Félholtan feküdt a Bayern München két kapusa Frankfurtban
Kevesen gondolták volna a Bundesliga rajtjánál, hogy az õszi zárófordulóban a két Borussia csatájának árnyékában csendben, szerényen húzódik meg az uralkodó bajnok és kupagyõztes találkozója. Persze, arra is kevesen tippeltek a Frankfurt-Bayern esetében, hogy ez lesz az õsz szuperrangadója, inkább a Niko Kovac korábbi csapatának és a mostaninak találkozása adta az érdekességét ennek a meccsnek. Emiatt valóban pikáns is lesz az összecsapás.
A Frankfurt váratlanul jó õszt zárt a kupagyõzelem után, míg a Bayern váratlan vesszõfutása a legnagyobb negatív szenzációja a lassan befejezõdõ fél szezonnak. Ettõl persze még lehet, hogy örökre emlékezetes találkozóval örvendeztet meg minket a két gárda. Bár a múltban ilyenre nem sok példa akadt ebben a párosításban. Egy közel két évtizeddel ezelõtti meccsük mégis erõsen említésre méltó.

1999. szeptember 18-án az ötödik fordulóban utazott a rekordbajnok a frankfurti Waldstadionba. Szimpla egyesélyes bajnoki volt, a Bayernnél csupa klasszis játszott, világbajnok, Európa-bajnokok, sok késõbbi világbajnoki döntõs, BL-gyõztes. A Frankfurt játékosai közül leginkább a DVSC-vel abban az évben Magyar Kupát nyerõ, majd azt követõen Németországba igazoló Dombi Tibort érdemes kiemelni, aki késõbb hétszeres magyar bajnok lett, visszatérve Debrecenbe. Ez a találkozó azonban nem miatta lett emlékezetes.

Még csak nem is azért, mert az Eintracht a szünetben vezetett 1-0-ra. Hanem a második félidõ eseménysora miatt. Az 52. percben a hazai csapat megduplázhatta volna elõnyét, ám a norvég Fjörtoft tizenegyesét Oliver Kahn nagy bravúrral kivédte. Így maradt egygólos hátrányban a müncheni alakulat. Azon a találkozón ez volt a müncheni kapuskirály utolsó megmozdulása. A következõ támadásnál szokása szerint vakmerõen vetõdött ki egy labdáért, ám csapattársa, Kuffour a fejére zuhant. Három percig tartott, amíg Kahnt hordágyra tudták tenni és le tudták hozni a pályáról. Szerencsétlen eset, de volt már ilyen a labdarúgás történetében.

Kahn helyére Bernd Dreher érkezett, ekkor egészen pontosan 55 perc 55 másodpercet mutatott az óra. A gólhátrányban lévõ Bayernt nyilván nem szegezte kapujához a Frankfurt, így Dreher 58.02-nél találkozott a labdával elõször és utoljára. Ugyanis 59 perc 34-et mutatott a már emlegetett óra, amikor Dombi elfutott a jobbszélen és beadása után a Bayern cserekapusa próbált kivetõdni a labdára, de nem érte el azt, ugyanis olyan szerencsétlen volt a mozdulata, hogy kifordult a térde. Megismétlõdött a néhány perce látott jelenet: a Bayern aktuális kapusa félholtan feküdt a tizenhatoson belül, felette orvosi konzílium dönt az azonnali beavatkozásról, majd hordágy, de a folytatás elõtt még meg kellett oldani Ottmar Hitzfeld edzõnek és embereinek egy aprócska problémát.

Egy meccsre ugyanis két kapust visz egy csapat. A kettõ közül az egyik éppen úton volt a helyi kórházba, a másik meg várta a visszatérõ mentõautót. A Tábornok maga köré gyûjtötte katonáit és a rögtönzött haditanácsnak egyetlen napirendi pontja volt. "Kedves mezõnyjátékosok, ki az közületek, aki érez magában erõt és tehetséget, hogy a hátralévõ bõ félórában védje annak a csapatnak a kapuját, amelyet korábban Sepp Maier, Jean-Marie Pfaff, Raimund Aumann, ma meg Oliver Kahn és Bernd Dreher védett?" Nem biztos, hogy szó szerint így hangzott el, de a lényeg ez lehetett. Giovane Elber volt az egyetlen, aki szabotálta a megbeszélést, õ békésen üldögélt a labdán abban a tudatban, hogy 0-1-nél úgysem õ lesz akit bekényszerítenek a kapuba.

