Végre egy remake, amit érdemes várni!
Robert Eggers megcsinálta az utóbbi idõk egyik legeredetibb, leghangulatosabb horrorját A boszorkány-nyal, most pedig egy halott klasszikust fog feltámasztani.
A boszorkány rendezõje, Robert Eggers gondolja újra az elsõ klasszikus Drakula-filmet, a Nosferatu-t. A boszorkány az utóbbi idõk legrealisztikusabb horrorfilmje, Eggers a lehetõ legpontosabban elevenítette fel a 17. századi amerikai telepesek nyelvezetét, öltözetét és hiedelemvilágát, újra súlyt adva az okkult horroroknak.

A Nosferatu-t is ilyen realisztikusan szeretné feldolgozni, és ebben A boszorkány színésze, az azóta filmsztárrá cseperedett Anya Taylor-Joy is a segítségére siet. A rendezõ mélyen kötõdik az 1922-ben bemutatott expresszionista némafilmhez, még iskoláskorában babonázta meg a vámpírt játszó Max Schreck fotója, 17 évesen pedig színpadra állította a történetet, akkor jött rá, hogy rendezõ szeretne lenni.

Tavaly arról beszélt az Indiewire podcastjában, hogy ha tinédzserként készítette volna el a remake-et, valószínûleg a Karácsonyi lidércnyomás-ba oltotta volna a Sin City-t, most viszont ugyanolyan történelemhûen akarja filmre vinni az 1830-as évek kispolgári Németországát, mint a 17. századi telepes Amerikát A boszorkány-ban.

A Nosferatu ugyanis nem teljesen pontosan követi Bram Stoker regényét. A német filmeseknek nem volt pénzük, hogy megvásárolják a Drakula adaptációs jogait, ezért áthelyezték a történetet Németországba, megváltoztatták a neveket és pár részletet, kiírták például a vámpírvadász tudóst, Van Helsinget a filmbõl. A trükk nem jött be, Stoker özvegye beperelte õket, és a bíróság úgy ítélt, hogy a film minden kópiáját el kell égetni. Csak egy kópia úszta meg, ami már nemzetközi forgalmazásba került, ezt másolták le és õrizték meg az évek során a Nosferatu tisztelõi, így maradhatott fenn F.W. Murnau némafilm-klasszikusa.

A Nosferatu készítése is filmbe illõ történet, erre éreztek rá A vámpír árnyéka címû 2000-es film alkotói, akik szerint Max Schreck azért nyújthatott olyan borzongató alakítást Nosferatuként, mert maga is vámpír volt: játéka maga volt a method acting csúcsa. A szatirikus élû filmben Willem Dafoe bújt a színésznek állt vámpír bõrébe, alakításáért Oscar-díjra jelölték, és ma már õ is olyan ikonikus Nosferatuként, mint Max Schreck vagy Klaus Kinski. Robert Eggersnek nehéz lesz ezek után egy emlékezetest alakítást elõcsalnia a színészébõl.

A szereplõválogatásról egyelõre csak annyit tudni, hogy a nõi fõszerepet valószínûleg Anya Taylor-Joy játssza, de hogy mikor indulhat a forgatás, az attól is függ, hogy a fiatal színésznõ mikor tudja beilleszteni a filmet a sûrû naptárába, hiszen jelenleg a New Mutants címû X–Men-filmet forgatja, és a Széttörve és A sebezhetetlen folytatásába, a Glass-ba is elkötelezte magát.
Werner Herzog Robert Eggers Nosferatu Anya Taylor-Joy Willem Dafoe
<|im_start|>user
A boszorkány rendezõje, Robert Eggers gondolja újra az elsõ klasszikus Drakula-filmet, a Nosferatu-t. A boszorkány az utóbbi idõk legrealisztikusabb horrorfilmje, Eggers a lehetõ legpontosabban elevenítette fel a 17. századi amerikai telepesek nyelvezetét, öltözetét és hiedelemvilágát, újra súlyt adva az okkult horroroknak.

A Nosferatu-t is ilyen realisztikusan szeretné feldolgozni, és ebben A boszorkány színésze, az azóta filmsztárrá cseperedett Anya Taylor-Joy is a segítségére siet. A rendezõ mélyen kötõdik az 1922-ben bemutatott expresszionista némafilmhez, még iskoláskorában babonázta meg a vámpírt játszó Max Schreck fotója, 17 évesen pedig színpadra állította a történetet, akkor jött rá, hogy rendezõ szeretne lenni.

Tavaly arról beszélt az Indiewire podcastjában, hogy ha tinédzserként készítette volna el a remake-et, valószínûleg a Karácsonyi lidércnyomás-ba oltotta volna a Sin City-t, most viszont ugyanolyan történelemhûen akarja filmre vinni az 1830-as évek kispolgári Németországát, mint a 17. századi telepes Amerikát A boszorkány-ban.

A Nosferatu ugyanis nem teljesen pontosan követi Bram Stoker regényét. A német filmeseknek nem volt pénzük, hogy megvásárolják a Drakula adaptációs jogait, ezért áthelyezték a történetet Németországba, megváltoztatták a neveket és pár részletet, kiírták például a vámpírvadász tudóst, Van Helsinget a filmbõl. A trükk nem jött be, Stoker özvegye beperelte õket, és a bíróság úgy ítélt, hogy a film minden kópiáját el kell égetni. Csak egy kópia úszta meg, ami már nemzetközi forgalmazásba került, ezt másolták le és õrizték meg az évek során a Nosferatu tisztelõi, így maradhatott fenn F.W. Murnau némafilm-klasszikusa.

A Nosferatu készítése is filmbe illõ történet, erre éreztek rá A vámpír árnyéka címû 2000-es film alkotói, akik szerint Max Schreck azért nyújthatott olyan borzongató alakítást Nosferatuként, mert maga is vámpír volt: játéka maga volt a method acting csúcsa. A szatirikus élû filmben Willem Dafoe bújt a színésznek állt vámpír bõrébe, alakításáért Oscar-díjra jelölték, és ma már õ is olyan ikonikus Nosferatuként, mint Max Schreck vagy Klaus Kinski. Robert Eggersnek nehéz lesz ezek után egy emlékezetest alakítást elõcsalnia a színészébõl.

A szereplõválogatásról egyelõre csak annyit tudni, hogy a nõi fõszerepet valószínûleg Anya Taylor-Joy játssza, de hogy mikor indulhat a forgatás, az attól is függ, hogy a fiatal színésznõ mikor tudja beilleszteni a filmet a sûrû naptárába, hiszen jelenleg a New Mutants címû X–Men-filmet forgatja, és a Széttörve és A sebezhetetlen folytatásába, a Glass-ba is elkötelezte magát.

Összegezd a fenti szöveget!<|im_end|>
<|im_start|>assistant
Robert Eggers megcsinálta az utóbbi idõk egyik legeredetibb, leghangulatosabb horrorját A boszorkány-nyal, most pedig egy halott klasszikust fog feltámasztani.<|im_end|>