Vysoká škola sexu 01 – Poprvé ve třech – eFenix\nČím více jsem si po nástupu na vysokou školu zvykl na ruch velkoměsta, tím méně se mi postupem času začalo chtít jezdit domů. Rodinné povinnosti jsem si pravidelně odbyl. Matce i babičkám jsem poreferoval o náročných i méně náročných zkouškách, s otcem probral nejnovější sportovní novinky. Tím to všechno skončilo. Nově nabytá svoboda mě dobíjela, dávala mi pocit volnosti, zodpovědnosti a bezstarostnosti.\nŽil jsem v Praze jako klasická náplava, postupem času poznávající vysokoškolský divoký život plný alkoholu a zábavy. Jen toho sexu se mi tolik nedostávalo. Vždycky jsem spoléhal spíše na vztahy, na jednorázová dobrodružství jsem většinou neměl odvahu, nebo jsem na podnapilé spolužačky působil až příliš slušně a odměřeně.\nJednoho chladného února jsem se rozhodl, neodjet domů na víkend a zase raději zůstat na bytě, který jsem sdílel s několika dalšími spolubydlícími. Všichni ale už v průběhu čtvrtka zmizeli a já najednou zůstal sám. Nevadilo mi to, aspoň jsem se stihl dodělat resty do školy, bezstarostně si zahrát na počítači, nebo se oddávat noční masturbaci se zvukem naplno. Zmítala se ve mně ale chuť a zvědavost, a tak jsem zavítal na web erotické seznamky. Byl jsem tam už několikrát, nikdy jsem však nikoho neoslovil. Stačilo mi to pro představy a fantazie toho, co je v životě dostupné a možné.\nTentokrát bylo vše jinak. Souhra okolností, konstelace hvězd, možná moje extrémně nadržená nálada. Něco z toho určitě způsobilo, že jsem sebral odvahu, založil si profil a vydal se pročítat erotický chat, kde drtivá většina zoufalých chlapů hledala, byť tu nejmenší příležitost, jak si užít. Ženské profily většinou působily buď nereálně, nebo šlo o starší kousky, které mě nikdy nezajímaly. Neměl jsem ponětí, co hledám, proč vlastně ztrácím čas. Dokud jsem to nenašel.\n„Pěkný večer. Nenajde se tady mladý kluk, ideálně bisexuálně zvědavý a submisivnější povahy, pro pár? Rychlá domluva a ještě dnes, dostali jsme chuť.“\nBum. Jako když mě omámí. Nikdy jsem nad ničím podobným nepřemýšlel, nikdy by mě nenapadlo, že bych snad mohl něco takového zažít.\nKluci se mi nikdy nelíbili, ale v téhle větě mě něco vzrušilo natolik, že jsem si dokázal představit cokoliv. Zpětně se to oslovení nezdá být ničím výjimečné, ale prostě mě zaujalo tak, že jsem se jim musel ozvat. A k mému překvapení přišla i rychlá odpověď.\nPo pár minutách jsem věděl, že je na druhé straně dvojice jen o něco málo starší než já, taky vysokoškoláci. Na rozdíl od ostatních pisálků, kteří se na chatu očividně pohybovali, ale nechtěli ztrácet čas nějakým vypisováním scénáře, dokonce ani nenapsali, o co přesně jim jde. Jen, že si můžeme vyměnit fotky a pokud přijdou vzájemné sympatie, mám ihned přijet do Dejvic, kde mají byt.\nBez zbytečných otázek, s obrovským prostorem pro mou fantazii a spoustu otazníků. Nuže, neměl jsem co ztratit a poslal jim svou fotku. A na oplátku dostal tu jejich.\nNečekejte vidinu sexbomby, nebyli to modelové, ale prostě normální lidi. Z fotky se na mě usmíval sympatický mladý pár, normální dvojice, kterou bych mohl zařadit mezi své spolužáky nebo kamarády.\nAsi to byla právě ona normálnost, uvěřitelnost a vlastně i přímočarost, která mě během chvilky tak přitahovala. Chtěl jsem za nimi přijet, vystoupit ze své komfortní zóny a prostě se pustit do něčeho, o čem dopředu nemám ani tušení.\nSlovo dalo slovo. Utíkal jsem do sprchy a za půl hodiny jsem už metrem uháněl směrem k místu, na kterém jsme se domluvili. Srdce mi bušilo, byl jsem víc nervózní než u maturity a přemýšlel, jestli to byl dobrý nápad. Necouvnu na poslední chvíli? Co když mě tam někdo okrade? Co se vlastně bude dít? Nebudu se stydět? Vzrušení u mě ale nakonec převážilo.\nTo mi dodalo odvahy a já brzy vystoupil z metra a čekal, jestli na smluvené místo opravdu dorazí.\nZa chvilku už se ale ke mně přidal vysoký a hubený, zhruba pětadvacetiletý chlap, který mě už z dálky pozdravil. Představil se jako Aleš a společně jsme vyrazili k jejich bytu.\n„Sabina šla zrovna do sprchy a mám ti vyřídit, že už se na tebe těší.“\nBylo zvláštní si povídat s člověkem, o kterém víte tak málo a který vás navíc vede k sobě domů, za svou přítelkyní. A hlavně s takovými úmysly! Než jsme si ale stačili říct to nejzákladnější, už jsme dorazili k nim do malého bytu v jedné nevzhledné bytovce.\nVe dveřích mě přivítala usměvavá, červenovlasá Sabina, postavou tak akorát, s trošku větším zadečkem.\nVlasy měla ze sprchování ještě trošku mokré, zadek jí obtahovaly těsné legíny. Pod tričkem jsem na první pohled zaznamenal absenci podprsenky. Jejich uvěřitelnost mě nadále tak vzrušovala, že jsem cítil, že je vše na správné cestě.\nUsadili jsme se v obýváku, po chvilce popíjeli první skleničku vína a prvních patnáct minut si povídali, jako kdybych k nim přišel na normální návštěvu. Nervozita ze mě sice opadla, ale napětí a očekávání pochopitelně zůstávalo.\n„Tomáši, už se s někým někdy takhle sešel?“ ukončil obcházení tématu Aleš. A musel jsem přiznat, že s tímhle nemám absolutně žádné zkušenosti.\n„To nevadí,“ uklidnila mě Sabina, „vždyť o nic nejde. My už nějaké podobné zážitky máme, ale vždy je to hodně spontánní. Proto jsme hledali někoho hned, protože jsme prostě dostali chuť,“ přičemž svého přítele pohladila po stehně a na mě se usmála. Sám jsem po chvilce přerušil ticho.\n„No a… dostali jste chuť na co?“\n„Máme rádi spoustu věcí. Některé jsou normální, některé hodně nenormální. Nám je to jedno. Chceme se bavit. Nevytváříme si žádná pravidla, to člověka jen omezuje. Když se ti něco nebude líbit, tak to řekni. Když se ti naopak něco bude líbit hodně, dej nám o tom vědět,“ mrkla na mě Sabina.\nPřišla mi jako má dlouholetá kamarádka, tak důvěrně ke mně mluvila. Byla uvolněná, bezprostřední, nevázaná.\nJá zhluboka oddechoval, přikývl a zároveň cítil, že mě strach z neznáma svazuje. To byl přesně ten důvod, proč jsem nikdy u žádné holky na jednu noc neuspěl. Chyběla mi ta aktivita. Tentokrát jsem měl ale velké štěstí. Oni to měli obstarat za mě.\n„A té submisivity se neboj. Máme jen rádi, když někdo spíš poslouchá nás, než my jeho.“\nSeděl jsem na křesle naproti gauči, kde se na sebe onen pár chvilku jen spokojeně koukal. Nevěděl jsem, co bude následovat, ale hodlal jsem vyčkat na správný okamžik.\nPo chvilce si Sabina od Aleše odsedla a bosou nohou mu začala přejíždět po rozkroku, uvězněném v džínách. Alešovi se to očividně líbilo, její péči si vychutnával. Po chvilce její chodidlo navíc zvedl k sobě a políbil jej. A znovu. Koukat na ně, jak jí s neuvěřitelnou láskou a vzrušením olizuje nožičky a cumlá prsty, mě opravdu bavilo. Bylo vidět, že to mají oba rádi a že jsem přítomný jejich intimnímu tajemství.\nKdyž mi Sabina naznačila, abych šel k nim, neváhal jsem.\nLežela mezi námi, hlavu měla pohledně opřenou o můj klín, zatímco nohama stále jezdila po Tomášově holé hrudi a užívala si pozornost jeho jazyka. Takhle zblízka to bylo ještě zajímavější. Měla krásně nalakované nehty a být jim tak poblíž, mě neskutečně rozpalovalo. Však to taky musela cítit, že leží už na opravdu tvrdé bouli.\nSpontánně jsem se k Sabině sklonil a políbili jsme se. Na nic nečekala, brzy to bylo vášnivé a naše jazyky se proplétaly. Nový pocit mě naplňoval zakázaností, líbat se s něčí přítelkyní před jeho očima byl opravdu neočekávatelný zážitek.\nZatím jí Aleš mezitím rychle stáhl legíny, takže mezi námi zůstala už jen v kalhotkách a tričku. Já si na její pokyn sundal tričko a nechal ji, ať dělá, co zrovna chce. Znovu jsme se líbali, hladila mě na hrudi, olizovala krk a ušní lalůčky. Skvěle se rozjížděla a do ucha mi šeptala, jak moc je vzrušená a nemůže se dočkat, co přijde.\nPřišlo velmi brzy. Zatímco jsem Sabinu líbal, z druhé strany si k nám na gauč klekl Aleš a rozepnul si kalhoty. Sabina na to hned pozitivně zareagovala, naklonila se k němu, spokojeně mu políbila podbřišek a už mu z trenek osvobodila jeho pomalu se stavící péro.\nTakhle zblízka, to bylo pro mě úplně něco jiného vidět, jak Aleše jeho přítelkyně nadšeně olizuje po celé délce, přetahuje mu předkožku a pouští se sáním do žaludu. Bylo vidět, jak moc jí baví ho kouřit a já si takový pohled z jen metrové vzdálenosti, opravdu užíval.\nAleš na tom zřejmě nebyl jinak. Po chviličce jí v puse vyrostl do úctyhodných rozměrů, až jsem se proti němu zastyděl. Začal jí vycházet vstříc, hladil jí po vlasech a něžné kouření se brzy změnilo v solidní šukání pusinky.\nOsmělil jsem se a vyhrnul Sabině tričko nad kozičky. A byl jsem hodně příjemně překvapen. Vůbec jsem neočekával, že budou tak velké, plné a s tak velkými bradavkami.\nNeodolal jsem a na jednu z nich se přisál, hrál si s nimi, kousal do nich a cumlal je. Dostával jsem se do toho stejně, jako oni. A Sabině se má péče zřejmě pozdávala, protože mi prsa ještě více natlačila na obličej, zatímco Aleše stále zpracovávala pusou.\nZměnu tempa a pozic naznačili oba v podstatě ve stejný čas. Jako by byli tak sehraní.\nAleš si spokojeně a už úplně nahý sedl na gauč. Sabina si k němu klekla, do ruky chytla jeho varlata a začala kouřit ještě vášnivěji než před tím. Mezitím na mě vystrčila zadek.\n„Tome, jak to Sabině uděláš dobře pusou, odvděčí se ti, že jsi to ještě nezažil,“ vybídl mě Aleš a nemusel mě dlouho přemlouvat.\nMotivací navíc ještě bylo, že i Sabina s plnou pusou nadrženě přikývla.\nNeváhal jsem, jedním pohybem jí stáhl kalhotky a naskytl se mi zezadu ideální pohled na obě její dírky. Ona to ještě přiživila tím, jak se zkušeně prohnula v zádech. Kundičku měla už orosenou, pysky vzrušením od sebe a nad poštěváčkem jí zdobil chuchvalec hustých chloupků, jinde důkladně vyholených.\nJežíš, ta byla tak sexy.\nTak vlhkou holku jsem ještě nikdy nelízal, doslova se mi po první dotyku jazykem vyplavila do pusy a já měl co dělat, abych to stíhal polykat.\nVěnoval jsem se hlavně klitorisu, protože jsem cítil, jak u toho skvěle vrní. Občas jsem ale zajel i dovnitř, abych jí ještě více ochutnal.\n„I análek, prosím,“ žadonila, když zrovna Aleše hbitě honila a on u toho stále hlasitěji vzdychal.