Nyugdíjkatasztrófa: létezik egy példa, amely elhozhatja a megváltást Magyarországnak
Lengyelországban már elindult az a nyugdíjprogram, amely Magyarország számára is példa lehet a nyugdíjhelyzet megoldásához: a munkavállalói tőkeprogramba minden cég számára kötelező a belépés, a munkavállaló nyugdíjához a cég és az állam is hozzájárul, a konstrukció rugalmas, az embereknek tetszik. Itthon egy ideje már az MNB-t is foglalkoztatja a dolog, részben a lengyel példát alapul véve hoznának létre jóléti alapokat az önkéntes- és egészségpénztárak fúziójából. Mostani cikkünkben annak jártunk utána, hol tartanak a lengyelek, mik a konkrét tervei az MNB-nek, és miben különbözik a magyar és lengyel nyugdíjra gyűjtők tábora.
Nemrég az Eurostat egy friss elemzésben mutatott rá arra, hogy Magyarországon 2050-re meghaladja a 40%-ot a legalább 55 évesek aránya a teljes népességen belül. A társadalom tehát egyre öregszik, ezt bizonyítja, hogy 30 év múlva már csak két aktív korú tart el egy nyugdíjast itthon.
Mindezek miatt az állami nyugdíjrendszerre egyre nagyobb nyomás helyeződik, a megoldást pedig egyértelműen az jelenthetné, ha egyre többen takarítanának meg nyugdíjas éveikre nyugdíjkiegészítő termékekben. Csakhogy arra Nagy Koppány, az MNB igazgatója is rávilágított a Portfolio október 1-jei Öngondoskodás konferenciáján, hogy nagyon alacsony az önkéntes részvétel az olyan nyugdíjkiegészítő termékekben, mint az önkéntes nyugdíjpénztár, a nyugdíj-előtakarékossági számla és nyugdíjbiztosítás, legalábbis a gazdaságilag foglalkoztatottak számához képest.
Az effektív magyar nyugdíj-kiegészítési lefedettség 29%-os (duplikáció kiszűrése nélkül), és az MNB úgy látja, hogy a jelenlegi tagszervezési és üzletkötési módszerekkel nem közelíthető meg a teljes lefedettség.  Jelenleg pont a sérülékeny társadalmi rétegek és fiatalok bevonása a nehézkes, holott ott volna a legnagyobb szükség nyugdíjkiegészítésre.
Az MNB február végén publikálta 330 pontos Versenyképességi Programját, ebben pedig külön kitérnek a nyugdíjmegtakarítások ösztönzésének lehetséges módjaira. A lengyel példát alapul véve a jegybank jóléti alapokat hozna létre a nyugdíj- és egészségmegtakarítások fúziójával. Ennek a lényege:
Hasonló problémákkal küzdenek a nyugdíjrendszert illetően a lengyelek is, mint mi, annyi különbséggel, hogy náluk már elindultak a munkavállalói tőkeprogramok és egyelőre úgy tűnik, sikerrel: egy nemrég a lengyel dolgozók körében végzett felmérés szerint a 4000 legnagyobb vállalat dolgozóinak 62%-a mondta azt, hogy bent szeretne maradni a programban, aminek első üteme júliusban indult el a 250 főnél több embert foglalkoztató cégek számára.
Mit kell tudni a lengyel jóléti alapokról (munkavállalói tőkeprogram, PPK)?
A PPK-t szabályozó törvény érvényesítése fokozatos lesz:
Egyelőre azoknak a cégeknek kell kötelező jelleggel létrehozniuk a munkavállalói tőkeprogramokat, amelyeknek legalább 250 alkalmazottjuk van. Nekik legkésőbb november 12-vel alá kell írniuk a szerződéseket azzal a pénzügyi intézménnyel, amely majd az alapot kezeli. Az első befizetések az alapba ezt követően érkeznek majd.
Mindezek alapján kérdés, hogyha Magyarországon valóban megvalósul a jóléti alapok rendszere, akkor nálunk is kötelező lesz-e minden cég számára a belépés, pontosan mennyi lesz a munkavállalói, munkáltatói és állami hozzájárulás mértéke, mennyiben alakulna át a vagyonkezelés jelenlegi rendszere, és a választható alapok, alaptípusok köre, továbbá megmaradna-e emellett az önkéntes-és egészségpénztárak jelenlegi rendszere, vagy a jóléti alapok létrehozása teljesen új fejezetet nyitna az öngondoskodásban.
