Apartmány Luhačovice - ubytování v soukromí\nČesky English Deutsch Slovensky\nLuxusní 3+kk apartmán 78 m2 s klimatizaci a nádhernou terasou 32 m2 poskytuje ubytování pro 4-5 členou rodinu, případně přátelé. Kromě terasy je zde i balkon s výhledem na pěší zónu.\nApartmány Luhačovice - báječné ubytování\na jste přímo v centru. Ať si vyberete procházku kolonádou nebo lázeňským parkem, kávu v některé z vynikajících lázeňských kaváren nebo oběd v báječné restauraci. Z apartmánů je to všude blízko. Vracíte se z večerní zábavy? Do bezpečí a komfortu Vašeho apartmánu je to coby kamenem dohodil.\nApartmány Luhačovice - bydlení v soukromí na úrovni\nBydlet v Luhačovicích není problém, ale najít ubytování komfortní a přitom cenově dostupné, v blízkosti všech důležitých míst a přitom dosažitelné pěšky i autem, už tak jednoduché není.\nV apartmánech Luhačovice najdete všechen komfort, na který jste zvyklí z domova, ale i něco navíc. Chybí vám klid? V apartmánu Vás nebude nikdo rušit a auto si můžete zaparkovat v podzemní chráněné garáži. Chybí vám vzrušení? Z apartmánu dojdete pěšky do multifunkčního kulturního domu Elektra, na taneček v Litovli, Vltavě nebo někam dál.\nApartmány Luhačovice - kompletní výbava a pohoda\nChybí Vám zázemí? V apartmánu je kompletně vybavená kuchyně, terasa, lednička z mrazákem, satelitní televize i internet.\nChcete se uzdravit? V docházkové vzdálenosti je inhalatorium, bazény, vany, masáže.\nChcete si užívat a relaxovat? Vyberte si odpočinek podle Vašeho výběru. Zajděte si na kosmetiku, do kadeřnictví, brouzdejte řadou obchůdků a specialit na každém kroku.\nPředepsal Vám lékař pitnou kůru? Vyzkoušejte kterýkoliv z volně přístupných 16 pramenů včetně těch nejznámějších 5. Více se dozvíte zde.\nPřijíždíte na kongres, na specializované tématické dny nebo kulturou? Navštivte kulturní dům, lázeňské divadlo, poslechněte si kolonádní koncert, prohlédněte si obrazárnu nebo se jen tak toulejte Luhačovicemi a jeho malebným okolím s čistým vzduchem kolem přehrady nebo lesy.\nUbytování v Apartmanech Luhačovice Vám vždy poskytne dokonalé zázemí pro úspěšné využití Vašeho času způsobem, jakým si přejete.\nv době hlavní sezóny (High Season, Red Season) NEposkytujeme víkendová a jiná krátkodobá (2 denní) ubytování !\nNejkratší možná doba rezervace apartmánů je na 3 dny. Standardní doba pobytu je 1 týden.\nCopyright © 2008 APARTMÁNYLUHAČOVICE.cz


Pro Huleše nezačal šampionát šťastně - iDNES.cz\nPro Huleše nezačal šampionát šťastně\nW e l k o m -\nPouze čtyři kola trvala obnovená premiéra Jaroslava Huleše v mistrovství světa silničních motocyklů při Velké ceně Jižní Afriky. Pětadvacetiletý závodník nového italského továrního týmu Italjet, startující po nevydařeném kvalifikačním tréninku z posledního 25. místa, měl i ve včerejším závodě potíže s motocyklem. Po několika minutách zajel do boxů a úvodní závod sezony vzdal. "Přestože jsme po sobotě vše vyměnili, motorka v závodě opět uvadala. Hořely písty a musel jsem skončit," řekl Huleš, podle něhož si s poruchovou technikou v týmu nevědí rady. "Mechanici si nad tím lámou hlavy, ale nepřišli na nic. Vše jsou jen dohady," přiznal Huleš. V pátečním tréninku se mu zablokovalo zadní kolo a v rychlé zatáčce Huleš upadl. V sobotu se zase zadřel motor. Hulešova situace je o to horší, že z Jihoafrické republiky se motocykly vezou dnes přímo do Malajsie, dějiště druhého závodu. "Nevidím to růžově," dodal Huleš, který loni, po třech letech v mistrovství světa, jezdil za Italjet mistrovství Evropy. Hulešovu třídu 125 ccm vyhrál Francouz Arnaud Vincent a prvních čtrnáct míst opanovaly značky Aprilia a Honda. Stupně vítězů třídy 250 ccm obsadili Japonci v čele s nejrychlejším Šinjou Nakanem, který stylem start - cíl ujel všem. "Loni jsem tady dojel pouze druhý a to mě neuspokojovalo," řekl Nakano. Prvního vítězství v půllitrech se překvapivě dočkal osmadvacetiletý Australan Garry McCoy (Yamaha). Mistr světa Španěl Criville dojel až pátý. Nedařilo se dvěma populárním Italům. Loňský vítěz závodu Biaggi i přestoupivší mistr světa třídy 250 ccm Rossi upadli a nedojeli. Cíl neviděl ani nejrychlejší z kvalifikace, Španěl Gibernau (Honda). McCoy startoval z devátého místa, ale pět kol před cílem převzal vedení od týmového kolegy, Španěla Cheky. "Když mě předjel, překvapilo mě to, protože jsem si myslel, že to je Capirossi a ne McCoy," řekl Checa. "Zpočátku jsem bojoval s Rossim, který mě párkrát vytlačil z dráhy ven, a pak jsem se musel pracně probíjet kupředu, ale stálo to za to," řekl vítěz. Naposledy vyhrál McCoy před třemi lety Velkou cenu Austrálie, ovšem ve třídě 125 ccm. V ní debutoval díky divoké kartě rovněž v Austrálii roku 1992. Loni získal angažmá u Yamahy pro posledních osm závodů ve třídě 500 ccm místo Novozélanďana Crafara.\nVýsledky, 125 ccm (24 kol): 1. Vincent (Fr., Aprilia) 41:35,310, 2. Giansanti (It.) -1,937, 3. Alzamora (Šp., oba Honda) -2,057, 4. Locatelli (It., Aprilia) -2,362, 5. Ueda (Jap.) -4,566, 6. Jenkner (Něm., oba Honda) -11,073.\n250 ccm (26 kol): 1. Nakano (Jap., Yamaha) 42:34,085, 2. Katoh -0,875, 3. Ukawa (oba Jap., Honda) -13,813, 4. Jacque (Fr., Yamaha) -30,687, 5. West (Austr., Honda) -47,621, 6. Battaini (It., Aprilia) -47,705.\n500 ccm (28 kol): 1. McCoy (Austr., Yamaha) 45:38,775, 2. Checa (Šp., Yamaha) - 0,366, 3. Capirossi (It., Honda) -1,590, 4. Barros (Braz., Honda) - 9,745, 5. Criville (Šp., Honda) -10,253, 6. Roberts (USA, Suzuki) - 15,853.\nAutor: (ČTK, Reuters, spo)\nTémata: Výsledky Box


LN: Brzy se začneme modlit, aby pršelo, říká ministr Richard Brabec - Ministerstvo životního prostředí\nLN: Brzy se začneme modlit, aby pršelo, říká ministr Richard Brabec\nVe využití dešťové vody mají Češi pořád ohromné rezervy, musíme se naučit ji zadržet\nŘeky a potoky měly v dubnu tolik vody, kolik jinak mívají na vrcholu léta. Srážkový deficit se prohlubuje. A zemědělci vzývají déšť jako spásu. „V případě dlouhodobého celorepublikového sucha mohou jít ztráty do desítek miliard. Nemluvě o tom, co je nepočitatelné, a to jsou dopady na životní prostředí jako takové,“ říká ministr životního prostředí a místopředseda hnutí ANO Richard Brabec.\nLN Letos nás sucho zasáhlo nebývale brzo. Co to s sebou přinese?\nTo, co vidíme teď na začátku května v přírodě, je v některých regionech doslova katastrofické. Minimální průtoky řek a potoků i stavy mělkých podzemních vod odpovídají spíše červenci nebo srpnu. Teď to přišlo už na jaře. Jestli to takhle půjde dál, a všechno tomu zatím bohužel nasvědčuje, bude letošní rok smutně rekordní.\nLN Co s tím?\nMá to několik úrovní. Zásadní je samozřejmě zásobování obyvatel pitnou vodou. Regionům, jako je Praha nebo část středních Čech i řada dalších, které jsou napojené na velké vodárenské nádrže, bezprostřední omezení v tuto chvíli nehrozí. Což ale neznamená, že by i tam neměli lidé šetřit vodou. Větší problém je u stovek menších obcí, které nemají kapacitní vodovody. Pro ně jsme už předloni připravili dotační program doslova ušitý na míru, protože malé obce nemohly dosáhnout na peníze z evropských fondů. Mezi takřka 300 obcí jsme rozdělili během krátké doby 330 milionů korun, aby si mohly rychle vybudovat průzkumný vrt a našly novou vodu nebo prohloubily stávající vrty a studny. Teď jsme ho vypsali znovu a v balíku bude tentokrát dokonce 600 milionů korun. Je to nesoutěžní jednokolová výzva, obce musí v zásadě jen prokázat, že jim hrozí nedostatek vody. Čistě teoreticky, podle toho, jak se peníze rozdělovaly minule, jsme takto schopní pokrýt dalších více než 500 obcí, takže až čtvrt milionu lidí bymělo šanci získat kvalitní pitnou vodu.\nLN A ty další úrovně?\nŘešit se samozřejmě budou i dopady sucha z hlediska hydrologického a půdního. V zemědělství způsobuje sucho velké problémy už dnes a ještě horší je výhled do budoucnosti. Na jižní Moravě za nějakou dobu už možná nebude vůbec efektivní pěstovat některé plodiny. Pro určité regiony, bohužel i pro ty nejúrodnější, to bude obrovská výzva. Někde je možné uvažovat o závlahách, třeba v případě zeleniny a ovoce, ale lány s obilím nebo bramborami prostě zalévat nejde. České zemědělství, které je historicky založené na nějaké struktuře plodin, se tak bude výrazně měnit. Predikce jasně ukazují, že z hlediska půdního sucha a nedostatku vody v klíčových měsících, kdy se rozhoduje o úrodě, se rozloha České republiky, které se to týká, bude zásadně zvětšovat. Dopadne to nejen na zemědělské plodiny, ale i na pícniny, které jsou zdrojem krmiva pro dobytek.\nLN Neméně důležité je ale i hydrologické hledisko, které může mít zásadní vliv na průmysl…\nPřesně tak. Nízký průtok vodních toků není problém jen pro vodní organismy, malé vodní elektrárny nebo vodáky. Znamená i omezení dodávek pro zemědělce na závlahy nebo pro průmyslové podniky na chladicí vodu.\nLN Dá se vůbec rychle udělat nějaké opatření, které by zmenšilo letošní komplikace v zásobování vodou?\nJsou věci, které mohou pomoci relativně rychle. Třeba právě to vyhledávání nových zdrojů pitné vody pro obce. Pak jsou opatření, která nám vodu v dlouhodobém horizontu pomohou víc zadržet na našem území, ale mají účinnost, která se počítá na řadu let. Co je relativně jednoduché a taky už to děláme, je obnova vodních nádrží. Obnovili jsme v posledních letech stovky rybníků, tůní i mokřadů. Nyní se snažíme maximálně zjednodušit administrativu kolem budování malých vodních nádrží. Víme, že složité povolování komplikuje život lidem, kteří si chtějí na svém pozemku zadržet vodu. Vlastní stavba trvá měsíc, ale papírová příprava je roční nebo i delší. Dotačně také podporujeme výstavbu retenčních nádrží na dešťovou vodu nejen pro obce či úřady, ale i pro občany.\nLN To jsou ale malá opatření, která pomohou vyřešit individuální potřebu. Co problém s neschopností české krajiny udržet vodu?\nTo je samozřejmě běh na delší trať. Musíme si totiž uvědomit, že posledních osmdesát let jsme spíš vyháněli vodu z krajiny. Byly odvodněny miliony hektarů mokřadů. Je to vidět třeba na Šumavě, kde bylo meliorováno pět tisíc hektarů mokřadů. Dnes proto meliorace rušíme. Máme velké rezervy ve schopnosti zemědělské půdy zadržet vodu. Půdě schází více organické hmoty, je udusaná těžkými zemědělskými stroji. To musíme co nejrychleji změnit. Jsou to stovky různých agrotechnických opatření omezujících půdní erozi, zlepšujících kvalitu půdy a její schopnost zadržet vodu. Každý dobrý zemědělec ví, že bez vody nezmůže nic. Dříve jsme narovnávali řeky a stavěli betonová koryta, dnes naopak na řadě toků obnovujeme meandry a suché poldry, aby voda tak rychle neodtékala. Důležitá ale bude i novela vodního zákona, kterou připravujeme.\nLN V čem má pomoci?\nBude vůbec poprvé obsahovat legislativní řešení sucha jako krizového stavu, podobně jako zákon dnes řeší povodně. Je to důležité, protože čím dál častěji se budeme dostávat do situace, kdy sucho může mít regionální, nebo dokonce celostátní rozsah. A v takovém případě budou jasně stanoveny kompetence jednotlivých krizových složek.\nLN Musí se změnit vnímání vody? Dříve se hlavně řešilo, jak zabránit povodním.\nMáte pravdu. Česká republika se posledních dvacet let připravovala na povodně, ale riziko sucha se dlouho podceňovalo. Přitom může mít daleko fatálnější dopady. Mohou se změnit třeba i vodohospodářská pravidla. Standardně se v předjaří upouštěly vodní nádrže, aby mohly pojmout vodu z tajícího sněhu. Dnes to může být naopak tak, že se vodohospodáři budou snažit nádrže co nejvíce naplnit, i s určitým povodňovým rizikem, aby měli dostatečnou zásobu vody pro období sucha.\nLN O nebezpečí sucha se mluví už dlouho. Proč stát nedělal něco dřív?\nTo je dobrá otázka, ale spíš na mé předchůdce. Když jsme přišli na ministerstvo v roce 2014, ptal jsem se odborníků, co považují do blízké budoucnosti za největší riziko v oblasti životního prostředí. Odpověď byla, že jednoznačně sucho, jen to nikdo prý nechtěl moc slyšet. Mohli jsme být dneska jinde, vodních ploch mohlo být více, lépe se dal využít minulý evropský operační program, ze kterého vracelo bývalé vedení ministerstva úplně zbytečně 7,5 miliardy korun.\nLN Takže jaké kroky přijdou teď?\nMnohé už se realizují. Ale voda se hlavně musí stát věcí nejvyššího veřejného zájmu. Jestli dnes říkáme, že musíme ve veřejném zájmu stavět dálnice, ještě vyšší zájem musí logicky existovat na opatřeních v boji se suchem.\nLN Jsou opravdu nevyhnutelné stavby velkých vodních přehrad? Coby dost intenzivní zásah do krajiny vyvolávají odpor. Bez nich situace vyřešit nejde?\nPřed několika týdny jsme si na návštěvě ve Zlínském kraji na místě potvrdili oprávněnost projektu vodní nádrže Vlachovice, která je navíc dobře přijímaná i okolním regionem, což vůbec není samozřejmostí. Na otázku, zda stavět velké přehrady, nebo dělat přírodě blízká opatření, je odpověď jednoduchá: musíme dělat všechno, ale vždy s přihlédnutím k místním podmínkám. Přehrada je finančně i časově velmi náročná stavba a také významný zásah do krajiny, mnohdy je rychlejší a efektivnější zadržet vodu pomocí přírodě blízkých opatření. Někdy, a to je právě případ Vlachovic, se ale najde shoda, že v místě opravdu schází velký zdroj vody. Upřímně řečeno, kdyby před desítkami let nebyla vybudována vodní nádrž Švihov, mohla mít dnes Praha a její okolí problém s pitnou vodou. Byl to tehdy obrovsky bolestivý zásah do životů tisíců lidí, kteří se museli vystěhovat z bouraných obcí, ale díky tomu má dnes více než milion lidí kapacitní zdroj pitné vody. Podobné, byť rozsahem daleko menší dilema se řeší nyní třeba v případě výstavby vodního díla Nové Heřminovy.\nLN Mluvil jste o tom, že je potřeba vypracovat krizový plán sucha pro státní úroveň. Vzhledem k tomu, že zatím není, a k tomu, jak jsme na tom dnes, budeme umět reagovat?\nSvoje krizové plány mají jednotlivé správy povodí, obce i kraje. My jsme v loňském roce zpracovali na národní úrovni takzvaný typový plán pro krizovou situaci Dlouhodobé sucho. Ten bude přes vedení hasičů dále rozpracován do krizové dokumentace krajů, včetně formulace opatření pro každý konkrétní kraj. Nejdřív je to na povodích, následně by reagoval kraj. Kdyby to ani ten nezvládal, obrátil by se na stát. Tuším, že v roce 1993 potřebovaly kvůli suchu stovky obcí náhradní zásobování. V takových případech nastupuje i armáda nebo hasiči. Podobně jako při povodních.\nLN A může to letos nastat?\nTak vyleštěnou křišťálovou kouli nemají ani naši meteorologové, ale nelze to vůbec vyloučit. A bohužel řada okolností nasvědčuje, že by semohl opakovat podobně krizový rok jako 1993 nebo 2014. Nedávno se stalo, že se musely některé podniky odstavit, protože nebyla voda. Když potřebuje chladicí vodu a nemá vlastní chladicí okruh, nemůže fungovat. Vpřípadě dlouhodobého celorepublikového sucha mohou jít ztráty až do desítek miliard. Jenom u zemědělců, pokud sucho postihne významnou část území, se bavíme o roční škodě, která může přesáhnout deset miliard korun. Když připočtete náklady na náhradní zásobování vodou a na průmysl, jsme na desítkách miliard. Nemluvě o tom, co je nepočitatelné, a to jsou dopady na životní prostředí jako takové. Musíme být prostě připraveni na situace, které jsme si dřív vůbec neuměli představit. Podívejte se třeba na Kalifornii. Všude byly zelené trávníky, umělé závlahy, měli spotřebu 350 litrů vody na osobu a den. Dnes mají někde skoro vodu na příděl. A taky si určitě neuměli představit situaci, že by někdy vyschl zdánlivě bezedný zdroj vody z horských jezer napájených z obrovského množství sněhu ve Skalistých horách.\nLN Na sníh už je letos pozdě, ale využívat se dá i dešťová voda. Umí s tím Češi pracovat?\nMáme v tom pořád ohromné rezervy. Mění se přitom i charakter srážek, jsou jinak rozložené v průběhu roku. Říká se o nás, že jsme ateistická země, za chvíli se ale možná začneme modlit, aby pršelo. Moje babička chytala dešťovou vodu do všeho, do čeho mohla. Lidé to kdysi v sobě měli zakódované, voda byl dar od Pánaboha. Amy se k tomu budeme postupně vracet. Přitom absolutní objem srážek, který spadne za rok, asi nebude výrazně nižší než dosud. Na území České republiky stále padají miliardy kubíků vody ročně. Jenom ji musíme umět zadržet a lépe využít.\nLN Už dlouho říkáte, že chcete, aby voda byla věc veřejného zájmu. Proč tomu tak ještě není?\nJe to hlavně o změně v našich hlavách. Benjamin Franklin kdysi řekl: Vodu neoceníme, dokud nám nevyschne studna, a to platí o všem v životě. K tomu, abychom se začali intenzivně a komplexně připravovat na nebezpečí povodní, zásadně přispěly tragické povodně v roce 1997 a 2002. Teprve potom přišla adekvátní reakce. Sucho je plíživější, na první pohled možná méně výrazný jev, ale ve svém důsledku daleko nebezpečnější. Vmístech, kde mají problém s vodou, mi starostové často vyprávějí, že si někteří lidé třeba napouštějí bazény z obecní studny, i když musí vědět, že kvůli tomu mohou omezit ostatní. Jsou tak sobečtí, že je jim to prostě fuk. Jenže pak nastane situace, kdy otočí kohoutkem a nic neteče. A najednou je vše jinak. V poslední době ale vnímám jasnou změnu v myšlení lidí. Sucho se už stalo reálnou hrozbou, které se musíme postavit.\nLidové noviny, 19. 5. 2018\nRedaktorka: Eliška Nová


