Lacrimosa: Kapitola patnáctá - Den nekončí půlnocí - Eleuthera´s\nLacrimosa: Kapitola patnáctá - Den nekončí půlnocí\n„Vy to snad nevíte?“ zeptal se Draco a vmetl své rozhořčení a znechucení Eleri přímo do tváře. Sám si v duchu kladl otázku, že ho to vůbec udivuje, jak mohl ředitel od ní čekat, že by mohla vědět víc než..jeho bratr? Vždyť to byla jen nějaká kejklířka u Merlina!\nEleriny oči, tak krásné a bezcitné zároveň, se vpily do těch jeho. Stříbrná a hnědavě zelená se střetly, aby se rozhodlo.\nNeudělala nic, jen se na něho podívala a přesto měl pocit, jako kdyby se uvnitř něho cosi otevřelo a dveře, které byly skryté se otevřely, aby skrz ně procházel..chlad. Bodlo jej nepředvídatelně v boku, tam u žeber, poblíž srdci.\nNa kratičký okamžik se její zorničky rozšířily, jako kdyby vytušila, že se s ním něco stalo a chtěla vykřiknout strachem o něho, ale pak přes její bytost, jak tam seděla, přepadl stín a ona byla zase tak chladná a nedostupná. Byla to snad maska, co uviděl? Ta mrazivá nádherná bolest zmizela nečekaně, i když se mu stále dívala do očí a její rysy postupně nabraly posměšný výraz.\nByl by schopen jí odpustit, uvěřit a hlavně, zamilovat si jí tak, jako Harry. Ale bylo to pryč a on cítil prázdno v místě, kam se její přítomnost mohla zapsat. Nenávist se převalila přes jeho myšlenky a on na to zapomněl, potlačil to hluboko do svého vědomí a tam to pohřbil, aniž by si uvědomil, že tento okamžik kdy měl.\nZbyla jen tichá nevraživost a nelibost, opovrhoval jí proto jak se chovala k Harrymu a proto, kým byla. Ubožačka, přivandrovalec který pídí po vědomostech jako nějaký mudlák, sotva by je rozeznal.\nEleri postřehla že nitka spojující její bytost s Harrym, která stříbřitě vibrovala mezi nimi se znovu zachvěla a pak zmlkla. V okamžiku ale byla zpět a byla náhle posílena. Byla dvojitá.\nÚtroby se jí stáhly bolestí tak lidskou a tupou. Všechno uvnitř se bouřilo a křičelo v hlavě jí zněl výstražný alarm a bratrův hlas.\nV duchu si opakovala svůj slib. A její výraz se změnil a stal se výrazem opovržení.\nMluvila ze začátku potichu, ale přesto upírala svůj pohled na Draca.\n„Vy jste si snad myslel, že vím všechno? Tak to vás zklamu, vědma nejsem.“ Odpověděla hořce.\nCítila horkost, která rozproudila jed v žilách a pak její kůže dostala nádech růžové.\n„Co si myslíte, že se stane, Albusi? Nedokážu vašeho chráněnce nic naučit, protože není víc způsobů, kteří lze mluvit hadí řečí. Mám ztratit čas, který jste po mě žádal, abych jen mluvila?“ odsekávala se sevřenými čelistmi a soustředila se už nyní pouze na ředitele.\nAbych mluvila s ním.. domyslel si Harry a sevřel ruce v pěst. Tohle ho asi zabolelo nejvíc, proč ho tak nenávidí? Chtěl otci uvěřit, ale nešlo to, když ji viděl. Byl slabým před jejím hněvem.\nNajednou, jako by se slabým stal i sám Brumbál, protože mlčel.\nCelý večer se smrskl do neúhledné stopy hádky, která visela ve vzduchu. Bývalí ředitelové se vrtěli v obrazech a ani nepředstírali spánek.\nVše se zmítalo utajeným varem a pomalu doutnalo. Hodiny odbily desátou.\nSeverus Snape, muž temné minulosti a pravý člen Řádu se zvedl ze své židle. Tentokrát to byl on, kdo porušil ticho.\n„To už by stačilo,“ řekl znovu a jeho chladný hlas se směle vyrovnal jejímu. Těžko rozeznat, kdo komu byl nyní větším soupeřem ačkoliv v ní to ještě dřímalo, zatímco on strávil posledních několik let tím, že byl prostě..takový.\nEleri byla velmi unavená, ale začínalo jí docházet, že něco podobného asi bude na denním pořádku, pokud to Brumbálovi nerozmluví. Z neznámého důvodu se s tímhle člověkem vždy začala hádat, ačkoliv v tom snad skoro pokaždé byla nevinně.\nDobře, musela uznat, že to trochu přehnala a nezvolila zrovna šťastnou kombinaci slov, ale co naplat. Bylo pozdě brát to zpět, nebo to vysvětlovat. Nehledě na to, že by jí stejně neposlouchal.\nTón, kterým mluvil napovídal budoucí katastrofě a hrozba visela ve vzduchu, temná slova našla svůj cíl, když žena v křesle sklonila hlavu do dlaní. Pár pramenů tmavých vlasů jí spadlo z ramene a ve světle svíček a ohně v krbu se narudle zalesklo.\nNemusel to říkat dvakrát, protože ho jeho synové slyšeli, ale přesto se ani jeden nepohnul. Snape si toho ovšem nevšímal a nechal to být.\n„Draco, Harry, je čas jít domů.“\nRozloučili se s Brumbálem, který už při jejich odchodu zahrnoval Eleri pohledy, které říkaly: „bylo to nutné?“\nZvedla hlavu až když byli pryč a překvapeně zamrkala, skoro by čekala, že odejde i on. Ale Snape jen poslal oba chlapce napřed a zůstal.\nNemusela ani věštit proč.\nUnaveně si povzdechla a přikývla: „Tak tedy hádka, jen do mě.“\nStiskl rty a výsměšně se na ni podíval. Ani nemusel nic říkat, aby se cítila mizerně.\nBrumbál vstoupil mezi ně a dotkl se jejího ramene. Nečekaně sebou trhla a ucukla z jeho dosahu.\nVstala a židle se prudce kymácela na místě. Přitiskla si složené pěsti na spánky a znovu zavřela oči. „Omlouvám se, pane.“\n„To nemůžete myslet vážně, Brumbále.“ Procedil Snape a se zkříženýma rukama na prsou oba zlobně pozoroval.\n„Chlapče, cožpak jsi sám neříkal, že by se Harry potřeboval v magii zlepšit? A ta přeci stojí na umění ovládat tento jazyk.“\n„Můj syn není pětileté dítě. V tomto konkrétním případě to zvládá mnohem lépe.“\n„Pokud vám to nevadí, já se toho účastnit nebudu.“ Vyhrkla Eleri v pauze, zatímco se oba muži nadechovali. Ale její připomínka byla v mžiku odsunuta stranou.\n„Nikam nechoďte. Z toho se jen tak nevyvlečete.“ Zuřil už v tu chvíli Snape.\nPokrčila rameny. „Najednou vám záleží na tom, jestli zůstanu.“ Odfrkla si.\n„Eleri, prosím zůstaň,“ doplnil diplomaticky ředitel a pokračoval, „Severusi můžeš mi říci, co přesně ti vadí? Eleri je ta nejlepší volba a věřím, že by neudělala nic, co by Harrymu ublížilo. Myslím, že by mu mohla být velmi prospěšná. Už jen z toho důvodu, že je to žena.“\n„Která je tak unavená, že se ani nemůže sama bránit. Už můžu jít?“\n„NE!“ odpovědělo z obou stran.\nRoztřeseně rozhodila ruce a pak zaúpěla. Konečně aspoň něco přilákalo pozornost k ní.\n„Pánové alespoň jednou mě respektujte a to zcela vážně.“ Zamračila se. „Vy mi přestaňte vyčítat něco, co mě ani nikdy nenapadlo. A vy se zamyslete nad tím, jestli na to mám.“ Poukázala na svůj stav a chytla se za břicho, které žhnulo nejvíc. „Jak už jsem řekla, nedokážu ho naučit víc, než už sám umí a nemám čas ani zájem zkoušet, jestli je chytřejší než já. To je snad pochopitelné..“\n„Brumbále, nepřipadá v úvahu, aby se to byť jen zkoušelo. Copak jste zešílel?“ obrátil se na něho Snape. A Eleri konečně mohla poprvé za večer souhlasit i s ním.\n„Proč mě pořád pokoušíte? Copak už vám to jednou nestačilo? Co chcete víc?!“\nŘeditel se jen usmál a podíval se z jednoho na druhého. Stáli tu téměř bok po boku a konečně se na něčem shodli, ačkoliv to vlastně bylo v názoru na jeho vlastní osobu.\n„Nenapadlo vás třeba, že nejde o to, jestli to chlapce něčemu naučí, ale jestli mu to ukáže i jiné směry myšlení. Eleri, cožpak vám o tohle nejde?“\nSeverus se na ni úkosem podíval.\n„O co mi jde a nebo ne, je má soukromá věc. Možná jste viděl mé myšlenky, ale pokud jste z toho usoudil něco takového, pak jste nic nepochopil!“\n„Vaše brilantní logika zabodovala.“ Posmíval se jí Snape.\n„Zmlkněte.“ Vrátila mu to.\n„Řediteli..Albusi, nebudu se podílet na ničem, co i nadále souvisí s H…s Pottrem.“ Zakoktala se u jeho jména.\n„Potřebuje tě, Eleri.“ Řekl prostě ředitel.\nZatnula prsty do dlaní a smutně zavrtěla hlavou. „Jsem neschopná, on potřebuje někoho jiného. Jako je Mergal, či chcete-li obstarám vám někoho dalšího.“\nSnape zavrtěl hlavou. „To nepřichází v úvahu. Další osoba – ne.“\nRozhodila ruce a vydala ze sebe zvuk podobný nespokojenému bručení.\n„Já ho nemůžu nic naučit a vy nechcete nikoho jiného, to vypadá jako šach mat.“\nBrumbál se na ně ovšem podíval shovívavě. „Cožpak to ani nezkusíte?“\nSnape se na ni vztekle podíval a ona mu to opětovala.\n„Severusi, chlapče, ty bys měl mít přeci rozum. Zvaž to.“ Domlouval mu ředitel.\nAle Eleri toho využila a vydala se směrem ke dveřím.\n„Tak teď už bych opravdu..“\n„Stát!“ zavelel Snape. „Ještě jsme neskončili.“\nZoufale se na něho otočil a napůl odevzdaně zakřičela: „U Merlina co ještě chcete?“\nNeodpověděl hned, dal si na čas.\n„Chci, abyste se mému synovi omluvila.“\nNapůl ohromně a napůl uraženě se otočila. Chladně si ho změřila a pak pečlivě vybrala slova, která hodlala pronést jen jednou.\n„Vlastně byste se, měl omluvit vy mě. Ale já nejsem posedlá slovy. Vyhýbejte se mi a držte své syny dál. Budu se řídit tím samým.“\nZměna v jejím chování a způsob jakým nyní mluvila, ukazoval nečekaný obrat večera. Vzpřímila se a úsměv, i ten pohrdlivý, jí zmizel z tváře. A pod tou ironickou maskou, tam kde byla jen bolest. Poprvé spatřili jí samu.\nEleri tomu ani nechtěla zabránit a tak jen kývla hlavou. Otočila se a vykročila směrem ke dveřím.\n„Dobrou noc, pánové.“ Řekla přes rameno a zmizla za mohutnými dveřmi.\nBrumbál neměl to srdce ji zadržet a stejně zmaten jako byl prve, to ani neudělal z ohledu na diplomacii, která se tímto rozpadla. Pochopil, že bude velmi těžké donutit ty dva aby spolupracovali a že na tuto cestu musí přijít sami. Neexistuje zkratka, kterou by jim to ulehčil.\nAno, Eleri by mohla být pro Harryho to nejlepší, ale nemůže je nutit. Sami se musejí rozhodnout.\nSnape ji nechal bez odpovědi odejít a sám přemítal nad tím, co mu dnes řekla. Nebyla v tom výhružka a ani ta předstíraná nenávist, kterou dokázala ošálit jeho syni. I když ne že by k němu cítila něco jiného, to vytušil, skutečně se na něho zlobila. Bylo to ale jen odmítnutí a něco, co nedokázal pochopit, co způsobilo to, jak se nyní stavěla k Harrymu.\nZamračil se a v duchu se zaobíral tím, že na to bude muset přijít.\nAle to už byla pryč a on hleděl na prázdné dveře.\nMyšlenky se mu rozběhly mnoha směry. A pak se ozvalo zaklepání.\nKdyž vzhlédl, na krátký okamžik si myslel že…ale ne, nebyla to ona.\nAle ta malá chvíle po zaklepání, než vstoupil někdo jiný ho překvapil. Proč by měl doufat, že se vrátí? Že se to celé nějak vysvětlí?\nŽeny! Nebo také Velšanky…jsou prostě divné.\nMaura vešla a ve srovnání se ženou, která zde byla před chvílí, byla pravým opakem. Její vlídnost a úsměvy prosytily místnost a nakažlivá dobrá nálada přecházela na všechny kolem ní. Nehledě na její exotický zjev, který přitahoval pozornost všech lidí.\n„Omlouvám se za vyrušení, pánové.“ Řekla sladce. „Mám za to, že byste mi mohli pomoci..“\nlinterna: Tak jsem dala na Tvojí radu a koneč...\nlinterna: Haha Chudák Eleri, Severus chce zji...


Luxusní povlečení ze 100% měkčené bavlny. Materiál ve velmi vysoké jakosti, bavlna je jemná a hladká. Svou kvalitou se přibližuje bavlněnému saténu. Povlečení z Renforcé bavlny má z každé strany jiný vzor. Jednu stranu zdobí floristický vzor s motýli na šedém podkladu. Druhá strana má světle růžový podklad s šedými motýlky. Je tedy jen na Vás, jakou stranu si ustelete. Povlečení je opatřeno zipovým uzávěrem, který doporučujeme při praní uzavřít.