Lengyelországban is működnek önkéntes nyugdíjpénztár-szerű alapok, ezek a nyílt nyugdíjalapok (OFE), amelyekből jelenleg tíz működik, ezek nagyjából megfeleltethetőek a magyar önkéntes nyugdíjpénztáraknak, csakhogy ide közvetten érkezik a pénz, mégpedig a lengyel Társadalombiztosítási Intézeten (ZUS) keresztül.
A ZUS gyűjti össze az összes társadalom-biztosítási hozzájárulást és osztja szét a különféle intézmények között. A lengyel nyílt nyugdíjalapok (OFE) pénzügyi intézmények által vezetett alapok, amelyek a tőkepiacon fektetnek be. A tagok nem közvetlenül ide, hanem a ZUS-nak fizetik a tagdíjat, a ZUS feladata az, hogy az adott alap felé irányítsa ezeket a hozzájárulásokat.
A lengyel felügyelet adatai szerint a nyugdíjalapok portfólióban tavaly év végén összesen több mint 150 milliárd zloty vagyon volt, ez közel 12 ezermilliárd forintnak felel meg. Ebből az NN kezeli a legtöbbet, összesen 39,7 milliárd zlotyt, ezt az Aviva követi több mint 34 milliárddal, majd a PZU közel 22 milliárddal.
Kérdés, hogy a lengyel jóléti alapok elindulása milyen hatással lesz majd a nyílt nyugdíjalapok jövőjére , az ezekbe való befizetés ugyanis önkéntes, így könnyen lehet, hogy a jövőben a tagok a PPk-k elindulásával már nem fizetnek többet az OFE-kba (pénzt kivonni ezekből a nyugdíjkorhatárig nem lehet), illetve az új tagok érkezését is megakaszthatja az új program.
Összehasonlításképp, itthon tavaly év végén az önkéntes nyugdíjpénztárak 1400 milliárd forintnyi vagyont kezeltek, tehát majdnem tizedét annak, amit a lengyel pénztárak (az egészség-és önsegélyező pénztárak összesen mintegy 65 milliárd forintot kezelnek itthon ezen felül). Itthon tavaly december végén az MNB Aranykönyve szerint 37 önkéntes pénztár működött, ezek közül a tíz legnagyobb vagyont kezelő szolgáltatót tüntettük fel a lenti ábrán. A legnagyobb szolgáltató itthon az OTP 253 milliárd forintos kezelt vagyonnal, ezt az Allianz követi közel 200 milliárddal, majd az Aegon 179 milliárddal.
Nagyon érdekes az is, hogy a lengyel nyugdíjalapok portfóliójának összetétele mondhatni gyökeresen eltér a magyarokétól. Ott ugyanis a részvénybefektetések vannak túlsúlyban, nem is kicsit, arányuk közel 86%-ra rúg.  Mindeközben a kötvények aránya még a 7%-ot sem éri el, a bankbetétek pedig közel 6%-ot képviselnek.
Ehhez képest a magyar önkéntes pénztárak portfólióiban a kötvényeké a főszerep, tavaly év végén arányuk 63%-ot tett ki, a részvényeké pedig mindösszesen csak 6%-ot. Itthon a befektetési jegyekben van a vagyon 25%-a, bankszámlán és készpénzben pedig 4%.
Lengyelországban a tavaly év végi adatok szerint közel 16 millió ember volt önkéntes pénztári tag, tehát több mint 15-ször többen, mint itthon. Érdekességképp megnéztük, hogy milyen a tagok korcsoportonkénti megbontása, és azt kaptuk, hogy a lengyel nyugdíjalapokban magasabb a fiatalabb korosztály súlya a tagok körében: a maximum 44 éves tagok aránya náluk közel 70%-ot tesz ki, ez a magyar önkéntes pénztáraknál csupán 43%. Mindez alátámasztja azt, amit Nagy Koppány is mondott, miszerint nagy kihívást jelent a fiatalabb korosztály bevonása az öngondoskodásba Magyarországon.
jóléti alap, önkéntes nyugdíjpénztár, nyugdíj, allianz nyugdíjalap, befektetési alapok, lakásvásárlás, állami támogatás, egészségpénztár,
<|im_start|>user
Nemrég az Eurostat egy friss elemzésben mutatott rá arra, hogy Magyarországon 2050-re meghaladja a 40%-ot a legalább 55 évesek aránya a teljes népességen belül. A társadalom tehát egyre öregszik, ezt bizonyítja, hogy 30 év múlva már csak két aktív korú tart el egy nyugdíjast itthon.