Developeři k financování projektů využívají dluhopisové emise - Dluhopisomat.cz\nDevelopeři k financování projektů využívají dluhopisové emise\nDeveloperské společnosti často financují své projekty za pomoci prostředků získaných emisí dluhopisů. Jelikož se úrokové sazby zvyšují a v novém roce se další zvyšování sazeb očekává, chtějí developeři získat co nejvíce financí právě teď. Jedna z posledních emisí je emise v hodnotě 500 mil. korun a stojí za ní společnost Trigema a.s.\nVydaný pětiletý dluhopis má roční úrok 5,1 %. Rok předtím získala společnost prostředky v hodnotě 400 mil. korun prostřednictvím tříletých dluhopisů s ročním úrokem 4 %. Společnost Trigema má za sebou řadu úspěšných projektů v Praze a Plzni.\nNa českém trhu působí od roku 1994 a má za sebou řadu projektů rezidenční výstavby, například v pražských Nových Butovicích nebo Letňanech. Mezi aktuální projekty pak patří výstavba nových bytů v Plzni a v Praze.\nŘadí se tak mezi další významné společnosti, které financují finančně náročné projekty právě prostřednictvím dluhopisů.


Rodíme ONLINE: miminko se otočilo | Babyonline.cz\nEva (28 let, 34. týden těhotenství, druhorodička, termín porodu březen 2015)\nMasáž akupresurních bodů zabrala – miminko se otočilo\nVčera jsme měli kontrolu u obvodního gynekologa a vše je v pořádku! Mimísek leží ukázkově hlavičkou dolů! Nevím, zda by se otočil i bez masírování akupresurních bodů, ale faktem je, že když jsem masírovat začala, cítila jsem, že se něco děje. Vždy před masáží byl v klidu a jen jsem bodík zmáčkla, začal se vrtět. Takhle se vrtěl první dva dny vždy, když jsem začala masírovat. Třetí den byl najednou v naprostém klidu, masáž, nemasáž. Říkala jsem si, že už asi leží dobře, proto ho stimulace bodů pro otáčení nechává v klidu. K doktorovi jsem šla s přesvědčením, že leží, jak má. A ono opravdu jo!\nJak už jsem psala dříve, místní anesteziolog pěl na stimulaci bodů samou chválu a asi věděl proč.\nBude moct být partner u porodu?\nZa tři dny se dozvíme, zda bude moci sestřenka přijet, až budu rodit. Má nějaké vyřizování a za tři dny se vše vyjasní. Poté, co nám vypadla babička, jak jsem psala na Těhotníčku, doufáme a věříme, že to vyjde se sestřenkou. Spadl by mi veliký kámen ze srdce, kdyby řekla, že může! Neumím si představit, že by přítel nebyl u porodu. V nejhorším případě by prý přišla kamarádka Maďarka, jenže má sama dvě malé holčičky a budu raději, když jí nebudu muset otravovat.\nPo porodu nás čeká návštěva českých úřadů kvůli vyřízení mateřské v Rakousku\nV posledním týdnu jsem si opět neušetřila pěkné rozčarování a musím se miminku omluvit za tu dávku stresových hormonů, kterou jsem mu vyrobila. Začala jsem totiž opět řešit českou byrokracii, zjišťovat informace a chystat vše tak, aby to co nejrychleji a nejlépe klaplo. Úřednický šiml je úřednický šiml a ještě se mi nestalo, aby něco klaplo napoprvé. Vždy musí předcházet rozčarování, dohadování, prošení a doufání v dobrou vůli a náladu lidí, se kterými jednáte. Snad se nám podařilo vymyslet a naplánovat vše správně a snad vše klapne, jak má. Už jsme to podstoupili jednou a taky jsme vše zvládli, ale teď je to trochu jiné. Před tím, jsem měla nějaké úspory, protože jsem pracovala. Nyní jsem na rodičovské a rodičovská je všude prostě rodičovská. Třeba je vyšší, než v ČR, ale zase jsou tu vyšší náklady na život. Jestliže jste na rodičovské, nemáte šanci něco ušetřit. A náš problém je ten, že mám nárok na mateřskou 8 týdnů po porodu a abych dostala pak rodičovskou, musím mít pro dítě vyřízené cizinecké povolení v Rakousku (o tom, že pán, který ho vydává je tuplovanej …., se rozepisovat nebudu). Abychom dostali dané povolení, potřebujeme pas. Pas dostaneme na základě Náhradního českého RL. Náhradní český RL dostaneme až po obdržení Osvědčení o českém státním občanství. Každý z úřadů má na zpracování zákonnou lhůtu 1 měsíc, i když se většinou snaží pracovat rychleji. U dcerky jsem se takto ocitla 3 měsíce bez peněz, ale to jsem měla úspory. A taky jsem si to trochu zpozdila sama tím, že jsem nechtěla cestovat v šestinedělí. Teď budeme muset bezprostředně po porodu vyrazit do ČR (naštěstí jen 130km, podávat žádosti budeme na bližší matrice, která nás původně odkazovala na Prahu – to by bylo 350 km + motání po Praze) a vrhnout se do úředničení. Snad půjde vše hladce a rychle a nezpůsobíme si výrazné finanční potíže.\nJinak, hráz masírujeme. Chodíme i plavat – mám to požehnané od pana doktora. A pomalu se blíží chvíle, kdy vyzkouším Aniball. Určitě pak napíšu zážitky a zkušenosti.\nMějte se zimo-jarně a moc krásně!\nPředchozí článek Rodíme ONLINE - preeklampsie se nepotvrdila Další článek Rodíme ONLINE - Eva porodila,\nVaneska je na světě\nRodíme ONLINE: miminko se otočilo - diskuze\nDaniel Lucie Natálie Kristýna\nTomáš Petr Klára Martin


20.08.2021 - Vítejte zpět z prázdnin s nejnovější zprávou: hodinky NIXON se 70% SLEVOU!\n468.323 PRODUKTŮ - 49.152 KÓD VÝROBKU: - 38.475 EAN\nVÍTEJTE ZPĚT Z PRÁZDNIN S NEJNOVĚJŠÍ ZPRÁVOU: HODINKY NIXON SE 70% SLEVOU!\nVíce než 2000 kusů, více než 200 stylů, vše za výhodnou cenu!\nBrno, 10. září 2021\nNixon se specializuje na příslušenství pro milovníky skateboardů, snowboardů a surfů. Značka je známá svými ultra stylovými a vysoce funkčními hodinkami, které vymetou konkurenci z vody.\nKaždé hodinky NIXON jsou neobyčejné, pečlivě navržené v každém detailu, vyrobené s ohledem na nadšence do deskových sportů. Sportovní hodinky Nixon pro muže a ženy jsou známe svou funkčností a minimalistickým vzhledem.\nSK8boarding není zločin!