Jan Sokol - Malá filosofie člověka (papouch) | Písmák.cz\ndatum / id 14.02.2008 / 275261 Vytisknout |\nSOKOL Jan, Malá filosofie člověka. 3. vydání, Nakladatelství Vyšehrad, Praha 1998, ISBN 80-7021-253-5\nKnížka Malá filosofie člověka vznikla ze souboru přednášek určených studentům Filosofické fakulty Karlovy university. Tyto přednášky jsou ale koncipovány neakademicky, takže řeči autora porozumí i úplný laik, který s filosofií jako vědou dosud neměl co do činění. Proto autor soubor těchto přednášek doplnil do uzavřeného celku a vydal knižně. Že je to knížka úspěšná není sporu, dočkala se několika reedicí. Je psána čtivě, autor příliš nepoužívá odbornou terminologii. Je to sice na úkor "vědeckosti", ale pro vědce zabývající se filosofií knížka určena není. Velkou předností textů je srozumitelnost, takže po knížce může sáhnout bez obav i široká veřejnost. Může ale posloužit i pro střední a vysoké školy jako úvodní materiál pro kursy filosofického myšlení.\nAutor se nepouští do hlubokých filosofických sentencí, tak jak je známe z cíleně zaměřených učebnic, nezabývá se ani jednotlivými filosofickými školami a směry. Je zřejmé, že pokud se stane vnímavému a lačnému čtenáři tato publikace branou do filosofie, dalších pramenů se dopídí sám; ostatně závěr celé knížky tvoří pěkná řádka doporučené literatury. Snaží se uvažovat nad věcmi, které člověka obklopují v běžném dni, s nimiž se setkává při své pouti životem.\nSoubor tvoří 32 volně navazujících kapitol, v nichž autor postupně uchopuje jednotlivé kategorie, pohrává si s nimi a pak je klade jako na sebe navazující dílky stavebnice, která se jmenuje člověk a jeho svět. Na závěr každé kapitoly předestře čtenáři několik otázek, či lépe řečeno témat k zamyšlení. Nutí tak poctivého čitatele k nejen zopakování si probraného tématu, ale i k vlastním úvahám a vytvoření vlastního náhledu. A to je vlastně cílem knihy - naučit čtenáře nejen "něco o filosofii", ale umět filosofovat!\nPublikace je vlastně složena ze dvou samostatných dílů - Malá filosofie člověka a Slovník filosofických pojmů. Druhá část obsahuje nejběžnější filosofické pojmy a velmi vhodně tak doplňuje celé dílo a čtenáři usnadní orientaci v neznámých vodách.\nVe své seminární práci se z důvodu požadovaného rozsahu nemohu podrobně zabývat všemi kapitolami. Zmíním se proto v následující části jen velmi stručně o dle mého soudu nejzajímavějších myšlenkách v některých z nich. Vybraná témata, která mne zvláště zaujala pak rozpracuji ve třetí části této práce.\n2. Stručný obsah některých kapitol\n1. Filosofie: mezi vědou, uměním a mýtem. Počátek filosofování je údiv. Jak se vyvíjí\nvysvětlování světa. Vztah mýtus - filosofie - věda.\n2. Jak vidíme a slyšíme. Člověk si barevné body na sítnici spojí v celek, mozek dokáže\nrozpoznat a domyslet i chybějící část. Proto se občas zmýlí. Podobně je to i u\nsluchu - z několika tónů rozeznám píseň. Za normálních okolností člověk vnímá\nzvuk i obraz dohromady (např. rozhovor = hlas + pohyb rtů), není-li obojí\npropojeno, je "něco v nepořádku". Zrak a sluch jsou smysly "na dálku", ostatní "na blízko".\n3. Vnímání a pozornost. Člověk je stále zahrnován podněty, dokáže si ale z nich vybrat\njeden (či několik), ostatní pomíjí. Nazýváme to zaměření, soustředění a pozornost. Agresivní podněty, nebo jejich přílišné množství nás dokáže otupit.\n5. Jazyk a myšlení. Myšlenka či nápad přichází nejdříve "beze slov". (Zde bych si\ndovolil polemiku - J.Sokol píše doslova "...myšlenka, objev - to všechno je zpočátku "beze slov"". Objev jako pojem ale není výsledkem okamžité invence! Objevem se rozumí výsledek nějaké cílevědomé činnosti či bádání, který dosud nebyl poznán.) Poté nastupuje jazyk, pojmové myšlení, které dokáže nápad zjasnit, artikulovat.\n11. Řeč jako hra. Jazyk se skládá z formální stránky a stránky významové.\nNejvlastnějším místem jazyka je řeč, ať monolog, či dialog. Podobá se tak hře, která je spjata s životem. Rozhovor jako hra je živelný a spontánní, podléhá ale jistému souhrnu pravidel a možností.\n13. Vědění a věda. Vědět znamená nejen něco poznat a být o něčem přesvědčen, ale i\nbýt si jist, že své přesvědčení dokážu obhájit. Smyslové vnímání - okolní svět vnímáme smysly, ale obraz o světě si tvoříme úsudkem - ten může ale být mylný. Jiná možnost poznání je rozumové poznání - bez účasti smyslů. Rozumové poznání je základ vědy - cíl: pravé a jisté poznání a porozumění.\n14. Pravda. Pravda se snaží proniknout k předmětu poznání. Na pochopení pravdivosti\na pravdy poznání se zakládá étos vědy. Je nutná nezaujatost. Pravda ale může mít různou cenu v různý čas. Feuerbach: „já nemám pravdu, pravda má mne“ – nemám ji ve svých rukou, neurčuji pravdivost; hledám ji.\n18. Příroda. Vymezení přírody: svět venku, který lidé nevytvořili a kde nejsme doma.\nPragmatický přístup k přírodě - zdroj surovin - nevratný proces ničení přírody. Romantický přístup - návrat k přírodě, ta už ale není taková jako dřív, podléhá stále více civilizaci. Lidstvo se v budoucnu bude muset omezit.\n26. Text a výklad. Základní podoba řeči je rozhovor, řeč ale figuruje i v psaném textu.\nPozbývá ale některé prostředky, které mluvenou řeč provázejí - gestikulaci, mimiku, tón hlasu. Psaný text proto může být pochopen špatně. Opětný výklad (hermeneutika) se snaží najít původní význam textu. Důležitou roli hraje zaujatost či nezaujatost čtenáře. Psaný text může být psán i záměrně tak, aby čtenář byl nucen hledat v něm hlubší smysl (básnická tvorba).\n27. Město. Město je umělý svět, vytvořený lidmi a vyčleněný z přírody. Dříve bylo\nměsto jako centrum obchodu a politické moci, později dalo vzniknout kultuře, demokracii, právu, vzdělanosti atd. V 19. století města provází industrializace - stěhování nemajetných námezdních sil. Druhá polovina 20 století naopak znamená částečný odliv obyvatelstva do satelitních sídlišť. Město vyžaduje spletitou a vyváženou organizační a technologickou síť. Vztah k venkovu - město a venkov nelze sloučit. Město i venkov jsou na sobě závislé.\n32. Člověk a svět. Člověk povstal z přírody, ale vyčlenil se vůči ní, vyčlenil se vůči\nokolnímu světu. Současný postmoderní člověk je k přírodě stále bezohledný. Civilizace neví jak dál, nezná řešení dalšího vývoje. Úkolem filosofie je upozorňovat na tento stav, ukazovat všem, že je kolem nás spousta věcí, nad kterými se máme a musíme zamyslet.\n3. Vlastní úvahy nad vybranými tématy.\n3.1. Dítě jako nejlepší filosof?\nJan Sokol ve svých úvahách často zmiňuje malé děti, srovnává jejich chování s chováním dospělých nebo se na nich snaží demonstrovat antropologický vývoj člověka. Staví mezi dítě a dospělého jedince jakousi hráz. Hned v první stati naznačuje, že nejlepší filosof je asi dítě, protože se všemu diví, vše je pro ně nové. Časem ale si na věci začne zvykat a v dospělosti má tendenci spíše "dívat se na cestu, než pozorovat hvězdy". Cožpak ale jsou všichni dospělí takoví? Cožpak každý znás se stará jen "o to své", aby měl co jíst a kde bydlet a nad ostatními věcmi příliš nehloubat? Vždyť přece každý z nás zůstává více či méně i v dospělosti dítětem - a ten, komu je dáno po celý život umět se radovat z maličkostí, hrát si a žasnout nad drobnostmi může být opravdovým filosofem, i když nemá filosofické vzdělání. Zůstal totiž divícím se dítětem, je ale navíc vybaven poznáním a vědomostmi, díky nimž může svůj údiv prohloubit a rozvinout smysluplným směrem.\nPouze malé dítě si prý všimne oprýskaného stropu a dovede si ve své fantazii oprýskané místo připodobnit k nějaké věci, zvířeti. Dospělý dle pana Sokola vidí pouze oprýskaný strop. Ale co například umělec, který oprýskaný strop "dooprýská" a doplní tak, aby vzniklo umělecké dílo? Není to důkaz toho, že dítě žije v některých z nás stále? Není přece pravda, že jedinec, jakmile dospěje, ztrácí schopnost hry "na něco". Jen je jeho hra rozvinutější a důmyslnější.\nPan Sokol tvrdí, že krabička v mysli dítěte v určitý okamžik může být lodí, či automobilem. Dospělý ale prý stále jen vidí krabičku, která v rukou dítětě představuje loď. Není tomu tak, vždyť stačí vzít druhou krabičku, prohlásit stůl za moře a ke hře se připojit - v tu chvíli skutečně stůl je moře, krabičky jsou lodě a zápalky dělové koule, které střílejí vojáci na piráty. Je to přece jen otázka pojmů a jejich pojmenování.\nDítě nejprve vydává různé zvuky a postupně, jak poznává řeč, určité zvuky používat přestane. Dadaismus dvacátých let se snažil vymanit se z fonetického systému jazyka a používat ony zvuky, které zdánlivě dospíváním upadly v zapomnění.\nNesouhlasím proto s panem Sokolem a domnívám se, že nejen dítě, ale i dospělý může být šťasten při žasnutí nad maličkostmi i celým vesmírem tak, jak nad ním žasnul když byl dítětem. Což ostatně, jak bylo řečeno, je prazáklad filosofie.\nV desáté kapitole se autor zabývá hrou. V zásadě s jeho vývody souhlasím, dovolil bych si jen kapitolu doplnit o své poznámky.\nHned v úvodu je zmínka o tom, že člověk provozuje hru od nepaměti. Odkdy si ale člověk může dovolit (v dospělosti, viz níže) hru provozovat? Dokud v prehistorických dobách měl prapředek člověka celý den starost jen o to, jak se uživit a jak zachovat rod, na hry čas nezbýval. Jakmile ale člověk dospěl ve svém vývoji ke stadiu, kdy začal produkovat nadhodnotu, stala se hra přirozenou součástí jeho života, začala též vyplňovat čas odpočinku.\nVe stati o hrách mi chybí alespoň náznak základního rozdělení her. Já bych hry rozdělil na\n- dětské (děti si hrají "na něco" - na maminku - příprava na budoucí život)\n- hry dospělých - vyplnění volného času, sebezdokonalování\n- v češtině neodlišitelná kategorie "hra na hudební nástroj". Použijeme-li krásné archaické slovo "housti na něco", pak nám hra na hudební nástroje z množiny her vypadne. Pan Sokol ale hru ve smyslu "soupeření" s hrou na nástroj směšuje, což je dle mého soudu zavádějící a celou kapitolu znejasňující. Taktéž do množiny her počítá hry divadelní a sportovní klání. Myslím, že tato kapitola by si zasloužila rozdělit minimálně na dvě samostatné; v jedné se zabývat hrou ve smyslu soupeření dvou stran (ale i sám se sebou) a ve druhé hrou z hlediska kultury.\nHráč, který nebere hru s plným nasazením hru jen kazí... Ano to je pravda, chybí mi zde pro objasnění příklad - uvedu tento: Hraje-li se mariáš o peníze, všichni hrají soustředěně a snaží se vyhrát. Hraje-li se však o zápalky, soustředění opadne, hráči začnou nesmyslně riskovat a hrát tak, jak by si v prvním případě hrát nedovolili.\nPan Sokol dále uvádí, že cílem hry, kdy hrají proti sobě dva hráči, je porazit soupeře. Dovolím si nesouhlasit. Hra přece může být hrána i pro samu radost ze hry, bez ohledu na výsledek! Vždyť z porážky si vnímavý jedinec dokáže odnést poučení, či dokonce ještě větší chuť do příští hry. Z poučné prohry se přece dá vytěžit mnohem více, než z levné výhry.\nV oddíle o hrách mi dále chybí zmínka o Komenského okřídleném rčení "Škola hrou". Nesouhlasím též s páně Sokolovým striktním oddělováním hry od skutečného života. Hra a práce se přece může prolínat! Zjevně to lze pozorovat u badatelských profesí, kdy bez doslova "hraní si s nápady" se práce stane jen mechanickým bezinvenčním zkoumáním. A o umělecké práci nemluvě.\nVe zmínce o pravidlech se pan Sokol dotýká hudby a uvádí, že hudba má svá přesná pravidla a jejich porušení vede spíše ke ztrátě přehlednosti. a běžnému posluchači zní nelibozvučně. Není tomu tak. Hudba, jako každý jiný obor, se vyvíjí a hledají se nové a nové postupy. Mnohé z nich skutečně jsou slepými uličkami, které upadnou v zapomnění. Nicméně některé se osvědčí a stanou se dokonce standartem. Jako příklad uvedu, že do určité doby platilo přísné pravidlo, že hudební pasáž (sloka) musí mít sudý počet taktů. Pak ale Paul McCartney napsal skladbu Yestrday, která je psána na taktů sedm. Zní snad někomu Yesterday nelibozvučně? Stejně tak dnes posloucháme mnohé jazzové skladby v pětičtvrťovém rytmu, což bylo dříve naprosto nemyslitelné.\nNa závěr zmíním ještě jeden omyl pana Sokola, když tvrdí, že v každé hře jeden z hráčů začíná a druhý odpovídá. Když už tedy pod pojem "hra" zahrnuje jak sport, tak hudbu, nemůže si toto apriorní tvrzení dovolit. Ve sprintu startují všichni soupeři v jeden okamžik a v hudbě právě přesný nástup všech nástrojů je jeden z aspektů určujících kvalitu ansámblu. Hudební skladby, kdy jeden nástroj začíná a druhý se ho snaží odpovědí přetrumfnout jsou spíše raritou a slouží spíše ke zpestření produkce.\nNehledě na hry, které si člověk může zahrát sám se sebou - například luštění křížovky.\nKnížka Jana Sokola Malá filosofie člověka se dle mého názoru snaží podat ucelený pohled na člověka z hlediska "filosofie bežného dne". Autorova mluva je spíše vyprávění, než učebnicová řeč. Na jedné staně je to klad - přiblíží tak zkoumané pojmy i těm, kdo neovládají přísné akademické výrazivo. Na straně druhé ale takto podávaná fakta dávají malý prostor k polemice. Po jejím přečtení se mi mimoděk vybavil obrázek starého laskavého kněze, který milým hlasem vykládá scholastiku a dogmata - sice srozumitelně a přívětivě, ale tak, že se proti nim nedá nic namítnout. Jan Sokol předkládá své úvahy formou "je to tak a tak a jinak to být nemůže". I přes otázky, kladené za každou kapitolou (mimochodem - dle mého pohledu některé zavádějící a kontraproduktivní) není v knížce čtenáři dán prostor pro vlastní řešení. Autor vždy problematiku dovede až "do konce" a ten konec je ve většině případů jediný a jednoznačný. Čtenář je nedialekticky veden za ručičku bez možnosti vzepření se.\nKnížce se dají vytknout i drobné technické omyly a nedostatky - např. str.38 - "blikající červené světélko na levém blatníku" - ukazatel směru musí být dle předpisů vždy oranžový, nikoliv červený, nebo str. 49 - čas udávaný v GMT se již delší dobu nepoužívá, zkratka pro standartní čas je UTC.\nAčkoliv jsem uvedl, že knížka nedává příliš prostoru pro polemiku, přesto se dá najít několik míst, kde autora lze doplnit, nebo s ním přímo nesouhlasit a svůj nesouhlas podložit důkazy, což se mi v kapitolách 3.1 a 3.2 doufám podařilo. Přes veškeré výhrady ale hodnotím publikaci kladně jak z hlediska filosofie, tak antropologie. Pro mne samotného byla ve většině oddílů poučná a přínosná a všem zájemcům o vstup do filosofického myšlení ji mohu doporučit.\n10.12.2009 21:22:32 dát kritice tip Chrobak\nTrebaze wikipedie uziva standard a stejne tak word prikazuje "d", kdyby si psal do odborneho casopisu, nebo prekladal knihu, tak ti d opravej.\n10.12.2009 20:33:41 dát kritice tip Chrobak\nPapouchu, tato kniha neni urcena studentum University Karlovy, ale je jim do jiste miry vnucena. Na druhou stranu je dobre, ze aspon kazdej student zjisti, jakej je to dement a curak.\nZe pan Sokol filozofii radne nestudoval, jde poznat - je to zlatnik, co pak studoval matematiku.\nJeho kniha je mozna dobra pro deti z prvni tridy, ale nepatri na Universitu.\nKazdopadne Sokol docela bojkotoval komance, takze se divim, kde beres tu drzost brat jeho jmeno do ust.)\nProc se nevrhnes na Nietzscheho nebo Kierkegaarda? To je vstup do filozofie a je to ctivy a lehky. Sokol je vystup (vykal) z filozofie.\n12.11.2008 19:17:43 dát kritice tip Disidentka poezie\nHrůza, jak takový člověk může špinit dílo prof. Jana Sokola. Ostudné a hnusné jako VY pane Papagáji!!!!\n26.03.2008 21:07:54 dát kritice tip neznamaxy\nstále častěji se přistihu, že častěji čtu a vracím se ke komentářům a diskuzi :-)\nmáš u mne tip\n23.03.2008 10:32:40 dát kritice tip Ewonne\nZajimave, precetl jsem si to rad. Nabyl jsem dojmu, ze Sokol je uplne mimo miso, zejmena ohledne pripsani schopnosti "zasnout" pouze detem (mozna to neni v knize tak striktne pojato, to nevim). Potom by si ovsem mel Sokol precist napr. literarni dilo Henryho Jamese, ktery byl vasnivy zastance pojeti zivota jako neustale "gaping and awing":-)\n20.03.2008 11:10:46 dát kritice tip parmenides\npríma pan profesor...:o))) no tak já toho taky dost nažvanim, to se klíďo přiznám:-))\n20.03.2008 09:42:48 dát kritice tip papouch\nDíky za zastávku a kritiku! Dovolím si oponovat:\n- Pan Sokol je Čech, psal knížku česky, v ČR a pro Čechy, tudíž by se měl řídit českými (a potažmo evropskými) dopravními předpisy.. Amíci ať si blikaj čím chtějí, třeba karbidovou lucernou ;-)) ...dobrá tedy, opravuji na "..ukazatel směru musí být dle evropských předpisů vždy oranžový.."\n- zkratka UTC byla celosvětově stanovena už někdy v polovině 80. let. To, že některé zaostalé a zatvrzelé národy ;-) používají ze setrvačnosti GMT je fakt, ale korektní to není. A u amíků se tomu nedivím, ti měli ještě donedávna ve zprávách CNN na mapě Evropy Československo... ;-))\nJsou to naprosté prkotiny které na kvalitu knížky nemají vůbec vliv. Já jsem ale technik, tak mě tyhle nepodstatné ústřely praští mezi oči a ... a byla to vítaná příležitost, jak tu stať o něco natáhnout :-)\nstandart x standard ... ano, klepu si popel na hlavu, v tomhle dělám chyby neustále .. je to tím, že když jsem byl malý, tak jsme měli doma vysavač s nápisem STANDART :-)\nDík a měj se fajň\nPravdu díš, ve srozumitelnosti je pan Sokol jednička a mám ho rád. Viz výše - mám čistě technické vzdělání a to humanitní si doplňuji amatérsky (to vysvětluje i to "chytání za slovo"); pro takové poloblbce jako jsem já jsou publikace páně Sokola darem z nebes :-)\nAle - z pohledu technika - výrok "..člověk ničemu nerozumí, dokud to neumí říci 'lidskou' řečí".. je poněkud diskutabilní .. :-) Ale o tom třeba jindy a jinde\nDíky a měj se jarně\na dík všem\n20.03.2008 00:22:49 dát kritice tip Aymi\nto parmenides: Ty seš taky takovej príma pan profesor, viď? :-))\n(nic ve zlém, akademiku) :-))\n20.03.2008 00:19:18 dát kritice tip Aymi\nKnihu jsem četl, a četl jsem i jiné Sokolovy knihy (Čas a rytmus, Fil. antropologie, také jeho knihu Čtení z bible a ediční řadu rozhovoru s ním - Nebát se a nekrást, jeho přednáškové texty Antropologie a etika), a musím říct, že jsem nečetl filosofa, který by byl srozumitelnější, byť se jeho srozumitelnost může někde jevit jako naprostá banalita - nicméně: není to tak :-) Jak ostatně p. Sokol sám říká, člověk ničemu nerozumí, dokud to neumí říci "lidskou" řečí.\nK Tvému textu: Přijde mi, že místy Sokola chytáš až příliš za slovo, v nesmyslných detailech (jako např. s tím formátem času, blikajícím světélkem, apod.) Nicméně třeba mne jsi tím ukázal, žes jeho knihu bral nesmírně vážně a žes ji tak také četl, tvůj text je vyvážený, má zachovanou strukturu a celkové shrnutí je myslím trefné!\n19.03.2008 23:23:32 dát kritice tip Vaud\n- na americkych autech blikaji cervene blinkry\n- GMT se pouziva - aspon kdyz koordinuju skupinu lidi z UK a USA, tak to v komunikaci uzivame\n- standartni x standardni\n13.03.2008 15:02:53 dát kritice tip Marcela.K.\nNo tak jsem se tím tady prokousala až k topení... Kritika se mi líbí a skoro bych v ní papouška nepoznala, kdyby se nepodepsal...protože jsem ustrnula u jeho blbin :-) a přikurtovanej? Změní si nick a budeš ho tu mít zase a ještě s hloupějším nickem.\n13.03.2008 15:02:20 dát kritice tip Marcela.K.\n11.03.2008 15:17:29 dát kritice tip parmenides\nTaky by mě zajímalo, co je to zač, tenhle přikurtovanej... Já bych to šacoval, soudě alespoň podle říznosti obou jeho kritik, na nějakýho zhrzenýho písmačka zase:-))\n11.03.2008 15:10:07 dát kritice tip papouch\nparamenide - přikurtovat..atd jsem si dal do neoblíbených, takže sem asi nic nenapíše .. co to může být za zjev, když si dá takovýhle nick? .-)\n11.03.2008 15:05:15 dát kritice tip parmenides\nMohl bys mně prikurtovat k topeni a osukat prosím tě vysvětlit, jak to myslíš? Nechceš nám k tý naší podestýlce tady taky trochu přihodit? Rád si vyslechnu nějaké solidnější argumenty.\n11.03.2008 10:13:11 dát kritice tip NIghtRunner\ntip pro Parmenida! plně souhlasím\n03.03.2008 19:14:31 dát kritice tip A.H.\nPořád lepší býti filosofem než psychologem.Být psychologem znamená buď být hovado a dělat to jen pro prachy a lidem nepomoci, nebo se dokázat v cíti do jejich problému a sám zůstat nad věcí, nebo bejt magor jako oni. Pořád je lepší filosofovat, tak jako Ti naši zhovadělí politici\n02.03.2008 17:08:43 dát kritice tip ISIDOR VOMÁČKA\n...Chrouste, ty nemůžeš dělat truhláře, protože dělat truhláře to chce lásku ke dřevu a není to stejné jako přeříznout pro jednou studentku někde na hajzlu..., neřku-li uříznout si ruku...\n29.02.2008 07:52:53 smazaný uživatel\n24.02.2008 00:13:02 dát kritice tip papouch\n(nebyl čas , no!!)\n23.02.2008 16:18:18 dát kritice tip Duchové\nZa nezodpovězenou otázku ti, papouchu, neděkuji\n21.02.2008 17:44:49 dát kritice tip Kačírek\njo tak to jo, jako tlučhubného pseudointelektuála tě znám :)\n20.02.2008 10:12:44 dát kritice tip chroustjazz\njak mě neznáš? jako vtipného polointelektuála?\n20.02.2008 10:03:50 dát kritice tip Kačírek\nchrouste?! Spadl jsi ze štaflí na hlavu? Takhle tě ještě neznám.\n20.02.2008 09:59:24 dát kritice tip Kačírek\ntyjo papí to vypadá na super knížku, až budu mít za pár let až desítek let čas číst to, co já chci, určitě si to přečtu. :)\n19.02.2008 18:27:27 dát kritice tip chytrá_jak_radio\n19.02.2008 18:24:53 dát kritice tip parmenides\n...navrhuju sto roků hájení a pak se uvidí:-)))\n19.02.2008 18:23:59 dát kritice tip parmenides\nTeda neříkám, že v Tvojí kritice nejsou "racionální jadérka", jak by řekl jeden náš převlíkač kabátů:-))) ne, je vidět, že víš, o čem mluvíš...máme tu svý problémy, to je fakt...\n19.02.2008 18:18:18 dát kritice tip chytrá_jak_radio\nparm: hehe, myslíš, že jsem si to snad vycucala z prstíku?\nZnáme svý papnhajmský...\n19.02.2008 16:26:31 dát kritice tip parmenides\n...jak věcné, ty chytrá:-))) To jsi trochu přestřelila, ne:-)? Máš bližší zkušenosti s FF ZČU?\n19.02.2008 11:44:24 dát kritice tip reka\nfajn recenze. nepředvádí se, poví, o co v knize jde, napíše připomínky, věcně, vysvětlí je... nevim, kdy sem naposled něco tak solidního na písmákovi čet.\n19.02.2008 11:25:37 dát kritice tip chytrá_jak_radio\nparmenides: no, bez urážky, to, co si na ZČU říká Filozofická fakulta, je nedávno otevřená instituce bez jakékoli pořádné akreditace vyučujících, fakulta mající mezi západočeskými akademiky dosti nevalnou pověst a kam se nahrnuli víceméně staré struktury z ostatních fakult obrátivší svůj marxistický kabát.\nI podle toho se dá soudit o důvěryhodnosti přednášeného učiva.\n17.02.2008 23:14:16 dát kritice tip parmenides\n1. Knihu jsem četl v rámci Úvodu do studia humanitních věd v 1. roč. na FF ZČU a mohu říci, že tamní profesor této knize přikládal poměrně velký význam. Studenti jí samozřejmě také přikládali velký význam, poněvadž se tehdy jednalo a klíčový předmět a jednotlivé kapitoly Sokolovy knihy posloužily jako úryvky, které se interpretovaly v zápočtové práci. Navzdory osobním vzpomínkám si myslím, že tato kniha ve filozofickém kontextu na našem území skutečně něco znamená, ale to říkám spíše jako opozice k poněkud kritické Ta_Audrey. Její poznámky o údajném filozofovi, který „vycucává věci, které ho zaujaly jinde“ považuji po důkladné četbě Sokolových knih v lepším případě za nepodložené, v horším případě za přisprostlé a zaujaté. Pokud četla knihu opravdu pozorně, mohla by se v jedné kapitole např. dočíst, že míra chladných soudů o druhém často pramení z neznalosti toho druhého a to někdy do takové míry, že „ty“ se někdy docela promění v „ono“ a podle toho pak také s tímto „ono“ zacházíme. Zajímalo by mě, jestli by takové věci řekla panu Sokolovi do očí. Ano, papouchu, knihu sice po ruce nemám, ale myslím, že se jednalo o kapitolu „Já & Ty“.\n2. Ale k věci. Líbí se mi, jak se na mnoha místech „povinně“ vzpíráš Mistrovi. To je velmi sympatické a co víc, velmi důležité! Některé tyto malé vzpoury sice vnímám dost rozpačitě, např. tu týkající se „blikajícího červeného světélka…“ na straně 38, ale jinak jsou vesměs důkazem příkladného kritického myšlení. A o to koneckonců ve filozofii jde, že ano.\n3. Je zajímavé, že oba (myslím oba diskutující, kteří jste knihu opravdu četli) zdůrazňujete „ne-polemický“ tón Sokolovy knihy, v případě Ta_Audrey dále „nenáročnost“, „jasnost“, „známé pravdy jakoby znovuobjevené“ atd. Pokud Ty píšeš, že se dá najít jen několik míst, kde lze autora doplnit a Audrey píše o „celkem příjemným čtení“, pak já tvrdím, že tato zdánlivá (!) ne-polemika je výsledkem celoživotního autorova filozofického úsilí, které si už ve své pokročilosti může u mnoha věcí dovolit tvrdit, že „je to tak a tak…“, ale zároveň bez nároku na tvrzení (a v tom se, papouchu, zřejmě mýlíš), že „jinak to být nemůže.“ Z některých kapitol této knihy totiž můžeme přímo extrahovat Sokolova filozofická východiska a umíme-li to opravdu dobře, může se pro nás stát polemickou každá kapitola. Tento ne-polemický tón je však víc než čím jiným určen spíše výkladovým postupem knihy, kde Jan Sokol je pro tuto knihu v pozici učitele, který zasvěcuje, zatímco čtenáři-učni jsou těmi, kteří v prvních okamžicích chtějí být zaujati jasným stanoviskem ze strany učitele. Vyčítat proto Sokolovi tuto skutečnost (tj. „jasnost“ a „ne-polemiku“) je tedy přinejmenším malým nepochopením autorova záměru.\nJinak se mi tato práce moc líbí, papouchu, struktura, vyrovnaný jazyk bez nějakých excesů, vlastní úvahy…tip!\n17.02.2008 18:51:21 dát kritice tip Ta_Audrey\ntak teda, se mi zdá, jako by papoušek chodil na sokolovu fakultu, jelikož tato "seminární práce" je téměř hvězdným příkladem napsaným podle pravidel pro podávání referátů k tamním kurzům a programům. Chodíš tam Papoušku snad :) ? Obsah souhlasí, i myšlénka a filosofie této knihy, mnohým se takové čtení zalíbí, třeba takovým, kdo rádi Sofiin svět a kého výry :) Čtení neškodné, pro mnohé podnětné, známépravdy jakoby znovuobjevné, nenáročné, jasné. Akorát se to na Sokolofakultě, kde je tato a další knihy od autora něco jako základ, taková skoro Bible ( obzvlášť byl-li ještě děkanem ), dost tluče s ostatní klasickou filosofickou literaturou, na jejíž čtení vás tahle knížka navzdory prognózám o "úvodu do složitější filosofie" stejně nepřipraví. Jako jasně, to je v pořádku, jen si myslim, že je tam její význam poněkud přeceňován a priori pro fakultní funkci svého autora. Nebyl-li by Sokol děkanem, byla by knížka vůbec na seznamu doporučené literatury i filosofii ? Ále to sem zas tak nepatří...nikomu jí neberu, je to celkem příjemný čtení, nicméně vydávat Sokola za filosofa, když píše knížky tím, že vycucává věci, které ho zaujaly jinde a vpodstatě je komentuje, je možná dost odvážné, ale to je věc jiných. Jako vstup do filosofie to stačí, napsal jsi to, Papuchu, skoro na plnej počet kreditů, bych řekla :)\n17.02.2008 18:14:32 dát kritice tip Duchové\náno áno, pánové hiphopchroust a papouch zde hrají vtipnou hru a potvrzují tak papouchovy teorie, jsou to hračičkové, tedy filosofové :)))))\nje to zábavné :))))\npapouchem předložené argumenty zdají se být zajímavé, takto bych s nimi souhlasila, kdybych ovšem tu knihu četla, že.\nMáš pravdu, já jsem třeba typickým příkladem oněch dospělých s duší dítěte. Tak ráda si hraju a dost mi chybí, když společnost, ve které se třeba ocitnu, pro hru nemá pochopení nebo z ní má strach.\nJo a já už od dětství vidím třeba na odloupnutém místě na zdi, dveřích nebo podlaze všelijaké obrázky, nejčastěji něčí profil nebo zviřátko :) Učil mě to totiž dědeček, když jsme hodiny sedávali na verandě chajdy a identifikovali různá stvoření na špičkách stromů protějšího lesa.\nZůstalo mi to dodnes, myslím, že je důležité zachovat si smysl pro hru.\nNerozumím ale poznámce, že autor uvádí, že hudba má svá přesná pravidla a jejich porušení vede spíše ke ztrátě přehlednosti. Jako nevím, co je tím myšleno. Mohl bys to, papouchu přiblížit? Díky.\n17.02.2008 07:53:24 dát kritice tip chroustjazz\nstydíš se napsat i slovo "vole" ..aby tě náhodou nepeskovali\nje velké množství lidí, kteří si nezaslouží nic jiného, nežli jimi opovrhovat..mlátit je a nafukovat..a tebe ještě měli řezat..alespoň malým bobšem, abys přišel na jiné myšlenky a nenahrazovat masturbaci honěním si trika na neznámých a nudných filosofech..pakliže se o nich takto dá hovořit...vždyť kdy se filosof stává filosofem? po úspěšném studiu? pche!!!\nšachy mi vskutku příliš nejdou, ale tebe bych v nich porazil i s figurkami z člověče nezlob se..a to bys mohl mít klidně dvě dámy..ty bigotní čuně\ncapablanca jednou řekl, že šachová hra je uzavřena..že už nejde jít dále a že je konečným mistrem světa..a začal vymýšlet nové hry..trochu mi připomíná jednoho dráteníka s prasklou elektronkou ze slaniny u brna..hehe\nhele, kde si vygůglil slovo "sentence"?\n16.02.2008 19:14:01 dát kritice tip papouch\ntyole tak tos mě teď nassssštval, bo jsem to neopsal, nikde, to jsem vypotil svým ubohým ptačím mozečkem...\nno a že se učíš od kasparova to vidím, akorát že se od něj neučíš šachy, ale aroganci, sebestřednost a nafoukanou přehlíživost\n(na šachy Ty nemáš\nani hlavu, ani peníze na figurky)\nzkus třeba Tartakovera a jeho vlídnost, nebo Capablancu a jeho bohémství\nnicméně.. Tvé kecy .. akorát tím potvrzuješ, že Tvoje prapůvodní sentence byla jen šťouravá prázdnota, už si sám nepamatuješ, jakou jsi měl u toho myšlénku, měl-li jsi kdy jakou\n16.02.2008 18:52:48 dát kritice tip chroustjazz\nhele, kdes to opsal? koukal jsem na net a je tam toho podobného spousta\nšachy se také nebudu učit od alstera, když mi za dveřmi zvoní kasparov\n16.02.2008 17:04:59 dát kritice tip papouch\njá kupku sena nehledám, zato Ty se nemůžeš rozhodnout mezi dvěma kupkami - chcípneš hladem s jehlou zapíchnutou víškde\njen jsem se Tě slušně zeptal, co jsi tím myslel, dobrá, jsem tedy hloupý - vysvětli to hloupému jinak, než kopancem!\nBlbec není ten, kdo nerozumí, ale ten, kdo neumí vysvětlit\n16.02.2008 07:21:38 dát kritice tip chroustjazz\nchytrému napověz, na hloupého se vykašli..jak praví chroust\nv mém příspěvku je přesně a celkem srozumitelně vyjádřeno to, co jsem chtěl říci..a tedy i vlastně řekl..hledáš jehlu, kde není kupka sena, jen jehla..tedy spíše naopak..hledáš kupku sena pro jehlu\nano..opakuj mi to..ať si to zapamatuješ\n15.02.2008 22:31:23 dát kritice tip papouch\nproč Ti to chrouste říkám? Protože takovým jako jsi Ty, je nutno neustále omlacovat o hlavu, že jsou takoví, jací jsou!!!\nNicméně - neodpověděl jsi na můj dotaz, co jsi chtěl svou filipikou říct?? Jestli vůbec něco??\n15.02.2008 09:40:57 dát kritice tip Janina6\nNevím, jak má vypadat dokonalá kritika literárního díla, ale tady mě hodně zaujala část 3, vlastní úvahy. Zajímavé, podnětné a dobře napsané. Kradu si do oblíbených, abych se k nim mohla ještě vrátit.*\n15.02.2008 09:09:19 dát kritice tip neoOpica\nja totiz delam do ruznich voblasti\na proto se toliko vyznam\n(nesostredim se VYHRADNE na kritiky literarnich del, abys rozumel:D)\n15.02.2008 09:08:06 dát kritice tip neoOpica\nkritika literarniho dila ma vypadat vouplne\nALE vouplne jinak\n(pozrou nektere moje, snad tam nake jsou)\n15.02.2008 09:07:23 dát kritice tip neoOpica\nbud pijes malo, alebo pijes prilis moc\nalebo dokonca fetujes!\n15.02.2008 07:47:43 dát kritice tip chroustjazz\nano..přiznávám, že umím hovno..ale pakliže si to poznal i ty sám, není mi jasné, proč mi to vlastně říkáš..\n15.02.2008 05:56:35 dát kritice tip daddy\nto si koupím, poslouchám ho často na Vltavě\n14.02.2008 20:35:48 dát kritice tip papouch\na tíms chtěl chrouste říct co?? Ty, který umíš HOVNO a jen do všeho ďoubeš?? :-P\nTy nikdy truhlářství studovat nepuděš, bo tam se musí makat\nty máš na to studovat leda tak prázdné žvanění\n14.02.2008 19:58:22 dát kritice tip Diana\nPřečetla jsem se zájmem. Knihu si asi koupím, tak mne kritika zaujala. Souhlasím s autorem v některých bodech polemiky. Uřčitě existuje řada dospělých - sama znám takové lidi, i staré lidi, kteří se dovedou dětsky divit, zajímat o všechno a přemýšlet nekonvenčně. Z her bych vyloučila veškerý profesionální sport. Ten nemá s hrou nic společného.\nHodnotím přístup k dílu a způsob zpracování kritiky. t*\n14.02.2008 19:39:47 dát kritice tip chroustjazz\nje lepší se učit od těch nejlepších\naž půjdu studovat truhlářství, hned to tu bude samá přiblblá příručka o hoblících z výprodeje


