Ezért van szüksége a mókusoknak négy különleges személyiségjegyre
Nem az emberek az egyetlenek, akik személyiséggel rendelkeznek. Egyedi tulajdonságokat, temperamentumot és stílusokat figyeltek meg az állatok rendkívül változatos körében, beleértve a tengeri rózsákat, halakat, madarakat, emlősöket, pókokat és gyíkokat. Néhány szakértő ráadásul úgy gondolja, hogy az állatvilág valamennyi képviselőjének van saját személyisége.
Befolyásolja az erőforrások kiválasztását

Úgy tűnik, a mókusok sem kivételek. A Sziklás-hegységben élő aranyköpenyes földi mókusokat (Callospermophilus lateralis) három éven át vizsgálták a kutatók, akik ennek során négy fő személyiség jellemvonást tártak fel, beleértve

a merészséget, az agresszivitást, az aktivitási szintet és a társasági kedvet.

Ezek a tulajdonságok azonban más, talajlakó mókusok között is megfigyelhetők, például sárgahasú mormoták (Marmota flaviventer), szibériai csíkosmókusok (Tamias sibiricus) és Belding-ürgék (Urocitellus beldingi) között. A szakemberek szerint úgy tűnik, hogy ezek erősen befolyásolják azt, hogy a faj képviselői hogyan választják ki az élőhelyüket vagy hogy hogyan használják az erőforrásaikat. Azok az aranyköpenyes földi mókusok például, amelyek merészebbek és gyorsabban mozognak, azok nagyobb mennyiségű magot tudnak felhalmozni, mint a félénkebb társaik. Az ilyen egyéni döntések azonban hullámzó hatást gyakorolhatnak a környezet általános szerkezetére, és a személyiségek szerepét az élőhelypreferenciák alakításában mégis csak néhány faj esetében vizsgálták a tudósok.

Azonosították a személyiségjegyeket

Az aktívabb észak-amerikai vörös mókusok (Sciurus vulgaris) például nagyobb valószínűséggel vándorolnak távolabb, és kelnek át más fajtársaik területére. Teszik mindezt annak ellenére, hogy ezt a fajt a szakemberek általában asszociálisnak tekintik.

Ez növeli a kevés, de egyre növekvő számú tanulmányt, amely azt mutatja, hogy az egyéniségek bizony nagyon is számítanak az állatvilágban – mondta Jaclyn Aliperti, a Kaliforniai Egyetem vadon élő ökológusa és a tanulmány vezető szerzője a ScienceAlert online tudományos portálnak. – A különböző személyiségek figyelembe vétele a vadon élő állatok tekintetében különösen fontos lehet, amikor szeretnénk megjósolni azok reakcióit az új körülményekre, például az emberi tevékenység miatti élőhelyváltozásokra vagy pusztulásokra.

Hozzátette: a személyiségjegyek azonosítása az állatok körében azonban igencsak bonyolult vállalkozás, amely rengeteg adat összegyűjtését és elemzését igényli.

A személyiség egy nagyon szubjektív szó, amelyhez sok mindent kapcsolhatunk – mutatott rá Aliperti. – Itt most azonban nem tudunk csak egyszerűen megnevezni egy viselkedést, mint egy bizonyos személyiségtípust anélkül, hogy azt definiálnánk és statisztikailag kimutatnánk, hogy az egyedek folyamatosan ugyanazt a viselkedést mutatnák.

Négy tesztet használtak

Az évek során a tudósok számos szabványosított módszert állítottak össze az állati személyiségjegyek számszerűsítésére, és ezek közül négy tesztet használtak fel az aranyköpenyes mókusok jelenlegi vizsgálatához.
Az első kísérlet az állatokkal egy nyílt terepi teszt volt, ahol a tudósok vadon élő mókusokat fogtak be, és helyeztek egy zárt dobozba, amelyre lyukakat és vonalakat vágtak. Ezután megfigyelték a dobozon kívüli mozgásra adott válaszukat és a lyukak feltárását, hogy meghatározzák az állatok mozgási és vizsgálódási szokásait.