Masopustní průvod - 10. 3. 2012 | Obec Křenovy\nMasopustní průvod - 10. 3. 2012\nV sobotu 10. 3. 2012 se sešli místní občané a jejich kamarádi na již 10. masopustu. Průvod začal tradičně u obecního úřadu a pozvolna procházel obcí. Letos se sešlo na 30 masek a jako každý rok byly velmi zdařilé a nápadité. Na první pohled upoutala pozornost všech přítomných skupinka východoněmeckých turistů. Přijeli trabantem a autoradio přehrávalo staré hity Ein Kessel Buntes. Barevné teplákové soupravy a hlasité Guten Tag znělo křenovskou návsí.\nDalší početnější skupinka masek dorazila přímo z lesa - byly to postavičky doslava z mechu a kapradin, na kloboucích jim rostly houbičky. Ostatně průvodu se zúčastnily i 3 muchomůrky červené. Soustavně tvrdily, že nejsou jedovaté a v náprsní kapse měly umístěný zelený nápoj, který nabízely ostatním maskám.\nPrůvod hrál doslova všemi barvami. Modrá je dobrá - to si notovala skupina Šmoulů se Šmoulinkou a taťkou Šmoulou. Nemám rád Šmouly, vykřikoval brouk Pytlík, který neustále všem radil, jak na to. Stavební práce, únik vody z vodovodu a v neposlední řadě sběr vypraného a suchého prádla, se vším dokázal poradit. Šmoulové si chvíli radit nechali, ale když jim začaly Pytlíkovy teorie vadit, nabádali ostatní: "Zašlápněte někdo toho mravence!" Schylovalo se k neštěstí, ale naštěstí přiletěla na pomoc Beruška a odvrátila pozornost Šmoulů.\nV relativním poklidu přetrvával rozmarný plavčík, který s Jokerem diskutoval o loňském způsobu léta. Nesmíme zapomenout na děvčata od nejstaršího řemesla, která byla prostě k nezaplacení.\nPo zhruba 4-hodinovém putování obcí průvod dorazil s vozíkem plným proviantu zpátky do klubovny. Zde proběhlo odmaskování a zábava pokračovala.\nHrálo se, zpívalo, tancovalo, jedlo a pilo a všem bylo dobře.\nPrůvod vychází od Poláníků\nSkupina východoněmeckých turistů\nMikimausky a jedovatá mochomůrka\nBrouk Pytlík rozdává rady\nSkupina lesních můžíčků\nJsem opravdu jedovatá?\nVčelka v rozhovoru s muzikantem\nNemám rád Šmouly!\nJak se sbírá prádlo?\nBakus se veze na vozíku s proviantem\nOdkud ho jenom znám?\nKrál a prezident\nTento způsob léta zdá se mi poněkud nevhodný\nNeotáčej se zády!\nNepotřebuje někdo dobrou radu?\nLehké děvy k nezaplacení\nOrganizační práce na proviantu\nJoker se stále usmívá\nMuzikanti v detailu\nJsem současný mladý muž ...\nVýchodňárky - papapa\nVězeň na vycházce\nPlavčík v ráži\nBrouk Pytlík na akci


Zelenáč fotí - Díl 1 - Představení se | ruzne.info\nDříve (a ukotvěme to v devadesátých letech minulého století) to totiž bylo tak, že typický ajťák uměl počítač nejen navrhnout a sestavit ze součástek, navíc uměl spoustu věcí v software. A to byl ten nejlepší základ pro mou pozdější profesionální kariéru. Malý test. Pokud víte, co tajemné názvy znamenají, tu dobu jste zažili a víte, o čem mluvím. Co vám říká CorelDRAW? Nebo Ami Pro? Či snad Harward Graphic? Nebo také Text602 a MAT. Všechny byly programy, ve kterých se dělalo něco s počítačovou grafikou.\nMé počátky fotografování lze časově zařadit poměrně snadno. V roce 2001 jsem se oženil. Se ženou jsme hodně cestovali a pořizovali spoustu fotek. Měli jsme poněkud pokročilejší kompakt od Minolty, konkrétně to byl model Minolta Freedom Zoom 130 Date. Byl to japonský kompakt, měl zoom a fotil poměrně solidně. Nafotili jsme s ním nekolik tisíc fotografií. Vydržel nám dlouho (až do roku cca 2010). Už v době, kdy jsme jej pořizovali, blížil se konec klasických fotoaparátů na film (myslím v masovém měřítku).\nV roce 2005 jsem přesedlal do vod digitální fotografie a to modelem Minolta Dimage Z3. Tohle byl naprosto báječný kus hardware, který mne naučil základy toho, co umím dnes. Nejenom v tom, jak fotit, ale také jak zpracovávat v počítači fotky, jak je katalogizovat a jak ukládat. Objektem zájmu se stala kočka, kterou jsme si pořídili. Brzy přišla velká změna, protože se nám narodila první dcera. A z ultrazoomu lezly tisíce fotek. Podle dobových recenzí nabízela "zettrojka" velmi kvalitní výstup s bohatými možnostmi focení za poměrně rozumnou cenu. Byl to vrchol své kategorie, nad kterou pak už byly jen digitální zrcadlovky.\nA teď malá odbočka - rád zkouším akternativy a někdy mne moc nebaví jít s davem. Vymýšlím způsoby, jak se drobně odlišit, ale určitě ne za každou cenu a už vůbec ne do nějakého extrému. Na druhou stranu si dokážu vnitřně obhájit i vyšší investici, pokud budu přesvědčen, že je to pro mne výhodné. Jako důkaz toho, že nerad splývám s davem, bych řekl třeba to, že posledních 15 let na svém domácím počítači nemám operační systém od Microsoftu. Jsem totiž linuxák. A s tím se snoubí i používaný software. Mám spoustu zkušeností se svobodným softwarem a vím, že je opravdu dobrý. Jsem prostě přesvědčen o tom, že když se naučíte daný nástroj používat ke své spokojenosti, je jedno co používáte. Uživatelé obvykle neřeší to, jestli pracují s programem A nebo B. Oni řeší úlohy - chci se dívat na internet, chci si prohlédnout fotky nebo napsat úřední dopis. A jestli používám Google Chrome, Irfan View či Microsoft Office je úplně jedno. Pokud řešíte otázku nákladů, nemusíte nutně slevit z nároků, jen se poohlédnout jinde. Proto Linux, proto GIMP a Inkscape a nebo také LibreOffice. A v poslední době i Synology a DarkTable.\nKolem roku 2010 jsem dospěl k závěru, že bych dokázal "uživit" zrcadlovku. Ultrazoom od Minolty postupně stárnul a nastal čas výměny. A ceny nejlevnějších zrcadlovek spadly tak, že ceny dobře vybavených ultrazoomů byly leckdy i vyšší, než základní zrcadlovky se setovým objektivem. Byť levnější, stále je zrcadlovka ve srovnání s ultrazoomem o řád lepší. A protože s davem jsem nechtěl jít a chtěl jsem využít potenciál poměru cena/výkon, dospěl jsem k tomu, že nejlepší bude zrcadlovka, konkrétně ta od Sony. Zvažoval jsem nákup modelu Alpha A230. nastudoval jsem k tomu co se dalo, navštívil kamenný obchod a bavil se se spoustou lidí. Jenže se mi pak do cesty dostala i modelová řada K od Pentaxu. A začala má láska. Pořídil jsem Pentax K-x a zamiloval se.\nA když jsem si založil blog, chci se s vámi podělit o svůj příběh, o své starosti, rady, nápady a třeba si nechat okomentovat své výtvory (z čehož mám hodně velké obavy). Jak jsem se do světa digitálních zrcadlovek ponořovoval více a více, narazil jsem na spoustu nejasností a chybějících informací. Na ty nejpalčivější jsem vyzrál a chci se podělit o názor na ně. Dnes fotím amatérsky jeden sport, který není moc masový, ale přitom přináší poměrně dost emocí. Ale o tom později.\nOčekávejte zde na blogu všehochuť o tom s čím bojuje amatér při focení netradičního sportu nebo jak do svého koníčka zapojuje svou lásku k svobodnému software. A tipy a triky a kecy apod.\nNovější články Úvodní stránka


Z play off se stal guláš, tvrdí trenér futsalistů Loup - Brněnský deník\nZ play off se stal guláš, tvrdí trenér futsalistů Loup\nBrno - Play off bývá vyvrcholením sezony. Boj o titul nebo postup žhaví emoce fanoušků i sportovců. Ne tak ve východní skupině druhé futsalové ligy. Tam vypadá vyřazovací část na pěknou ostudu. Favorit je jasný a místo semifinále se odehraje pouze finálová série. Kdy? To se zatím neví.\nFutsalisté brněnského Helasu, v pozadí trenér Jan Loup.Foto: DENÍK/Lubomír Stehlík\nZájem a potřebné podmínky pro účast v první lize má pouze brněnský Helas. Proti němu se v boji o postup postaví severomoravské Kunčice. „Jsem z toho pořád v šoku. Kunčice si na pátém místě ani nevybojovaly účast v play off. Někdo na svazu je přemluvil, aby do toho šly, když se další kluby odhlašovaly. K čemu to je?“ ptá se šéf a trenér brněnského klubu Jan Loup.\nJako dlouholetý kritik systému s nadstavbovou částí Loup postup futsalových funkcionářů nechápe. Tím spíš, že o účast v nejvyšší soutěži má zájem pouze jeho celek. Druhé Agromeli Brno, třetí Třinec i čtvrtá Choceň odmítly.\n„Když už se má play off hrát, tak plnohodnotné. Nic proti Kunčicím nemám. Ale hrají v hale, která má výjimku i na druhou ligu, mládež jim také nefunguje. Ani se mi nechce přemýšlet co by svaz dělal, kdyby náhodou postoupily,“ kroutí hlavou Loup, který po loňském sestupu výrazně obměnil kádr svého celku.\nS průměrným věkem dvacet a půl let teď vyráží za splněním svého jednoletého snu: návratem do nejvyšší soutěže. „První ligu jsme hráli deset let. Bez touhy po postupu bychom do soutěže ani nešli,“ upozorňuje Loup, pro kterého zkrácené play off znamená řadu komplikací. „Těžkou hlavu si z toho nedělám. Jenomže nás bude stát sto padesát tisíc. Musíme trénovat o dva měsíce déle,“ objasňuje problémy.\nZatím ani neví, na který termín má svůj tým připravovat. „Mám připravených pět variant. Ale nikdo z Kunčic se mi zatím neozval s jejich nabídkami. Nemáme přece vlastní halu. V bohunické, kde hráváme, jsou už také nervózní,“ nechápe postup finálového soupeře prezident Helasu.


Paroubek chce předčasné volby - Aktuálně.cz\nParoubek chce předčasné volby\nVláda nemá ve sněmovně většinu, Paroubek chce předčasné volby\nPraha - Měli bychom jednat o předčasných volbách, vzkázal šéf sociálních demokratů Jiří Paroubek premiéru Mirku Topolánkovi.\n"Velmi pravděpodobně jsme na prahu vládní krize," řekl.\nReagoval tak na to, že vládní koalice v úterý neprosadila program listopadové schůze sněmovny. Vláda Mirka Toplánka nemá v Poslanecké sněmovně většinu.\nParoubek chce proto ráno vedení své strany předložit plán, jak dál postupovat.\nParoubek na úterní zasedání sněmovny nepřišel, jednal v Berlíně s německými sociálnědemokratickými politiky.\nPoslanci po více než dvou hodinách příprav a dohadů neschválili program, kterému se měli v příštích třech týdnech věnovat. K jeho přijetí chyběl jediný hlas.\nOpozice chtěla na této schůzi projednat zrušení poplatků pro děti a důchodce, v plánu měla také vyřadit hlasování o radarových smlouvách. To se jí ale nepodařilo.\nBude mimořádné jednání v úterý?\nVládní koalice chce v úterý svolat další mimořádnou schůzi. Znovu se ale může stát, že opozice návrh nepodpoří. Pak by mohl nastat vážný problém, že se klíčové zákony, jako je rozpočet či daně, nepodaří schválit včas.\nTento výsledek je podle Paroubka potvrzením toho, že je vláda menšinová.\nŠéf ČSSD soudí, že stejně jako program schůze může ve sněmovně skončit každý významný zákon.\n"Může se stát, že bude země bez státního rozpočtu. Vláda se rozhodně nedočká vstřícných kroků od sociální demokracie, nemůže očekávat ani opoziční smlouvu, ani toleranční patent," řekl Paroubek.\nPředčasné volby by byly vysvobozením, říká Paroubek\nMirek Topolánek by měl proto podle Paroubka uvažovat o řešení situace. Tu vidí šéf socialistů v předčasných volbách. "Předčasné volby by byly vysvobozením," řekl Paroubek.\nJiří Paroubek je přesvědčen, že by se jeho strana měla sejít s lídry koaličních stran a projednat, jak co nejrychleji schválit lisabonskou smlouvu ještě před půlročním předsednictvím Česka Evropské unii.\nVšechny koaliční vlády, které ve sněmovně působily na základě těsné většiny, měly i v minulosti problémy s prosazováním zákonů. A to zejméně ve druhé polovině volebního období.\nTýkalo se to například kabinetu sociálnědemokratického premiéra Vladimíra Špidly. Tehdy měla vládní koalice ČSSD, KDU-ČSL a US-DEU ve sněmovně většinu jednoho hlasu.\ndomácí politika Aktuálně.cz Krátce vláda předčasné volby Jiří Paroubek Mirek Topolánek Poslanecká sněmovna program ČSSD ODS