Projekt NetIDE zahájen | Blog zaměstnanců CZ.NIC\nProgramování softwarově definovaných sítí má dvě oddělená rozhraní:\nnízkoúrovňový komunikační protokol, s jehož pomocí si kontrolér s přepínači vyměňuje informace a instaluje pravidla do tabulky toků jednotlivých přepínačů;\njazyk vyšší úrovně, jímž může operátor kontrolér ovládat a nastavit požadované chování sítě (směrování, QoS, bezpečnostní politiky atd.).\nV oblasti protokolů SDN je hlavním hráčem OpenFlow, který sice výrobci přepínačů vesměs podporují, často jej ovšem doplňují různými proprietárními rozšířeními, která v konečném důsledku podkopávají interoperabilitu. Málokoho však asi překvapí, že ještě mnohem větší rozmanitost najdeme u jazyků síťového programování. Zde zatím žádný jasný standard neexistuje a celá oblast je předmětem intenzivního výzkumu. Mezi dostupnými alternativami najdeme jak čistě akademické pokusy, tak i různé prakticky použitelné systémy, open-source i komerční. Aspoň pár příkladů: Frenetic, Pyretic, Nettle či Procera. Každý z těchto jazyků je vázán na konkrétní kontrolér. Kromě toho existují další užitečné nástroje pro vývoj síťových programů, třeba simulátory (Mininet).\nV polovině minulého roku dostal CZ.NIC nabídku k účasti v konsorciu projektu NetIDE, připravovaného pro 7. rámcový program EU, kterou jsme po kratším zvažování přijali. Cílem projektu je integrované vývojové prostředí zahrnující kompletní cyklus vývoje síťových programů, počínaje od návrhu topologie a specifikace různých politik, přes ladění, verifikaci a simulaci, až po překlad pro některý z podporovaných kontrolérů.\nJednou z předpokládaných výhod prostředí NetIDE je právě relativní nezávislost na kontroléru. Toho se má dosáhnout prostřednictvím dvoustupňového překladu, při němž se nejprve síťový program přeloží do jakéhosi neutrálního „bajtkódu“ (uvozovky zde chápejme jako opravdu velmi tučné) zvaného Intermediate Representation Format (IRF). Ten pak v druhém kroku převede specializovaný ovladač na cílový jazyk konkrétního kontroléru. IRF bude v deklarativní podobě zachycovat jak topologii, adresaci apod., tak i očekávané chování sítě. Jedním z hlavních úkolů na bedrech CZ.NICu bude právě návrh informačního a datového modelu pro IRF a vývoj nástrojů pro manipulace s tímto formátem.\nProjekt NetIDE byl ke konci roku 2013 Evropskou komisí přijat do 7. rámcového programu, hodnocení návrhu anonymními recenzenty byla vesměs velmi pozitivní. Oficiální zahájení proběhlo minulý týden v italském Trentu za účasti všech partnerů, jimiž kromě CZ.NICu jsou: CREATE-NET (Itálie), Fujitsu Technology Solutions a Universität Paderborn (Německo), Telefónica I+D a IMDEA Networks (Španělsko), Intel Research Lab (Irsko) a Thales Communication & Security (Francie).\nDalší informace o projektu lze získat z této anotace a doufejme, že velmi brzy také z jeho webové stránky.\nPředchozí: Co nám říká aféra kolem Yahoo? Další: Další novinky v mojeID: veřejný profil nebo…