A második teszt során egy tükröt helyeztek a dobozba, hogy a kutatók megfigyelhessék, hogyan reagálnak az egyének a „másik" fajtára, hiszen a mókusok nem tudják felismerni önmagukat a tükröződésekben.

Ez tájékoztatta őket az állat társas viselkedéseiről és agresszivitásáról.

A harmadik teszt során a szakemberek csendben és lassan közeledtek a vadon élő egyedekhez, hogy megnézzék, mennyi ideig tartott nekik elmenekülniük. Ez egy általános módszer egy-egy faj képviselői félénkségének meghatározására.

Az utolsó teszten pedig a mókusokat egyszerűen egy olyan csapdába fogták, ami nem ártott nekik: ezzel mérték meg az állatok nyugalmi viselkedését.

A merész személyiségtípusok a legsikeresebbek

Ezeket a kísérleteket három nyáron át végezték a mókusok élőhelyén, és lehetőség szerint többször megismételték ugyanazon egyedek között. Miután a szerzők letisztították az adataikat, nem találtak nyomot „felfedező" személyiségtípusra, bár az Animal Behavior tudományos szaklapban publikált tanulmány szerint lehetséges, hogy ezt a tulajdonságot különböző tesztek segítségével lehetne azonosítani. Ám az összes többi fő magatartási kategória jelen volt.

A szerzők végül azt találták, hogy a legmagasabb pontszámot a merész személyiségtípusok érik el, míg az aktív személyiségtípusok nagyobb táplálkozási területeket fedeztek fel, mint a félénkebb és kevésbé aktív társaik. Ám ezeknek a társaságkedvelő mókusoknak nem volt feltétlenül nagyobb az élőhelyük tartománya.A ragadozók jelentős élelemforrása az aranyköpenyes mókus és merészebb egyedek több kockázatot vállalnak – magyarázzák a tanulmány szerzői. – Ezért lehetséges, hogy a félénkebb fajtársaik a jól ismert, biztonságosabb területekre korlátozzák a mozgásukat, míg a merészebb állatok rendszeresen elkalandoznak a kockázatosabb területekre, és ezáltal kiterjesztik a területüket olyan élőhelyrészek használatával, amelyeket a félénkebb egyedek messzire elkerülnek.

Némelyik egyed proaktívnak tűnt

Eközben az agresszívabb személyiségtípusú mókusok esetében a szakemberek nagyobb élőhelyeket és jelentősebb méretű táplálkozási területeket mutattak ki. Ezek az állatok uralták a sziklás részeket is. Ennek eredményeképpen a kutatók úgy gondolják, hogy

ennek a sajátosságnak a révén tudnak a fajok új területeket meghódítani.

Azok az egyedek, amelyek mind a négy személyiségvonás közül a legmagasabb pontszámot érték el, több „megfigyelési hellyel", nagyobb élőhelytávolsággal és nagyobb táplálkozási területekkel rendelkeztek, mint azok, amelyek a legalacsonyabb pontszámot érték el minden tulajdonság tekintetében.

Nem meglepő, hogy az aktívabb, merészebb és agresszívabb egyének általában véve jobban hozzáférnek a legjobb területekhez – írják a szerzők. – Ezek a viselkedéstípusok gyakran felelnek meg a proaktív szindrómáknak, amelyek általában véve nagyobb erőforrás- és helykihasználást mutatnak.

Ám azt meglepőnek tartották, hogy a vizsgált proaktív egyedek némelyike mennyire szociálisnak tűnt. A vörös mókusokhoz hasonlóan ugyanis az aranyköpenyes mókusokat is asszociálisnak tekintik. A szakemberek szerint rájöttek, hogy előnyös lehet számukra a „társasági lét". Kiemelték azonban, hogy az állati személyiségjegyek attól függnek, hogy milyen kategóriákba sorolják őket a megfigyelésük során, ami azt jelenti, hogy soha nem lehetünk biztosak abban, hogy léteznek-e más, olyan tulajdonságok vagy viselkedésformák, amelyeket eddig még nem vettek figyelembe.
személyiség szociális Tudomány mókus mormota aszociális agresszivitás
<|im_start|>user
Befolyásolja az erőforrások kiválasztását

Úgy tűnik, a mókusok sem kivételek. A Sziklás-hegységben élő aranyköpenyes földi mókusokat (Callospermophilus lateralis) három éven át vizsgálták a kutatók, akik ennek során négy fő személyiség jellemvonást tártak fel, beleértve

a merészséget, az agresszivitást, az aktivitási szintet és a társasági kedvet.