\nJejí prosba mě překvapila, ale neodradila. Vypláznutým jazykem jsem jel pomalu od kundičky výš až k vystrčenému análku, obkroužil jej jazykem a pak začal na druhé dírce jazykem kmitat a dráždit ho. Jemně jsem do něj přirážel, vnímal, jak se mému jazyku poddává a sám jsem si to užíval.\nZkoušel jsem to už dříve, ale jen krátce. Tentokrát jsem to vnímal mnohem intenzivněji a bavilo mě sledovat, jak Sabina reaguje. Zdálo se, že je spokojená, i s plnou pusou vzdychala a užívala si to a já byl štěstím bez sebe, že zažívám tak nečekaný a vzrušující večer.\nKdyž mě po chvilce Aleš vystřídal a už se chystal svou přítelkyni zezadu poprvé nabrat, myslel jsem, že zase budu chvilku jen koukat.\n„Proč má ještě ty kalhoty? Svlíkat.“\nA tak jsem zabral Alešovo místo na gauči a nahý se rozložil před Sabinu, která právě začala křičet pod návaly prvních přírazů.\nVzal jsem si do ruky péro, jenž mi celou dobu stálo jako kámen, a spokojeně honil, zatímco Aleš přidával na intenzitě svých přírazů. Koule mu pleskaly o Sabinin zadek a oba chytli podle všeho tempo, které mají nejraději.\nTo jí přesto nezabránilo, aby se neposunula kousek ke mně. Najednou jsem cítil její rty na vlastních koulích a vydechl spokojeností. Miluji to tam a ona jako by to věděla. Nadšeně mě lízala, sála a hrála si, zatímco jí její přítel šukal, jako smyslů zbavený.\nKdyž mě Sabina začala celého sát a kouřit, měl jsem co dělat, abych se hned neudělal. Na chvilku jsem jí zastavil, přišlo mi líto stříkat tak brzy.\nMezitím ustal i Aleš a znovu se na ni přesunul jazykem, což přijala s povděkem. Větší prostor a menší tempo jí ale poskytlo prostor na něco jiného.\nŠibalsky se na mě usmála, chytla mě za nohy a mírně mi je zvedla.\nZcela ochromený situací jsem jí najednou poskytl nejen své péro a koule, ale také odhalený zadek. Nikým zatím nedočtený.\nSabina neváhala a stejně jako jsem to dělal před tím já jí, mi začala anál lízat. Zdálo se, že ji to baví a ze mě opadly přirozené zábrany. Nikdy jsem to nezažil, ale kecal bych, kdybych tvrdil, jak mě to nezajímalo a nikdy nenapadlo. Napadlo a mnohokrát a tentokrát jsem měl skvělou příležitost to zkusit. Lízala mě po celém povrchu, kmitala na otvoru, jazykem kroužila kolem, a přitom mi rukou pomalu přetahovala předkožku.\nByl jsem prostě v sedmém nebi, vzdychal jsem víc, než bych sám do sebe řekl.\nCítil jsem, jak se pomalu uvolňuji, jak ze mě opadají poslední zbytky nějakého tabu. Byl to opravdu intenzivní pocit, nečekaný nástup rozkoše.\nNevím, jestli to byl fyzický či psychický pocit, možná oba dohromady.\nObdivoval jsem, jak jsou oba otevření, jak Aleše očividně vzrušovalo, když se mi jeho holka věnovala. Sabina byla stále soustředěná na můj požitek, zkušenou rukou mi honila péro a neustávala v lízání análku. Neštítila se mě, naopak jí to zřejmě bavilo a vzrušovalo, protože se na mě neustále dívala a bylo jasné, že klukovi prostě ráda dělá dobře.\nDíky jejich přístupu jsem úplně zapomněl, v jaké se nacházím pozici, že vystrkuju zadek na neznámou holku, že mi dělá něco, co jsem dříve nezkusil ani s dlouhodobou přítelkyní. Přesně to mi vždycky scházelo. Žít okamžikem, ne se zabývat tím, co může a nesmí.\nNajednou se na mě Sabina usmála do pusy si strčila vlastní ukazováček.\nNaslinila jej a promluvila: „Tady se to někomu líbí, co?“\nZmohl jsem se jen na přikývnutí. Tušil jsem, co přijde.\nBez optání přiložila svůj nasliněný prst k okraji mého análku a přitlačila. Díky předchozímu dráždění jsem byl uvolněný tak, že to šlo bez problému. Zajela do mě celý prstem a já jen vydechl. Byl to nečekaný tlak, ale rozhodně ne nepříjemný.\nChvilku pozorovala mou reakci, načež začala s prstem uvnitř pohybovat. Líbilo se mi to, víc, než jsem si snad chtěl přiznat. Kmitala prstem tam a zpátky a upřeně mě pozorovala. Sklonila se ke mně a opět mi jazykem dráždila koule. Byl jsem rád, že přestala s honěním, jinak bych během vteřiny explodoval.\n„Tome, chtěla bych, aby tě Aleš ošukal… Necháš ho?“ zeptala se Sabina, zatímco mi do zadečku zrovna zasunula druhý prst.\nNa Alešovu přítomnost jsem během několika posledních okamžiků úplně zapomněl. Stál přitom kousek za Sabinou, hladil jí prsa, kundičku i zadeček a zapojoval se hlavně pohledem. Došlo mi, že to byl jejich plán, že mě měla pro něj připravit. A chvilku jsem váhal.\n„Když já nevím,“ znejistěl jsem a cítil jsem, jak jsem se celý sevřel, což poznala i Sabina, která mě zrovna prstila dvěma prsty.\n„Uvolni se, bude se ti to líbit. Miluju ten pohled na dva chlapy.“\nJejí přání mně namotivovalo. Soustředil jsem se na příjemné pocity, nenadálou rozkoš spojenou s vlastním análkem a velkým očekáváním.\nA pak jsem přikývl. Oba se na sebe usmáli a začali se na pár vteřin líbat. Očividně se splnilo to, co chtěli a přáli si.\nAleš vstal a se stojícím pérem podal z poličky gel, zatímco se mi Sabina stále věnovala. Znovu mě začala honit a zvyšovala tak ten obrovský příval příjemných pocitů.\n„Ničeho se neboj… ještě si tě připravím,“ slíbila mi, zatímco si na prsty přikládala trošku gelu a začala mě mazat.\nAleš si mezitím klekl na gauč vedle své přítelkyně a bez optání obepnul můj žalud svými rty a začal mě sát. Vydechl jsem. Protože navíc Aleš začal pohybovat hlavou a regulérně mně kouřil, cítil jsem, že to na mě jde. Ve spojení s roztaženým análkem a děsně sexy holkou pode mnou se to už nedalo vydržet.\n„Jestli nepřestaneš, udělám se!“ skoro jsem vykřikl. Aleš přestal.\n„To by bylo brzy, to je pravda…“\nZnovu se proto postavil a podíval se na vlastní péro, které mezitím ztratilo trošku na své tvrdosti. Usmál se na mně a pak se zeptal: „Postavíš mi ho?“\nNajednou jako bych ztratil veškeré zbývající zábrany. Už mi bylo všechno jedno, rozhodl jsem se žít okamžikem.\nSamozřejmě už jsem nad takovými věcmi někdy přemýšlel, ale teď jsem měl prostě chuť. Chuť jej vykouřit. Ochutnat ho. Prostě to udělat.\nZnovu jsem tedy přikývl. Ležel jsem tam tak na jejich gauči, nohy jsem měl stále dost od sebe na to, aby se mi Sabina mohla věnovat, a Aleš mě přitom překročil, postavil se nade mnou a pánví se blížil směrem ke mně.\nPoprvé jsem tak měl před sebou cizí penis. Byl úplně vyholený a rozhodně byl větší než můj. Dříve jsem nad tím takto nepřemýšlel, ale tentokrát můžu říct, že se mi prostě líbil.\nKoutkem oka jsem zahlédl, jak nás Sabina pozoruje. V jejích očích jsme viděl, jak si situaci užívá, jak ji baví nás pozorovat.\nPlácla Aleše po zadku a hodila na něj tak láskyplný pohled, jaký jsem jim mohl jen závidět. Šlo poznat, že se mají opravdu rádi a vycházejí si vstříc. Z toho, co jsme si řekli během úvodního povídání, jasně vyplynulo, že se skvěle sešli. Oba byli dost zvrhlí, Sabinu vždycky vzrušoval pohled na dva kluky a Aleš byl zase bisexuál, který měl rád obojí pohlaví. Skvělá shoda.\nAlešův penis jsem měl už jen pár centimetrů od hlavy. Nesměle jsem jej chytil do ruky a přetáhl mu předkožku. Péro měl horké, žíly naběhlé. Takhle zblízka to bylo mnohem více přitažlivé, než někde na videích. Žalud měl vlhký, zřejmě kombinací vlastních kapek touhy a Sabininých šťáv. Vždyť jí ještě před chvilkou hezky šoustal.\nVěděl jsem, že nemám zkušenosti, že budu asi neohrabaný, ale prostě jsem si řekl, že to udělám tak, jak mně povede instinkt a jak to mám sám rád.\nVyplázl jsem jazyk a celým jeho povrchem přejel Alešovi od žaludu až přes kořen penisu. Vrátil jsem se zpátky a obkroužil mu jazykem a rty špičku. Hořkou chuť jsem vůbec neřešil. Zavřel jsem oči a zasunul si jej do pusy. Nejprve pomalu, jen na okraj, po pár vteřinách hlouběji. Zjišťoval jsem, co umím a co zvládnu.\nCítil jsem, jak se mu do něj hrne krev, stále se zvětšoval a byl o to více tvrdší. Pootevřel jsem pusu o to víc a hrnul mu rty předkožku tam a zase zpátky, u toho jezdil jazykem přes uzdičku. Po chvilce mě ještě napadlo, že bych mohl ještě přidat pocit sání, a tak jsem jej zapojil. A Aleš vzdychal, zdálo se, že se na svůj začátečnický postup mi to nejde úplně špatně. Za chvilku jsem dostal i slovní důkaz.\n„Jooo, hezky mi ho kouříš. Zrychli trošku,“ a já se nenechal pobízet.\nZrychlil jsem a samotného mě vzrušovalo, že mi to kouření jde. A bavilo mě to. Sice mě už trošku bolela pusa, přeci jenom neměl žádného drobka a já samozřejmě nebyl na takové pohyby zvyklý, ale nepřestával jsem. Přitom jsem cítil, že Sabina přestala s drážděním mého análku. Pomalu ze mě vytáhla dva prsty a já vnímal, jak jsem všude dole namazaný a uvolněný.\n„Už je připravený, zlato,“ zašeptala Sabina Alešovi a seshora se oba podívali na mě, jak mám Alešovo péro v puse.\n„Já taky,“ usmál se Aleš, když jí ukázal jeho stojícího ptáka. Bleskurychle změnili polohu a Aleš si na péro nasadil kondom. Sabina se přitom přesunula vedle mě, dala mi pusu, ve které jsem cítil zvláštní pachuť, a přitom mě hladila po hrudi.\n„Budu opatrný. Prostě si to užij,“ doporučil mi Aleš, když mi zvedl nohy a pomalu přikládal své péro k mému „panenskému“ análku. Sabina u toho sjela svou rukou níž, chytla mé přirození pevně do ruky a jen jej tak držela, bez honění.\nAleš nejprve jen tak přitlačil. Dole to klouzalo, Sabina odvedla dobrou práci.\nCítil jsem nečekaný tlak, zprvu dost nepříjemný, ale věděl jsem, že musím vydržet. Snažil jsem se užívat si to. Tušil jsem, že jinak si jen škodím a zbytečně se blokuju.\nAleš nespěchal, ale šel si za svým. Najednou stačila vteřina a byl ve mě. Prostě přitlačil a dostal se tam, kde si přál. Vydechl jsem, nevím, jestli rozkoší nebo bolestí. Intenzita toho všeho mě zaskočila, ale přitahovala. Zhluboka jsem se nadechl, ještě více jsem zvedl nohy a vnímal, co všechno cítím.\nAleš začal pomalu přirážet, při každém dalším přírazu se do mě dostával více. Cítil jsem, že jsem zase uvolněnější, že je vše jen o trpělivosti. A čím déle to trvalo, tím víc jsem si na ten pocit zvykl tak, že mi to bylo příjemné. Péro mi stálo jako snad ještě nikdy a já byl vzrušený, už jen z toho pocitu, že mě někdo šuká. Místností se ozývaly mé i Alešovy vzdechy, očividně se mu to zamlouvalo.\n„Zrychlím, jo?“ zeptal se, ale bylo to spíše oznámení než otázka.\nBylo jasné, kdo drží tu dominantnější roli. Ani jsem nijak nereagoval, jen jsem neprotestoval.