Végül a kispadon üldögélõ Michael Tarnat vállalta a kicsit sem hálás feladatot. Talán úgy gondolta, ha már az elõzõ évi világbajnokságon Németországot képviselõként nem kell Hitzfeldnek a saját posztján, legalább így pályára léphet. Jens Jeremies mosolyogva erõltette rá a Dreherrõl lefejtett kesztyût, közben azt súgta neki: okos vagy öreg, te ebbõl a szituációból csak jól jöhetsz ki." A Tábornok, miután útjára engedte a meccsen harmadik kapusát is, a mezõnyben játszók lelkére kötötte, hogy úgy tartogassák a labdát, hogy minél kevesebb lövés menjen a botcsinálta kapus irányába. Ez egy ideig mûködött is ez az elképzelés. Két és fél percig a bajorok nem adták át a labdát a Frankfurtnak, akkor is csak azért, mert Elber megszerezte az egyenlítõ gólt. A középkezdést a gólt kapónak kell elvégezni. A hazaiak sem nagyon tudtak mit kezdeni ezzel a szokatlan szituációval, így sokáig helyzetet sem tudtak kialakítani. Persze, az várható volt, hogy bõ félóra nem fog eltelni Eintracht-lövés nélkül. Ám mielõtt még komolyan tesztelték volna Tarnatot, a Bayern átvette a vezetést: Effenberg szabadrúgása után a Kahnnak agyrázkódást okozó Kuffour fejjel vette be Nikolov kapuját. A Bayern kapus nélkül fordított 0-1-rõl 2-1-re.

Ekkor már nem volt vesztenivalója a Frankfurtnak. Tarnatnak 17 és fél perccel azután, hogy elfoglalta az elárvult kaput, a 81. percben kellett elõször kézzel játékba avatkoznia: kapusokat idézõ módon vetõdött ki egy lapos passzra. Majd egy beadást húzott le és egy fejest védett magabiztosan. Majd elérkezett kapuspályafutása csúcsára: egy 16-osról meglõtt, egy támadón megpattanó labdát úgy szedett ki a bal alsó sarokból, hogy a lövésnél elmozdult a másik irányba. Kár, hogy Kahn és Dreher nem láthatta ezt a mozdulatot. A hosszabbítás perceiben aztán újabb nehézség várt rá: a Frankfurt (hivatalos besorolása szerint is) kapusa Oka Nikolov is elõrejött támadni. A macedón elképzelése logikus volt: ha a túloldalon egy támadó középpályás áll a kapuban, akkor õ miért ne támadhatná ezt a kaput, akár csatárként is? Létre is jött a nagy találkozás, amelynek az lett az eredménye, hogy Tarnat lehúzta a labdát Nikolov fejérõl.

Így nyerte meg a 96 perc 8 másodperces meccset a Bayern kapus nélkül 0-1-rõl fordítva. És lett a szezon végén bajnok. Ugyanannyi pontot gyûjtött, mint a második Leverkusen, csak jobb gólkülönbségével elõzte meg a gyógyszergyári csapatot. Vagyis, ha Frankfurtban nem nyer azon a furcsa találkozón, akkor Leverkusenbe került volna a bajnoki cím. A mérkõzést követõ fordulóban egyébként ismét Oliver Kahn állt a Bayern kapujában. Michael Tarnat csereként jött be a 77. percben Linke helyére a középpályára. Egyébként abban a szezonban 26 bajnokin lépett pályára, 2003-ig szerepelt a Bayernben, tagja volt a 2001-ben Bajnokok Ligáját nyerõ gárdának.