Photoblog - Česká Kanada Report\nReport napsala Markéta a doplnil Ríša.\nPřed půl šestou vidím zelenou myšičku před barákem, mávám na Ivanu a jdu pro kolo. Aha, nejprve tašky, takže se pro ně vracím nahoru. Cpeme tašky do všech možnejch koutů myšičky, trochu tím ještě tvarujeme už tak upravené sýry (chudinky zůstaly celý den v teple auta), pak tam rveme kola, je to trochu rébus, ale nakonec to tam všechno je :-). Cesta po dálnici je zábavná, Ivana neustále mluví, ale ne jen na mě, nýbrž i na myšičku, ostatní auta, řidiče, stromy, mraky, divné zvuky atd., zatímco já se snažím vše sledovat a ještě k tomu vyprávím svoje kravinky :-). Hodnou chvíli před Humpolcem chceme zastavit u pumpy, hlavně kvůli výměně slunečních brýlí za normální (Slunce již zapadlo a řidič špatně vidí), jenže zrovna žádná nejni, takže stavíme až těsně před sjezdem na Humpolec. Probíhá cigareta, výměna brýlí, toaleta a taky „spravujeme“ myšičku – rozsvícené světýlko „SERVICE“ se snažíme zhasnout taháním za kouzelný drátek :-).\nPo sjezdu z dálnice už na nás číhají vykutálené jihočeské silničky, kdy do poslední chvíle nevíte, kam to za tím kopcem vede. Přizpůsobujeme jízdu stavu vozovky a tmy, kocháme se – já krajinou a Ivana vozovkou. Někde za Jindřichovým Hradcem konstatuji, že si připadám jak v Kanadě, ale je to jaksi vtip na druhou, neboť řidič je zřejmě značně zabrán do jízdy :-). Potom nám volá paní Mládková, která nás má ubytovat, že potřebuje zařizovat spoustu věcí ve Slavonicích, protože jí syna pokousal pes a majitelka psa se zapírá… shodujem se, že kolem deváté bychom se měli sejít u penziónu. Mezitím už se celkem slušně setmělo a jízda se tak stává ještě vykutálenější :-).\nPo půl deváté si prohlížíme křižovatku v Nové Bystřici :-), uhýbáme na Staré Město a definitivně ztrácíme signál. Víceméně „po čuchu“ nacházíme penzión Albatros. No penzión. Vlastně jsou to takové předělané bytovky, prostě normální panelák, co si budem nalhávat… Navíc jeto takové zatím dost prázdné, připadám si, jako když se nastěhujete do nového prázdného domu (ale moc toho nemáte), všechno se všude rozléhá. Když Mládková vypadne, máme ze všeho nejvíc chuť na cígo a vínečko. Jdeme do kuchyně hledat otvírák a skleničky, ale zjišťujeme, že kromě pár skleniček a talířků tu žádné jiné nádobí není!!! (V čem budem vařit to jídlo, co jsme sem tak složitě dopravili?). Do toho přijíždí vůz číslo dvě – Mol, Lenka a Ríša. Jsou rovněž mírně zděšeni ubikací a tak se po vzájemném představení také vrhají po sklenicích s vínem… Využívám dobrého konkurenčního signálu a volám Mládkovou, ohledně vybavení kuchyně. K mému úžasu se diví, co to po ní chcem, vždyť to je přeci penzión pro golfisty a ti si přece nebudou vařit… (mám na jazyku dotaz, zda golfisti nejedí vůbec – vzhledem k tomu, že v „penziónu“ není žádná restaurace – ale nakonec se spokojuji s tím, že nám na snídani bude poskytnuta aspoň konvice).\nNějak se tedy nastěhujem dovnitř a usedáme k večeři, během níž je zvolen cíl zítřejší trasy a tím je jednoznačně jiné ubytování. Takže když před jedenáctou dorazí Slávek s Martinou, můžeme je již mírně uklidnit, že je to jen na jednu noc :-).\nLehce otupělý vínem uleháme někdy kolem půl druhé.\nJeště za tmy vzbudili Mola, Lenku, Slávka a Martinu „mrouskající“ se kočky, ale byli to kocouři, kteří seděli vedle sebe a vyli :-) (Mol je pozoroval zpoza záclony). V půl deváté se k tomu přidal nějaký bagr nebo sekačka nebo co, což probudilo mě a Ivanu. Co probudilo Ríšu, je zahaleno tajemstvím, ale fakt je, že vypadal vyspanej do růžova :-). Vyprudila jsem tedy esemeskou Mládkovou, ať naběhne s konvicí. Přiběhla bez konvice a zavedla mě do bytu majitele o patro výš, kde mu zabrala konvici a vnutila mi k tomu pánev a hrnec, víc jsem odmítla s tím, že to kdyžtak upřesníme odpoledne. Začala probíhat provizorní snídaně a hlavy se začaly sklánět nad mapami, načež byla vybrána trasa směr Landštejn a Klášter s vidinou pěkného penziónu s možností večerního posezení u ohně.\nPo snídani jsme se vrhli na kola, respektive jsme je začali připravovat na vyjížďku. Největší starosti způsobilo Lenčino kolo, neboť do sebe odmítalo pustit vzduch, který se do něj Mol (a později i Ríša) snažili nacpat. Když se to podařilo, tak se Mol zapřísáhl, že to bylo naposled, co pumpoval kolo ručně – to jsem zvědavá :-).\nV 10:50 (!!!!) jsme tedy vyrazili směr Landštejn. Jelo se pohodovým tempem a pěknou krajinou, takže ani nevím, jestli to bylo nějak zvlášť do kopce :-). Na hradě proběhla prohlídka ruin a výstup na věž - to teda do kopce bylo! :-) - ale za ten výhled to stálo. Na Ríšovu radu sednout si nahoře na zeď opevnění jsme nakonec nedali (ač byla široká) neb život se nám zdál milý. Pod hradem v Landštejně jsme objevili úžasné ubytování (s pěkným ohništěm), ale bohužel chtěli 1000,- za pokoj, což nám přišlo trošku moc.\nVydali jsme se tedy směr Klášter, ale v zápětí jsme objevili dva ukazatele – „Penzion Lada“ a „Penzion Hřebíček“ – oba v obci Blato, takže jsme vyrazili tam. Cestou došlo k malému zdržení, protože když Mol zjistil, že nejedem přímo na Klášter, pojal podezření, že jedeme špatně a tudíž se vrátil zpět do Landštejna, kde na nás s Lenkou čekal. Mezitím jsme ale my čekali na kopci na ně – nakonec to vyřešil Ríša, že pro ně dojel. Hřebíček vypadal spíš jako hotel, tak jsme ho pro začátek minuli a vtrhli do Lady. Tam chtěli za osobu z polopenzí jen 360Kč!, ale měli obsazeno :-(. Vrátili jsme se tedy k Hřebíčku, kde jsme odmítli poobědvat (což bylo nakonec svaleno na mě) a jen jsme si vzali číslo, že se ozvem (cena 200,- za osobu a noc!). Pak jsme si to zkratkou přes les namířili do Kláštera, kde jsme se těšili, že se také naobědváme. Jenže! (Jsou dva Kláštery…) V prvním bylo ubytování hned u kostela, vypadalo ucházejícně, cena byla taky celkem přijatelná, ale nebylo kde vařit (přestože tam byl krb!) a nejbližší hospoda byla 3 km daleko. Vzali jsme si číslo, že se eventuálně ozvem. Avízované občerstvení mělo asi ale už po sezóně a bylo zavřené. Vyrazili jsme tedy již značně hladoví do druhého Kláštera, jenže tam nebylo ani ubytování, ani občerstvení. Takže jsem dostala od Mola masírku, že nemám mít hlad, když jsem nechtěla jíst v Hřebíčku a uháněli jsme do restaurace ve Starém Městě. Naštěstí to bylo většinu cesty z kopce, takže jsme hladem nepadli. V restauraci jsme si toho naporoučeli – takže jsme se tam zdrželi přes hodinku (ona taky obsluha nebyla nejrychlejší) a uspokojili tak své žaludky.\nMol mezitím zařídil ubytování v Hřebíčku a oznámil Mládkový, že končíme, ale ta překvapivě netropila žádnej humbuk. Naházeli jsme věci do tašek a aut a zaplatili Mládkový, která nám to ještě zařídila tak, že to vyšlo na 270,- za osobu a noc. Slávek to vzal přes Jednotu, koupil rohlíky, tatranky a buřtíky, Mol, Ríša a Martina to vzali na kole, Lenka to vzala menší oklikou, takže jsme nakonec s Ivanou byly u Hřebíčku první. Než jsme ale stačily vyložit věci přihnali se v rychlém sledu ostatní a začali jsme si libovat, jak je to tu lepší. Vzali jsme si piva na zahrádku a bylo vystaráno :-). Ríša teda ještě měl potřebu, takže vyrazil asi na hodinku na kolo a cestou objevil jelení oboru. Ostatní mezitím ujídali zásoby (které byly jaksi v tu chvíli už nadbytečné), chodilo se pro pivo a kecalo se. Mezitím, co jsme se sprchovaly, Mol zprovoznil ohniště (taky teda asi naštípal nějaký dřevo a tak), pak jsme narychlo naložili kotlety do marinády a přesunuli se k ohni. Tam se jedlo, pilo, hodovalo a ke konci taky přemýšlelo nad Albatrosem. Po jedenácté jsem svým šestým pivem trochu uhasila oheň a šlo se na kutě.\nRáno proběhla těžce provizorní snídaně na pokoji a lehký výběr trasy se zajížďkou do Rakous. Pro začátek jsme dali 6km z kopce do Nové Bystřice („To bude hrůza zpátky…“), kde jsme, když Ivana kupovala baterku do cyklocomputeru, objevili cukrárnu Kaštánek s vlastně pečenými dobrotami. Tam jsme doplnili tu ošizenou snídani a hned se rozhodli, že zítra sem zajedeme na opravdovou snídani.\nZ Bystřice jsme pokračovali na Peršlák, což je hotýlek postavený na místě bývalé rakouské posádky, a ono to bylo zase z kopce! Na Peršláku se odpojil Slávek, jemuž viróza nedovolila pokračovat s námi dál. Odtud jsme mířili do Staňkova na obídek, v jednom místě jsme sjeli z cyklotrasy a dali si to přes kopec terénem (nahoru kameny, dolů kořeny), za což nám asi poděkovali ty dva, co jsme jim to taky poradili :-(. Projeli jsme Staňkov skrz naskrz, abychom se nakonec vrátili do té první hospody. Číšník byl milej a celkem rychlej, navíc na všechny naše požadavky kýval s úsměvem – prostě příjemné posezení, porce jak blázen a ceny lidový, takže není divu, že přišla na řadu siesta v jakémsi borovém háji nebo co to bylo.\nNásledoval celkem hladký vstup do EU, stvrzený razítkem v pase. Jeli jsme písčitou a zvlněnou lesní cestou a u Josefsthalu jsme se připojili na cyklotrasu, která vedla z Litschau. Před Rottalem, kde jsme odbočovali na červenou, jsme se vyfotili u rozcestníku, který to chudák málem nepřežil. Červená nás dovedla téměř do Čech, trochu jsme museli improvizovat přes potok a „písečnou dunu“.\nOd Peršláku jsme se vydali druhou cyklostezkou, ale taky byla do kopce :-(. Sice né furt, ale skoro pořád. Výšlap se urychlil tím, že Mol tlačil Lenku a Ríša mě, takže jsme tam nefuněli až do tmy :-). Při čekání nahoře jsem navrhla Ivaně s Martinou, že by pro nás kluci mohli dojet autem do hospody v Bystřici, což uvítaly s nadšením. Ani Lenku jsme pak nemusely dlouho přemlouvat :-). V domnění, že Bystřice je za rohem nás Ríša s Molem opustili a vydali se svým ukrutným tempem napřed, zatímco, my jsme zjistily, že ještě nejsme nahoře. No nakonec jsme prosvištěly kolem golfového hřiště a opět podle čuchu (směr věžička kostelíku) dorazily na náměstí, konkrétně tedy jsme vyjely hned u Kaštánka. Koupily se nějaké jogurty a když jsem vyšla s pivem před hospodu, tak už se řítila červená felda. Dvě kola se hodila na střechu, kluci si na zbylá dvě zase sedli, že si to vyjedou ještě jednou, a holky si sedly do auta :-). Kluci se ještě stavili u jelenů a vrátili se nadšení jak děti ze ZOO :-). Po příjezdu jsme zjistili, že Slávkovi líp není :-(.\nRychlá sprcha a hurá dolů na večeři! Jídelák hutnej, člověk nevěděl co dřív, každej měl nakonec něco jinýho a pochutnali si všichni. Taky jsme se furt něčemu tlemili, což vyvrcholilo při placení a „Frikané" :-) …\nPak jsme se šli ještě podívat do Lady, že zjistíme, jak je to tam se snídaní, když u nás jsou párky, ale probíhala tam pěkná veselice – Lada se před týdnem vdala jinde a teď to slavila tady a bylo to celkem vyvedený :-). Před Hřebíčkem jsme pak provedli „strečink“ podle Ríši a pak si ještě na chvíli sedli k ohništi bez ohně.\nRáno jsem se vzbudila s pěknou rýmou, což mě celkem otrávilo. Náš pokoj byl nějakej čilejší, takže jsme byli připraveni k odjezdu na snídani v době, kdy druhý pokoj ještě polehával. Oznámili jsme jim tedy, že vyrážíme napřed a že se stavíme u benzínky. Do Kaštánku jsme dorazili i tak jako první a začali objednávat. Než se dostalo na Ríšu, tak už tu byl i zbytek. Městský policajt chtěl využít naší hladovosti a trochu na ní vydělat a jal se opisovat si Molovu espézetku. Naštěstí vše ale zahlédl Ríša, který upozornil Mola a ten zasprintoval k autu a vysvětlil policajtovi, že to je zbytečný :-).\nCestou ze snídaně jsme se ještě jeli mrknout na ty vychvalovaný jeleny, ale teprve se probouzeli a neměli náladu se před náma producírovat, takže jsme jich viděli jen pár. Prostě jsme jim byli ukradený, asi jako oni Ivaně :-(. Pak začalo dohadování, čím kdo pojede do Slavonic a najednou se ukázalo, že tam chtějí překvapivě jet všichni kromě mě na kole (a Slávek vůbec), což vypadalo hrozivě, neboť se ode mne vyžadovalo řízení Molovi feldy. Nakonec někdo dostal spásný nápad, že Ríša pojede autem tam a Lenka zpátky, tudíž se budu moct obě cesty vézt. Dali jsme s Ríšou zbytku trochu časového náskoku, ale nějak jsme to neodhadli, protože pak na náměstí, kde byl sraz, čekali oni na nás. Po shledání jsme objevili cukrárnu, která byla hned vedle vchodu do katakomb, takže jsme si příjemně krátili čekání :-).\nRíša mezitím vyprávěl, jak to dole vypadá, čímž znechutil Lenku. Když se ale otevřely dveře do podzemí, tak jsem definitivně znejistěla i já a po působivém vykreslení situace od průvodkyně jsem se vrátila za Lenkou. Ostatní prohlídku absolvovali a říkali, že to bylo drsný a někomu bylo místama i na zvracení! Pak jsme prošli náměstí tam a zpět a hledali hospodu na oběd, abychom nakonec zakotvili v hotelu, který jsme měli původně před nosem (ponaučení v součtu se včerejškem – vlez do první hospody, stejně tu lepší není :-)). Tam nás opět nezklamali a pěkně jsme si pochutnali. Po ó jsme skočili s Lenkou do auta, zatímco ostatní se dohadovali, jestli pojedou po silnici nebo terénem, rovnou nebo oklikou…\nPo příjezdu jsme objevili Slávka u ohniště, kterak tráví čas četbou Reflexu (vyhnilý kal se tentokrát nekonal :-)). Asi za hodinu, zrovna když Slávkovi přinesli oběd, dorazila Ivana s Martinou s tím, že kluci jeli ještě někam jinam (a někudy jinudy :-)). Slávek s Martinou se šli pakovat, zatímco my jsme rozebírali, jak to udělat s večeří, snídaní a tak. Výsledkem bylo, že Ivana jela do Lady zjistit snídaně – OK – ale pak se zjistilo, že nevíme, do kolika dneska vařej, takže jsem tam jela ještě já a zapomněla jsem potvrdit ty snídaně :-). Následně dorazili kluci, opět nadšeni trasou, terénem a rychlostí, co zvolili :-). Pak proběhlo sprchování, placení ubytování, společná fotografie, rozloučení se Slávkem a Martinou a odchod do Lady. Tam na nás padla lehce vysmátá nálada, která se ještě znásobila po požití několika léčivých pohárků :-). Padalo spousta dobrých hlášek, ale nikdo je nezapisoval a já si teď nemůžu nic vybavit :-). Rozhodně si ale vybavuju „Padaj bomby na Bagdád…“\nPo další probdělé noci je jasné, že na kolo nejdu ani dneska, takže souhlasím s Ivanou, že můžem vyjet hned jak se po snídani nacpem do auta. Nejdřív ale snídaně v Ladě. Dostáváme dvě konvice čaje (poměr čaje a citrónky je tak 50:50), chlebík, marmošky a medík a když něco chybí, tak nám přidaj, no nemohlo to tak být každý den?\nPak se asi hodinu snažíme nacpat vše do tašek, což se nakonec daří, do aut taky, dokonce si ani nezapomeneme vyzvednou věci z lednice a finito….\nLoučíme s posádkou feldy a já se najednou cítím silná v kramflecích a hrnu se za volant. Naštěstí tentokrát není tma, tak se jede celkem dobře, první problém nastává až na kruháku v Hradci (a pak na každém dalším kruháku). Před Pelhřimovem předávám řízení Ivaně, ale jaksi se nám podaří uhnout jinam (mojí špatnou navigací), takže na dálnici najíždíme až u Lokte. U Shelky dáváme občerstvení, Ivana nemůže mít koláček né proto, že je zkaženej, ale protože skončil na zemi :-). Po krátké úvaze se cítím i na dálnici a dořídím to až domů (i když asi se ztrátou minimálně tří kytiček).\nRíša doplňuje pondělek:\nPondělek probíhal ve znamení pohodového výletu směr Český Rudolec. Pohodu však nečekaně zakalil v čase oběda fakt, že Mušmol na naprosto čisté silnice zahlásil, že mu začíná měknout zadní kolo. Naštěstí to bylo v nádherném prostředí hlubokého lesa, takže to vypadalo na klidnou výměnu duše. Mol se rozhodl k zalepení duše. Při nafukování kola jsme byli opět vystavěni psychickému nátlaku ucházejícího ventilku při pumpování. Následně jsme zjistili, že duše uchází i jinde než kolem ventilku – repete. Díry byly dvě a ne jedna! V následující vesnici jsme zjistili, že nejbližší obědová hospoda je v Rudolci /5km/, a tak jsme byli odměněni 4,7km dlouhým sjezdem k hospodě. Po obědě jsme vyrazili cestou zpět (do kopce). V jeden okamžik se Lenka ujala vedení pelotonu (já jsem telefonoval a Mol asi usnul). Lenka, v této nečekané pozici, svoji roli nezvládla a okamžitě na první křižovatce sebejistě zahnula blbě. Což mělo za následek zburcování celé vesnice, neb se za ní okamžitě začali rychlostí 60km hnát dva hulákající cyklisti. Pak následovalo dlouhé stoupání, kde jsme dost často uplatňovali nápomocnou tlačenku tzv. cyklistický trojitý sendvič. Sendvič však způsobil vyčerpání nejprve Lenky (která se řítila do kopce naprosto neočekávanou rychlostí způsobenou čtyřmi namakanými nožními svaly a Molovou pravačkou přichycenou za Lenčino sedlo) a následně Mola, kterému při té rychlosti začínaly tuhnout jak nohy tak i ruce. Po neustálém ujišťování, že nemusíme tak hnát, jsme raději od trojitého sendviče opustili. Po příjezdu k penzionu následovalo krátké posezení u rybníku a rychlý odjezd domů. Musím přiznat, že taktéž zasažený Slávkovou chorobou jsem byl rád, že to byl pohodový výlet. Mám takový pocit, že jsem ještě v autě pak poslal několik kapének oné choroby i k Mušmolovic rodině, aby z toho výletu také něco měli. Cestou jsem byl ještě pak naháněn kolegy z práce, abych přišel na florbal, že pro mě dokonce přijedou i autem před barák. Mušmol, který má s tímto sportem také malou zkušenost, to vzhledem k mému zdravotnímu stavu komentoval lakonicky: „Tak ať tě pak taky odvezou rovnou do nemocnice.“ Naštěstí jsem se z této aktivity vyvlékl.