GALERIE: Chcete zazářit jak u vody, tak na baru? Pořiďte si body chains a takhle je noste! | Koule.cz - Lifestyle v kostce. Nebo spíš v kouli? :)\nLéto je plné slunce, barů, párty, festivalů a skvělých drinků či outfitů. Nejen, že si v tomhle krásném slunečném počasí můžete obléct v podstatě cokoli, ale můžete si pohrát i se zdobením svého těla, které je v tomhle období nejvíce vidět.\nVybrali jsme velmi moderní věc, které se říká body chains a jedná se o zdobné řetízky, které obepínají tělo. Jednoduše doplněk, který vás naprosto vyzdvihne. Hodí se nejen k plavkám, ale skoro ke všemu. Věřte, že když si tenhle stylový řetízek vezmete, tak budete za hvězdu. Je to tak sexy!\nŘetízky s názvem body chains se staly v poslední době velmi oblíbené a my jsme se rozhodli, že bychom o nich měli také něco napsat. Nejen, že se o tomhle super čuper trendu dozví ti, kteří o tom ještě neslyšeli, ale také se ho naučíte nosit.\nVy, co jste o zdobítku ještě neslyšeli, jedná se o řetízky, které vedou okolo krku a pasu a spojují se přes hrudník. Většina lidí ho nosí k plavkám, ale můžete to vzít v podstatě ke všemu.\nPokud se chystáte na pláž, festival či diskotéku, tak byste na něj neměli zapomenout. Stačí nějaké jednoduché oblečení a řetízek. Z obyčejného outfitu se tak stane top model. Představte si třeba roztrhané kraťasy, krátký top, vršek od plavek, sexy sandálky a krásný řetízek obepínající vaše tělo. S tímhle prostě neuděláte chybu, ať už si to vezmete k čemukoli. Nebojte se ani kombinace s ostatními šperky, ale nezapomeňte na to, že nic se nemá přehánět.\nTeď už záleží jen na vás, jestli si ozdobíte tělo v plavkách, šatech, krátkém tričku, krajkové podprsence nebo nějak jinak. Pokud se rádi necháváte inspirovat, tak se nemusíte bát. Nezapomněli jsme ani na spoustu cool obrázků, podle kterých se klidně můžete obléct. Tenhle trend si totiž oblíbilo i mnoho celebrit, mezi které patří Rihanna, Miley Cyrus, Gigi Hadid, Candice, Zendaya a další.