\nAleš se více zapřel rukama, jednou mě pevně chytl za nohu a zrychloval své přírazy. Probojovával se stále více a totálně mě zaplnil celým svým pérem a byl ve mně až po koule. Zintenzivnil své tempo, až mu koule začaly pleskat o můj zadek. Tím, jak jsme lehce změnili úhel, jsem začal pociťoval zase nové pocity.\nA tentokrát to bylo nejblíže rozkoši. Dráždil mě takovým způsobem, že jsem cítil, jak spokojený pocit zaplavuje celé mé tělo. Vzdychal jsem, koukal jsme se na jeho soustředěný výraz, jak do mě proniká.\nSabina nezůstávala pozadu. Hladila mně po celém těle, občas mě honila, chvilku kouřila nebo mi olizovala koule. Chtěla být toho všeho součástí. Pak se zvedla blíže ke mně a vášnivě jsme se líbali. Všiml jsem si, že si u toho rukou prohání kundičkou. Kroužila si prsty na klitorisu a potichu vzdychala, zatímco se našeho jazyky proplétaly. Byla nadržená, a to se mi líbilo.\n„Chci tě ještě lízat!“ řekl jsem jí najednou a ona se nenechala nijak pobízet. Zatímco Aleš nepřestával ve své aktivitě, naopak stále držel velmi solidní tempo v mém uvolněném zadečku, Sabina si klekla nad můj obličej.\nMěl jsem před sebou její krásnou kundičku. Na chloupcích se ji zachytily vlhké kapky. Klekla si ještě blíže, až mi pysky přejela přes rty. Vyplázl jsem jazyk a začal jí to dělat. Nejprve jsem znovu ochutnal u vchodu, pak se ale přesunul na klitoris a kroužil kolem něj.\n„Ano, nepřestávej. Udělej mi to!“ zaznělo od ní.\nNormálně si na mě sedla a já neustával. Byl jsem motivovaný, ponížený a zároveň vzrušený a hodlal jsem v této sexuální zkoušce obstát. Slíbil jsem, že budu ten submisivní. A vyhovovalo mi to. Lízal jsem jí, zatímco mě chytila za vlasy a ještě více se natlačila na mou pusu. Vzdychala stále hlasitěji, jednou rukou si pevně držela prsa a zdálo se, že se blíží k orgasmu.\nNajednou se propnula a naposledy vykřikla. Ještě jednou se kundičkou otřela o můj obličej a pak se sesunula zpátky vedle mě. Hlasitě oddechovala a užívala si jemnou křeč orgasmu. Byl jsem se sebou spokojen, nikdy by mě nenapadlo, že zvládnu obojí najednou.\nOrgasmus jeho přítelkyně zřejmě ještě o něco víc namotivoval Aleše. Během pár vteřin zrychlil asi na své maximum, začal se hlasitěji projevovat a zdálo se, že se blíží ke konci. A já poslušně držel.\nUž jsem si na jeho úd ve mně zvykl, až nečekaně jsem se přizpůsobil. A líbilo se mi to, péro mi stálo i bez jakéhokoliv dráždění. Dokážu si představit, že bych se z toho mohl i takto udělat.\nAleš ještě párkrát přirazil a poté ho ze mě vytáhl. Byl to zvláštní pocit, cítit najednou jakési prázdno. Ležel jsem na gauči, zatímco si Aleš sundal kondom a stále si honil péro. To jako by byl signál pro jeho Sabinu, která se rychle svezla na kolena, klekla si pod něj a bez řečí vyplázla jazyk. Stačilo krátké pohonění a už se jejich pokojem ozvalo Alešovo orgasmické nadšení.\nUpřeně jsem pozoroval, jak začal na svou přítelkyni pořádně stříkat. Pokropil jí celý obličej, pusu i jazyk, část spermatu dopadlo i na její prsa. Bylo toho opravdu hodně a vůbec mně nepřekvapilo, že se Sabina chovala tak, že se jí to líbí. Nastavovala se mu, tu část, která se jí dostala do pusy, nadšeně spolykala. Po skončení ho pak očistila a naposledy sála, až Aleš znovu vykřikl a pak se svalil do křesla naproti mně. Byl vyřízený.\n„Ty vole, Tomáši, tohle jsem nečekal. Máš dobrej zadek,“ pochválil mě Aleš.\nTrošku mě tím uvrhl do rozpaků, jakmile to totiž skončilo, měl jsem trošku morální kocovinu. Bylo to ale jen tou nezvyklostí situace, sám jsem věděl, že se mi to líbilo. Jen jsem netušil, co mu na to odpovědět.\n„Ani jsi pro něj nic nenechala, ty mrško,“ obrátil se mezitím Aleš na Sabinu a mířil tím na to, jak ho právě spolykala.\nTo mi upřímně ani nevadilo, na první zážitek jsem měl bisexuálních prvenství až až.\nSabina ze sebe zrovna utírala zbytky, a tak si to znova napochodovala ke mně na gauč. Usmála se a pak mi vlepila francouzáka. Opět bez optání, prostě rovnou. Na spodním rtu ještě měla zbytek Alešova sperma, ale už jsem to neřešil. Cítil jsem jej, ale prostě jsem jí pusu oplatil. Byl to určitě její záměr, když už, tak už.\nPřed pár vteřinami jsem si říkal, jestli to takhle náhodou neskončí. Oba se udělali, tak asi půjdu domů. Péro mi ale pořád stálo a oba mě rázem hned přesvědčili o tom, že nejsou žádní sobci.\n„A teď mi ji pěkně ošoustej!“ vybídl mně Aleš, který stále unavený seděl v křesle.\nSe Sabinou jsme na sebe jenom mrkli, ona pohotově vytáhla kondom a nasadila mi jej.\nJasně, přišel jsem tím o intenzivnější pocit, guma toho umí hodně zkazit. Na druhou stranu se mi ale jejich zodpovědnost zamlouvala. Dávala mi vědět o tom, že jsou to chytří a rozumní lidi, že jsem v dobré společnosti.\nSabina ale nehodlala ztrácet čas uvažováním, chytla mě za péro, sedla si na mě a navedla jej do sebe. Ihned dosedla a já ji celou zaplnil. I přes kondom jsem cítil, jak je vlhká. A překvapilo mě, že je tak úzká.\nSpolečně jsme začali vzdychat a Sabina na mě pomalu skákala a zvedala se na nohou. Já ji pevně chytil za obě půlky a tím vlastně udával tempo.\nJemně jsem se jí zakousl do krku a užíval si to, zatímco jsem periferně viděl, jak nás Aleš soustředěně pozoruje. Sabina šoustala skvěle a já to už moc dlouho nemohl vydržet.\nChtěl jsem si ale její kundičku ještě chvilku užít, a tak jsem jí povalil na záda a pokračoval v misionáři ve vlastním tempu. Jiný úhel jí očividně potěšil, dala mi nohy na ramena a rukou si pomalu projížděla poštěváček.\nChvilku se dívala na mě, chvilku na svého přítele, rozhodně ale dávala hlasitě najevo, že je s dnešním večerem spokojená. Chodidla si opřela o mou hruď a pak jedno lehce přisunula k mé puse.\nVzpomněl jsem si, jak vlastně celá dnešní akce začala a strčil si její prsty do pusy. Cumlal jsem je a přitom stále přirážel, hrozně mne to vzrušovalo. Do toho se ozvala Sabina.\n„Už budu, už jseeem…,“ a dokonale vydechla.\nNevím, jestli jsem ji udělal já, nebo si orgasmus přivodila sama přes klitoris, vlastně mi to bylo jedno. Ještě chvilku jsem pokračoval a věděl jsem, že už se konečně musím udělat. Sám jsem nechápal, jak jsem to tak dlouho vydržel.\nJestli ale něco ti dva opravdu uměli, tak vystihnout okamžik a udávat směr celého večera. Nenechali ani na moment prostor pro mou iniciativu, pravidla tady udávali oni.\n„Lásko, jaký dopřejeme Tomovi orgasmus?“ zeptal se Aleš své milované.\nTa chvilku neodpovídala, jen se podívala mým směrem, jak tam stojím se stojícím pérem a kondomem na něm.\n„Vyšukej mi pusu,“ oznámila Sabina rázně.\nOdhodil jsem kondom a čekal, protože jsem si pod jejím pokynem nedokázal přesně představit, co má na mysli.\nOna ale mezitím změnila na gauči polohu, otočila se o sto osmdesát stupňů. Lehla si opačným směrem tak, že měla nohy nahoru, zatímco jí hlava přepadla přes okraj gauče směrem k zemi.\nUž jsem pochopil. Viděl jsem to takto několikrát v pornu, ale sám jsem to nikdy nezkoušel. Nepřestávali mě překvapovat.\nSabina otevřela pusu a naznačila, abych jí tam zasunul péro.\n„Prostě se udělej,“ řekla skoro tak, že mě prosila.\nA tak jsem zaujal pozici směrem k její puse a péro vsunul dovnitř. Byl jsem opatrný, nevěděl jsem, jak hluboko můžu, jak rychle. Tak jsem si to nejprve jen tak užíval a pomalu jsem si to o její pusu dělal. Před sebou jsem měl její krásné tělo, dole se pohybovaly její kozičky a koulema jsem se dotýkal jejího obličeje.\nSabina mě pevně chytila za zadek a naznačila, že můžu zrychlit. Opřel jsem se tedy rukama o čelo gauče a zrychloval jsem. Začínal jsem jí péro zasouvat hlouběji do krku, až občas zakašlala a já jej na chvíli vytáhl. Hned jsem ale pokračoval. Bylo to něco neskutečné, skvělý pocit. Už jsem se potřeboval udělat. Párkrát jsem tedy znovu přirazil. Ještě jednou, dvakrát. A pak jsem vybuchl. Všechno, se ve mně za poslední zážitky vařilo, jsem vypustil ven, Sabině do krku. Byl to naprosto famózní orgasmus, zkroutily se mi prsty na nohou a já musel zavřít oči. Tak intenzivní to bylo.\nJeště pár posledních vteřin jsem si užíval tepla její pusinky a potom jsem z ní vyjel. Olízla mi jej a naposledy všechno spolkla, než si zase sedla.\n„Děkuju,“ vypadlo ze mě.\nMožná to bylo zvláštní, ale prostě jsem to tak cítil. Stál jsem uprostřed obýváku úplně cizího páru, který jsem ještě před pár hodinami neznal. Jí jsem se zrovna udělal do pusy, její přítel na to spokojeně koukal. Těžko uvěřitelné.\n„To my děkujeme,“ řekli oba tak nějak současně.\nA jak jsem tam tak stál, začal jsem se cítit trošku nepatřičně. Nevěděl jsem, jestli mám hned utéct domů a nechat jim prostor. Přeci jen jsem nechtěl nikomu narušovat vztah.\nNa druhou stranu by mi to ale přišlo neslušné. Zdáli se mi fajn a já je nechtěl využít jen k sexu, i když oni spíše využili mě, k našemu společnému potěšení. Rozhodnutí jsem odložil a raději jsem se zeptal, jestli můžu do sprchy.\nVe sprše jsem si všechno přehrával v hlavě. Poprvé jsem ochutnal péro. Nechal jsem se regulérně ošukat. A líbilo se mi to.\nVěděl jsem sice, že mě kluci pořád nijak nepřitahují, ale pokud se člověk pořádně otevře, má šanci zažít zcela nevídané. Věděl jsem taky, že kdyby u toho nebyla Sabina, její nadrženost a zřejmé vzrušení z toho všeho, nikdy do toho nepůjdu. Ale v tomhle zážitku, takto společně, to působilo hrozně přirozeně, celistvě. Věděl jsem, že to takhle mělo být. Oba byli skvělí a měl jsem z nich pocit, že ani já jsem je nezklamal. Osprchoval jsem se, oblíkl si trenky a vrátil se zpátky za nimi.\nSabina ležela přikrytý pod dekou, usmála se na mě, ale zdálo se, že upadá do spánku. Aleš na mě mrkl a přiložil si prst na pusu. Ukázal mi směrem k balkonu. Oblékl jsem si tričko a vydal se za ním, zrovna si zapaloval cigaretu. A já, i když nekuřák, jsem si dal s ním.\nChvilku jsme tam jen tak stáli, bylo to divné ticho. Nevěděl jsem, o čem se bavit.\n„Líbilo se ti to?“ zeptal se mě.\n„Vypadal jsem, že ne?“\n„No to rozhodně ne. Hodně jsi překvapil. Nevěřili jsme, že najdeme tak narychlo někoho, kdo do toho půjde tak naplno,“ řekl mi.\n„Sám jsem trošku překvapenej. Ale bylo to super. Máš skvělou přítelkyní. A baví mě, jak jste otevření…“\n„To by ses ještě divil, co všechno nás baví a co všechno máme rádi. Ale dneska můžeš chodit s hlavou nahoru. Sabina je hodně náročná a když jsi byl ve sprše, říkala, jak boží jsi byl…“\n„… a já byl taky spokojený. Fakt pořádný odvaz, tak to máme rádi,“ dokončil pochvalu Aleš.