Ezek a tulajdonságok azonban más, talajlakó mókusok között is megfigyelhetők, például sárgahasú mormoták (Marmota flaviventer), szibériai csíkosmókusok (Tamias sibiricus) és Belding-ürgék (Urocitellus beldingi) között. A szakemberek szerint úgy tűnik, hogy ezek erősen befolyásolják azt, hogy a faj képviselői hogyan választják ki az élőhelyüket vagy hogy hogyan használják az erőforrásaikat. Azok az aranyköpenyes földi mókusok például, amelyek merészebbek és gyorsabban mozognak, azok nagyobb mennyiségű magot tudnak felhalmozni, mint a félénkebb társaik. Az ilyen egyéni döntések azonban hullámzó hatást gyakorolhatnak a környezet általános szerkezetére, és a személyiségek szerepét az élőhelypreferenciák alakításában mégis csak néhány faj esetében vizsgálták a tudósok.

Azonosították a személyiségjegyeket

Az aktívabb észak-amerikai vörös mókusok (Sciurus vulgaris) például nagyobb valószínűséggel vándorolnak távolabb, és kelnek át más fajtársaik területére. Teszik mindezt annak ellenére, hogy ezt a fajt a szakemberek általában asszociálisnak tekintik.

Ez növeli a kevés, de egyre növekvő számú tanulmányt, amely azt mutatja, hogy az egyéniségek bizony nagyon is számítanak az állatvilágban – mondta Jaclyn Aliperti, a Kaliforniai Egyetem vadon élő ökológusa és a tanulmány vezető szerzője a ScienceAlert online tudományos portálnak. – A különböző személyiségek figyelembe vétele a vadon élő állatok tekintetében különösen fontos lehet, amikor szeretnénk megjósolni azok reakcióit az új körülményekre, például az emberi tevékenység miatti élőhelyváltozásokra vagy pusztulásokra.

Hozzátette: a személyiségjegyek azonosítása az állatok körében azonban igencsak bonyolult vállalkozás, amely rengeteg adat összegyűjtését és elemzését igényli.

A személyiség egy nagyon szubjektív szó, amelyhez sok mindent kapcsolhatunk – mutatott rá Aliperti. – Itt most azonban nem tudunk csak egyszerűen megnevezni egy viselkedést, mint egy bizonyos személyiségtípust anélkül, hogy azt definiálnánk és statisztikailag kimutatnánk, hogy az egyedek folyamatosan ugyanazt a viselkedést mutatnák.

Négy tesztet használtak

Az évek során a tudósok számos szabványosított módszert állítottak össze az állati személyiségjegyek számszerűsítésére, és ezek közül négy tesztet használtak fel az aranyköpenyes mókusok jelenlegi vizsgálatához.
Az első kísérlet az állatokkal egy nyílt terepi teszt volt, ahol a tudósok vadon élő mókusokat fogtak be, és helyeztek egy zárt dobozba, amelyre lyukakat és vonalakat vágtak. Ezután megfigyelték a dobozon kívüli mozgásra adott válaszukat és a lyukak feltárását, hogy meghatározzák az állatok mozgási és vizsgálódási szokásait.

A második teszt során egy tükröt helyeztek a dobozba, hogy a kutatók megfigyelhessék, hogyan reagálnak az egyének a „másik" fajtára, hiszen a mókusok nem tudják felismerni önmagukat a tükröződésekben.

Ez tájékoztatta őket az állat társas viselkedéseiről és agresszivitásáról.

A harmadik teszt során a szakemberek csendben és lassan közeledtek a vadon élő egyedekhez, hogy megnézzék, mennyi ideig tartott nekik elmenekülniük. Ez egy általános módszer egy-egy faj képviselői félénkségének meghatározására.