Letos se připravte na paritu, volá do světa Goldman Sachs - Roklen24.cz\n18:00 • 9. ledna 2017\nTagy: fx, forex, euro, koruna, dolar, EURCZK, EURUSD, USDCZK, parita, Goldman Sachs\nUdálostí roku 2017 bude dosažení parity eura a dolaru, tvrdí americká banka Goldman Sachs. Co bude motorem dolarové rally?\nZa dosažením parity bude podle „Goldmanů“ stát americká centrální banka. Fed prozatím očekává, že během letošního roku zvýší své sazby celkem třikrát, což je ve srovnání s Evropou přesně opačný trend.\n„Hlavním motorem nebude valuace, ale především úrokový difirenciál,“ řekl v rozhovoru pro CNBC Jan Hatzius, hlavní ekonom Goldman Sachs. „Pokud odhadujeme správně, Fed letos zvýší sazby mnohem víckrát, než je v aktuálních tržních cenách započítáno.“\nI přes oficiální odhad Fedu, většina analytiků předvídá pouze dvě kola zvyšování sazeb. Hatzius je o něco větším „jestřábem“, jelikož se drží proklamovaných tří navýšení, a to v červnu, září a v prosinci. Podle Goldman Sachs však existuje i 35% pravděpodobnost, že první kolo tzv. úrokové normalizace proběhne již v březnu. Cyklus vyšších sazeb by v takto „rychlé“ variantě byl mnohem pozvolnější, ovšem nikoliv bezrizikový.\n„Pokud by v aktuální situaci byly sazby udržovány stabilní, pravděpodobně by došlo na výrazné přehřátí americké ekonomiky, což není v souladu se zájmem centrální bankéřů,“ míní ekonom. „Současná kauzalita je takové, že od dobře se vyvíjející ekonomiky se dostáváme k vyšším sazbám.“\nPáteční euro překvapení aneb když do hry vstoupí počítače a algoritmy\nPravdou je, že parita eura a dolaru je zatím v nedohlednu. Během dneška si americké měna přispala ztráty, a to až k 1,057 EURUSD.\nObdobně se vyvíjela i dolarkoruna, která se aktuálně obchoduje na 25,55 USDCZK.\nEurokoruna zůstává i nadále beze změn na 27,02 EURCZK.\n15:39 • 2. července Šéf Intl Personal Finance: Poskytujeme společnosti skvělou službu


Pronájem bytu 1+kk/L, 29 m2, OV, Praha 9 - Prosek | CENTURY 21 – Spolehlivé partnerství\nzájemce neplatí provizi RK; kauce 1 x nájemné\nExkluzivně nabízíme k dlouhodobému pronájmu praktický byt o dispozici 1+kk/L a celkové výměře 29 m2 (+ 6,7 m2 lodžie). Byt se nachází ve třetím patře panelového domu na Praze 9 – Prosek. Skládá se z pokoje (17 m2), odděleného kuchyňského koutu (4 m2), vstupní chodby, koupelny s WC a lodžie. K bytu náleží úložná komora. Okna bytu jsou orientována jihovýchodně s výhledem do parku. Poloha domu je výhodná jak z hlediska dopravní dostupnosti (stanice metra C – Střížkov nebo Prosek v dochozí vzdálenosti, stanice metra B – Vysočanská cca 5 min. autobusem), tak i dostupnosti sportovně-relaxačního vyžití (Sportovní centrum Prosek). Byt nabízí pohodlné bydlení s dobrou dostupností všech služeb občanské vybavenosti (škola, školka, obchody atd.). Nízké provozní náklady: služby: 1.900 Kč, elektřinu hradí nájemce přímo dodavateli. Kauce ve výši jednoho nájemného. Pro více informací nebo sjednání prohlídky volejte makléři.\nCena pronajato zájemce neplatí provizi RK; kauce 1 x nájemné\nČíslo zakázky 020-06-035


Leden 2017 – Višňové – městys s vinařskou tradicí\nVýběrové řízení na pozici administrativní pracovnice/pracovník Úřadu městyse Višňového – podrobnosti zde\nVŘ Administrativní pracovník – Doplnění\nVe Višňovém jste mohli potkat koledníky Tříkrálové sbírky v neděli 8. ledna 2017. Bylo to již po sedmnácté, co u nás do ulic vyšly skupinky v kostýmech tří králů, kteří dle tradice chodí od domu k domu a připomínají putování dávných mudrců. Před sedmnácti lety nám lidé otvírali s rozpaky a údivem. Dnes se nám dostává přátelského přijetí, vřelých úsměvů a někdy i dojemných slziček. Jelikož se Višňové postupně rozrůstá o nové lokality, navýšili jsme počet skupinek. Letos jsme jich měli šest. O koledníky u nás nemáme nouzi. Děti se už dlouho dopředu velice těší. Přijdou malí i velcí, děvčata i chlapci. Dostaví se i ti nejmenší v doprovodu rodičů. Během let se stává, že z těch malých koledníků vyrostou velcí vedoucí skupinek. Letos nám počasí nadělilo větší mráz než jindy, ale to koledníky neodradilo. Všichni vykročili s úsměvem a velkým odhodláním zúčastnit se a podpořit největší celostátní dobrovolnickou akci. Višňovští občané letos do sbírky přispěli částkou 33837 Kč. Je to zatím nejvyšší výtěžek v historii Tříkrálové sbírky. Všem dárcům tímto ještě jednou srdečně děkujeme. Celý příspěvek →


1.Nový svět | Dreems\n18. května 2012 v 19:43\t| Jana Blažková\t| Neodcházej!\nUž mi chybí jen několik desítek metrů a jsem doma. No vlastně u mého bývalého domova. Vlasy mám mokré a přilepené k obličeji, řasenku smytou slzami a deštěm, oblečení promočené a přilepené na kůži a srdce bolavé jako nikdy předtím.\n"Ahoj zlatíčko. Můžeme vyrazit?" Zeptá se mě táta hned jak vejdu do dveří. Neodpovím mu, copak můžu? Ne táto,nemůžeme odejít. Já nechci. Mám to tady ráda. Chci na něj zařvat, ale místo toho skloním hlavu a mlčím.\n"Skočím se převlíknout." Řeknu skoro neslyšně a vyběhnu po schodech do svého pokoje. Mokré oblečení jsem vyměnila za suché. Vzala jsem si své oblíbené, tmavě modré, úzké džíny k tomu tmavě šedivé tilko a přes to černou mikinu. Mokré vlasy si svážu do culíku. Nasadím si kapucu tak aby mi co nejvíce schovala obličej. Popadnu poslední krabici s oblečením ležící na zemi a se skloněnou hlavou opouštím svůj pokoj.\nVšude je mrtvolní klid. Rodiče už na mě čekají v nastartovaném autě. Smutně přejedu rukou místo, kde ještě včera visel obraz.\n"Sbohem…" Rozběhnu se pryč a rychle za sebou zamknu dveře. Před domem stojí veliká cedule:\nRychle nasedám do auta.\n"Jsi v pořádku holčičko?" strachuje se mamka. Neodpovím. Do uší si dám sluchátka a co nejvíc nahlas pustím hudbu. Další slova rodičů už nevnímám. Naposled se otočím. Déšť bubnuje domu na střechu. Vše vypadá jakoby se nic nedělo. Pak ho zahlédnu. Mezi stromy stojí Honza. Vlasy má od deště zplihlé a ve tváři má smutný výraz. Už je ale pozdě. Naše auto zatáčí do vedlejší ulice a já ho vidím naposled.\nKdo jsem? Jak to jen říct. Jsem šílená smolařka a budižkničemu. Jmenuji se Nina a je mi skoro osmnáct. Podle mého názoru nejsem hezká a už vůbec ne sebevědomá. Jsem jen věčný snílek co doufá ve splnění svých snů. Se svými rodiči se neustále stěhuji z města do města. Když jsem někde půl roku, je to zázrak. Střední školu jsem neměla nikdy možnost dodělat a podle mích rodičů to prý ani nebudu potřebovat. Podle nich jsem nadaná umělkyně a tak je mi nějaká střední škola k ničemu. Já svou smutnou poezii nepovažuji za umění, ale už s tím nic nenadělám.\nRytmus písní mě trochu uklidňuje. Mohla jsem vědět, že to přijde. Sbalení kufrů a odjezd a s tím i smutek v mém srdci. Už mě to nebaví. Už nechci aby mě to tolik bolelo. Už žádní kamarádi a už vůbec se nesmím zamilovat. Už prostě ne. Slibuji si sama sobě. Zavírám oči a nechám se unášet podbízivou melodií. Jedné z mích oblíbených písniček. Chvilku přemýšlím a pak vytáhnu z batohu na vedlejší sedačce můj pomačkaný blok. Vytáhnu propisku a začnu psát. Nic nepomůže lépe než vypsat to co cítím. Moje ruka hbitě přejíždí po papíru a vylévá si své srdce.\nVěta po větě, sloka po sloce, stejně tak rychle mi plyne čas.\nJak moc bych si teď přála tě vidět zas…\nPřiznat to co bylo uvnitř mého srdce,\nkdyž jsme se tenkrát chytli za ruce.\nTu lásku a touhu co tam mám.\nJenže já svůj osud dobře znám.\nDalší město, nový lidé,\nna lásku už čas nezbude.\nZnovu balím si své věci a na tebe vzpomínám,\nsvůj život v tu chvíli nenávistně proklínám.\nDalší rým už jsem nedopsala.\n" Co to píšeš Nino?" zajímalo taťku který mě zahlédl ve zpětném zrcátku.\n"Ale nic." Vytrhla jsem stránku z básničkou a zmačkala jsem ji\n" Nějaká nová básnička?" zajímala se mamka\n"Ne jen jsem si čmárala." Zalhal jsem. S určitými věcmi jsem se prostě rodičům svěřovat nechtěla. Papír jsem vyhodila z okna a dál už jsem to neřešila. Znovu jsem si pustila na plné pecky písničky a snažila jsem se na nic nemyslet. Naše auto uhánělo po dálnici a čím dál jsme byli od bývalého domova tím menší jsem měla smutek. Opouštěl mě překvapivě rychle. Jako by to byla jen jedna kapitola nějaké knížky a já s teď snažila začíst do té další.\nPoslední dešťová kapka dopadla na přední sklo auta a stěrače ji nemilosrdně strhly pryč. S koncem deště přestal i můj zabijácký smutek a v mém srdci nastalo prázdno a klid. Bylo to, jakoby ty tři měsíce strávené s Honzou byli jen sen a nic z toho nikdy nebylo. Do očí mi vjeli slzy, ale já jim nedovolila stékat po tvářích. Opřela jsem hlavu o okýnko a v hlavě jsem si zpívala spolu se Simple Plan písničku Untitlet. V hlavě mi stále zní její refrén:\nJak se mi tohle mohlo stát?\nJakoby byla složená přímo pro mě. Odhodlaně vezmu telefon a začnu projíždět seznam čísel. Když najdu Honzovo číslo kliknu na jedno tlačítko.\n"Opravdu chcete odstranit kontakt?" Ptá se mě telefon, ale já nemůžu. Místo toho mu napíšu poslední SMS. Znění je jasné:\nPo odeslání SMS jeho telefonní číslo nadobro smažu. Sundám si kapucu která mi až do teď skrývala vlasy. Za tu hodinu a půl co už jsme na cestě už mi stihli uschnout. Rozpustila jsem si je a rozčesala. Vytáhla jsem si z batohu zrcátko a opatrně jsem se nalíčila. Při skákání auta které jelo po silnici to moc dobře nešlo, ale přece jsem to nějak zvládla.\n"Nový začátek?" tázala se mě má starostlivá mamka a povzbudivě se na mě usmála. Bez jediného slova jsem kývla. Musela bych se s tím vzpamatovat tak jako tak, takhle to mám alespoň dřív za sebou.\nTáta zabočil z dálnice na vedlejší cestu a vezl nás někam do neznáma. Krajina kolem byla stejná jako všude jinde. Velké listnaté stromy obklopovaly silnici a krásné rodinné domky se hrdě tyčily na svých perfektně upravených pozemcích. Po sjetí z dálnice jsem projeli asi třemi vesnicemi a jedním malým městem. Po únavných třech hodinách v autě jsme konečně dorazili na místo. Auto zastavilo u staršího udržovaného rodinného domku uprostřed zapadlé vesnice jménem Vilkry pro mě to byl však Vydlákov. Když jsem vystoupila z auta, všimla jsem si jednoho pěkného mladíka na protější straně silnice. Kouzelně se na mě usmál a zamával mi.\n"Pamatuj Nino, žádný kluci ani kamarádi!!!." Poručila jsem si a místo toho abych mu přátelsky zamávala jsem se sklesle otočila zpět k autu. Popadla jsem svůj batoh a vydala jsem se do našeho nového domu. Na svých zádech jsem cítila chladný pohled kterého jsem si snažila nevšímat. Rychle jsem odemkla dveře a vešla jsem dovnitř.\n" Je to tu pěkný." Zavolala jsem na rodiče abych zmenšila jejich starost o mě. Svůj pokoj jsem našla lehce. Nábytek jsem odvezli už ráno a tak jsem nemusela dlouho hledat. Svůj batoh jsem znechuceně hodila vedle postele na kterou jsem se znuděně svalila. Už teď mi bylo jasné, že to tu budu nenávidět. Navzdory svému slibu jsem vykoukla z okna a prohlídla jsem si toho pěkného kluka z protějšího domu který právě sekal zahradu před domem. Byl poměrně vysoký a z téhle dálky vypadal poměrně mile. Měl tmavohnědé delší vlasy a byl k mé smůle můj tip. Tenhle vzhled kluků mě maximálně přitahoval, ale tentokrát jsem měla smůlu. Slib je slib a ten se nesmí porušit.\nNajednou se sem ten mladík podíval a já sebou polekaně trhla. Byla jsem přistižena při činu. Rychle jsem odešla od okna a opustila jsem pokoj. Šla jsem pomoct rodičům vybalit.\n"Tohle přijde kam?" Vyptávala jsem se a navzdory mé šílené nešikovnosti jsem se snažila být užitečná. Jenže… Koberec který ležel na podlaze byl trochu shrnutý a já jsem si toho nevšimla, zakopla jsem a krabice se CD vyletěla do vzduchu. CD se rozlétly po celém pokoji a malér byl na světě. Naštěstí se ani jedno nepoškodilo. Rychle jsem je sesbírala odnesla na místo kde měli být a dál jsem se do třídění krabic s věcmi nehrnula. Naštěstí mě rodiče ani do další pomoci nenutily. Vyběhla jsem proto po schodech do pokoje popadla jsem knížku a s šíleným dupotem jsem zase seběhla dolů. Pak jsem si oblékla boty a vyrazila jsem ven. Před domem jsme měli takovou dlouhou dřevěnou verandu ze které vedly schody. Sedla jsem si na jeden schod, otevřela jsem knížku a začala jsem číst.\n"Ahoj" vyrušil mě neznání hlas a já sebou polekaně trhla. Zvedla jsem hlavu a uviděla jsem toho kluka z protějšího domu. Prosím tě jdi pryč. Přála jsem si v hlavě, ale nechtěla jsem být nezdvořilá.\n"Ahoj." Pozdravila jsem ho a pokusila jsem se vykouzlit na své tváři úsměv, ale moc přesvědčivě to zřejmě nevypadalo.\n"Ruším?" Zadíval se na mě a já si všimla, že má pěkné modré oči.\n" Jo, mám děsné práce" Řekla jsem ironicky a mávla jsem mu před obličejem odevřenou knížkou.\n"Tak to abych nerušil." Smál se pobaveně. "Jsem Kevin." Představil se mi. "Můžu si sednout?" Zeptal se mě, ale na mou odpověď ani nepočkal. Sedl si drze vedle mě a hrdě se usmíval. Znova jsem se podívala do knížky, ale číst jsem nedokázala.\n"A ty máš nějaký jméno?" Tázal se mě Kevin\n" No mám jméno." Snažila jsem se nějak oddálit to jak se jmenuji. Věděla jsem totiž, že jakmile mu řeknu svoje jméno , bude mě považovat za kamarádku a to já teď rozhodně nechci. Kevin se pobaveně usmál a vesele do mě strčil. Připadalo mi, že to vypadá jako kdybychom se znali stovky let.\n" A?" nenechal se odbýt, ale já jsem mu nehodlala odpovědět.\n" A už musím jít." Řekla jsem tak chladně, že jsem toho později zalitovala. Rychle jsem se postavila na nohy a zaklapla jsem knížku. Kevin si mě nechápavě prohlížel. V očích mu hrálo to největší šibalství.\n" Tak jak se jmenuješ?" Zeptal se mě znovu. Musela jsem se usmát nad jeho neodbytností.\n" Proč to potřebuješ vědět?" Už ani nevím proč, ale asi proto aby to všechno mělo větší efekt jsem si z ruky stáhla gumičku a svázala jsem si vlasy.\n" Prostě to chci vědět." Usmál se Kevin a postavil se na nohy.\n"Tak si něco vymysli." Odbyla jsem ho a vydala jsem se ke dveřím do domu.\n" Tak dobře, budu ti říkat Tajemná." Šibalsky se zasmál a sešel ze schodů\n" Tak ahoj Tajemná." Usmíval se a odpouštěl naší zahradu. Rychle jsem zmizela za dveřmi a šla jsem si udělat kafe.\nKdyž jsem se s hrnkem plným horké hnědé tekutiny usadila u jídelního stolu, začala jsem uvažovat o tom jak se Kevina zbavit. Už teď mi bylo jasné, že mi nedá pokoj a to ani když mu povím svoje jméno.\n"Ú… co to bylo za fešáka?" vyptávala se mamka když se mi snažila nahradit kamarádku.\n"To je jedno." Odbyla jsem jí a vyšla jsem nahoru do svého pokoje. Hrnek s horkým kafem jsem položila na noční stolek a otevřela jsem okno které směřovalo rovnou do ulice. Posadila jsem se na parapet a začala jsem opět uvažovat o svém životě. Tady jsem na to měla klid. Venku zpívali ptáčci a šumění listů stromů které stáli na naší zahradě mě uklidňovalo. Třeba to nebude až tak špatný. Snažila jsem se přesvědčit sama sebe. Houby, co může být horší? Došlo mi trochu opožděně.\nNa protější zahradě jsem zahlédla Kevina. A je to horší. Naštěstí jsem stačila z okenního parapetu zmizet dřív než si mě všimnul. Jenže houpající se záclona mu neunikla.\n"Šmíruješ mě?" zazněl pobavený Kevinův hlas. Nejdřív jsem myslela, že neodpovím, ale nechtěla jsem se chovat jako srab. S tím nejvíc znuděným výrazem jsem vykoukla z okna a opovržlivě jsem zakroutila hlavou.\n"Ne, proč bych měla?" Doufala jsem, že ho ten odpor v mém hlase odežene.\n" Jsem… No… Jsem k nakousnutí ne?" Jeho sebejistota mě fakt dostala.\n" Když myslíš?!" mávla jsem rukou a zmizela jsem schovaná ve svém pokoji.\nKdyž už jsme myslela, že budu mít naprostý klid, zazvonil mi mobil. Neochotně jsem se k němu rozešla a zvadla ho.\n" Tajemná?" Ozval se Kevinův hlas a já jsem začala cvokařin\n" Co je?! Copak tvá drzost nemá mezí?!"\n"Asi ne" jeho hlas zněl i teď velmi pobaveně.\n"Co chceš?" zajímalo mě\n" Pojď se mnou ven." Zval mě.\n" Ani nápad." Odsekla jsem ho\n" Proč ne?" Zajímalo ho\n" To bys nepochopil." Nepouštěla jsem si ho k tělu.\n"Jsem velice chápaví" Snažil se mi vnutit.\n" To těžko." Odbyla jsem ho.\n"Už musím. Čau." Zalhala jsem a rychle jsem to típla. Zahrávat si s nějakým klukem už není můj styl. Pod oknem jsem zaslechla pobavený smích a pak kroky. Kevin si šel zase po svém. Rychle jsem zavřela okno a hodila jsem do sebe hrnek kafe.\nByla jsem šíleně unavená. Odjezd, ztráta Honzy a věčné odbývání Kevina mě naprosto vyčerpali. Znaveně jsem si lehla na postel a zavřela jsem oči. Jestli tohle je můj nový život, tak jsem v háji. Prolítla my hlavou myšlenka a smutně jsem povzdechla.\n1 Magdalen | Web | 12. července 2012 v 16:54 | Reagovat\nDocela mě to rozbrečelo ale tak jak si připadá ta nina tak si také nekdy připadám..\n2 Jana Blažková | Web | 12. července 2012 v 17:43 | Reagovat\n: to asi každej :)... taky si občas říkám už nikdy víc... a pak se to zvrtá :D...\n3 Magdalen | 15. července 2012 v 22:44 | Reagovat\n: Jo přesně...\n4 Jana Blažková | Web | 16. července 2012 v 15:15 | Reagovat\n: :/... :)