\n„Rád bych si to s vámi zase někdy zopakoval,“ reagoval jsem.\n„To jsem ti právě chtěl navrhnout. Když jsem Sabině před dvěma lety přiznal, že mně to v posteli baví i s klukama, byla hrozně nadšená. Chvilku jsme se vídali s jedním mým kamarádem, ale ten odjel do zahraničí. A od té doby marně hledáme. Sice jsme s pár kluky byli, ale ty seš nejvíc v pohodě. Takže tě rádi zase uvidíme.“\nPotěšilo mě to. Už ve sprše jsem si říkal, že bych se nebránil opakování.\nV tomhle spojení bych se těšil na kundičku i péro, prostě na trojku se vším, co k ní patří. A navíc jsem si uvědomil, kolik dalšího jsme nezkusili, kolik možností se takto ve třech otvírá.\nVěřil jsem, že tohle byl jen začátek. Navíc mi vyhovovalo, jakým způsobem jsme se s Alešem na balkoně bavili. Žádný náznak větší náklonnosti, prostě pokec mezi známými. Intimní tajemství, která se děla vevnitř, tady zůstávala skrytá. Necítil jsem se být jako gay a dodnes se tak necítím. Jen jsem se rozhodl jít naplno do všeho, co život přináší. A aspoň si nebudu muset za několik desítek let vyčítat, že jsem něco promeškal.\nPoté, co Aleš dokouřil, jsem se oblékl a rozloučil jsme se.\nSabina spokojeně spala, s Alešem jsme si podali ruku a já se vydal směrem na noční rozjezd a domů. Kéž by bylo takových večerů více…\nNavigace v seriálu Vysoká škola sexu 02 – Pomáhat se musí >>\nPočet přečtení: 2 772\nZdravím všechny zdejší autory i čtenáře. Efenix čtu dlouho, ale konečně jsem se rozhodl podělit o svá „díla.“ Touto povídkou tak zahajuji svůj seriál Vysoká škola sexu, který je inspirovaný mými reálnými zážitky i čistými fantaziemi, poznání oné hranice už nechám na vás. Už z první povídky si všimnete, že jsem grafoman, že sleduju dost i pocity hlavního hrdiny a chápu, že ne každému to musí vyhovovat. Jde ale prostě o můj styl 🙂 Zároveň je tahle povídka věnována všem mužům, kteří někdy (třeba jen na moment) přemýšleli nad tím, že by okusili i nějaký bisexuální zážitek. Začínám tedy pro… Číst vice »\nTak za mě palec nahoru. Za novou povídku i za prolomení určitého tabu, určitě víme, o co jde. Párkrát jsem už směřoval k napsání podobného tématu, ale vždycky jsem v poslední chvíli ucuknul. A když už jsem to napsal, tak jsem to smazal..\nJinak samozřejmě dobře napsané, čtivé a dobré.\nhezky napsané a poutavé čtení, ač „bi“ není můj šálek kávy.\nMyslím, že toto je dost velká otázka u většiny chlapů. A myslím, že hodně velká část by to asi zkusila… Sólo bych to nedal, ale takhle ve trojce bych taky nebyl proti.\nDodatečně mezi námi vítám nového autora a přeji mu do další práce, spoustu tvůrčí invence. Již první komentáře dokazují, že jeho příspěvek se setkal s kladným ohlasem.\nI když tématika bi není můj šálek kávy tak uznávám, že napsáno je to hezky. Určitě ve psaní pokračuj.\nBi mezi chlapy není můj šálek kávy, ale ve tvém podání a pod vlivem příběhu ve mně toto téma nevyvolávalo pocity odporu či nechuti pokračovat ve čtení. Až jsem byl z toho sám překvapen :-).\nVy se nám tu teda vybarvujete kluci;-) Ale je to jen dobre a třeba to ve vas zboura určitá tabu a trochu se rozepisete na toto téma…ze bych se konecne dočkala a nebude tu už prelesbino?:-D\nTy si nestěžuj, máš přístup do mého soukromého archivu… 🙂\nTo myslíš jen povídkový archiv anebo i nějaké ty home videa 😀\nPřístup k povídkám, které nebyly nikdy publikovány…\nTo je pravda a myslím ze je skoda je nechavat v šuplíku 😉 Snad ti tahle povídka pomuze se trochu osmelit..\nA to mi píšeš jako jen tak jo? ;-). V mailu čekám link :-).\nTeď nevim jestli myslíš jen jeho homevidea nebo jeho a moje..?😜\nUfff… zase dnes neusnu 😉\nNěkde brat inspiraci musí a hlavně přece nemůže psat o něčem co nezkusil na vlastní kuzi😜\nVůbec mi nepomáháš! 😉\nNejsem Bi , ale píšeš stejným způsobem jako Alimeda . Ona také psala stejné povídky a barvilo mě to číst . Moc dobrý začátek .\nVysoká škola sexu 02 – Pomáhat se musí\nVysoká škola sexu 03 – Zakázané ovoce


Lindeman's Bin 65 Chardonnay »\nSvětoznámé kultovní ChardonnayLindeman's, jedno z nejpopulárnějších světových vinařství, vyrobilo toto velmi ovocné Chardonnay, které patří do kolekce Bin Range. Vína v této kolekci pocházejí z malých starých vinic v proslulém údolí Hunter Valley a jsou vyrobena z těch nejlepších hroznů ze srdce vinic. Toto víno mělo obrovský úspěch v 80. letech, kdy to všechno začalo, a kdy milovníci vína z celého světa byli očarováni tímto půvabným Chardonnay.Lindeman's Bin 65 Chardonnay je vynikající tropické překvapení. Jasná slámově žlutá barva se zelenými odstíny a bohatá vůně citrusů, krémové broskve, ořechů a dubu. Plná a�...Více\n6 x 134 Kč\nSvětoznámé kultovní Chardonnay\nLindeman's, jedno z nejpopulárnějších světových vinařství, vyrobilo toto velmi ovocné Chardonnay, které patří do kolekce Bin Range. Vína v této kolekci pocházejí z malých starých vinic v proslulém údolí Hunter Valley a jsou vyrobena z těch nejlepších hroznů ze srdce vinic. Toto víno mělo obrovský úspěch v 80. letech, kdy to všechno začalo, a kdy milovníci vína z celého světa byli očarováni tímto půvabným Chardonnay.\nDoporučené servírování Tapas, Saláty, Předkrmy, Rizoto


Britská SAS za druhé světové války: Síla, kterou nebylo radno podceňovat | ARMYWEB.cz\nBritská SAS za druhé světové války: Síla, kterou nebylo radno podceňovat\n10. 11. 2021 kategorie: Vojenská historie 13 komentářů\nKoncept SAS (Special Air Service) vytvořil plukovník David Stirling. Stirling sloužil v severní Africe v prvních dnech války a pozoroval, jak se Britové pokoušejí k plnění svých cílů nasazovat tisíce mužů najednou. Tento postup se však brzy ukázal jako problematický, jelikož nepřítel se o úderech mohl díky mohutnosti takovýchto operací dozvědět v dostatečném předstihu. Stirling místo toho prosazoval vytvoření menších jednotek o síle přibližně 200 mužů, kteří by mohli podnikat tajné útoky proti vysoce cenným cílům, jako jsou lodě, letiště apod. Tito muži by pak operovali v týmech po čtyřech nebo pěti mužích a mohli by tak pružně a skrytě dosáhnout toho, čeho by větší síly nebyly schopny.\nŘíká se, že Stirling se svým nápadem obešel velení tím, že se vloupal na britské velitelství v Káhiře, aby své nápady přednesl přímo generálu Ritchiemu, zástupci náčelníka generálního štábu britského velitelství na Blízkém východě. Ritchie a poté i jeho nadřízený generál Auchinleck návrh přijali s nadšením. Stirling tak dostal povolení k náboru své nové jednotky. Psal se červenec 1941.\nFoto: Hlídka SAS v severní Africe během druhé světové války | IWM / Wikimedia Commons / Public domain\nPsali jsme:Poslední bojující voják japonské císařské armády, který se vzdal až v roce 1974\nStirlingova představa o nové jednotce byla, aby tato fungovala zcela jinak než pravidelná armáda. Muži by byli organizováni a motivováni spíše sebekázní než autoritou vnucenou zvenčí. Kromě toho by pracovali mimo pravidelný řetězec velení, aby bylo zajištěno utajení jejich misí, a nebyli by pověřování všedními služebními úkoly.\nV rámci sestavení nové jednotky byla pečlivě vybrána první skupina sedmi důstojníků a 60 mužů. Každému, kdo by nezvládl náročný program fyzického výcviku nebo kdo by nesplňoval Stirlingovy vysoké nároky na disciplínu, hrozilo, že bude poslán zpět na své předchozí místo. Každý člen skupiny SAS byl pak vycvičen v různých dovednostech, od demolice, seskoku padákem, navigace až po používání různých zbraní. Každý z členů měl také své vlastní specializované dovednosti, které pak násobily hodnotu celého týmu.\nDne 16. listopadu 1941 zahájila SAS svou první samostatnou operaci. Sedm důstojníků a 57 mužů seskočilo padákem na pět letišť Osy v severní Africe. Jejich cílem bylo zničit či poškodit tamní letadla a zařízení a poskytnout tak Britům výhodu ve vzduchu. Tato první operace však skončila katastrofou. Silný vítr rozptýlil parašutisty po celé poušti a mnozí z nich se tak ztratili. Pouze jedna skupina dosáhla svého cíle, avšak všichni její členové zahynuli. Ze 64 mužů, kteří tehdy na misi odletěli, se jich živých vrátilo pouze 22.\nPro SAS to mohl být obrovský neúspěch, ale Stirlingovi nadřízení naštěstí jednotce věřili. SAS tak přežila svůj katastrofální začátek, a poté zaujala jiný přístup jak dosáhnout svých cílů. Místo padákových výsadků se velení zaměřilo na pozemní přesuny přes poušť. Pro svou další operaci se SAS nechala dopravit do Libye jinou skupinou, tzv. Long Range Desert Group. V rámci této operace pak SAS zasáhli tři letiště a zničili celkem 60 nepřátelských letadel, přičemž ztratili pouze dva muže.\nPsali jsme:Americká "Armáda duchů" pomohla úspěšnému vylodění Spojenců v Normandii\nS pokračující válkou se SAS rozšiřovala. Kromě britských dobrovolníků se do jednotky zapojili také Svobodní Francouzi, Řekové a později i Belgičané. Když byl pak Stirling v lednu 1943 zajat, převzal jeho funkci Paddy Mayne a ve své funkci si vedl velmi dobře. Později téhož roku byla jednotka rozdělena na Special Raiding Squadron a Special Boat Squadron, předchůdce Royal Navy's Special Boat Service.\nJak sílily boje o severní Afriku (a poté o Evropu), přibývaly i další jednotky SAS. SAS bojovala na Sicílii a v Itálii a podnikala nájezdy na nepřátelské základny na ostrovech ve Středozemním moři. Vylodila se také za nepřátelskými liniemi ve Francii, v Nizozemsku a v Německu, kde připravovala půdu pro postup Spojenců. Hitlerův následný rozkaz o Commandos z října 1942 jasně deklaroval, že příslušníkům SAS hrozí okamžitá poprava, pokud budou chyceni za německými liniemi. Tento osud pak do konce války postihl více než 60 členů SAS.\nSAS byla nejúspěšnější v poušti, ale po celou dobu války se účastnila také konfliktů v nejrůznějších terénech. Poslední válečná mise SAS se uskutečnila v létě 1945 v Norsku - v krajině, která se od vyprahlých tuniských plání lišila jen minimálně. Tehdy se příslušníkům SAS podařilo odzbrojit německou posádku několik dní po oficiálním ukončení války.\nPřestože SAS plně potvrdila Stirlingovu a Auchinleckovu důvěru, k záchraně jednotky to nestačilo. 