Dobitý Alonso už vyhlíží konec sezóny. Jsem unavený, stýská si zklamaný vicemistr - Sport.cz\n19. listopadu 2013 20:42 - Praha\nTvrdý skok na obrubnících v Abú Zabí Fernando Alonso odnesl přetrvávajícími bolestmi hlavy a zad, minulý víkend v Texasu ale přesto dokázal zabojovat a zajistil si ještě před posledním závodem MS formule 1 pozici vicemistra. Teď už jen přežít závěrečný podnik v Brazílii a na další nepovedený rok ve Ferrari rychle zapomenout!\nFernando Alonso opouštěl okruh v Abú Zabí v nepřirozené poloze.\nTwitter Luise Garcii Abada\nAlonso musel v Abú Zabí po příliš rychlém výjezdu z boxů vyjet z tratě, aby se vyhnul srážce, a při skocích přes obrubníky zaznamenaly senzory v jeho přetížení 25 G, které odnesl hlavně krk španělského jezdce. Dvojnásobný mistr světa si posléze stěžoval na bolesti hlavy a zad a strávil dokonce noc v nemocnici na pozorování. Následky tvrdého dopadu pak cítil i po dvou týdnech v Austinu.\n„Jsem unavený, vážně unavený," posteskl si Alonso v rozhovoru pro stanici ESPN. „Týden jsem proležel s bolestmi na gauči a v posteli. Z pohledu fyzické přípravy nic moc. Snad to bude v Brazílii lepší, snad si to užiju. Pořád máme ještě nějaké nesplněné úkoly, takže jen tak pro zábavu určitě nepojedu," přislíbil.\nFerrari cítí závazek\nV Maranellu ale před finále letošního MS jednoznačně cítí, že na Alonsa doléhá frustrace. Scuderii se ani na čtvrtý pokus nepodařilo ohrozit hegemonii stáje Red Bull a jejího lídra Sebastiana Vettela, který především v druhé polovině sezóny soupeře doslova rozsápal. Alonsova již jistá druhá pozice v šampionátu je pro nejúspěšnější tým v historii F1 pochopitelně jen slabou náplastí a v Poháru konstruktérů je rudá stáj dokonce až třetí za Mercedesem, který bude v Interlagosu hájit 15bodový náskok.\n„Považuji za životně důležité, abychom do příští sezóny vstoupili s konkurenceschopným vozem, protože Fernandova frustrace je frustrující pro nás pro všechny. Pokud jsme nebyli schopni postavit pro pilota, který je za nás ochoten bojovat jako ďas, takové auto letos, je zavazující, aby bylo příští sezónu," přiznal šéf Ferrari Stefano Domenicali.\nPříští ročník mistrovství světa vozů formule 1 je ale zatím velkou neznámou pro všechny. Vozy totiž symbolicky po osmi letech přestanou pohánět osmiválce o objemu 2,4 litru (v roce 2006 vystřídaly třílitrové desetiválce) a královská disciplína vstoupí do éry přeplňovaných šestnáctistovek, jejichž povinnou součástí bude rekuperační jednotka.


Roman Houska přišel o řidičák. Vinu hází na autopůjčovnu - Chomutovský deník\nRoman Houska přišel o řidičák. Vinu hází na autopůjčovnu\nChomutov - Partner hejtmanky jel v autě bez SPZ, proto ho zastavili policisté. O papíry však přišel, protože odmítl testy na alkohol.\nSkandály kolem sociálních demokratů v kraji jakoby nechtěly utichnout. Teď má další na svědomí Roman Houska, partner hejtmanky Jany Vaňhové a vlivný sociální demokrat. Policie mu zabavila řidičský průkaz, protože odmítl testy na alkohol. První o tom informoval server iDnes.\nPolicejní hlídku vodil za nos\nHlídka Housku zastavila koncem minulého týdne na chomutovském náměstí 1. máje. Jeho vůz hlídku zaujal, protože neměl poznávací značky. Jenže pak se politik dostal do problémů sám, odmítl totiž testy na alkohol. Z policistů jakoby si dělal legraci. „Nejprve kvůli testům požádal o převoz do nemocnice, v čemž mu vyhověli. Tam potom ale odběr krve a moči kvůli zjištění alkoholu v těle také odmítl," uvedla mluvčí chomutovské policie Marie Pivková. Podle informací Chomutovského deníku se oháněl svým špatným zdravotním stavem.\nRoman Houska přišel o řidičský průkaz a jeho přestupek bude řešit magistrát. Může dostat pokutu až 50 tisíc a zákaz řízení až na dva roky. Pokud by nadýchal, šlo by už o trestný čin, a tam hrozí kromě peněžitého trestu až rok vězení.\nAť to řeší půjčovna, je to její problém\nKdyž se Chomutovský deník snažil včera Housku kontaktovat s otázkou, proč odmítl testy na alkohol, reakce přišla z nečekané strany. Ozval se totiž pracovník půjčovny, od níž měl partner hejtmanky půjčené auto bez značek. „Prý to nechce řešit, protože je to naše chyba," řekl. „Že auto nebylo v pořádku a proto ho zastavili."\nCož později uznal i majitel autopůjčovny. Jeden ze zaměstnanců prý Houskovi vydal předváděcí automobil, který měl sundané značky, aby je při vystavování nikdo neukradl. Což byla chyba.\nJenže tohle „alibi" je pro samotného Housku dost chatrné. Jednak ani on sám si nevšiml, že má auto bez značek, přestože s ním jezdil už druhý den. A především zpovídat se bude z toho, že odmítl testy na alkohol, nikoli proč neměl na autě SPZ. To Chomutovskému deníku potvrdila i policejní mluvčí.\nOdpověď na tuto otázku zná zřejmě jen on sám. Kladná odpověď napadne asi každého - proč by jinak odmítal testy na alkohol? Pracovník půjčovny, který mu pomáhal řešit problémy s nevyhovujícím autem a byl i u jednání s policisty, ale tvrdí, že ne. „Jedno pivo na nikom nepoznám, ale že by špatně artikuloval nebo se motal, to rozhodně ne," řekl Chomutovskému deníku. Navíc prý jel s nákupem, což také neodpovídá tomu, že by jel odněkud z hospody. Takže možná jen arogance, nechuť podřídit se policejní autoritě? To by Houskově naturelu sedělo.\nOn sám se Chomutovskému deníku neozval.\nPoslanec Krákora: Napomenu ho\nRoman Houska je oficiálně asistentem sociálnědemokratického poslance Jaroslava Krákory. Ten prý zatím s Houskou nemluvil, ale chystá se na to. Ale žádné velké tresty nečekejte. „Zatím mám informace jen z médií, ale určitě si s ním promluvím. Stávat by se to nemělo, nějaké napomenutí ode mně určitě uslyší," říká shovívavě Krákora.\nJak bude jeho asistent pracovat bez řidičského průkazu? „Jestli to ovlivní jeho funkci nevím, ale určitě si tím zkomplikoval osobní život," dodal poslanec. Toho prý také mrzí, že takové zprávy narušují volební kampaň sociální demokracie.\nHejtmanka Jana Vaňhová, partnerka Romana Housky, pak pro MfDnes dodala jen stručně: „Roman Houska je dospělý člověk a jako takový odpovídá sám za své jednání."\nÚlety Romana Housky\nPřed lety čelil Roman Houska žalobě, že v 90. letech vydíral a zastrašoval jiné podnikatele. Krajský soud případ v roce 2005 zastavil, protože se příliš vlekl.\nV roce 2003 přejel nohu strážníkovi, který ho kontroloval kvůli špatnému parkování. I za to stanul před soudem, ten ale nakonec čin překvalifikoval na přestupek a předal k řešení magistrátu. Ten ale nechal Houskův přestupek promlčet, takže nebyl potrestán.\nLetos na jaře zase redaktoři MFDnes upozornili na Houskovo parkování v zákazu vjezdu u chomutovského divadla. Policie ovšem na místě incident neřešila, údajně ho potrestala až při dalším přestupku se stejným autem, a to souhrnnou pokutou.\nZjevně oblíbenou kratochvíli Romana Housky je podávání trestních oznámení. Většinou na novináře nebo politické rivaly. „Sedm jich podal v Chomutově, další v Litoměřicích a ještě jedno v Teplicích," vypočítala pro zpravodajský server iDnes mluvčí chomutovské policie Marie Pivková trestní oznámení, která Houska podal jen letos.\n12.9.2012 Diskuze 51