A Frankfurt-Bayern München mérkõzést szombaton 18.30-kor rendezik a Bundesligában.
<|im_start|>user
A Frankfurt váratlanul jó õszt zárt a kupagyõzelem után, míg a Bayern váratlan vesszõfutása a legnagyobb negatív szenzációja a lassan befejezõdõ fél szezonnak. Ettõl persze még lehet, hogy örökre emlékezetes találkozóval örvendeztet meg minket a két gárda. Bár a múltban ilyenre nem sok példa akadt ebben a párosításban. Egy közel két évtizeddel ezelõtti meccsük mégis erõsen említésre méltó.

1999. szeptember 18-án az ötödik fordulóban utazott a rekordbajnok a frankfurti Waldstadionba. Szimpla egyesélyes bajnoki volt, a Bayernnél csupa klasszis játszott, világbajnok, Európa-bajnokok, sok késõbbi világbajnoki döntõs, BL-gyõztes. A Frankfurt játékosai közül leginkább a DVSC-vel abban az évben Magyar Kupát nyerõ, majd azt követõen Németországba igazoló Dombi Tibort érdemes kiemelni, aki késõbb hétszeres magyar bajnok lett, visszatérve Debrecenbe. Ez a találkozó azonban nem miatta lett emlékezetes.

Még csak nem is azért, mert az Eintracht a szünetben vezetett 1-0-ra. Hanem a második félidõ eseménysora miatt. Az 52. percben a hazai csapat megduplázhatta volna elõnyét, ám a norvég Fjörtoft tizenegyesét Oliver Kahn nagy bravúrral kivédte. Így maradt egygólos hátrányban a müncheni alakulat. Azon a találkozón ez volt a müncheni kapuskirály utolsó megmozdulása. A következõ támadásnál szokása szerint vakmerõen vetõdött ki egy labdáért, ám csapattársa, Kuffour a fejére zuhant. Három percig tartott, amíg Kahnt hordágyra tudták tenni és le tudták hozni a pályáról. Szerencsétlen eset, de volt már ilyen a labdarúgás történetében.

Kahn helyére Bernd Dreher érkezett, ekkor egészen pontosan 55 perc 55 másodpercet mutatott az óra. A gólhátrányban lévõ Bayernt nyilván nem szegezte kapujához a Frankfurt, így Dreher 58.02-nél találkozott a labdával elõször és utoljára. Ugyanis 59 perc 34-et mutatott a már emlegetett óra, amikor Dombi elfutott a jobbszélen és beadása után a Bayern cserekapusa próbált kivetõdni a labdára, de nem érte el azt, ugyanis olyan szerencsétlen volt a mozdulata, hogy kifordult a térde. Megismétlõdött a néhány perce látott jelenet: a Bayern aktuális kapusa félholtan feküdt a tizenhatoson belül, felette orvosi konzílium dönt az azonnali beavatkozásról, majd hordágy, de a folytatás elõtt még meg kellett oldani Ottmar Hitzfeld edzõnek és embereinek egy aprócska problémát.

Egy meccsre ugyanis két kapust visz egy csapat. A kettõ közül az egyik éppen úton volt a helyi kórházba, a másik meg várta a visszatérõ mentõautót. A Tábornok maga köré gyûjtötte katonáit és a rögtönzött haditanácsnak egyetlen napirendi pontja volt. "Kedves mezõnyjátékosok, ki az közületek, aki érez magában erõt és tehetséget, hogy a hátralévõ bõ félórában védje annak a csapatnak a kapuját, amelyet korábban Sepp Maier, Jean-Marie Pfaff, Raimund Aumann, ma meg Oliver Kahn és Bernd Dreher védett?" Nem biztos, hogy szó szerint így hangzott el, de a lényeg ez lehetett. Giovane Elber volt az egyetlen, aki szabotálta a megbeszélést, õ békésen üldögélt a labdán abban a tudatban, hogy 0-1-nél úgysem õ lesz akit bekényszerítenek a kapuba.

