejlik. A Porta del Borgón keresztül sétálhatunk be a középkori városba, amit érdemes is megtennünk. Egy gyönyörû sétány is található itt, ahonnan remek panoráma nyílik a szigetekre, és egy sor hangulatos kávézó, vendéglõ és bár sorakozik rajta. A színpompás, tengerre nézõ házak szemet gyönyörködtetõ látványt nyújtanak, élmény volt mellettük korzózni.

Érdemes elsétálni a Szent Péter-templomhoz is, amely úgy fest, mint egy sziklára ejtett kis ékszerdoboz. A templomhoz vezetõ út csodálatos kilátást kínál a tengerre és a környezõ tájra. Kívül-belül elbûvölõ a Doria-kastély is, amely egy dombon áll.

A hajóm csak délután indult vissza La Speziába, így volt idõm gyönyörködni a településben. Mindig is tudtam, hogy Olaszország rengeteg érdekes helyet tartogat, arra viszont nem számítottam, hogy alig egy-két nap alatt egy varázslatos világba kerülök.

Korábban utaltam arra, hogy a régióba nem érdemes fõszezonban utazni a sok turista miatt. Szerencsém volt, hogy – Vernazzát leszámítva – nem sokan érdeklõdtek a települések iránt. Így pedig valóban életre szóló élmény volt a festõi tájakon járni, gyönyörködni a panorámában, és felfedezni a környéken lépten-nyomon megbúvó apró csodákat.

Összegezd a fenti szöveget!<|im_end|>
<|im_start|>assistant
A Ligur-tenger partján található Cinque Terre Olaszország egyik legfelkapottabb úti célja – nem véletlenül. Én fõszezonon kívül látogattam el az öt települést magában foglaló partvidékre, a bónusz pedig Porto Venere halászfaluja volt utazásom során.<|im_end|>