ASORKD: Projekt pro Vítězné náměstí – návrh ignoranta? | Krajské listy.cz\nFoto: Ateliér Radana Hubičky\nPopisek: Návrh nové podoby pražského "Kulaťáku" vyvolal vlnu odporu odborné veřejnosti\nAsociaci sdružení pro ochranu a rozvoj kulturního dědictví ČR (ASORKD) se jeví vítězný návrh soutěže jako nepřijatelný a jakékoli pokusy o realizaci jednotlivých objektů bez vyřešení celku považujeme za plýtvání penězi města.\nNáměstí nebylo nikdy dokončeno, je torzem původního záměru, který tu je ale tak silně vyjádřen, že všechno, co brání jeho naplnění, působí destruktivně, chaoticky. Geometrický základ celé koncepce, kruh, v jehož středu se protínají radiály ulic vystupujících z kruhového objezdu, vyžaduje naléhavě dokončení. Dokončení samozřejmě neznamená pouze pokračovat kopiemi stávajících objektů po obvodu kruhu. Rozhodně ale není úkol řešitelný objekty, které nejsou schopny založený prostor dotvářet a upevnit, ale naopak vyžadují vlastní samostatný prostor pro vyznění svého tvaru, tak jak je tomu u vítězného návrhu, který naprosto ignoruje jakýkoli kontext s okolím.\nDokončení Vítězného náměstí je úkol mimořádně obtížný. Návrhům jednotlivých objektů musí předcházet urbanisticko-architektonická studie celého území včetně plochy před nástupem k vysokoškolskému areálu se zohledněním širších vztahů, zahrnující dopravu a funkční náplň v nejširším slova smyslu. Dopravní řešení je obzvlášť náročné – dobíhají sem terminály příměstských autobusů, je tu stanice metra, jsou tu značné nároky na záchytné parkovací plochy atd. Plocha před vysokými školami plní dnes shromažďovací funkci náměstí, které zůstane ve svém centru vždy dopravní křižovatkou. Prostor pro shromažďování – trhy, společenské akce atd. je nutno respektovat a zachovat.\nZástavba kolem kruhového objezdu se vyvíjí do charakteru městské třídy s obchody, službami i správními funkcemi v parteru, s bydlením ve vyšších patrech. To odpovídá i terminálům příměstských autobusů, Vítězné náměstí je pro okolí Prahy vstupem do hlavního města. Bez jasného názoru na celkové řešení je postupná výstavba solitérů po obvodu náměstí nesmyslná.\nPraha, architektonický návrh, Kulaťák, Vítězné náměstí, kruhový objezd, zástavba,


Přepadl banku, držel rukojmí: Dostal osm let! | Ahaonline.cz\nAhaonline.cz >Musíte vědět! >Přepadl banku, držel rukojmí: Dostal osm let!\nPřepadl banku, držel rukojmí: Dostal osm let!\nKrstev přijal verdikt s lehkým úsměvem. (Aha! – Karel Kopáč, ČTK – Michal Kamaryt)\nS ironickým úsměvem na rtech a s pohledem upřeným do stropu vyslechl včera Petr Krstev (52), obžalovaný z loupežného přepadení pobočky Komerční banky v Praze 4, rozsudek. Senát ho poslal na osm let do věznice s ostrahou.\nKrstevovi hrozil až dvanáctiletý trest. Za polehčující okolnost soud však uznal jeho dosavadní bezúhonnost a omluvu na začátku procesu. „I když tu bagatelizoval tím, že se vzápětí sám pasoval na oběť,“ dodal soudce Tomáš Kubovec. Krstev totiž svůj čin vysvětloval obavou z vyděračů, kteří ho údajně již připravili o 160 milionů korun a chtěli po něm další tři miliony. „Jednal jsem v ohrožení života. Ne svého života, ale človíčků mně blízkých. Ptám se sám sebe, jak by jednali ostatní, kdyby byli ve stejné situaci,“ řekl lupič během závěrečné řeči. „Soud má velmi výrazné pochybnosti, zda k vydírání došlo,“ uvedl však Kubovec.\nStátní zástupkyně verdikt přijala, obžalovaný se ale proti němu na místě odvolal, a tak bude o případu rozhodovat vrchní soud. Vynesení rozsudku sledovali také manželka obžalovaného a jeho syn. Než odsouzeného odvedla justiční stráž zpět do vazby, povolil soudce rodině desetiminutový rozhovor. Poté ani jeden z nich nechtěl událost komentovat.\nJak probíhalo přepadení?\nKomerční banku v Novodvorské ulici Krstev se zafáčovaným obličejem a brýlemi na očích přepadl 16. prosince 2009. Dvěma pracovnicím banky nejdříve vylíčil smutnou historku o nutné operaci těžce nemocné vnučky. Pak oznámil, že bez tří milionů neodejde. Ženám hrozil plynovou pistolí a tvrdil, že na toaletu umístil výbušninu, kterou může odpálit mobilem. Na chodbě ho později zadržela zásahová jednotka.\nZásahová jednotka odvádí 16. prosince 2009 lupiče z banky.


Tichá hvězda Vladimír Javorský – Novinky.cz\nTichá hvězda Vladimír Javorský\nMoc toho nenamluví a když už, tak tichounkým hlasem, do kterého by člověk neřekl, že ho rozezní na Národním. Umí pět jazyků a hrál hlavní roli ve filmu nominovaném na Oscara. V českém filmu naposledy diváky pobavil v Hřebejkově komedii U mě dobrý, kde hraje bezdomovce, bezradného za zdmi kriminálu, jehož zlodějská zručnost nakonec poslouží dobré věci. Bezdomovce si zahrál i v televizním seriálu Škola na výsluní. „Tyhle role dostávám asi díky své hubené figuře,“ říká v rozhovoru s Právem Vladimír Javorský (46).\nstředa 18. června 2008, 3:35\nMáte pochopení pro lidi tohoto typu?\nAno, protože při pravidlech, která v téhle společnosti panují, člověk nikdy neví, kdy to může potkat jeho samotného.\nVáš asociál Pepé má to štěstí, že má kolem sebe dobré lidi, kteří mu odpouštějí…\nDobrota bývá nepoučitelná.\nPotkal jste taky někoho, komu jste pořád odpouštěl a on zase udělal to, co jste mu odpouštěl?\nMinimálně to je vaše dítě, které to pořád zkouší a nenaplňuje vaše představy.\nJste tolerantní, nebo přísný otec?\nMyslím, že je potřeba určit mantinely. To je něco, co kolem nás hrozně chybí.\nKde vám to vadí nejvíc?\nV běžném životě. Počínaje obyčejnou nevychovaností přes neúctu k právu a pravidlům vůbec a konče… to ani nedohlédnu. Mám pocit, že absenci našich vnitřních mantinelů má nahradit přemíra těch vnějších. A ani ty jako by neplatily pro všechny stejně, soudě podle kauz některých našich politiků. Jenže jim nikdo nedá za ucho jako já tomu tříletému klukovi.\n.: Vladimír Javorský ve filmu U mě dobrý.foto: Právo/Lukáš Táborský\nČasto hrajete i faráře. Máte vztah k náboženství, k duchovnu?\nDuchovní záležitosti si dříve nebo později člověka najdou. Je jen otázka, do jaké míry s nimi člověk souzní.\nS jakým duchovnem souzníte vy?\nTím, jak se dostávám ke spoustě textů, to je průřez duchovními směry. Křesťanství, buddhismus…\nČím si vysvětlujete oblibu východních náboženství u nás?\nTaky tam nacházím mnoho odpovědí. Je to i proto, že komunistům se podařilo lidi dost odtáhnout od křesťanství a znechutit ho. Přirozeně pak přitahovalo to, co nebylo tak doničené.\nSouvisí s tím i Don Quijote z Hakušu, vaše společné představení s japonským tanečníkem?\nNe, tohle taneční představení nevzniklo ze žádných duchovních potřeb. Na základě dřívější spolupráce mě oslovil japonský tanečník Yasunari Tamai a já jeho nabídku rád přijal. Představení se hrálo v Japonsku i u nás.\nOna by pokračovala, ale za současné finanční situace divadla Archa, díky kterému tento projekt vznikl, to asi nebude možné. Podívejte, v jakém stavu je kultura, kolik stojí letenka a jaké priority si v kultuře stanovil pražský magistrát. Jako my ale dopadne spousta kulturních projektů. Je to hrozná krátkozrakost, která lidi ochudí o mnoho krásných zážitků. Hanebný zlomek procenta národního důchodu, který u nás jde na kulturu, svědčí o tom, že to není jen otázka pražské radnice.\nPohybové divadlo ale na hřebíček nepověsíte.\nPohyb mě odjakživa bavil a moje tělo ho má rádo.\nJakou k němu máte profesionální průpravu?\nNa JAMU jsme měli na pantomimu výborné pedagogy Zojku Mikotovou a Petra Šmolíka. Byl jsem i na letním kurzu u Ladislava Fialky. Při natáčení Největšího z pierotů (seriál o francouzskočeském mimovi Janu Kašparovi-Deburau, v němž hrál titulní roli) jsem spolupracoval se Ctiborem Turbou. Úplné začátky jsou ale v tanečním klubu Mládí v Ostravě, kde jsem vyrůstal.\nŠkoda, že si na vás nevzpomněli při StarDance.\nSpolečenský tanec jsem moc nedělal, mě bavil výrazový tanec. Na StarDance jsem se ale díval a hluboce se před všemi zúčastněnými skláním.\nJako jeden z mála českých herců jste byl nominován na Oscara.\nTak to nebylo. Nominován byl krátký česko-americký film Most, ve kterém jsem hrál hlavní roli.\nAle na udílení Oscarů jste do Los Angeles v roce 2004 jel.\nJak jinak nemám vůbec rád oficiální akce, tak ten oscarový večer mě naprosto nadchl. Hlavně obrovskou profesionalitou všech zúčastněných.\nPůsobíte asketickým dojmem. Jste asketa?\nNemyslím. Jím maso, raduju se ze života, určitě nejdu místo na pivo někam do poustevny. Nic si neodpírám, jen jsem hubený. Jako dítě jsem přitom byl docela baculatý. Až v pubertě se to změnilo a zůstalo to tak.\nÚplně normální, ničím se nevymykající. Hrál jsem rád fotbal, zpíval jsem ve sboru, v létě jsem jezdil na tábory.\nKdy do toho vstoupilo herectví?\nTaky mě to docela překvapilo. Chtěl jsem být geologem a najednou jsem zjistil, že místo na Vysokou školu báňskou v Ostravě chci jít po gymplu na JAMU. Lákalo mě hlavně pohybové divadlo, pantomima.\nA teď jste v Národním divadle. Byla to vaše meta?\nNe, takové mety jsem nikdy neměl. Chtěl jsem dělat dobré divadlo. Tam, kde mi to nabídnou. Po škole to bylo v Divadle na provázku v Brně, pak v Činoherním klubu v Praze. Byl jsem tam šťastný, ale pak se změnily okolnosti a šel jsem za dobrým divadlem do Národního.\nTam máte v představení Sněhová královna roli Prince, Loupežníka a Soba. Docela zajímavá sestava…\n…a ještě člena družiny Sněhové královny. Největší zalíbení jsem našel v Princi, protože mi dal nejvíc práce. Je to v mé kariéře první princ.\n.: Vladimír Javorský (Václav) a Iva Janžurová (Ludmila) v inscenaci Tylovy Drahomíry v Národním divadle.foto: Oleg Nováček\nV šestačtyřiceti jste se dočkal.\nJsem na to pyšný. Ale baví mě i Sob a Loupežník.\nStejný počet rolí jste měl ostatně i ve filmu Roming, kde jste hrál Pošťáka, Boha, Smrt a Ďábla.\nTo je pro herce vzácná příležitost! Baví mě to. Už na Provázku jsme často hráli víc postav.\nHrál jste v několika zahraničních filmech, naposledy v Edith Piaf. Je velký rozdíl mezi zahraniční a domácí produkcí?\nNení, hraní je pořád stejné, rozdíl je někdy v komfortu, ale už se to začíná smazávat. Co se týče profesionality, rozdíl není. Ostatně zahraniční produkce si najímají naše kameramany, osvětlovače, ostřiče. Filmařské profese jsou u nás na vysoké úrovni.\nJak jste se naučil pět jazyků?\nV Ostravě jsme poslouchali polskou televizi, kde tenkrát běžely daleko zajímavější filmy než na naší. Tak jsem se naučil polsky. A protože cizí filmy vysílali tak, že to celé četl jeden člověk a pod ním byl slyšet originál, pochytil jsem angličtinu. Pak jsem se dostal na školu s rozšířeným vyučováním jazyků, kde jsem měl němčinu. A do toho povinná ruština. Na gymnáziu jsem přibral francouzštinu. Tu jsem hodně využil, protože jsem ve Francii hrál. Byl jsem angažován v divadle v Blois, ale kočovali jsme po celé Francii.