Az utolsó teszten pedig a mókusokat egyszerűen egy olyan csapdába fogták, ami nem ártott nekik: ezzel mérték meg az állatok nyugalmi viselkedését.

A merész személyiségtípusok a legsikeresebbek

Ezeket a kísérleteket három nyáron át végezték a mókusok élőhelyén, és lehetőség szerint többször megismételték ugyanazon egyedek között. Miután a szerzők letisztították az adataikat, nem találtak nyomot „felfedező" személyiségtípusra, bár az Animal Behavior tudományos szaklapban publikált tanulmány szerint lehetséges, hogy ezt a tulajdonságot különböző tesztek segítségével lehetne azonosítani. Ám az összes többi fő magatartási kategória jelen volt.

A szerzők végül azt találták, hogy a legmagasabb pontszámot a merész személyiségtípusok érik el, míg az aktív személyiségtípusok nagyobb táplálkozási területeket fedeztek fel, mint a félénkebb és kevésbé aktív társaik. Ám ezeknek a társaságkedvelő mókusoknak nem volt feltétlenül nagyobb az élőhelyük tartománya.A ragadozók jelentős élelemforrása az aranyköpenyes mókus és merészebb egyedek több kockázatot vállalnak – magyarázzák a tanulmány szerzői. – Ezért lehetséges, hogy a félénkebb fajtársaik a jól ismert, biztonságosabb területekre korlátozzák a mozgásukat, míg a merészebb állatok rendszeresen elkalandoznak a kockázatosabb területekre, és ezáltal kiterjesztik a területüket olyan élőhelyrészek használatával, amelyeket a félénkebb egyedek messzire elkerülnek.

Némelyik egyed proaktívnak tűnt

Eközben az agresszívabb személyiségtípusú mókusok esetében a szakemberek nagyobb élőhelyeket és jelentősebb méretű táplálkozási területeket mutattak ki. Ezek az állatok uralták a sziklás részeket is. Ennek eredményeképpen a kutatók úgy gondolják, hogy

ennek a sajátosságnak a révén tudnak a fajok új területeket meghódítani.

Azok az egyedek, amelyek mind a négy személyiségvonás közül a legmagasabb pontszámot érték el, több „megfigyelési hellyel", nagyobb élőhelytávolsággal és nagyobb táplálkozási területekkel rendelkeztek, mint azok, amelyek a legalacsonyabb pontszámot érték el minden tulajdonság tekintetében.

Nem meglepő, hogy az aktívabb, merészebb és agresszívabb egyének általában véve jobban hozzáférnek a legjobb területekhez – írják a szerzők. – Ezek a viselkedéstípusok gyakran felelnek meg a proaktív szindrómáknak, amelyek általában véve nagyobb erőforrás- és helykihasználást mutatnak.

Ám azt meglepőnek tartották, hogy a vizsgált proaktív egyedek némelyike mennyire szociálisnak tűnt. A vörös mókusokhoz hasonlóan ugyanis az aranyköpenyes mókusokat is asszociálisnak tekintik. A szakemberek szerint rájöttek, hogy előnyös lehet számukra a „társasági lét". Kiemelték azonban, hogy az állati személyiségjegyek attól függnek, hogy milyen kategóriákba sorolják őket a megfigyelésük során, ami azt jelenti, hogy soha nem lehetünk biztosak abban, hogy léteznek-e más, olyan tulajdonságok vagy viselkedésformák, amelyeket eddig még nem vettek figyelembe.

Adj egy összefoglalót a szövegről!<|im_end|>
<|im_start|>assistant
Nem az emberek az egyetlenek, akik személyiséggel rendelkeznek. Egyedi tulajdonságokat, temperamentumot és stílusokat figyeltek meg az állatok rendkívül változatos körében, beleértve a tengeri rózsákat, halakat, madarakat, emlősöket, pókokat és gyíkokat. Néhány szakértő ráadásul úgy gondolja, hogy az állatvilág valamennyi képviselőjének van saját személyisége.<|im_end|>