Strečové potahy CASTELO šedobílé rohová sedačka (š. 300 - 470 cm) e-shop >>\nNebaví Vás pohled na opotřebené potahy Vaší sedací soupravy? Máme pro vás řešení! S našimi napínacími potahy změníte vzhled vaší staré sedací soupravy během chvilky. Napínací potahy turecké výroby jsou vysoce roztažitelné do šířky i výšky a přizpůsobí se lehce každému typu sedací soupravy a navíc vypadají skutečně šik! .. Info Nueva Textura >>\nStrečové potahy CASTELO šedobílé e-shop >>\nNebaví Vás pohled na opotřebené potahy Vašeho starého křesla či sedací soupravy? Máme pro vás řešení! S našimi napínacími potahy změníte vzhled vaší staré sedací soupravy během chvilky. Napínací potahy turecké výroby jsou vysoce roztažitelné do šířky i výšky a přizpůsobí se lehce každému typu sedací soupravy či křesla a navíc .. Info Fiore >>\nMultielastické potahy CARLA gold relaxační křeslo (š. 70 - 90 cm) e-shop >>\nNebaví Vás pohled na opotřebený potah Vašeho starého, ale přesto oblíbeného relaxačního křesla? Máme pro vás řešení! S našimi napínacími potahy změníte vzhled Vašeho křesla během chvilky. Napínací přehozy španělské výroby jsou vysoce roztažitelné do výšky i šířky a přizpůsobí se lehce každému typu křesla a navíc vypadají skute�.. Info Nueva Textura >>\nMultielastické potahy CARLA gold e-shop >>\nNebaví Vás pohled na opotřebené potahy Vašeho starého křesla či sedací soupravy? Máme pro vás řešení! S našimi napínacími potahy změníte vzhled vaší staré sedací soupravy během chvilky. Napínací přehozy španělské výroby jsou vysoce roztažitelné do výšky i šířky a přizpůsobí se lehce každému typu sedací soupravy či křesla a naví.. Info Nueva Textura >>


Kód zboží: 5059-737\nVyberte velikost 75D 70D 80C 80E 75E 85E\ncentrální sklad 0 ks 0 ks 0 ks 1 ks 0 ks 0 ks\nKojící podprsenka s kosticí s tělové barvě - ideální barva pod světlé oblečení. Díky výztuži nenápadně skryje ochranné tampony v košíčcích a podtrhne krásný dekolt. Zadní díl je nastavitelný do čtyř poloh, ramínka jsou také nastavitelná a s většími velikostmi se ještě rozšiřují. Perfektně tvarované a obzvláště flexibilní kostice netlačí a přizpůsobují se každému pohybu. Samozřejmostí je hluboké otevření košíčků a spojení ramínek s prsní podpěrou, což zajišťuje snadné a pohodlné kojení.


SMÍŘENÍ - občanské sdružení pro výstavbu hospice pardubického kraje\n„…Zrodit se můžete jen v uskutečňování opravdového díla, protože jenom takové dílo, které neslouží vám, ale naopak vás donutí, abyste sloužili vy jemu, z vás vydobude všechny síly. A umožní vám, abyste vystoupili sami ze sebe. Stanete se velkými jen tehdy, pokud kameny, které hodláte obdařit mocí, budou podstavcem, schodištěm a lodí plující k Bohu..“\nCelou výroční zprávu můžete stáhnout zde...(PDF, 92 kB)\nStruktura výnosů 2011 - 2016...(PDF, 353 kB)\nStruktura nákladů 2011 - 2016...(PDF, 390 kB)\nV roce, o kterém podáváme zprávu, došlo stejně jako v minulém k závažným společenským změnám. „Po 26 letech je stav demokracie v České republice k pláči“. (Pavel Šafr, www.svobodneforum.cz). S úzkostí sledujeme dění ve společnosti a snažíme se zorientovat, abychom nebloudili v čase, kdy se stírají rozdíly mezi pravdou a lží. Svoboda je pro nás spolu s finanční nezávislostí důležitým předpokladem, abychom mohli realizovat, co jsme si předsevzali – mírnit utrpení nevyléčitelně nemocného člověka v závěru života. Abychom nemuseli měnit svou vizi a abychom sami rozhodovali, jak ji naplnit.\nCelou výroční zprávu můžete stáhnout zde...(PDF, 85 kB)\nStruktura výnosů 2011 - 2015...(PDF, 193 kB)\nStruktura nákladů 2011 - 2015...(PDF, 210 kB)\nOd 1.ledna 2014 je hospic Chrudim provozován jako ústav - v souladu s novým Občanským zákoníkem občanské sdružení Smíření (původní provozovatel hospice) k 31.12.2013 zaniklo.\nAby náš hospic dál plnil své poslání, je nezbytné stále konfrontovat současné směřování s původní vizí, se kterou byl hospic založen, tak jak je uvedena v Zakládací listině a v Etickém kodexu. Navzdory tomu, že jsme v této době ohrožené převracením hodnot sváděni k hledání pohodlnějších cest.\nStruktura výnosů 2011 - 2014...(PDF, 190 kB)\nStruktura nákladů 2011 - 2014...(PDF, 362 kB)\nRok 2013 byl posledním rokem existence občanského sdružení Smíření.\nJeště v prvních měsících tohoto roku jsme netušili, že podle nového občanského zákoníku všechna občanská sdružení, tedy i naše Smíření, zaniknou. Po zvážení situace jsme na Valné hromadě 22.10.2013 rozhodli o transformaci sdružení na ústav Hospic Chrudim.\nVýroční zprávu za rok 2013 můžete stáhnout zde...\nStruktura nákladů 2013\nStruktura výnosů 2013\nRok 2012 byl třetím rokem provozu hospice.\nPlně jsme se soustředili v souladu s posláním sdružení na poskytování zdravotnických a sociálních služeb nemocným v závěru života. Hospic byl většinu času plně obsazen. Bylo hospitalizováno 379 nemocných, někteří díky zlepšení zdravotnímu stavu byli v hospici hospitalizováni opakovaně. Průměrná délka pobytu činila 27 dnů.\nVýroční zprávu za rok 2012 můžete stáhnout zde...\nStruktura nákladů 2012\nStruktura výnosů 2012\nRok 2011 byl pro nás druhým rokem provozu hospice.\nOproti předchozímu roku, kdy jsme mnoho času a energie věnovali především vytvoření technického a personálního zázemí pro provoz, v r. 2011 jsme měli podstatně příznivější podmínky pro rozvíjení základní vize, se kterou jsme v r. 2003 založili naše sdružení. Mohli jsme se soustředit na vlastní péči o nemocné.\nVýroční zprávu za rok 2011 můžete stáhnout zde...\nV roce 2010 bylo u nás hospitalizováno celkem 314 nemocných. Ačkoliv jsme byli krátce po zahájení provozu, průměrná obložnost činila 91,9 %. Průměrná délka pobytu 28 dnů, celkový počet ošetřovacích dnů 9052. Hledali jsme stejně jako v době stavby hospice způsoby, jak ušetřit pomocí výběru dodavatelů, od kterých jsme nakupovali služby, zdravotnický materiál, léky apod. Snažili jsme se zajistit některé služby a práce svépomocí. I tímto způsobem jsme výrazně snížili náklady.\nVýroční zprávu za rok 2010 můžete stahovat zde...\nZpráva o hospodaření v r. 2009\nV r. 2009 byla dokončena stavba Hospice Chrudim. 21.5.2009 proběhla kolaudace, 1.10.2009 byl zahájen provoz. I když ještě nebyl Hospic zcela vybaven ( např. vybavení kuchyně), podařilo se uhradit všechny závazky vůči dodavatelům stavby i vybavení , a to především díky dotaci Pardubického kraje ( 17.9.2009 schválilo Zastupitelstvo PK 24,12 mil. Kč na dostavbu), díky sponzorům, mj. z řad obcí a měst Pardubického kraje, a v neposlední řadě díky tomu, že se nám podařilo postavit Hospic za cenu nižší než byla dána původními smlouvami s dodavateli stavby i vybavení. Během měsíců listopad-prosinec se podařilo zajistit téměř 70% obložnost a tím snížit provozní ztrátu z 1. měsíce provozu (října) z 0,5 mil. Kč. na 199 272 Kč k 31.1.2009. Byl proveden interní audit i kontrola Oddělením interního auditu Krajského úřadu Pardubického kraje . Současně proběhla k 31.7. 2010 kontrola Finančním úřadem v Chrudimi . Žádná kontrola nezjistila nedostatky. Vlastní jmění k 31.12.2009 činí : 85 468 360 Kč\nFinanční dary a dotace 2009\ndotace a dary na výstavbu a vybavení se objeví jako navýšení vlastního jmění\n8 polohovacích lůžek Linet\n17 ks televizorů Hyundai\nvůz škoda Roomster\n350000 (zápůjčka za 1,- kč/rok)\npředplatné novin Chrudimsko\nfinanční dary a dotace a věcné dary celkem:\nHospodářský výsledek 2009\n360807 (OSSZ a ZP)\nzdravotní služby nehrazené zdr. poj.\nmateriál (kuchyňské náčiní, drobný nábytek, tiskárny, monitory)\nDKP- drobný hm. Majetek (kuchyňské náčiní, drobný nábytek, tiskárny, monitory)\ntelefony (zřízení digi linky, telefony, internet, zlaté stránky)\nostatní služby ( dopravné, fotodokumentace, montážní práce, revize)\nposkytnuté členské příspěvky (platba asociaci hospicové péče)\nostatní daně a poplatky (kolky, správní poplatky)\nnákup zboží do recepce\nplatby zdr.pojišťoven (úhrady od zdravotních pojišťoven)\nstravné a ubytování (strava a ubytování doprovodu)\ndary fyzických osob na provoz\ndary právnických osob na provoz\nostatní výnosy (prodej přebytků ze stavby)\nPříjmy za rok 2008, které navyšují vlastní jmění účetní jednotky- všechny byly použity na stavbu a zařízení Hospice Chrudim\nDotace ministerstvo zdravotnictví\nDotace města Chrudim\nDotace města Pardubice\nDary benefice, sbírky\nKolky a poplatky\nNákup zdravotnické techniky a materiálu pro domácí hospic:\nOdvod daně (z Dohody – účetnictví)\nOstatní náklady(nájem sálů, honoráře uměleckých souborů při benefičních akcích)\nVlastní provoz sdružení činil 4.267,- Kč (bez bankovních poplatků) při příjmech 1.268.208,- Kč (bez připsaných úroků), tj. 0,3% příjmů\nPostkonto - Sbírka\nPřipsané úroky (ČS+Postkonto)\nNákup movitého majetku pro domácí hospic\nSlužby výstavba hospic\nSlužby domácí hospic\nVedení účetnictví (2005-2006)\nPomoc pozůstalým - domácí hospic\nStav k 1.1. 2005\nRefundace mezd u ÚP\nStav k 31.12.2005\nStav k 1.1. 2004\nStav ke dni založení sdružení 10.2.2003\nRefundace mezd UP Chrudim\nStav k 31.12.2003


Jak zatočit se stresem 2/2 » ZISKweb\nJak zatočit se stresem 2/2\nÚvod / Práce a podnikání / Jak zatočit se stresem 2/2\nNe nadarmo se říká, že je slunce pozitivní energií. I proto jsou jarní a letní měsíce veselejší, šťastnější než ty jiné. Když cítíte, že je toho na vás moc, zkuste trochu zastavit čas, nadechnout se, vydechnout a načerpat energii na slunci. Pozitivní energie může zahnat stresový stav raz dva. Takže indikovat sluneční záření je na stres také účinnou zbraní.\nČasto je spouštěčem stresu prostředí, ve kterém člověk žije. Proto je potřeba si uvědomit, co je stresorem, který nepříjemné pocity vyvolává. Obvykle je to právě prostředí, ve kterém člověk žije. I rodinný dům, pokud obývá s rodiči, nebo jinými osobami, může stresovat. Podobně jako zaměstnání. Jestliže dlouhodobě je člověk ve stresu, musí prostředí změnit. Tedy takové, které jej stresuje.\nZvláště u žen bývá problém dlouhodobého stresu spojen s tím, že toho mají moc. V domácnosti, kde žijí s partnerem, dospívajícími dětmi a případně i rodiči je ideální povinnosti okolo domácnosti rozdělit na jednotlivé členy.