Český flexitarián: Rajčatovo-hrachová kaše\nDneska jsem si dala péct do trouby zelí (recept na něj se dá vyhledat lupou nahoře - stačí zadat "pečené zelí") a přemýšlela, co k němu. Původně to měly být vařené brambory. Vydala jsem se na zahradu nějaké vydolovat a cestou jsem si všimla, že po dešti začínají praskat rajčata. Tak jsem do košíku místo brambor naložila hromádku rajčat. Takových těch trošku nepovedených. Na salát z nich jsem rozhodně chuť neměla. Tak co tedy s nimi?\nŽe přílohu k pečenému zelí jsem věděla, ale jakou? Původně to mělo být takové nějaké čatní. Vzala jsem dvě velké cibule, nakrájela je nahrubo a dala na pánev na trošku přepuštěného másla. Začala jsem čistit rajčata a postupně je přihazovala na pánev nakrájená na velké kusy. Když byla pánev plná, osolila jsem, přidala lžíci kari koření,přiklopila pokličkou a nechala čtvrt hodiny svému osudu.\nRajčata mi však udělala čáru přes rozpočet a místo, aby zhoustla, pustila tolik vody, že jsem hned věděla, že čatní z toho nebude, pokud tedy nehci strávit u sporáku několik hodin. Tak jsem vše hodila do mixéru, potom ještě propasírovala přes cedník, abych se zbavila ostrých slupek, na pánvi přivedla znovu k varu a přisypala instantní hrachové vločky. Tolik, aby z toho po deseti minutách vznikla kaše. A vznikla. Stačilo jí omastit máslem a přidat k pečenému zelí.\nKombinace hrách - rajčata - kari koření je jedlá a tak příště zkusím místo instantních vloček použít předem namočený žlutý hrách.\nPokud to chcete vyzkoušet, budete, shrnuto a podtrženo, potřebovat:\ncca kilo rajčat\nhrnek instantních hrachových vloček\nlžíci kari koření\nlžíci přepuštěného másla\nplátek másla na omaštění\nŠtítky: Bezlepkové, Hlavní jídla, Luštěniny, Přílohy, Zelenina\nArchiv blogu dubna (1) března (1) února (6) listopadu (6) října (2) září (1) srpna (3) července (2) června (7) května (8) dubna (3) února (6) ledna (15) prosince (4) listopadu (4) října (6) září (4) srpna (1) července (2) června (11) května (4) dubna (12) března (13) února (12) ledna (10) prosince (5) listopadu (12) října (13) září (18) srpna (22) července (39) června (32)\nFoto inspirace (10)\nJak na to... (20)


Z téměř 90 přihlášek vybrala mezinárodní porota 32. ročníku výtvarné Ceny Jindřicha Chalupeckého pět finalistů. O vítězi už nerozhodnou. Stejně jako v minulém roce se i letos finalisté rozhodli, že mezi sebou nechtějí soutěžit. O cenu v podobě finálního výběru se tak spolu podělí čtyři výtvarníci a jedna vícečlenná skupina. Jejich společná výstava se pak uskuteční v Brně od 23. září v Pražákově paláci v Moravské galerii.\n„Uvítali jsme prolínání uměleckých a aktivistických pozic. Rovněž jsme zaznamenali výrazný příklon k nejrůznějším formám spolupráce napříč uměleckou scénou,“ zmínila k výběru porota, v níž zasedli představitelé mezinárodních uměleckých institucí.\nUmělkyně Valentýna Janů tvoří evokativní instalace mediální tvorby v podobě videí a videoesejí v prostředí dotvářeném textiliemi a dalšími materiály nebo objekty. Jejím opakovaným tématem jsou životní otázky určované světem technologie, patriarchálním uspořádáním či změnou klimatu. Na pražské FAMU vystudovala obor fotografie, následně studovala na Akademii výtvarných umění v Praze v ateliéru intermediální tvorby II Dušana Zahoranského a Pavly Scerankové.\n„Valentýna Janů předvádí vynikající práci s pohyblivým obrazem a instalačními strategiemi, v nichž se zabývá životními otázkami určovanými světem technologie, patriarchálním uspořádáním nebo změnou klimatu. Díky své živé fantazii a silnému smyslu pro vyprávění a psaní textů vytváří přesvědčivá intermediální díla,“ stojí ve vyjádření poroty.\nAbsolventka pražské UMPRUM v Ateliéru sochařství pod vedením Edith Jeřábkové a Dominika Langa Anna Ročnová absolvovala také stáže na AVU či ve Vídní. Ve své tvorbě se postupně posunula od klasického sochařského prostředí k práci s přírodninami a experimentování s nimi. Příroda a přírodní procesy a vztah k civilizaci patří k jejím dlouhodobým objektům zájmu. Ročnová také často vystavuje společně s Janem Boháčem.\n„Anna Ročňová svým poetickým přístupem prokazuje silnou vnímavost vůči světu rostlin a prozkoumává hranice a průsečíky městského a přírodního prostředí. Překročením modernistického dělení na přírodu a kulturu znovuobjevuje přírodu, zpochybňuje pojem umělosti a obrací se k nečekaným a přehlíženým přírodním formám,“ zhodnotila porota.\nJakub Jansa je absolvent pražské UMPRUM v Ateliéru supermédii pod vedením Federica Díaze a Davida Kořínka. Za sebou má též stáže v New Yorku, Švýcarsku a Francii. Nově od loňského roku vede společně Julie Béna Ateliér performance na FaVU VUT v Brně. Ve své práci kombinuje různá média (video, performance, instalace) a s jejich využitím buduje komplexní prostředí a situace, které přesvědčivě propojují realitu s fikcí do homogenního celku. V posledních letech se jeho tvorba soustředí do cyklu vyprávečských výstav Club of Opportunities zkoumající autority a hierarchické vztahy ve společnosti jejiž anatomie tkví v mytoligii a vyprávění.\n„Jakub Jansa vytváří poutavé příběhy napodobováním či propůjčováním hlasu nelidským entitám, hrdiny jeho videí jsou potom například celer nebo tasemnice. Svými projekty zkoumá pozdní fázi postinternetového umění a korporátní estetiky, od nichž se kriticky distancuje a zároveň se v nich snadno orientuje. Ve své tvorbě umně spojuje mezinárodní jazyk(y) současného umění s místními odkazy,“ uvedla porota.\nVýtvarník Robert Gabris má za sebou studium scénografie na Vysoké škole můzických umění v Bratislavě a magisterské studium na Akademii výtvarných umění ve Vídni. V jeho tvorbě, která je převážně autobiografická, převažuje experimentální kresba s přesahem do instalace a performanceje. Objektem jeho uměleckého zájmu jsou témata politiky identin, vyloučené skupiny či queer tělesnost v konfrontaci s normami a hranicemi většinové společnosti.\n„Robert Gabris se ve své tvorbě s citlivostí i angažovaným postojem zajímá o vyloučené skupiny nebo queer tělesnost v konfrontaci s normami a hranicemi většinové společnosti. Skrze tradiční média, jako je kresba, a její přesahy do performance nebo instalace tematizuje komplexitu vlastních identit – sexuální, geografické i národní,“ stojí ve vyjádření poroty.\nAutorský „ne-kolektiv“ Björnsonova vznikl v roce 2015 jako mezioborová platforma pro experiment, výzkum a sdílení propojením umělkyň a umělců z pražské, berlínské, bruselské a bělehradské scény. Označení „ne-kolektiv“ zdůrazňuje fluidní propustnost platformy, která nechce být charakterizována svými konkrétními členy, ale tím, že kdokoliv může v průběhu času vstoupit do procesu tvorby, či zůstat v pozadí. Jeho součástí v rámci Ceny Jindřicha Chalupeckého jsou umělkyně Nik Timková, Zuzana Žabková, Lucie Svobodová Mičíková, Lucia Kvočáková, Tamara Antonijević a Tanja Šljivar.\nUmělkyně propojují své praxe za účelem zkoumání vztahu těla s jeho prostředím a prostřednictvím různých anti-strategií podněcují představy o tom, jak se tento vztah může měnit.\n„Na umělecké skupině Björnsonova porota ocenila schopnost spojit tak různorodé zdroje inspirace jako čarodějnictví, feministickou literaturu či popkulturní symboly v uměleckou praxi, která je uvědoměle vsazená do současného geografického a sociopolitického kontextu a zaujímá tak pozici, kterou by šlo nazvat československým postkolonialismem či neúctou k patriarchálním a jiným opresivním strukturám.“ zhodnotila porota.\nLetos v porotě zasedli Ivet Ćurlin z Kunsthalle Wien, umělkyně a pedagožka Anna Daučíková, Charles Esche z Van Abbemuseum v Eindhovenu, João Laia z helsinského muzea součásného umění Kiasma a kurátor a pedagog Jan Zálešák. Kromě společné výstavy finalistů na podzim proběhně v prosinci v Moravské galerii také výstava umělců Daniela Fernándeze Pascuala Alona Schwabe působící pod označením Cooking Sections.\nCena Jindřicha Chalupeckého je určena pro vývtvarné umělce do 35 let, kteří působí na české umělecké scéně. Založena byla v roce 1990 z iniciativy tehdejšího prezidenta Václava Havla a výtvarníků Jiřího Koláře a Theodora Pištěka. Jméno nese po významném českém kritikovi výtvarného umění a filosofovi Jindřichu Chalupeckém, který zemřel 19. června 1990, ještě krátce před svou smrtí dal souhlas s tím, aby cena nesla jeho jméno.\nSám Chalupecký se po srpnové okupaci v roce 1968 věnoval podpoře neoficiální avagardní scény a zasazoval se o to, aby si české nekonformní výtvarné umění udržovalo svébytnost a nepřerušovanou kontinuitu s tradicí moderního umění a evropskou výtvarnou kulturou.\nLoni v rámci snahy o rovnoměrné rozprostření prostoru, pozornosti a podpory mezi finalisty a jejich tvorbou se finalisté vzepřeli myšlence vzájemného soutěžení o vítězi ocenění a odmítli dále soutěžit. Ke stejnému kroku, již ve společném dialogu se Společností Jindřicha Chalupeckého, která cenu organizuje, přistoupili i letošní finalisté.\nLoňský krok finalistů kromě relativního mediálního popravsku vyvolal i debatu o budoucnosti a směřovány Ceny Jindřícha Chalupeckého. Během loňského roku si společnost nechala také vypracovat průzkum mezi umělci, dřívějšími laureáty i odbornou veřejností. V rámci dotazníkové šetření většina z 138 respondentů shodla na tom, že cena by měla podporovat mladé umělce a jejich tvorbu a ne posilovat vzájemnou soutěživost.\nPodle současné ředitelky Společnosti Jindřicha Chalupeckého Kariny Kottové, jež k současnému dění okolo ceny zveřejnila text na webu Artalk, byl v minulosti tlak na finalisty až extrémně účelový a přímočarý, což ve výsledku bylo kontraproduktivní s myšlenkou ceny jako podpory uvnitř české výtvarné scény.\nV rámci soutěže vítěz dříve získaval finanční podporu na další projekty či studijní pobyt, s oceněním se pojila také značná pozornost ze strany médií. Vzdání se vzájemné kompetitivnosti by podle Společnosti Jindřicha Chalupeckého i zúčastněných umělců mělo podpořit tvůrčí prostředí a více je přiblížit současnému publiku.