Mindezek miatt az állami nyugdíjrendszerre egyre nagyobb nyomás helyeződik, a megoldást pedig egyértelműen az jelenthetné, ha egyre többen takarítanának meg nyugdíjas éveikre nyugdíjkiegészítő termékekben. Csakhogy arra Nagy Koppány, az MNB igazgatója is rávilágított a Portfolio október 1-jei Öngondoskodás konferenciáján, hogy nagyon alacsony az önkéntes részvétel az olyan nyugdíjkiegészítő termékekben, mint az önkéntes nyugdíjpénztár, a nyugdíj-előtakarékossági számla és nyugdíjbiztosítás, legalábbis a gazdaságilag foglalkoztatottak számához képest.
Az effektív magyar nyugdíj-kiegészítési lefedettség 29%-os (duplikáció kiszűrése nélkül), és az MNB úgy látja, hogy a jelenlegi tagszervezési és üzletkötési módszerekkel nem közelíthető meg a teljes lefedettség.  Jelenleg pont a sérülékeny társadalmi rétegek és fiatalok bevonása a nehézkes, holott ott volna a legnagyobb szükség nyugdíjkiegészítésre.
Az MNB február végén publikálta 330 pontos Versenyképességi Programját, ebben pedig külön kitérnek a nyugdíjmegtakarítások ösztönzésének lehetséges módjaira. A lengyel példát alapul véve a jegybank jóléti alapokat hozna létre a nyugdíj- és egészségmegtakarítások fúziójával. Ennek a lényege:
Hasonló problémákkal küzdenek a nyugdíjrendszert illetően a lengyelek is, mint mi, annyi különbséggel, hogy náluk már elindultak a munkavállalói tőkeprogramok és egyelőre úgy tűnik, sikerrel: egy nemrég a lengyel dolgozók körében végzett felmérés szerint a 4000 legnagyobb vállalat dolgozóinak 62%-a mondta azt, hogy bent szeretne maradni a programban, aminek első üteme júliusban indult el a 250 főnél több embert foglalkoztató cégek számára.
Mit kell tudni a lengyel jóléti alapokról (munkavállalói tőkeprogram, PPK)?
A PPK-t szabályozó törvény érvényesítése fokozatos lesz:
Egyelőre azoknak a cégeknek kell kötelező jelleggel létrehozniuk a munkavállalói tőkeprogramokat, amelyeknek legalább 250 alkalmazottjuk van. Nekik legkésőbb november 12-vel alá kell írniuk a szerződéseket azzal a pénzügyi intézménnyel, amely majd az alapot kezeli. Az első befizetések az alapba ezt követően érkeznek majd.
Mindezek alapján kérdés, hogyha Magyarországon valóban megvalósul a jóléti alapok rendszere, akkor nálunk is kötelező lesz-e minden cég számára a belépés, pontosan mennyi lesz a munkavállalói, munkáltatói és állami hozzájárulás mértéke, mennyiben alakulna át a vagyonkezelés jelenlegi rendszere, és a választható alapok, alaptípusok köre, továbbá megmaradna-e emellett az önkéntes-és egészségpénztárak jelenlegi rendszere, vagy a jóléti alapok létrehozása teljesen új fejezetet nyitna az öngondoskodásban.
Lengyelországban is működnek önkéntes nyugdíjpénztár-szerű alapok, ezek a nyílt nyugdíjalapok (OFE), amelyekből jelenleg tíz működik, ezek nagyjából megfeleltethetőek a magyar önkéntes nyugdíjpénztáraknak, csakhogy ide közvetten érkezik a pénz, mégpedig a lengyel Társadalombiztosítási Intézeten (ZUS) keresztül.