2. světová válka byla u konce a v létě a na podzim roku 1945 došlo v britských ozbrojených silách k rozsáhlým škrtům. Ačkoli byla SAS relativně malá, nebyla tehdy považována za nezbytnou pro mírové operace a 8. října 1945 byla rozpuštěna.\nPro ty, kteří věděli, co SAS vše dokázala, to bylo hluboké zklamání. Brigádní generál Mike Calvert, nyní velitel pluku, shromáždil možnosti na budoucí využití SAS, což potvrdila i studie ministerstva války provedená v následujícím roce. Mělo se za to, že SAS má své místo jak v konvenčních misích, tak v nepravidelné válce.\nPřestože existovala určitá touha po obnovení SAS, rozpočet na ni nebyl dostatečný. Ministerstvo války následně přeměnilo zbytky pluku na jednotku teritoriální armády, součást britských záloh. Trvalo pak ještě několik let, než byla skutečná hodnota této jednotky uznána a než se tato vrátila k plnému vojenskému nasazení. Dnes se SAS řadí mezi nejlepší speciální jednotky na světě. Na své druhoválečné tradice SAS mimochodem dodnes navazuje a je na ně právem hrdá.\npro Czert : "Je mozne ze sem vas prispevek si spatne vylozil..."\nAsi jste si ma slova skutecne spatne vylozil. Nesmite uvazovat v abolutistickych kategoriich typu "bud - anebo", ci "ano - ne". Je zrejme, ze armady potrebovaly a potrebuji vojaky specialnich sil, i kdyz jim tak kolikrat nerikaly (napr. wehrmacht), ovsem vse je otazka spravnych proporci. Prilisny akcent na specialni jednotky, typicky treba pro britskou armadu, byl kritizovan mnoha britskymi vysokymi dustojniky (jiz predtim jsem zminil nejautoritativnejsiho z nich, marsala Slima). Ubiraly sily a prostredky pravidelnym jednotkam, zejmena vysoce kvalifikovane dustojniky a poddustojniky, kteri chybeli v dalsich bojich.\nJadro problemu je v neumerne glorifikaci techto specialnich sil, ktera se rozvinula v zapadnim svete i v Ruske federaci (v souvislosti s akcemi Specnaz v Afghanistanu). Jak jsem asi uvedl jiz predtim nekolikrat, jejich vliv na prubeh valecnych operaci byl precenovan...\nJe mozne ze sem vas prispevek si spatne vylozil, ale se zaverem nelze souhlasit, ze soecialove byly precenovany.\nTezko uverit, ze by se vsichni ti povalecni analitici a generalove mylili, kdy kazdy narod musel mit svoje specialy, by se mylili a vy mel pravdu.\nSouhlasim, tady by to bylo na dlouho.=) SAS ale i speciální jednotky obecně mě celkem zajímají, nejen v knihách se dá dočíst od účastníků i o problémových až vyloženě neúspěšných akcích. V podstatě ale jejich(SF) skutečný přínos byl většinou větší, než očekávaný. Jak jsem psal, jejich nasazení nejde hodnotit v měřítku větších bitev, většinou se jednalo o nasazení lidí pro 2-3 ozbrojené Jeepy(někdy víc, někdy míň), jejich práce byl průzkum a sabotáže. Že dělali svojí práci dobře v podstatě potvrdil i Hitler.\nDodnes jsou v armádách po celým světě vysoký šarže, co si myslí že SF jsou zbytečnost, ikdyž minimálně od dob 1. války v zálivu se o přínosu SF moc pochybovat nedá. V případě tohoto článku/diskuse bych osobní názory moc v potaz nebral. Nadruhou stranu - armáda složená jen z SF taky nebude úplně výhra..=) Prostě na každou práci se hodí jinej nástroj.\nA třeba Norman Schwarzkopf měl speciály rád, ač sám byl "jen" výsadkář.\npro Bono : S prvni casti vaseho prispevku bych souhlasil, rangers byli spise elitni pechotou, ackoliv treba skutecnost, ze se u Anzia behem nekolika hodin nechali zajmout nemeckymi silami, ktere je pocetne neprevysovaly ( pravda, mely v sestave nekolik tanku) neukazuje prilis na elitni jednotku, a jiste ne na nekoho, cerpajiciho z tradice Rogers Rangers, kdy vzdat se Indianum predstavovalo temer jistou smrt.\nDruha cast vaseho prispevku je dost obecna, asi bychom pro konkretni zaver museli popsat nekolik operaci specialnich jednotek (pritom zname jsou predevsim ty, ktere se podarily, o tech neuspesnych se spise mlci), a vyhodnotit jejich prinos pro konkretni prubeh bitvy (asi ne valky, tu specialni sily nerozhodly). Zde je asi tezke vest presnou rozlisovaci linii mezi tim, co byly, a co nebyly specialni jednotky - napr. wehrmacht podobne jednotky nemel, ale 85 nemeckych vysadkaru, vysazenych 10. kvetna 1940 na belgickou pevnost Eben Emael dokazalo velmi rychle vyradit mohutnou pevnost a otevrit cestu nemeckym pozemnim silam.\nTo by bylo na dlouhou diskusi, kterou ja predem vzdavam, nejsem na tuto problematiku odbornik. Vychazim ovsem z nazoru mnoha velitelu, napr. britskeho polniho marsala Williama Slima (dle mnohych stejneho, ci lepsiho nez Montgomery), ktery vznik specialnich sil odsuzoval jako mrhani silami a prostredky.\nTen primer sportovniho kupe a stehovani nabytku mi prijde jako velmi vtipny (gratuluji k nemu), nevim ovsem, zda reflektuje tuto diskusi.\nRangers za 2. války byli spíš elitní pěchota na úrovni výsadkářů, než čiště speciální jednotka ze současnýho pohledu. Dnes jsou výcvikem o něco dál, nicméně jsou nasazováni zhruba podobně - ve větším množství jako podpora/zajištění prostoru operací SF tier1(Delta/SEALs) a nebo přímo na úkoly na který je SF málo - jako třeba dobytí letiště, továrny,....\nSAS a podobní během války ve většině nasazení cíle operací spíše překonávali, než že by to byl průser. Občas se to sice nepovede (zajímavá je podobnost první operace SAS a první operace jejich americké "kopie" Delty - průser) , ale účinnost jednotek operujících v týlu v malým počtu je nepopiratelná. Jen se na to musí člověk dívat z pohledu možností nasazení SF, ne z pohledu knihomola s mapou celý fronty. SF nebyly určeny k přímému boji s nepřítelem a ani ho nevyhledávaly, neměly mít na bojiště spektakulární efekt. Z nějakýho důvodu se SF říká hrot kopí nebo skalpel, při Vašem pohledu na celé "bojiště" Vám možná neunikne díra po kameni, ale s tím samým pohledem vám unikne řez skalpelu. Vaše obecné komentáře/hodnocení pod títo článkem mi přijdou jako hodnotit sportovního kupé podle toho, kolik se sním dá přestěhovat nábytku....\npro Czert : Spatne ctete me prispevky. Ja jsem nikde nenapsal, ze se od nich ocekavalo, ze "zvrati prubeh valky nebo alespon fronty", ale ocekavalo se, ze svymi aktivitami rozvrati tyl protivnika. To se prakticky nikdy nestalo, role specialnich jenotek se opakovane precenovala, pritom slo prakticky o lehou pechotu s malou udernu silou. Spolehala zejmena na moment prekvapeni, pokud ten nevysel, jejich uderna sla byla slabsi nez sila bezne pechoty. Pri vylodeni u Anzia byl Nemci behem nekolika hodin rozbit prapor americkych rangers o vice nez 750 muzich, z toho bylo pres 700 zajato nezranenych.\nA muzete me prozradit jakou operaci by ste si predstavoval od specialu, ktera by mela zvratit prubeh valky, ci aspon fronty?\nK tomu specialove nikdy nemeli prostredky, nemluve o existenci supercile k eliminaci.\nZadny supersklad ci neco podobneho, co by zmenilo prubeh na fronte, prakticky nikde nikdy neexistoval\nNejbliz co me napada bylo odstreleni romela, ale jeho hvezda v africe jasne zarila spis kvuli slabym schopnostem britu, nez jinym okolnostem. Byt ano, to ze je nadrumerny vojak uz dokazal za prvni svetove.\nUkolem specialu bylo vzdy byt efektivnejsi v pomeru naklady/vysledek nez bezny vojak. .\npro flintloock : K vasemu sdeleni "... operovala v bojích ve Francouzsko- indiánské válce čili o sto let dříve než uvádíte vy...."\nNo, Rogers Rangers vznikly jako jednotka v roce 1755, a americka valka za nezavislost zacala v roce 1775, tedy o pouhych dvacet let (nikoliv sto !) pozdeji. Nicmene souhlasim s nazorem, ze taktika rangeru se vyvinula v predchozich desetiletich v bojich osadniku s Indiany a zcasti take Francouzi, ktere formalnimu vzniku jednotky predchazely. Myslim, ze oba od pocatku vime, co mame na mysli, ale asi jsme se oba nepresne vyjadrili.\nPro Václav Flek... ale on má ´dábel pravdu, Rogers Rangers byla britská jednotka vytvořená Robertem Rogersem a operovala v bojích ve Francouzsko- indiánské válce čili o sto let dříve než uvádíte vy. Byla to vůbec první nekonveční jednotka oblečená do zelených uniforem(dneska by jsme řekli maskáčích) kdy místo šavlí používali sekery a tomahavky a napadala nepřítele( francouze) ze zálohy. Jejich desatero používají i dnešní speciální jednotky.\npro Ďábel : Nevim, co jste chtel vyjadrit vasim sdelenim "18 století Rogers Rangers". Slovo "Rangers" v anglictine znamena bojovniky, kteri bojuji v predsunutych liniich, odlouceni od hlavnich sil. Typickym bojistem pro podobne aktivity se stala prave severni Amerika v dobe anglo-americke valky o nezavislost (odkud nazev pochazi), ale podobnych prikladu bychom nasli mnoho i v jinych armadach celeho sveta, pocinaje starovekem. Takze mi unika smysl vaseho sdeleni.\n18 století Rogers Rangers\nZajimavy clanek, byt mam pocit, ze jeho vyzneni je vice oslavne, nez by si tema zaslouzilo. Nevim, zda muzi z jednotek SAS byli takovymi supermany, a zda vsechny jejich vysledky odpovidaly vynalozenym silam a prostredkum. Vim nicmene, ze vyssi britsti dustojnici je radi nemeli, nebot v nich videli konkurenty pri alokaci prostredku a predevsim pri ziskavani kvalitnich muzu, proto mne ponekud prekvapuje zminka o generalech Ritchiem a Auchinleckovi (?). Je ovse jiste, ze podobne formace nepravidelnych jednotek mely bezmeznou dveru a podporu ze stany premiera Winstona Churchilla.\nVelmi podobnou formaci se na barmske fronte stali tzv. "Chindite", britsti vojaci, pripravovai k partyzanskemu zpusobu boje v dzungli hluboko za japonskymi liniemi. Chindite podnikli celkem dva velke hloubkove vypady do japonskeho tylu, prvni jeste se soumary (vcetne slonu), pri druhem jiz byla cast z nich vysazena letecky. Pres velky medialni ohlas jejich aktivit a podporu britskeho vedeni, ktere v jejich akci videlo i moralni vzpruhu pro britskou verejnost, unavenou valkou, je zrejme, ze ani na tomto valcisti nedosahly specialni jednotky zadny spektakularni efekt. Z obou vypadu byly jednotky Chinditu stazeny s velkymi ztratami, aniz by valku v Barme zasadne ovlivnily. To maji spolecne se svymi protejsky v africke pousti.\nSas byly prakticky prvni specialni jednostky na svete, urcene k nekonvencni valce.\nJiste, vim o braniborcich, ale jejich specialita bylo prevlekani kabatu, ne nekonvencni boj.