Carel - vzduchotechnika, chlazení, zvlhčovače, měření a regulace - chlazení\nMPXPRO - Komplexní řešení\nŘešení pro vitíny\nDokumentace v EN\nMPXPRO je řešení pro úplnou a pokročilou správu samostatných nebo multiplexních chladicích jednotek - výparníků.\nŘada MPXPRO zahrnuje širokou škálu parametrických mikroprocesorových regulátorů s volitelnými elektronickými deskami, terminály, displeji a příslušenstvím, které zajišťuje vysokou flexibilitu a rozšířené funkce pro správu vitrín nebo chlazených místností.\nRegulátory MPXPRO mohou nezávisle řídit kontrolu a provoz chladicí jednotky, provádět paralelně řadu funkcí a nouzových postupů tak, aby se zabránilo kritickým situacím. Umí řídit krokové nebo PWM elektronické expanzní ventily, synchronizuje master -slave sítě s maximálně 5 jednotkami. Samozřejmostí je připojení na monitorovací sítě pro kompletní vzdálenou správu a monitoring zařízení.\nMPXPRO je k dispozici pouze v provedení pro montáž na DIN lištu. Uživatelský terminál je oddělen od základní jednotky a připraven pro montáž do panelu. Konfiguraci provozních parametrů lze provést tlačítky přímo na panelu, dálkovým ovládáním nebo jednoduše pomocí nadřazeného monitorovacího terminálu.\n- full managemet pro odtávání\n- při výpadku napájení zavře ExV ventil\n- základní nastavení pouze v 6 krocích


Miloš Zeman a média: pyžámko, rozchod se Soukupem a sem tam poselství – Forum24\nPrezident Miloš Zeman | FOTO: repro Blesk\nČeská televizeJaromír SoukupJiří OvčáčekMiloš Zeman\nS trochou nadsázky se dá říct, že prezident Miloš Zeman přerušil pyžámkové dny a odebral se na dovolenou. Má to odraz i v mediální sféře – komunikace hlavy státu směrem k veřejnosti už několik měsíců stagnuje. Za poslední rok se toho odehrálo pomálu – kromě několika pravidelných poselství stojí za zmínku snad jen jeho rozchod s Jaromírem Soukupem a jeho televizí.\nAktuální rozhodnutí prezidenta nadále nespolupracovat s televizí Jaromíra Soukupa nejen že Ovčáček oznámil, ale zároveň naznačil, že za něj sám zodpovídá.\nNení zcela obvyklé, aby prezident republiky ignoroval veřejnoprávní televizi, v našem případě vlajkovou loď jejích zpravodajsko-publicistických diskusních pořadů, nedělní Otázky Václava Moravce. Přesto je Miloš Zeman po svém předchůdci Václavu Klausovi už druhou hlavou státu, která „k Moravcovi“ přestala chodit.\n„Vrcholila prezidentská volba a mezi redaktory se nějakým způsobem začalo šířit, že šéfové chodí za jednotlivými redaktory a tlačí vysílání jedním směrem. Ti poslušnější editoři byli pod tlakem typu – tohle ve zprávách bude, tohle tam nebude a tohle se zahraje jinak. V redakcích se začalo šuškat, že je to divné. Pak televize neodvysílala živě tiskovou konferenci, kterou uspořádal Karel Schwarzenberg poté, co o něm v Blesku vyšel lživý inzerát. Dala ji se zpožděním až ze záznamu. Tyhle podivné okolnosti shrnula v říjnu 2013 po volbách moderátorka Daniela Drtinová do dvacetibodového prohlášení a předala je Radě ČT,“ vzpomíná na počátky kauzy kolem tzv. Podnětu 24 bývalá editorka zpravodajství Angelika Bazalová.\nZemana to rozčililo: „Rozhodl jsem se na to reagovat podobně jako Václav Klaus, který k Václavu Moravcovi nikdy nechodil. Já jsem mu dal dvě příležitosti a třetí mu už nedám,“ reagoval v pořadu Pressklub rádia Frekvence 1. I o něm ještě bude řeč.


O cyrilometodějské stezce jednali na Velehradě - Slovácký deník\nO cyrilometodějské stezce jednali na Velehradě\nRadní Zlínského kraje Jan Pijáček se na Velehradě sešel s nejvyššími představiteli makedonské církve ohledně možné spolupráce na projektu Evropské kulturní stezky svatého Cyrila a Metoděje.\nRadní Jan Pijáček jednal se zástupci Makedonie. | Foto: Jiří Balát\n„Oba svatí bratři v Makedonii pobývali a cyrilometodějská stezka ve své jižní ose počítá s průchodem přes tuto zemi, takže my doufáme, že se nám v Makedonii podaří nalézt partnery, s nimiž bychom mohli spolupracovat a pokračovat ve značení stezky směrem na jih,“ objasnil radní Jan Pijáček zodpovědný za cestovní ruch.\nPartnerství s Makedonií má velký strategický význam při rozšiřování cyrilometodějské poutní stezky směrem na Soluň, případně do Říma.\nSetkání tak bylo nejen jedinečnou příležitostí k seznámení se s význačnými osobnostmi Makedonie, ale také k možností požádat o pomoc v hledání spolehlivých a pracovitých partnerů, kteří by se chtěli podílet na rozvoji odkazu slovanských věrozvěstů.\nVIDEO: Dvacet tisíc věřících uctilo na Velehradě sv. Cyrila a Metoděje\nO přijetí hostů a program se postaral Zlínský kraj ve spolupráci se starosty Alešem Megentalem z Velehradu, Miroslavem Kováříkem z Modré a správcem velehradské farnosti Josefem Čunkem.\nMakedonská delegace při návštěvě se zaujetím zhlédla velehradskou baziliku i podzemí, poté zamířila na prohlídku s historickým výkladem do skanzenu v Modré.\nCílem dlouhodobého projektu Evropská kulturní stezka svatých Cyrila a Metoděje je propojení Velehradu s dalšími místy v zemích, které byly také součástí misie slovanských apoštolů a dodnes se hrdě k jejich odkazu hlásí. V současnosti má stezka 15 členů ze tří evropských států.\nVečer lidí dobré vůle nabídl skvělou podívanou, bavilo se přes 20 tisíc věřících\nŠkoda Octavia první majitel, servisní knížka, koupeno v D, nehavarované Škoda Superb první majitel, servisní knížka, nehavarované Opel Insignia servisní knížka, koupeno v CZ, nehavarované Opel Zafira servisní knížka, koupeno v A Opel Meriva servisní knížka, koupeno v CZ, nehavarované Opel Insignia nové vozidlo, servisní knížka, koupeno v CZ, v záruce Opel Insignia nové vozidlo, servisní knížka, koupeno v CZ, v záruce Opel Insignia první majitel, servisní knížka, nehavarované


Jak postupovat při darování nemovitosti - Katastr nemovitostí - nahlížení, výpis z katastru\nKvě 5, 2022 | Magazín | 0 komentářů\nČím dál více lidí se rozhoduje darovat byt či dům svým potomkům ještě za života. Důvod je jasný. Darování nemovitosti je rychlejší a jednodušší než její dědění. Navíc má původní majitel jistotu, že vše bude rozděleno přesně podle jeho představ. Úplně se tak předejde případným sporům o dědictví. Celý proces darování si v dnešním článku představíme a ukážeme si, na co si dát pozor.\nMezi blízkými příbuznými je darování nejlepším způsobem, jak předat nemovitost. Základem každého takového převodu je písemná smlouva. V té musí být povinně několik údajů: jména, adresy a data narození všech zúčastněných stran a také podrobný popis předávané nemovitosti. Podrobný je zde klíčové. Popis musí být doopravdy důkladný – musí v něm být vše od popisu garáže k případným břemenům. Pokud v něm bude něco chybět, může to být důvodem k zamítnutí návrhu na vklad. Pouhé vyhotovení darovací smlouvy totiž nestačí, vlastnictví je předáno až v momentě, kdy je tato změna zapsána do katastru nemovitostí.\nDalší výhodou tohoto druhu převodu je, že pokud probíhá mezi příbuznými, nemusí se platit darovací daň. A pokud darování probíhá v přímé nebo vedlejší rodinné linii nebo mezi partnery, kteří spolu žijí alespoň rok ve společné domácnosti, dochází k osvobození i od daně z příjmu. Zdanění je nutné jenom v případě, že obdarovaný nemovitost do pěti let od získání prodá. Při předání mezi nepříbuznými musí být tento dar uveden v jejich daňovém přiznání.\nLze dar vrátit nebo získat zpět\nSamozřejmě se může stát, že si dárce svoje rozhodnutí rozmyslí a bude si chtít dar vzít zpět. Možné to je, ale jenom za určitých podmínek. To samé platí i obdarovaného – i on může za v některých případech dar vrátit.\nDarující může svoji nemovitost získat zpět, pokud se ocitl v hmotné nouzi nebo obdarovaný hrubě porušil mravy. Za to se považuje nedostatečná péče o nemovitost, fyzické či psychické napadení dárce, odmítnutí pomoci darujícímu v nouzi apod. Příjemce může dar vrátit, pokud není dopředu upozorněn na faktické nebo právní vady získané nemovitosti.


Slupky jitrocele indického\nPreskocit k navigaciPreskocit k obsahu\nŘešení pro Vaše zdraví\nČeská republika, česky\nPlatba předem, Na dobírku\nTelefonicky objednat na čísle...\n+42 0354 691 434\nSlupky jitrocele indického nebo také psyllium jsou získávány z indického jitrocele (plantago ovata). Díky jejich původu jsou často také nazývány indické slupky. Plantago ovata se pěstuje zvláště na severozápadě Indie, v Pákistánu, Austrálii a Brazílii.\nČíslo produktu A00011\nČíslo produktu A00012\nPsylliumForte Virgin Original\nPsyllium je obsažené ve slupkách semen (……..) indisckého druhu jitrocele alias ispaghula a isapgol. Díky oloupání semen jitrocele se získává až 99% čistá bobtnavá látka „Psyllium ovata husk” (známá jako indické psyllium).\nPsyllium nachází již přes 2000 let v potravinách díky jeho zdravým účinkům bohaté použití jako rozpustná vláknina. Indický jitrocel je jednoletá rostlina s klasovitým květenstvím a díky svým zdravým účinkům je používána i v tradiční ayurvédské medicíně.\nJak účinkuje psyllium?\nPlantago ovata husk známé pod názvem psyllium obsahuje ve vrchní slupce semen velké množství bobtnavé látky (hemicelulóza). Ve spojení s vodou tato látka velmi silně bobtná a vytváří konzistenci želé, které se rozdělí v trávicím traktu a vytváří ochrannou vrstvu.\nProsím klikněte na obrázek, aby se spustila animace.\nPomocí psyllia proti průjmu\nBěhem procesu bobtnání psyllia v žaludku a střevech je vázáno velké množství tekutin. Tento zvláštní účinek psyllia pomáhá prevenci průjmu.\nPomocí psylliua proti zácpě a nadýmání\nDvě důležité vlastnosti psyllia pomáhají zamezit zácpě a nadýmání. Díky mimořádné schopnosti bobtnat je simulována peristaltika a je urychlen průchod střevem. Mimoto podporuje látka ve formě želé, která se po požití psyllia vytvoří, jemnou stolici. Tak zlepšuje průchod střeva a pomáhá udržovat střevo zdravé.\nČištění střev a detoxikace pomocí psyllia\nOchranná vrstva z hemicelulózy váže toxické látky a pomáhá tak tělu regenerovat. Nerozpustná vláknina a rozpustné balastní látky jsou posunovány střevem s pomocí vody. Přitom jsou zatěžující součásti stravy (tuky, cukry, toxiny) tvořící se hmotou zachycovány, vázány a následně vylučovány. Zbývající hlenovité látky tvoří zdravý základ pro funkční střevní mikrofloru. Psyllium přispívá přitom k tomu, aby celý trávicí trakt počínaje žaludkem, byl udržován ve zdravém stavu a posilován.\nSnížení váhy s pomocí psyllia\nDále je díky velkému objemu psyllia dosaženého jeho bobtnáním v žaludku (zvětší svůj objem až 40 x) dosaženo rychlejšího pocitu zasycení. Nebo jinak řečeno: účinek psyllia podporuje zdravé snížení váhy, protože máte menší pocit hladu a je povzbuzena činnost střev.\nPorovnání psyllia, pšenice a dalších látek\nPsyllium je jedinečný nekalorický zdroj rozpustné vlákniny, která podporuje zdravé a pravidelné vyprazdňování střev a přispívá k normalizaci hodnot cukru a cholesterolu v krvi. Porovnejte sami:\nPotravina 100 g poživatelný podíl\nVýživná hodnota kj / kcal\nPsyllium 71 / 17 85,5 g 0,94 g 2,38 g 0,35g < 0,1g\nPšeničné klíčky 711 / 170 42,4 g 16 g 14 g 5 g 2 g\nLněná semínka 1657 / 396 38,6 g 24,4 g 6 g 31 g 2 g\nOvesné vločky 1548 / 370 5,4 g 13,5 g 61 g 7 g 3 g\nSojové boby 1402 / 335 15,2 g 33,7 g 6 g 18 g 4 g\nNaše produkty, jejichž hlavní složkou je psyllium\nV našem online-shopu můžete psyllium koupit, příp. objednat. Máte možnost výběru:\nmleté: Psyllium mleté a čisté jako ideální přísada do müsli, šťáv apod.\njako kapsle: Psyllium-kapsle pro hygienické a rychlé užívání\nDeset nejlepších důvodů pro PsylliumForte\n1. Máte se rádi? Udělejte něco pro své srdce\nJe prokázáno, že vláknina v psylliu snižuje hladinu cholesterolu. Klinické studie ukázaly, že dvanáct gramů rozpustné vlákniny obsažené v psylliu husk denně, tedy tři až čtyři porce PsylliumForte, snižují riziko srdečních onemocnění a onemocnění krevního oběhu díky snižování hladiny cholesterolu.\n2. Chcete zůstat zdraví a fit – přirozeným způsobem?\nVláknina v PsylliumForte pomáhá srovnávat hladinu krevního cukru po jídle. Pokud musíte dodržovat dietu, přivítáte mimo jiné skutečnost, že PsylliumForte Vaši dietu přirozeným způsobem pozitivně podporuje.\n3. Nechcete při snižování váhy hladovět?\nDieta, která má základ na vysoké dávce vlákniny způsobuje, že se budete déle cítit nasyceni. Doporučujeme Vám k jednotlivým jídlům užívat 3 – 5 g vlákniny z našich produktů PsylliumForte, abyste se při Vaší dietě cítili lépe.\n4. Máte zdravý zažívací systém?\nProdukty PsylliumForte pomáhají při zácpě a Vaše trávení je jemně a přirozeným způsobem regulováno. Je povzbuzována látková výměna a pozitivně podporována střevní mikroflora.\n5. Chcete být ve vyšším věku zdraví?\nProdukty PsylliumForte pomáhají při regeneraci a detoxikaci. Zlepšují přijímání výživných a minerálních látek z potravy. Produkty PsylliumForte obsahují rozpustné vlákniny a tak pomáhají přirozenému odbourávání a odstraňování cukrů, tuků, cholesterolu a jiných škodlivých látek ze střevního traktu.\n6. Protože Vám to radí lékaři.\nProdukty PsylliumForte jsou stále více doporučovány lékaři a lékárníky jako preparáty s obsahem rozpustné vlákniny.\n7. Ještě nikdy nebylo tak jedhoduché zařadit vlákninu do jídelníčku.\nPsylliumForte instantní nápoje jsou tou nejjednodušší cestou pro užívání rozpustné vlákniny.\nRozpusťte jednoduše PsylliumForte nápojový prášek ve sklenici vody a vybírejte z naší palety vybraných příchutí! Je jedno zda horké nebo studené – vždy jsou naše nápoje blahodárným požitkem.\n8. Produkty PsylliumForte jsou cenově přijatelné.\nProhlédněte si naši nabídku v e-shopu a přesvědčte se sami!\n9. Zdravá přísada pro Vaši kuchyni.\nPsylliumForte Virgin je bezbarvá, chuťově neutrální vláknina, kterou můžete lehce přidávat do různých pokrmů a nápojů, aniž by se změnila jejich chuť.\n10. Tu a tam zdravě mlsat?\nPsylliumForte bonbonové tablety jsou ideální cestou, jak zvýšit denní příjem vlákniny. Nabízíme Vám pět různých lahodných příchutí pro občasné mlsání bez pocitu provinění.\nVšeobecné obchodní podmínky | Widerrufsbelehrung | Impressum | Mapa stránek