PRÁZDNINOVÉ TIPY: K dubu, kde se narodil svatý Václav – Místní akční plán rozvoje vzdělávání\nPRÁZDNINOVÉ TIPY: K dubu, kde se narodil svatý Václav\nPublikováno 13. 8. 2020 9. 9. 2020 , autor: pavla\nnarodni kulturni pamatka, sochar Josef Vaclav Myslbek, 1887-1924, vyska 5,5m, s kopim 7,2 m., Image: 9566808, License: Rights-managed, Restrictions: , Model Release: no, Credit line: Profimedia, Michaela Dusíková – ČIF\nV sousedním okrese Kladno se nachází jeden z nejstarších stromů nejen ve Středočeském kraji, ale v celém Česku. Jde o dub letní ve Stochově. Svátek, který stromy oslavuje prostřednictvím jejich společného sázení, se slaví ve více než čtyřiceti zemích světa. Nápad vznikl už v polovině 19. století v americké Nebrasce. Tamní osadník J. Sterling Morton vysazoval kolem svého domu různé druhy stromů, keřů a květin a v novinách vyzýval ke stejnému počinu i sousedy. Svým nadšením jich strhl tolik, že se zrodil takzvaný The Arbor Day. Vyhlášen byl později na 22. dubna, den narozenin J. S. Mortona. Myšlenka se postupně šířila i na další kontinenty. Jen datum oslav se lišilo dle klimatických podmínek.\nDo Čech myšlenku přinesl Svaz spolků okrašlovacích. Den stromů se u nás poprvé masově slavil počátkem dubna 1906. Tradice, přerušená válkou a komunistickým režimem, byla znovu obnovena až v roce 2000. V České republice připadá Den stromů na 20. října, stejně jako v Polsku či na Slovensku.\nNa tzv. památné stromy, ať už jednotlivce, skupiny nebo stromořadí, pamatuje zákon o ochraně přírody. Nejčastěji vynikají svým vzrůstem, stářím, jsou významnou krajinnou dominantou. Může jít o stromy s vysokou estetickou hodnotou nebo se k nim vážou pověsti či jsou spojovány s historickou událostí, ať už pravdivou nebo smyšlenou.\nTo je i případ jednoho z nejstarších středočeských stromů, Svatováclavského dubu letního ve Stochově. Jeho stáří se odhaduje na 700 až 900 let. Podle některých může být starší. Pod prastarým dubem, který je opředen mnoha pověstmi, se údajně narodil sv. Václav.\nNa území dnešního Stochova stávalo hradiště českých knížat. Pověst praví, že v roce 903 se rodiče Václava, kníže Vratislav a Drahomíra, s družinou pohybovali v okolních lesích a lovili zvěř. Na Drahomíru přišly náhlé porodní bolesti, uchýlila se tedy na zdejší přemyslovské hradiště a zakrátko porodila chlapce. Když se o radostné novině dozvěděla Václavova babička Ludmila, zasadila na konci tehdejšího nádvoří tenký dubový proutek. Šlo přitom o starý pohanský zvyk. Dub byl v těch dobách spolu s lípou považován za náš národní strom. Dub symbolizoval mužskou sílu a bojovnost, lípa pak spíše ženský prvek. „Na památku toho šťastného dne, kterého jsi mně, Hospodine, popřál se dočkati, sázím tento proutek s pevnou důvěrou v Tebe, že mně milostivě popřeješ i té radosti se dočkati, by jako to dítě právě svůj počíná život, tak i tento proutek v této zemi své nové žití počal,“ pravila dle pověsti Ludmila.\nAť už to byl kdokoli, zanechal nám tu nesmazatelnou stopu, němého svědka mnoha historických událostí. V roce 1913 měl dub v obvodu 720 centimetrů a roku 1994 dokonce 879 cm. Každoročně v Den české státnosti 28. září k němu zamíří velký průvod lidí, aby uctil svatého Václava, patrona české země, bez ohledu na to, zda se zde opravdu narodil.\nO titul Stavba roku bojují i školy z Berounska\nZdice otevírají nový školní pavilon


Studie: Ceny bytů v Praze jsou jedny z nejvyšších v regionu - Patria.cz\nPraha zůstává i přes mírný pokles cen v roce 2012 s cenou nových bytů okolo 2500 eur (65.000 Kč) na metr čtvereční jednou z nejdražších metropolí ve střední Evropě. Cenová úroveň nového bydlení v Praze tak byla srovnatelná například s Berlínem nebo Bruselem. Vyplývá to z výsledků studie společnosti Deloitte Index nemovitostí, která analyzovala vývoj cen nemovitostí a rezidenčních trhů ve 13 zemích Evropy.\n"Cenová úroveň nových rezidenčních nemovitostí v Praze překračuje téměř o 900 eur/m2 (23.400 Kč/m2) Varšavu a příliš nezaostává za Berlínem nebo Bruselem. Praha je zároveň jedním z mála evropských měst, kde ceny nových rezidenčních nemovitostí nadále překračují průměr dané země více než dvojnásobně. Podobně je na tom Londýn, Berlín, Frankfurt, Hamburk či Paříž," uvedla partnerka Deloitte odpovědná za odvětví nemovitostí ve střední Evropě Diana Rádl Rogerová.\nBavorský Mnichov, který je nejdražší německé město z hlediska pořízení rezidenční nemovitosti, dosáhl v roce 2012 průměrnou cenu 5000 eur/m2 a společně s Moskvou nejvíce překračují průměr cen v dané zemi (255 procent). V Moskvě, Miláně a Římě či francouzském Lyonu a Marseille činí průměrná cena za rezidenční nemovitosti okolo 4000 eur/ m2.\nNaopak nejlevnější rezidenční nemovitosti je možné nalézt v regionu střední Evropy. V Budapešti představovala v roce 2012 průměrná cena rezidenční nemovitosti 1198 eur/m2 a ve Varšavě 1656 eur/m2.\n"Bytová výstavba v ČR činila v roce 2012 téměř 84 procent průměru EU, což je mírný nárůst proti předchozím rokům. Tento nárůst je však hlavně způsoben v důsledku poklesu bytové výstavby v unii. V absolutních číslech bytová výstavba loni v Česku dosáhla 2,81 dokončeného bytu na 1000 obyvatel," dodal manažer pro oblast nemovitostí v Deloitte Petr Hána.


Machstav v roce 2019 | Machstav\nRok 2019 byl pro Machstav v mnoha ohledech novým. Jednou z novinek je, že Machstav změnil své účetní období. Z klasického období leden-prosinec jsme přešli na hospodářský rok s účetním obdobím duben – březen. Důvodů bylo hned několika a nemá moc velký smysl je jmenovat. Podstatné je, že výkonnostní ukazatele Machstavu na konci roku nejsou celoroční, ale pouze ukazují výsledky za 9 měsíců. Ale i tak je vidět strmý růst výkonosti. Posuďte sami. Jestliže Machstav za celý rok 2018 spotřeboval cca 250 000 kg izolací, tak za období 4.-12. měsíce 2019 to bylo 340 000 kg izolací. Za celý rok 2018 Machstav utržil za provedené stavby 115 mil. kč, tak za období 4.-12. měsíce 2019 to bylo cca 155 mil. kč. Z těchto čísel je patrný růst celé společnosti Machstav. Další novinkou bylo spuštění firemního profilu na Facebooku a Instagramu, k čemuž došlo v letním období. Dále nelze nezmínit, že jsme se pustili do náročné rekonstrukce původních budov v areálu sídla společnosti Machstav v Dobroníně. Obměnili jsme tým našich kolegů.\nNěkdy to nejde, tak jak chceme\nSamozřejmě, že jsou chvíle a okamžiky, kdy se něco nepovede, ale v těchto chvílích je velmi důležité, jak se k našim nedokonalostem postavíme my sami. V našem systému řízení je to jednoznačně dané. Jsme to především my sami, kteří ukáží na to, co se nám nepovedlo a nečekáme, zda si naší chyby zákazník všimne, či nevšimne. Pouze ti, kteří si jsou vědomi své chyby, jsou schopni se z ní poučit a zdokonalit se. Ti, kteří se zdokonalovat nechtějí a neplatí to pouze v Machstavu, ale všeobecně, jsou odsouzeni k průměrnosti a k tomu, že je na špici vystřídá někdo jiný. My v Machstavu nechceme být průměrní, a proto se z vlastních chyb poučujeme.\nNásledující rok 2020 bude pro Machstav významný. V prosinci 2020 Machstav oslaví své 10. narozeniny. Po celý rok 2020 budeme pro naše zákazníky ještě zajímavějšími, než tomu bylo doposud. Za dobu existence společnosti Machstav jsme nasadili vysokou laťku kvality odváděných prací a všech našich služeb a tuto laťku chceme v následujícím roce udržet a v ideálním případě jí ještě o malinko zvýšit. Jedině tak si Machstav udrží své dobré jméno. Dále chceme v roce 2020 dokončit rekonstrukci areálu sídla společnosti v Dobroníně. Budeme investovat do rozvoje klempířské dílny.


Střešní nosiče Volkswagen Polo Classic 4D 96- FLEXBAR ALU | BmShop.eu\nAUTO - MOTO Střešní nosiče, popruhy Střešní nosiče Volkswagen Polo\tStřešní nosiče Volkswagen Polo Classic 4D 96- FLEXBAR ALU\nStřešní nosič Volkswagen Polo Classic 4D 96-, 1 pár, uzamykatelný, hliníkové tyče s T-drážkou, nosnost 50kg, výrobce Piccola-M.\nStřešní nosiče Volkswagen Polo Classic 4D 96- FLEXBAR ALU\n- Střešní okno, gumová lišta\n- Vzdálenost mezi pryžovým lemováním střechy a rámem střešního okna musí být minimálně 80 mm. Kotvící místo je ukryto pod gumovou lištou, která je u novějších typů nahrazena plastovou s posuvnými výklopnými krytkami. Nosič lze použít pouze pro gumovou lištu!\nPOLO CLASSIC - 4D Sedan\nStřešní nosiče Volkswagen Polo III 3D 5D 94-00 PICCAR\tZákladní sestava střešních nosičů určená pro připevnění na střechu automobilu Volkswagen Polo III-3D,5D, r.94-00.


Plážová romantika i zámeček. Kde budou bydlet hvězdy Eura? | Týden.cz\nPo fotbale do luxusu\nPlážová romantika i zámeček. Kde budou bydlet hvězdy Eura?\n31.05.2016 16:00 Původní zpráva\nLuxus, soukromí, klid, skvělý servis. Hlavně to vyžadují fotbalové národní týmy od ubytování během fotbalového mistrovství Evropy ve Francii. Kde budou bydlet Petr Čech, Andrés Iniesta, Cristiano Ronaldo či Wayne Rooney?\nČeši si vybrali za svůj eurodomov hotel Chateux Belmont v městečku Tours v centru Francie. Lákadlem jsou procházky k řece Loiře či do historickho centra města. Čtyřhvězdičkový komplex nabízí pochopitelně i bohatou regeneraci pro hráče: bazén, vířivku, saunu, posilovnu. Standardní dvoulůžkový pokoj pro dvě osoby vyjde na 200 eur za noc (5 400 korun).\nVýhodou je i nedaleké letiště. Češi totiž budou z Tours na zápasy létat. Do Toulouse, St. Étienne a Lens, kde postupně odehrají své duely ve skupině, je to pokaždé zhruba 500 kilometrů. Češi tak během šampionátu nalétají zhruba 3000 kilometrů.\nŠpanělé, favorit "české skupiny" i celého turnaje, se budou cítit jako na dovolené. Jejich hotel Atlante Relais Thalasso & Spa totiž leží přímo u moře na západním pobřeží Francie. A kdo ví, třeba obhájci titulu pohledem na západy slunce a vlny tříštící se o skály zjihnou a Čechům darují v úvodním zápase nějaký bod k dobru. Hotel nabízí gastronomické delikatesy zejména z mořských plodů a ta nejlepší vína. Letiště je vzdálené jen 20 minut cesty. Pokoj pro dva s výhledem na moře vyjde přes 500 euro za noc (téměř 14 tisíc korun).\nAngličané si budou žít během Eura doslova jako na zámku. K dispozici je jim hotel Auberge du Jeu de Paume ve známém zámeckém komplexu Chantilly. Jedenáctitisícové městečko Chantilly je známé i díky výrobě šlehačky a krajky. Do Paříže je to odtud jen 35 kilometrů. Anglický svaz se plácl přes kapsu: noc v tomto hotelu stojí zhruba 500 liber (17 500 korun). Kdyby ale po letech tápání konečně cinkla medaile, nikdo by nelitoval. Vždyť Anglie čeká na úspěch na Euru od bronzového ME 1996.\nTaké Portugalci si vybrali hotel poblíž hlavního města, do Paříže to mají jen 35 kilometrů. V ragbyovém království v Marcoussis, kde sídlí ragbyová reprezentace, najdou Ronaldo a spol. ideální podmínky pro přípravu.\nNěmecká reprezentace našla svou základnu v lázeňském městě Évian ve východní Francii. Čtyřhvězdičkový hotel Ermitage leží na pobřeží Ženevského jezera s parádním výhledem na Francouzské Alpy. V hotelu s oblibou tráví svá soustředění i týmy anglické a francouzské ligy včetně Olympique Lyon.\nFoto: chateaubelmont.com, chateauxhotels.co.uk, lechorepublicain.fr, evianresort.com