Zdeněk Hlaváček: Kousnutí | Horor-Web.cz | Hororový internetový magazín\nPovídka, která se umístila na 9. místě ve čtvrtém ročníku Literární soutěže Horor Webu. Povídka je uvedena v podobě, v jaké byla zaslána.\nPoložili ho do čistě povlečené postele. Polštář voněl po aviváži a po sluníčku na kterém prádlo schlo. Na stolku pod nažloutlým pruhem světla z lampičky stála vždycky sklenice se šťávou. Karlík měl rád malinovou, a proto tu vždy stála malinová. Stačilo jen trochu zavolat a už strkali máma nebo táta hlavu do dveří. Jeho království bylo hned nad schody a tak byl dětský pokoj zvukově nejlepším místem v domě. Ráno sem doléhalo šplouchání vody ze dřezu v kuchyni, když maminka myla nádobí. Bylo tu také slyšet kloktání částečně ucpaného odpadu u umyvadla v koupelně hned vedle kuchyně. Také tu bylo slyšet pleskání deště o střechu, protože pokoj byl v podkroví. V noci ve stěnách pokoje občas rezonovalo cupitání myší v tajných skulinkách zdí. V létě těsně po západu slunce si dům oddychoval po celodenním žáru úlevným popraskáváním ve spárách mezi trámy. Když je člověk vnímavý, nemusí být nemoc zas taková nuda.\nKarlíkovi bylo dvanáct a vnímavý byl. Srpen se přehoupl do září, a zatímco ostatní už chodili týden do školy, Karlík ještě stále ležel v posteli. Bylo to už týden, co se mu stala ta příhoda, na kterou si stále nemohl vzpomenout.\nNebo možná nechtěl.\nCítil pomalu, jak se mu po těle roztahuje ta divná věc, nebo něco co v něm teď pomalu ale jistě získávalo vládu nad jeho tělem.\nTo odpoledne přijel doktor, aby ho zase prohlédl. Mírný muž ze sousedství. Karlík mu loni samozřejmě omylem rozbil prakem tabulku skla ve skleníku.\n„Jak se vede?“ zeptal se a poklepal mu prstem na hrudník jako na bubínek. Karlík cítil, jak se třese zimou, přestože venku bylo babí léto a všichni kluci chodili v tričku.\n„Pane doktore, já si myslím, že už to asi lepší nebude. Furt mám tu zatracenou horečku,“ tak trochu citoval maminku.\n„Tak ukaž. Otoč se na břicho a podíváme se, jak se to hojí.“\nOtočil se na záda. Cítil na zádech rozpálených horečkou studenou doktorovu ruku. Pak ho na zádech zatahala lepicí páska, která držela obvaz. Místností se okamžitě roznesl zápach uhnívajícího masa.\n„Ježíši Kriste, je to ještě horší,“ byl slyšet vystrašený hlas maminky.\n„Tak to znovu vyčistíme. Karlíku ty bílé tabletky asi nezabírají, tak zkusíme zdvojnásobit dávku. To by bylo, aby se to nezačalo hojit. Paní přineste mi prosím horkou vodu. Mám tu dezinfekci, vyčistíme to.“\nMaminka odešla pro vodu. Na chvilku tu Karlík zůstal sám s doktorem.\n„Karlíku a cítíš tohle?“\nKarlík cítil pouze tlak v jednom místě na zádech. Někde u toho kousnutí.\n„Ne jenom jak jste tam zatlačil prstem.“\n„To je dobře, že tě to nebolí,“ řekl doktor a otřel jehlu do malého kousku gázy.\nVyndal z doktorské tašky malý skalpel a odkrojil kousek z mokvající kůže. Pak ten smrdutý kousek pečlivě uložil do malé plastové krabičky. Skalpel velejemně, aby se nedotkl kontaminovaného ostří, uložil zase do podlouhlého kovového pouzdra. Stihl to, ještě než se vrátila matka.\nKarlík poslouchal ty podivné zvuky a koutkem oka sledoval pana doktora.\nMaminka vešla do pokoje, v jedné ruce nesla ještě kouřící rychlovarnou konvici a v druhé malou bílou smaltovanou mísu. Tu, do které vždycky spolu sbírali angrešt. Když vešla, zarazila se. Zápach byl velmi intenzivní. Karlík se po ní ohlédl a ještě stihl zaznamenat její ustaraný pohled na jeho záda. Pak její pohled změkl, to když se mu podívala do očí.\nNa chodbě hned za dveřmi potom doktor s maminkou polohlasně mluvili. Karlík zaslechl jen tón jejich hlasu. Maminčin ustaraný a doktorův konejšivý.\n„Mamííí“ vykřikl uprostřed noci.\nPo chvilce se dveře jeho pokoje pootevřely. Objevila se v nich maminčina hlava. Rozcuchaná, rozespalá.\n„Bolí mě ruce a zároveň je vůbec necítím. Jako by nebyly moje,“ šeptal.\nMaminka se posadila na kraj postele.\n„Můžeš s nimi pohnout?“\n„To ano jen mi to připadá jako by nebyly moje,“ odpověděl Karlík\n„To se ti jen zdá. To je tím, jak celý den ležíš.“\n„Mami já se bojím.“\n„Neboj se. Jsem u tebe.“\nZavřel oči. Po chvilce se snažil předstírat, že usnul. Maminka vstala a otevřela okno. Chvilku v pokoji větrala a pak ho zase zavřela.\nKarlík ale nespal. Ležel na zádech a ruce měl podél těla. Vzpomínal si, jak měli při tělocviku suplující učitelku Štorkovou. Učila je autogenní trénink. Všichni si museli lehnout na záda a každý se měl postupně soustředit na části svého těla. Nejdřív od prstů na rukou. Každý si měl v duchu představovat, jak mu prsty na levé ruce těžknou. Postupně se takhle měli soustředit na celé tělo. Bylo docela zábavné, někteří ale i usnuli. Karlík tenkrát usnul také. Teď ale spát nemohl. Ležel na zádech a soustředil se na celé tělo. Od kousnutí kousek pod pravou lopatkou se mu po těle rozlévalo takové divné teplo. Měl pocit jako by ta rána do celého těla roznášela něco moc škodlivého, něco co se zbytku těla vůbec nelíbilo. Tělo se tomu ale nedokázalo bránit. Navíc se bál usnout. Bál se usnout ze strachu před sny. Bál se, že se mu vrátí paměť a vzpomene si, jak ke kousnutí přišel.\nCelou noc nespal.\n„Karlíku a proč chceš zatáhnout závěsy. Venku je dnes moc hezky,“ otočila se ráno na něj maminka, když jí o to požádal.\n„Z toho světla venku mě bolí oči. V noci jsem málo spal.“\n„Tak dobrá zatáhnu závěsy, ale nechám otevřené okno,“ řekla maminka a pak se trochu zarazila. „Potřebuješ tu trochu čerstvého vzduchu.“\nKdyž odnášela snídani, které se vůbec nedotkl, měla zase ten ustaraný pohled. Karlík přes den spal. To co nemohl v noci, kolem desáté ranní přišlo samo. Byl to neobyčejně tvrdý spánek. Neprobudil se ani na oběd. Ležel v tom ztemnělém pokojíku. Barevné stěny vyzdobené plakáty aut a letadel teď vypadaly jaksi opuštěně. Tak jak opuštěně dětské pokoje vždycky vypadají, když v nich nejsou děti. Byl zborcený potem a přitom neměl teplotu. Naopak vypadalo to, že je spíš podchlazený. Probudil se až k večeru. Vzbudil se bohužel s výkřikem.\nMaminka vběhla do pokoje.\n„Co pak je Karlíku, co se stalo?“\n„Zdálo se mi, jak mě kousnul.“\nByl celý zalitý potem. V místnosti panoval smrad. Karlík přes den neobyčejně zbledl. Pod očima se mu udělaly obrovské tmavé kruhy a kůže po celém těle zbledla, až zešedla. Jako by ho někdo vyválel v popelu, pomyslela si maminka.\n„A kdo tě tedy kousl?“\n„Takový divný pán,“ řekl Karlík.\n„Proč by to dělal. Pan doktor, přeci říkal, že to vypadá spíš jako kousnutí od něčeho menšího.“\n„Ne, byl to pán. Vypadal jako ten co hlídá parkoviště před supermarketem v městě.“\n„Jen se ti zdál ošklivý sen.“ Řekla maminka. „Uvidíš, že za pár dní si na to ani nevzpomeneš.“\n„Mami, já mám hlad.“\n„Výborně Karlíku udělám ti něco dobrého k večeři. No bodejť bys neměl. Spal si celý den.“\nVstala a šla ke dveřím. „Udělám ti palačinky. Co ty na to?“ otočila se ve dveřích a šibalsky na něj mrkla.\n„Mami já nechci palačinky. Já chci maso.“\nŘízek byl takový divný, to maso vůbec nechutnalo tak jako normálně. Ani ho nedojedl. Karlík odložil příbor vedle nedotčených brambor. Snědl jen půlku řízku. Jíst nemohl, ale pocit hladu mu zůstal.\nMaminka mu položila ruku na čelo, aby zjistila, jestli má teplotu. Čelo měl na omak studené a zalité potem. Pot měl takové zvláštní skupenství. Připadalo jí to, že je hustší a lepkavější. Navíc se zápach linoucí se z rány jaksi zintensivnil.\nByl večer. Tatínek mu nahoru odnesl malou televizi z kuchyně. K ní připojil DVD přehrávač a pustil mu pohádku. Karlík ležel a díval se na pohádku. Nezajímala ho.\nRodiče se mezi tím dole sešli v kuchyni.\n„Zítra nejdu do práce. Dostali jsme celozávodní dovolenou,“ řekl, když si začal mazat chleba sýrem.\n„To ale vždycky dostáváte až v zimě, když klesne výroba ne?“\n„Je to prý kvůli té chřipce. Kolega v práci mi říkal, že už to zachvátilo skoro celé město.“\n„Chřipce? Myslím, že jsem něco zaslechla v rádiu. Víš, že na televizi moc nekoukám a rádio taky neposlouchám,“ řekla maminka a dívala se při tom z okna.\n„Co říkal doktor?“\n„On dneska vůbec nepřišel. Zkoušela jsem mu volat, ale nebere telefony.