A ZUS gyűjti össze az összes társadalom-biztosítási hozzájárulást és osztja szét a különféle intézmények között. A lengyel nyílt nyugdíjalapok (OFE) pénzügyi intézmények által vezetett alapok, amelyek a tőkepiacon fektetnek be. A tagok nem közvetlenül ide, hanem a ZUS-nak fizetik a tagdíjat, a ZUS feladata az, hogy az adott alap felé irányítsa ezeket a hozzájárulásokat.
A lengyel felügyelet adatai szerint a nyugdíjalapok portfólióban tavaly év végén összesen több mint 150 milliárd zloty vagyon volt, ez közel 12 ezermilliárd forintnak felel meg. Ebből az NN kezeli a legtöbbet, összesen 39,7 milliárd zlotyt, ezt az Aviva követi több mint 34 milliárddal, majd a PZU közel 22 milliárddal.
Kérdés, hogy a lengyel jóléti alapok elindulása milyen hatással lesz majd a nyílt nyugdíjalapok jövőjére , az ezekbe való befizetés ugyanis önkéntes, így könnyen lehet, hogy a jövőben a tagok a PPk-k elindulásával már nem fizetnek többet az OFE-kba (pénzt kivonni ezekből a nyugdíjkorhatárig nem lehet), illetve az új tagok érkezését is megakaszthatja az új program.
Összehasonlításképp, itthon tavaly év végén az önkéntes nyugdíjpénztárak 1400 milliárd forintnyi vagyont kezeltek, tehát majdnem tizedét annak, amit a lengyel pénztárak (az egészség-és önsegélyező pénztárak összesen mintegy 65 milliárd forintot kezelnek itthon ezen felül). Itthon tavaly december végén az MNB Aranykönyve szerint 37 önkéntes pénztár működött, ezek közül a tíz legnagyobb vagyont kezelő szolgáltatót tüntettük fel a lenti ábrán. A legnagyobb szolgáltató itthon az OTP 253 milliárd forintos kezelt vagyonnal, ezt az Allianz követi közel 200 milliárddal, majd az Aegon 179 milliárddal.
Nagyon érdekes az is, hogy a lengyel nyugdíjalapok portfóliójának összetétele mondhatni gyökeresen eltér a magyarokétól. Ott ugyanis a részvénybefektetések vannak túlsúlyban, nem is kicsit, arányuk közel 86%-ra rúg.  Mindeközben a kötvények aránya még a 7%-ot sem éri el, a bankbetétek pedig közel 6%-ot képviselnek.
Ehhez képest a magyar önkéntes pénztárak portfólióiban a kötvényeké a főszerep, tavaly év végén arányuk 63%-ot tett ki, a részvényeké pedig mindösszesen csak 6%-ot. Itthon a befektetési jegyekben van a vagyon 25%-a, bankszámlán és készpénzben pedig 4%.
Lengyelországban a tavaly év végi adatok szerint közel 16 millió ember volt önkéntes pénztári tag, tehát több mint 15-ször többen, mint itthon. Érdekességképp megnéztük, hogy milyen a tagok korcsoportonkénti megbontása, és azt kaptuk, hogy a lengyel nyugdíjalapokban magasabb a fiatalabb korosztály súlya a tagok körében: a maximum 44 éves tagok aránya náluk közel 70%-ot tesz ki, ez a magyar önkéntes pénztáraknál csupán 43%. Mindez alátámasztja azt, amit Nagy Koppány is mondott, miszerint nagy kihívást jelent a fiatalabb korosztály bevonása az öngondoskodásba Magyarországon.

Adj egy összefoglalót a szövegről!<|im_end|>
<|im_start|>assistant
Lengyelországban már elindult az a nyugdíjprogram, amely Magyarország számára is példa lehet a nyugdíjhelyzet megoldásához: a munkavállalói tőkeprogramba minden cég számára kötelező a belépés, a munkavállaló nyugdíjához a cég és az állam is hozzájárul, a konstrukció rugalmas, az embereknek tetszik. Itthon egy ideje már az MNB-t is foglalkoztatja a dolog, részben a lengyel példát alapul véve hoznának létre jóléti alapokat az önkéntes- és egészségpénztárak fúziójából. Mostani cikkünkben annak jártunk utána, hol tartanak a lengyelek, mik a konkrét tervei az MNB-nek, és miben különbözik a magyar és lengyel nyugdíjra gyűjtők tábora.<|im_end|>