HE3DA: chceme vyrábět akumulátory do automobilů a pro solární pole - TZB-info\nTZB-info / Obnovitelná energie a úspory energie / Akumulace elektřiny / HE3DA: chceme vyrábět akumulátory do automobilů a pro solární pole\nDnes jsme tady v rámci Nanodne. Vy v názvu své společnosti ale nemáte žádné nano, naopak v něm máte 3D, čímž zdůrazňujete, že používáte elektrody silné několik milimetrů. Kde se tedy ve Vašich akumulátorech uplatňují nano materiály?\nUvnitř. Uvnitř je všechno nano. Navenek je baterie samozřejmě makro, ale uvnitř je všechno v nano velikostech.\nA když uvnitř máte 3D elektrodu, která je silná několik milimetrů?\nAno, ale ty aktivní materiály, to jsou všechno nanočástice. Celá ta směs, díky které to funguje. V baterii jsme spojili makro a nano a to nám dává úžasné možnosti z konstrukčního hlediska. Jsme schopni chladit elektrolytem, vyměnit elektrolyt, mít daleko bezpečnější provoz, menší dilatace. Máme také multifunkční rám, který zprostředkovává distribuci elektronů, sběr elektronů, zároveň je to tělo baterie, rozvod tepla… Ale ta chemie, ta se odehrává v nano velikostech.\n1 – Jan Procházka a jeho baterie s oceněním Grand Prix veletrhu For Energo, Foto © TZB-info.cz\nTakže máte nějaký pevný rám, který tvoří elektrodu a do něj je vlisovaná speciální nano směs?\nAno. My lisujeme tabletky do rámu a tím pádem nepotřebujeme pojivo. A když tam není pojivo, tak máme daleko nižší vnitřní odpor, zároveň uvolníte cestu pro lithiové ionty a to je hlavní důvod, proč to funguje.\nTedy v baterii není žádné pojivo, naopak je tam více materiálu, který je opravdu nosičem energie?\nSprávně, nejlepší pojivo je žádné pojivo.\nZmínili jsme silné elektrody. Když je tak zjevné, že vezmeme tlustou elektrodu, nalisujeme do ní nanomateriál a získáme perfektní článek, proč s tím už dávno někdo nepřišel?\nProtože i při použití nanomateriálu Vám skoro nikdo v lithiové baterii nenabije elektrodu, která má, dejme tomu, tloušťku vlasu. U dnešních elektrod se jedná o třetinu až pětinu tloušťky vlasu. To je celý důvod. Lidi si ani nedovedou představit, že by mohli někdy nabít elektrodu silnou dva milimetry. Proto tímto směrem ani nejdou a v tom je, myslím, celý problém. Výrobci jsou vázáni na dostupnost tradiční techniky. Žádný baterkář na to nekouká jako chemik a proto na tento princip nikdy nemůže přijít.\nKdyž tradiční výrobci nezvládnou nabít silné elektrody, jak Vy to dokážete?\nMy jsme použili správně upravené materiály, se správnou strukturou a morfologií. Parametry této struktury, to je naše hlavní know-how a to tady nechci ventilovat.\nNa konferencích i v médiích proběhla již řada parametrů Vaší baterie. Když byste měl vybrat 3 hlavní přednosti Vaší technologie oproti konvenčním systémům, které by to byly?\nJá myslím, že to je bezpečnost, spolehlivost a levná výroba. A ještě bych tam přidal jeden parametr – baterie je schopná fungovat v potenciostatickém režimu. Vy nastavíte potenciál, třeba od fotovoltaických panelů, který je vyšší nebo nižší, než potenciál baterie a tím kontrolujete, kam tečou lithiové ionty a tím pádem i elektrony. To je potenciostatická kontrola, s pomocí konstantního potenciálu ovládáte celou baterii a ta dýchá jako plíce. To znamená, že jí nedávkujete nějaké množství proudu, neořezáváte napětí, neděláte složité elektronické kontroly. Necháte ji dělat normálně to, co ona sama chce. To radikálním způsobem zmenšuje množství bezpečnostních a ovládacích elektronických prvků, což celý systém zlevňuje. Tím neříkám, že tyto prvky úplně eliminujeme, pořád ještě používáme vypínače, monitoring stavu baterie, měření napětí, ale jinak je to revoluce v ovládání té baterie. To dnešní tenkovrstvé baterie nevydrží. Do baterie nejprve dávkujete určité proudy, a když baterie docílí určitého potenciálu, tak to překlopíte do potenciostatického režimu, kde už se to malými proudy jen „došťouchne“. Ale kdybyste ten potenciál nastavil hned od začátku, tak by baterie musela ze začátku absorbovat velmi vysoké proudy a to žádná z dnešních baterií nevydrží. V tom je naše obří výhoda.\nMůžete rozvést ještě další vlastnosti, které jste zmiňoval? Hovořil jste o bezpečnosti…\nV naší baterii není nic, co by tálo, měnilo tvar, hořelo, nejsou tam žádné organické látky, pokud vzniknou nějaké bublinky, baterie plynule odbublává. Je tam keramický separátor, to znamená, že když dojde ke zkratu, nehoří. Bezpečnost je oproti dnešním technologiím nesrovnatelně vyšší.\nZ čeho vychází nízké výrobní náklady, o kterých jste hovořil?\nNepotřebujeme obří plochy na vysoušení elektrod, tažení elektrod, zbrušování elektrod a skládání nekonečných ploch. Díky tomu, že používáme lisování, jsme zpracováním, výrobou a množstvím operací tak asi na třetině až pětině nákladů výrobců klasických baterií. Takže máme stejné náklady na aktivní materiály, ale množství práce vložené do výroby baterie je enormně nižší.\n2 – Technologie HE3DA je patentovaná v řadě zemí světa, včetně USA a Japonska\nKdyž se zmiňuje cena baterií pro energetiku, mluví se řádově o 500 dolarech za 1 kilowatthodinu kapacity.\nCeny jdou hodně dolů s čínskými bateriemi, nicméně do dneška AltairNano prodává někde okolo 1100 dolarů za kilowathodinu, A123 okolo 1000 a když si koupíte něco za 350 dolarů, tak buď tam nemá danou kapacitu, nebo je to podezřelé. Náš technik spočítal, že návratnost naší baterie při skladování energie je po 600–800 cyklech.\nJako „magická hranice“ bývá označována cena 100 dolarů za kilowatthodinu a za hlavní naději v této oblasti jsou považovány baterie od Tesly.\nJá myslím, že pokud existuje technologie, která pokoří tu 100dolarovou hranici, tak to bude právě ta naše. Co se týče produkce Tesly, tak ta ještě nikdy nezačala, ta začne za dva roky. Říkat v tuto chvíli, jaká bude cena, je myslím předčasné. V gigatovárně Tesly jsem se byl podívat letos v únoru a už měli část obložení na své hale. Že by výstavba jela nějakou raketovou rychlostí, to mi nepřipadalo, ale nechci z toho dělat nějaké úsudky.\nJe pravda, že Elon Musk teď raketově řeší jiné věci. Mám na mysli, když se svou společností Space X posílá rakety Falcon na oběžnou dráhu.\nMusk je neuvěřitelný vizionář a on otevřel tyto nové trhy. Musk je downstream (spodní proud) v nových technologiích. On ukazuje, kam se s nimi vůbec můžeme dostat. Milionté překupování nemovitostí nebo investování na burze má sice nějaké standardní ziskové parametry, ale tam se už nikam dál nedostanete. Musí se do nového. Já si ho jako vizionáře velmi vážím. Byť mnoho z jeho věcí je teprve spekulativního charakteru, ale on je schopen jich docílit. Lidi mu svěřují důvěru a chápou ten jeho vzkaz, který je velmi jednoduchý a velmi sdělný.\nNejspíš ano. Řídí první soukromou společnost, které se po dlouhé době povedlo rozjet životaschopnou automobilku a zároveň má soukromou společnost, se kterou chce doletět na Mars.\nOn boří hranice, to je fenomén Tesla. V automobilovém průmyslu došlo před 10 lety k sortování, z něhož vylezlo 7 nejsilnějších automobilek, ty měly rozdělený trh a myslely si, že to tak půjde na věky. A teď mi ukažte automobilku, která za týden prodá 300 000 vozů. To je prostě fenomén Tesla. A přitom Tesla určitě není finální řešení. Hybrid s elektrickým pohonem mi připadá z hlediska provozu, dojezdu a provozních nákladů jako lepší řešení.\n3 – Standardní lithiové články o kapacitě přibližně 10 Wh používané v dnešních velkokapacitních bateriích, pod nimi prototyp článku HE3DA o kapacitě 5–8 kWh\nKdyž se vrátíme k velikosti baterií, jaké budete v budoucnu vyrábět – Vaše baterie by měla být libovolně škálovatelná od malé baterky po veliký článek.\nMy máme výhodu v mikrobaterkách, kde dokážeme dát na malou plochu dvacetinásobnou kapacitu, to je velká výhoda například pro záložní paměťové obvody.\nKdyž se bavíme o mikrobaterii, tak to mohu připodobnit třeba k baterii do hodinek?\nNe, výrazně menší, třeba 4 milimetry čtvereční a podobně. No a druhá výhoda jsou obří baterky. Dnešní skládání baterií pro elektroniku do obřích celků je z inženýrského hlediska dlouhodobě neúnosná věc. Velká úložiště potřebují velké baterie – vyvinout, správně nadesignovat, nakoncipovat, dát jim přesné vlastnosti, které pak očekáváte od celého zařízení. Malé „baterčičky“ ukazují cestu pro elektroniky, aby si měli s čím hrát a mohli vyvíjet svoje systémy, ale v energetice musí nastoupit pořádná baterie, jejíž články jsou škálovatelné směrem nahoru. Takže ne 3Ah článek, ale třeba 30 000Ah článek. No, a to my umíme.\nNa prezentaci v rámci Nanodne jste hovořil o tom, že dokončujete pilotní provoz v Letňanech a pak že plánujete stavět továrnu v Horní Suché. V jaké je to fázi?\nObojí běží simultánně. V Letňanech jsou nainstalované první lisy, zavádí se suchý vzduch, ty jednotky už tam jsou, takže když to dobře půjde, tak už možná v létě pojede zkušební provoz. V Horní Suché to běží také, připravují se budovy, instalují se první zařízení a řekl bych, že se to začne všechno dávat dohromady, až uvidíme, jak poběží malá linka u nás v Letňanech.\nMluvil jste o tom, že Vaše baterie se dá škálovat od milimetrů do opravdu rozměrných článků. Jak veliké baterie plánujete vyrábět jako první?\nMy chceme dělat 48V baterie s kapacitou okolo 1 kilowatthodiny pro startování nové generace automobilů. Všechno ostatní už bude výrazně větší. Startovací baterie, to je trh, který nám připadá jako okamžitý a je zde poptávka – automobilky už se dnes shodují, že elektronika v autech bude 48V systém. To kvalitativně mění situaci, ten, kdo do toho půjde, ví, že si nespálí prsty, a že je to pouze otázka času. Takže 48V baterie, tam já osobně spatřuji náš cíl. Nerad bojuji konkurenčně na existujících trzích, protože tam platí běžné ekonomické zákony a konkurenční boj a ten já nemám rád. Daleko lepší je přijít s něčím novým, vytvořit nový systém a ten potom – dodatečně – si aplikují ostatní.\nTakže Vaši první zákazníci budou automobilky?\nKomunikujeme s výrobci autobaterií i s automobilkami. A komunikujeme samozřejmě i se sektorem obnovitelných zdrojů. To, co tady vidíte v malém (hovoří o přenosném demonstračním systému se třemi fotovoltaickými panely, propojovací a meřící elektronikou a HE3DA akumulátorem), tak tam čekáme druhý trh, který je také teď zralý a už je tady.\nV rámci portálu TZB-info nás zajímá hlavně využití akumulátoru v budovách. Nyní je spuštěn i dotační program, který zahrnuje akumulátory pro hybridní systémy. Teď jste zmínil, že i tímto směrem se budete ubírat, jak bude v odvětví domácích baterií vypadat Vaše řešení?\nVe všech zařízeních vyrovnávajících frekvenci a v záložních systémech ve velkých budovách pořádná baterka chybí, tam se dá přidat okamžitě. A pro výrobce energie ze solárních elektráren je nepříjemné, když přeběhne mrak a elektrárna nedodává stabilní výkon. Jak je možné vidět na našem ukázkovém systému (viz box a video, poz. red.), baterie si sama vyrovná výkon, můžete se na její provoz spolehnout řekněme 10 hodin. Nejde tolik o dlouhodobé skladování – uskladním a dráž prodám – jako o daleko stabilnější a spolehlivější dodávku energie do sítě z fotovoltaických elektráren. Díky tomu si mohou výrobci nasmlouvat lepší ceny, protože jsou schopni dohodnutý výkon skutečně dodat, i když je pod mrakem.\nSpolečnost HE3DA pro demonstraci svého řešení sestavila názorný minisystém. Ten obsahuje fotovoltaické panely, baterii HE3DA, spínací a monitorovací elektroniku a trojici led světel, která tvoří odběr. Díky baterii poskytuje celý systém stabilní výstupní napětí a proud, i když se zmenší výkon fotovoltaiky (přijde mrak). Oproti klasickým systémům zde není přítomna žádná elektronika, která by řídila vybíjení a nabíjení baterie (battery management system). Nabíjení a vybíjení baterie se řídí potenciostaticky a probíhá samovolně v závislosti na dodávkách fotovoltaiky a odběru ze sítě. Všechny tři prvky systému (PV, baterie a síť) se doplňují. Viz video výše.\nTímto směrem se tedy bude ubírat Váš systém baterií pro domácnosti…\nNaše řešení má být hlavně pro solární pole. V domácnosti je to primárně o uskladnění a taky samozřejmě vyrovnávání energie, ale náš systém je míněn primárně pro gigawatty, které jsou postaveny na polích.\nTakže spíš než byste vyráběl malou baterii, která se dá někam do garáže k rodinnému domku, tak to bude nějaký kontejner k fotovoltaickému poli?\nUrčitě preferujeme kontejnery, tam míříme, tam máme konkurenční výhodu. Domácí baterii na zeď asi budeme muset dělat, ale tam já nevidím úplně ten smysl, jak využít naší technologii. U nás platí, čím větší, tím lepší.\n5 – Vlevo prototyp článku HE3DA o kapacitě 100 Wh, vpravo nejstarší prototyp s kapacitou 1 kWh, Foto © TZB-info.cz\nA co akumulátorová kapacita pro elektromobily? Po té teď značně roste poptávka. Baterie mají být malé, lehké a zároveň mají mít obrovskou kapacitu.\nTomu se chceme hodně věnovat příští rok a chtěli bychom přijít s něčím úplně novým. Chceme mít nabíjení do půl hodiny. Teď zkracujeme dobíjecí doby a koncipujeme to tak, že když přijede vozidlo ke stojanu, aby mohlo do té půlhodiny odjet. A nebo po čtvrthodině s 75% nabitím.\nO jaké kapacitě se teď bavíme?\nOd 10 kilowatthodin výš.\nTesla má ve svých autech akumulátor 75 kWh a mluví se už o 100kWh baterii. Toto byste taky vyráběli?\nAno, my to budeme dělat, ale určitě ne příští rok. Příští rok bude probíhat vývoj. Nám to zatím funguje dobře na úrovni malých modulů a budeme to postupně přenášet do většího. 70 kilowatthodin, to už je velký prototyp, to chvíli trvá. Budeme na tom dělat.\nŘekněte svůj názor v diskuzi!12 příspěvků, poslední 11.07.2016 12:02