“\n„Asi má něco důležitějšího. To jen dokazuje, že má Karlík něco normálního. Kdyby zjistil, že jde o něco vážného, určitě by přijel, nebo by ho rovnou poslal do nemocnice. Možná má hodně práce dole ve městě. Třeba kvůli té chřipce,“ utěšoval jí a zároveň možná i sebe. Dnes ráno, když jel do práce, připadalo mu město tak nějak prázdnější. Na zastávkách stálo mnohem měně lidí, než tomu bylo normálně. Aut na silnicích také nebylo tolik. V práci polovina lidí chyběla. Fabrika dnes ráno začala vyrábět vlastně jen v provozech řízených počítači. Sám nikdy rádio neposlouchal a zprávy v televizi také nesledoval. Pouštěl si hudbu a večer film na DVD. Od jisté doby si přestal kupovat i noviny. Dnes poprvé toho zalitoval.\n„Ještě že bydlíme na samotě. Takhle se sem ta chřipka nedostane,“ snažil se ujišťovat dál.\n„Já nevím. Připadá mi to nějak divné,“ řekla maminka a stále se dívala z okna.\n„Proč divné, takovéhle chřipky prý jednou za čas přicházejí. Možná to bude tím očkováním. Virus chřipky je prý zapeklitě chytrý. Dokáže prý mutovat a přizpůsobit se. Takže když někdo vymyslí nějaké očkování, za chvilku už aby vynalézali další sérum, protože ta potvora zase mezi tím zmutuje.“\n„Karlík mi řekl, že to je od toho kousnutí.“\nV kuchyni zavládlo na chvilku ticho. Maminka sbírala odvahu na to, co chtěla říct.\n„Cítil jsi ten zápach?“\n„Cítil. Je hroznej. Musíš tady víc větrat.“\n„Ono to ale vyvětrat nejde. Je to z Karlíka a z té jeho rány.“\n„To přeci není možný aby z rány, která se hojí, vycházel takovýhle smrad,“ poznamenal tatínek.\n„Ona se nehojí. Je přesně taková, jako byla předtím. Naopak, připadá mi to jako by to zachvacovalo celá záda.“\nStále stála u okna otočená zády k němu. Chystala se mu to říct už hned, jak přišel. Potom si to ale rozmyslela.\n„Víš s Karlíkem se něco děje. Jako by to nebyl on. Chová se divně. Přes celý den leží a spí. Večer se pak probudí a je den ode dne divnější. Je strašně pobledlý.“\n„To bude tou nemocí,“ pohladil ji po zádech.\nVečer když šla kolem Karlíkova pokoje, na chvilku se postavila za dveře a přiložila k nim ucho. Tiše poslouchala. Škvírou mezi zárubněmi a dveřmi k ní proudil zápach. Slyšela jak Karlík přechází po pokoji. V tu chvíli nevěděla, co ji to napadlo, ale otočila klíčem v zámku.\n„Mami co je? Proč mě zamykáš?“ ozvalo se za dveřmi.\n„To nic Karlíku toho si nevšímej. Jídlo jsem ti nechala na stolku u počítače.“\n„Nechci tvoje jídlo. Chci ven“\n„Karlíku nemůžeš jít ven. Je večer, venku už je tma.“\n„To mi nevadí. Já chci jít ven.“\n„Karlíku děti v noci ven nechodí.“\n„Tak dobrou noc mami“\nPřešla chodbu do jejich ložnice. Muž už spal. Když zavírala dveře od ložnice, krátce zaváhala a pak je zamkla také.\nV noci je zbudil rachot z Karlíkova pokoje. Znělo to jako by Karlík posunoval v pokoji nábytkem.\nOtec se probudil. Chvilku ležel a naslouchal. V Karlíkově pokoji bylo teď ticho.\n„Co to bylo?“ zeptala se do tmy\n„Nevím možná si posunoval postel, aby viděl lépe na televizi. Měl by spát sakra.“\n„On přeci teď v noci nespí“\n„No jo na to jsem zapomněl. To je stejně divný, že spí přes den a v noci nespí,“ řekl a zavřel oči. Po chvilce už bylo zase slyšet jeho pravidelné oddychování.\nMaminka ležela na zádech a nespala. Poslouchala. Poslouchala zvuky, které vydávalo stvoření, které bylo kdysi jejím synem. V noci je zvuk praskajícího dřeva a rámus vzbudil ještě několikrát. Oba se báli jít se podívat do pokoje svého syna. Ve vzduchu v ložnici mezi nimi vysela nevyřčená myšlenka.\nByl večer. Maminka ho začala zamykat v pokoji. Měl hlad. Venku byla tma a Karlík chodil po pokoji. Nemoc jako by ustoupila. Naopak cítil se skvěle. Tak sakra proč ho zavírá v pokoji. Vzteky chytil pelest postel a zabral. Prkno prasklo. Překvapilo ho jakou má teď sílu. A vztek. Vždyť už je zdravý. Chtěl by ven. Venku je noc a on by třeba mohl najít něco lepšího k jídlu. To maso co tu nechala maminka se nedá jíst. Chtěl by, aby to maso bylo šťavnatější a tužší. Vzteky se vrhl na stěnu a začal ze zdi trhat plakáty. Vztek ho na chvilku úplně ovládl. Trhal papír, kopal do nábytku, ležel na zemi a mlátil kolem sebe bezhlavě rukama. Měl obrovský vztek a měl taky obrovský hlad.\nRáno potichu otvírala dveře do Karlíkova pokoje. Spal na zemi. Přes noc si strhl obvaz z rány na zádech. Hned jak otevřela dveře, měla pocit, že začne brzy zvracet. Smrad, který se na ní vyhrnul z dětského pokoje byl nepředstavitelný. Karlík spal na zemi zamotaný ve zbytku toho, co zbylo z přikrývky. Zařízení pokoje vzalo přes noc za své. Plakáty s Karlíkovými oblíbenci byly strhány ze stěn. Prkna z postele ležela v rohu pod oknem. Jediné, co s Karlíkova pokoje zbylo v celku byl, vlastně jen stolek s poblikávající televizí. Jídla se ani nedotkl. Talíř ležel na zemi, brambory zůstaly, tak jak byly. Plátek masa byl nakousnutý. Karlík se za tu noc zase trochu změnil. Kůže nabrala odstín zašedlého porcelánu. Obrovské kruhy pod očima jako by jen zvýrazňovaly propadlé oči. Hned za dveřmi našla první chomáč vlasů. „Proboha oni mu vypadávají vlasy!“\nUž se chtěla otočit a vyjít z pokoje zavolat doktorovi, když si všimla, že Karlík otevírá oči.\nHnědá čokoláda už bohužel nebyla barva jeho očí. Místo toho na ní koukaly jakoby šedou blánou pokryté oči. Vypadaly jako oči mrtvého zvířete. Karlík ze sebe vydal zvláštní chrčivý zvuk. Děs ji na vteřinu doslova ochromil. Pak se otočila a vyběhla z pokoje. Zavřela a zamkla dveře. V hlavě ji ještě stále pulsovala ozvěna toho zvířecího chrčení a dravý hladový pohled, který na ni vrhl její syn.\nSeděli mlčky u snídaně. Nahoře nad schody jako vykřičník, dveře dětského pokoje.\nDomem se rozdrnčel telefon. Otec vstal od stolu a s rohlíkem v ruce přešel do chodby k telefonu. Zvedl sluchátko.\n„Pane doktore, to jsem rád, že jste se konečně ozval,“ nadechl se a chtěl lékaři vynadat.\nNež to však stačil, doktor na druhém drátě mu skočil do řeči. Rohlík, do kterého si chtěl kousnout, se v půli cesty zastavil na cestě k ústům. Matka ho sledovala ze dveří do kuchyně.\nOtec dlouho stál s telefonem přitisknutým k uchu. Klouby na prstech mu začaly bělat, jak pevně svíral sluchátko. Barva z obličeje se mu pomalu vytrácela. Matka ho znala už dlouhých dvanáct let, ale nikdy ho neviděla takhle. V tu chvíli jí napadlo, že ho vidí poprvé v životě vyděšeného.\n„Děkuji vám doktore a hodně štěstí. Budeme ho teď všichni potřebovat.“\nPoložil sluchátko a pomalým vrávoravým krokem došel do obývacího pokoje.\n„Kdy přijede?“ zeptala se matka.\n„Už asi nikdy,“ odpověděl stroze a ze skříně u dveří pokoje vyndal brokovnici.\n„Co se děje? Proboha, co ti říkal? K čemu potřebuješ tu zbraň?“\n„Na obranu,“ řekl a vyndal krabičku s náboji.\n„Tak sakra mluv co se děje.“\nOtočil se k ní. Viděla, jak se mu třesou ruce, když se snažil strčit náboj do hlavně.\n„Doktor mluvil o té chřipce. Prý nikdo neví, odkud to přišlo. Lidé se po ní změní. Napadají ostatní. Vyprávěl o prvních případech, které přivezli do nemocnice. Trvá to prý tak deset dní než se člověk změní. Vyprávěl o pokousaném zdravotním personálu, který potom drželi v klecích na psy. Povídal mi, jak se město pomalu přes den vyprazdňovalo a jak policie v noci držela pohotovost. Pak do města přijeli tanky a v noci se v ulicích začala ozývat střelba. Počet pohřešovaných rostl. Ráno na náměstí někdo našel ohlodanou lidskou ruku. Lidé přestali chodit do práce, přestali jezdit autobusy a vůbec během pár dní se položilo úplně všechno. Když jsem s ním telefonoval, říkal mi abychom se ozbrojili. Říkal mi, abychom se zabarikádovali v domě a každého, kdo přijde v noci, zastřelili. Vyprávěl mi, že když byl u nás, byla situace ještě pod kontrolou. Bral prý Karlíkovi ze zad vzorek. Karlík to má také.“\nMaminka si sedla na podlahu. V očích se jí zračil ten samý šok, který před chvílí uviděla v očích tatínka.\n„Nevím,“odpověděl a zaklapl pušku.\nZ pokoje nad schody se ozvala rána, jak někdo převrhl stolek a třeskot skla z rozbité televize. Pak něco za dveřmi zavrčelo.\n„Maminko, otevři dveře! Já mám hlad!“\nHezké. To, co autor ztrácí na formální stránce (myšleno zejména nedostatky v interpunkci, opakování slov a trocha zbytečného klišé) dohání na atmosféře příběhu. Vybrat si jako téma krátké povídky zombie apokalypsu je poměrně odvážný tah a kdyby se do toho pustil nějaký neumětel, mohlo by to skončit katastrofou. Nestalo se a já jsem spokojená. 89%\nEstrellita\t • 18.10.2016 14:58:12\t • Reagovat • Přidat nový komentář\nČlánek publikoval Martin Štefko v rubrice Hororová tvorba dne 09. 01. 2016.