Végül a kispadon üldögélõ Michael Tarnat vállalta a kicsit sem hálás feladatot. Talán úgy gondolta, ha már az elõzõ évi világbajnokságon Németországot képviselõként nem kell Hitzfeldnek a saját posztján, legalább így pályára léphet. Jens Jeremies mosolyogva erõltette rá a Dreherrõl lefejtett kesztyût, közben azt súgta neki: okos vagy öreg, te ebbõl a szituációból csak jól jöhetsz ki." A Tábornok, miután útjára engedte a meccsen harmadik kapusát is, a mezõnyben játszók lelkére kötötte, hogy úgy tartogassák a labdát, hogy minél kevesebb lövés menjen a botcsinálta kapus irányába. Ez egy ideig mûködött is ez az elképzelés. Két és fél percig a bajorok nem adták át a labdát a Frankfurtnak, akkor is csak azért, mert Elber megszerezte az egyenlítõ gólt. A középkezdést a gólt kapónak kell elvégezni. A hazaiak sem nagyon tudtak mit kezdeni ezzel a szokatlan szituációval, így sokáig helyzetet sem tudtak kialakítani. Persze, az várható volt, hogy bõ félóra nem fog eltelni Eintracht-lövés nélkül. Ám mielõtt még komolyan tesztelték volna Tarnatot, a Bayern átvette a vezetést: Effenberg szabadrúgása után a Kahnnak agyrázkódást okozó Kuffour fejjel vette be Nikolov kapuját. A Bayern kapus nélkül fordított 0-1-rõl 2-1-re.

Ekkor már nem volt vesztenivalója a Frankfurtnak. Tarnatnak 17 és fél perccel azután, hogy elfoglalta az elárvult kaput, a 81. percben kellett elõször kézzel játékba avatkoznia: kapusokat idézõ módon vetõdött ki egy lapos passzra. Majd egy beadást húzott le és egy fejest védett magabiztosan. Majd elérkezett kapuspályafutása csúcsára: egy 16-osról meglõtt, egy támadón megpattanó labdát úgy szedett ki a bal alsó sarokból, hogy a lövésnél elmozdult a másik irányba. Kár, hogy Kahn és Dreher nem láthatta ezt a mozdulatot. A hosszabbítás perceiben aztán újabb nehézség várt rá: a Frankfurt (hivatalos besorolása szerint is) kapusa Oka Nikolov is elõrejött támadni. A macedón elképzelése logikus volt: ha a túloldalon egy támadó középpályás áll a kapuban, akkor õ miért ne támadhatná ezt a kaput, akár csatárként is? Létre is jött a nagy találkozás, amelynek az lett az eredménye, hogy Tarnat lehúzta a labdát Nikolov fejérõl.

Így nyerte meg a 96 perc 8 másodperces meccset a Bayern kapus nélkül 0-1-rõl fordítva. És lett a szezon végén bajnok. Ugyanannyi pontot gyûjtött, mint a második Leverkusen, csak jobb gólkülönbségével elõzte meg a gyógyszergyári csapatot. Vagyis, ha Frankfurtban nem nyer azon a furcsa találkozón, akkor Leverkusenbe került volna a bajnoki cím. A mérkõzést követõ fordulóban egyébként ismét Oliver Kahn állt a Bayern kapujában. Michael Tarnat csereként jött be a 77. percben Linke helyére a középpályára. Egyébként abban a szezonban 26 bajnokin lépett pályára, 2003-ig szerepelt a Bayernben, tagja volt a 2001-ben Bajnokok Ligáját nyerõ gárdának.

A Frankfurt-Bayern München mérkõzést szombaton 18.30-kor rendezik a Bundesligában.

Foglald össze a fenti szöveget!<|im_end|>
<|im_start|>assistant
Kevesen gondolták volna a Bundesliga rajtjánál, hogy az õszi zárófordulóban a két Borussia csatájának árnyékában csendben, szerényen húzódik meg az uralkodó bajnok és kupagyõztes találkozója. Persze, arra is kevesen tippeltek a Frankfurt-Bayern esetében, hogy ez lesz az õsz szuperrangadója, inkább a Niko Kovac korábbi csapatának és a mostaninak találkozása adta az érdekességét ennek a meccsnek. Emiatt valóban pikáns is lesz az összecsapás.<|im_end|>