Si Ťin-pching a jeho manželka sledovali představení uměleckého souboru KLDR - KLDR, Korejská lidově demokratická republika, severní Korea, KĽDR, Kórejská ľudovodemokratická republika, severná Kórea, Česká a slovenská studijní skupina myšlenek čučche, Kim Čong Un\nPeking, 28. ledna 2019 (Sin-chua) – Dne 27. ledna se generální tajemník ÚV KS Číny, čínský prezident Si Ťin-pching (Xi Jinping) a jeho manželka Pcheng Li-jüan (Peng Liyuan) v Pekingu setkali s uměleckým přátelským souborem Korejské lidově demokratické republiky pod vedením člena politbyra Korejské strany práce, místopředsedy Ústředního výboru a vedoucího mezinárodního oddělení strany Ri Su Jonga.\nPrezident Si Ťin-pching a manželka Pcheng Li-jüan uvítali tuto návštěvu uměleckého přátelského souboru KLDR do Číny. Prezident Si poukázal na to, že tato návštěva je nejen důležitou kulturní výměnou pro uskutečnění důležitého konsenzu mezi Čínou a KLDR, je také významnou akcí pro oslavu 70. výročí založení diplomatických vztahů mezi Čínou a KLDR. Věří, že návštěva a představení souboru v Číně bude skutečným úspěchem a zlepší přátelské vazby obou národů.\nPrezident Si Ťin-pching dodal, že se od roku 2018 čtyřikrát setkal s předsedou Kim Čong Unem a obě hlavy států dosáhly důležitého konsenzu ohledně rozvoje vztahů mezi oběma stranami i oběma zeměmi v novém období. Letos se připomíná 70. výročí navázání diplomatických vztahů mezi Čínou a KLDR. Čína je ochotna spolupracovat s KLDR, aby se uskutečnil důležitý konsensus obou stran, tímto způsobem aby lépe sloužily oběma národům a pozitivně přispěly k regionálnímu a světovému míru, stabilitě, rozvoji a prosperitě.\nTisková agentura Nová Čína (Sin-chua), http://www.xinhuanet.com, http://czech.cri.cn


Knihy neuropsychologie | Baila.net\nVybrané knihy z kategorie "neuropsychologie"\nNeuropsychologie v neurologii (3 vydání)\nMonografie se věnuje kognitivnímu deficitu u vybraných neurologických poruch a možnostem neuropsychologické rehabilitace.\nDyslexie: specifické poruchy čtení (3 vydání)\nKomplexní pojednání o uvedené problematice jak z hlediska neuropsychologie, tak i z hlediska praktické diagnostiky a metodiky nápravy\nSídlo duše (3 vydání)\nŽijeme v době, ve které si řada z nás neví rady nejen s okolním světem, ale především sama se sebou. Kniha Garyho Zukava je jednou z nemnoha, které stojí za to číst znovu a znovu. Nadchne a zároveň provokuje promyšleným spojením zdánlivě nesouvisejících témat a inspiruje hlubokým zaujetím a ryzí upřímností, kterou lze vycítit mezi řádky. To, čemu říká Gary Zukav - podobně jako celá řada myslitelů a duchovních učitelů - duše a zároveň způsob, jakým se nám sděluje, je právě to, co současné civilizaci chybí. Uvědomuje si to ovšem jen málo lidí, i přesto, že existence duchovnosti a dokonce její prospěšnost optimálnímu vývoji člověka byla jednoznačně prokázána. Dovolte si prožít to, co cítíte. Dovolte si v každém okamžiku zvolit to nejpozitivnější chování. S tím, jak se budete vědomě zbavovat negativní energie a tvarovat své úmysly podle toho, co vám říká srdce, s tím, jak budete vzdorovat svému strachu a volit léčbu, začnete spojovat svou osobnost se svou duší a přiblížíte se okamžiku, kdy se stanete bytostí Světla, celistvou, silnou, naplněnou vnitřní jistotou. Pokora, odpuštění, čistota a láska, všechny dary ducha, zakoření a vykvetou a vy se přiblížíte k největšímu daru - jaký vám Vesmír může dát – k lidským bytostem s otevřeným srdcem. Namísto duše v těle se staňte tělem v duši. Vztáhněte ruku ke své duši, protože v dnešní době stále naléhavěji platí Zukavova slova, že není Cesta k Duši, ale že Duše je Cesta.\nSpirituální inteligence (2 vydání)\nAutorka poukazuje na výzkumy v oblasti mozku a myšlení a na poznatky neurologů a psychologů, které ukazují, že kromě inteligence racionální a emocionální má stejnou důležitost i inteligence duchovní. Jedná se o inteligenci, s jejíž pomocí řešíme problémy smyslu a hodnot, a díky které můžeme dát našim činům i našim životům širší, bohatší a smysluplnější kontext. Mir.


Partneři - Hráčská fotbalová unie\nHráčská fotbalová unie má partnery a podporovatele. Stavíme na smysluplné spolupráci a vzájemné důvěře.\nNabízí zájezdy na širokou paletu sportovních utkání a událostí v příznivých cenových relacích. Cílem je vytvářet zájezdy, kterých se mohou zúčastnit všichni fanoušci sportu. Cestovní kancelář CZECH SPORT TRAVEL nabízí rovněž zájezdy pro firmy a další společnosti.\n“MARKETING JE NAŠE SILNÁ ZBRAŇ. SPORT JE NAŠE DOMÁCÍ HŘIŠTĚ.”\nPokrývá komplexní služby od strategického poradenství přes online komunikaci až po realizaci konkrétních akcí. Provozuje také vlastní portál Týmuj.cz, který v ČR a na Slovensku využívají denně tisíce týmů a desítky tisíc sportovců.\nSpolečnost PŘEDVÝBĚR.CZ šetří čas zaměstnavatelům s hledáním a výběrem vhodných kandidátů na pracovní pozice. Pomáhá sportovcům s vyhledáváním vhodných pracovních příležitostí po skončení jejich aktivní kariéry. Předvyběr.cz pořádá odborné konference, na trhu působí 11 let.\nFANTAIL ACADEMY je jazyková škola, která se specializuje na poskytování kvalitních jazykových kurzů, především anglického jazyka. Připravuje lekce pro sportovce, třeba právě pro hráče z HFU. Umí zajistit výuku dětí od předškolního po středoškolský věk. Lektoři jsou vzdělaní a většina z nich pochází z anglicky mluvících zemí.\nmBlue human resources\nSpolečnost mBlue speciálně pro HFU pomáhá uchazečům z řad bývalých i současných hráčů s hledáním nového zaměstnání, nabízí recruitment školení a poradenství a zlepšuje personální procesy. První konzultace pro členy HFU zdarma.\nSpolečnost AAA Auto působí na českém trhu již 25 let a je největším tuzemským prodejcem ojetých vozů. V roce 2007 se dokonce dostala do první desítky největších distributorů automobilů v Evropě. Průměrně nabízí svým zákazníkům až 13 000 vozů denně.\nMototechna svou historii píše již více než 6 desetiletí. Pod její taktovkou se v letech 1946–1989 v tehdejším Československu ubíral směr a vývoj automobilového průmyslu. Prostřednictvím svých poboček nabízela nové i ojeté vozy, ale také autodoplňky, autokosmetiku, maziva i služby autoservisu. K historii Mototechny tak neodmyslitelně patří i Trabant, Moskvič, Wartburg nebo Škoda 105 a další a další automobilové legendy.\nSpolečnost AVIKO TIME s.r.o. byla založena v roce 2004. Specializuje se na obchod s hodinářským a klenotnickým zbožím v ČR a na Slovensku. V roce 2015 otevřela firemní dvoupodlažní prodejnu s názvem EXCLUSIVE TIME v Praze – Dejvicích. Má výhradní zastoupení významných výrobců švýcarských hodinek EDOX se 135 letou tradicí. Zajímavá je také vlastní značka stříbrných rhodiovaných šperků SILVER CAT.\nZdravotní agentura Fall & Get Up patří mezi nejlepší zprostředkovatele prověřených a osvědčených lékařů a odborníků na zdraví v ČR.\nPo 3 letech svého působení se pyšní základnou 680 spokojených klientů, 467 vyřešenými zdravotními problémy, 1868 domluvenými termíny lékařských vyšetření, 56 spolupracujícími lékaři a odborníky na zdraví a dostupností zdravotní péče ve více než 25 lékařských oborech.\nReal Top Praha je sportovní tým složený z osobnosti kulturního a sportovního života, který sdružuje přibližně 100 členů. Tým osobností vznikl v roce 2000 a od září 2005 bylo založeno občanské sdružení Real Top Praha. Účelem zapsaného spolku je podpora nejrůznějších charitativních akcí a to převážně sportovních.\nSpolečnost CPI Hotels, a.s. je výhradním zástupcem nadnárodní sítě Choice Hotels International (USA), která provozuje hotely značky Clarion v ČR a Slovensku. Clarion Hotels představuje čtyřhvězdičkové, fullservisové hotely vyšší střední třídy například v Praze, Liberci, Ostravě, Olomouci nebo Špindlerově Mlýně.\nDům U raka, poblíž Pražského hradu, se nachází v blízkosti mohutných cihlových Marianských hradeb. Nejstarší písemná zpráva o něm pochází z roku 1739. Jde o roubenou stavbu se šindelovou střechou.\nSnack-café nabízí klidné posezení u kávy nebo u sklenky dobrého vína. V zimním období můžete posedět uvnitř u otevřeného krbu, v letě prožít romantiku v nádherné zahradě. Spousta vegetace a zurčící vody jak v interiéru, tak v zahradních prostorách i zpěv ptactva lákají k relaxaci. Majitelé jsou umělečtí výtvarníci. Dům U raka v dnešní podobě po rekonstrukci slouží jako jedinečný, skutečně malebný hotel, kavárna a příležitostně jako menší restaurace.\nRENOMIA je největší pojišťovací makléřská společnost založená ve střední a východní Evropě. Vedoucí pozice na trhu a odborné zkušenosti umožňují jejím klientům přinést nadstandardní podmínky pojistného krytí, flexibilní likvidaci škod a výhodnou cenu pojištění. RENOMIA BENEFIT poskytuje komplexní služby v oblasti pojištění a správy osobních financí. Vnímá specifické potřeby sportovců a ke každému přistupuje s individuální péčí.\nCestovní agentura Praga.ch je na trhu od roku 2011 a nabízí letenky do celého světa přes elektronický rezervační systém Galileo. Poskytuje služby v 5 jazycích rychle a spolehlivě, včetně ubytování, pojištění a zajištění skupinových letenek.\nUČFT je profesní organizace sdružující a podporující fotbalové trenéry v České republice. Vzdělává, podporuje a informuje trenéry, fanoušky a rodiče o moderním dění ve sportu. Úzce spolupracuje s HFU a jinými svazy či profesními sdruženími. Organizuje semináře, doškolování a „horká křesla“ s osobnostmi českého i světového fotbalu. Vytváří a realizuje projekty napomáhající rozvoji fotbalu v České republice.


Přísloví » Krásné citáty\nPřísloví jsou moudrosti předávané z generace na generaci. Můžeme si z nich vzít ponaučení. Pomáhají nám nastavit životní a morální hodnoty. Také nám předávají zkušenosti našich předků.\nAbcházská Afghánská Africká Albánská Americká Amcherská Anglická Arménská Asijská Asyrská Ašantská Australská Ázerbájdžánská Babylónská Běloruská Bengálská Bosenská Brazilská Bretaňská Buddhistická Bulharská Cikánská Čečenská Černohorská Černošská Česká Čínská Egyptská\nEskymácká Estonská Etiopská Filipínská Finská Francouzská Ghanská Gruzínská Haitská Hebrejská Holandská Hornolužická Chorvatská Indiánská Indonéská Irská Islandská Italská Japonská Kalmycká Kambodžská Karakalská Kazašská Keltská Kirgiszká Korejská Kubánská Kurdská\nLezginská Libanonská Litevská Madagarská Maďarská Malabarská Malajská Moravská Neapolská Německá Nepálská Nigerijská Nizozemská Norská Ordská Osetinská Perská Polská Polynéská Portugalská Provensálská Rakouská Romská Ruská Řecká Římská Sicilská Singálská\nSkotská Slezská Slovácká Slovenská Somálská Srbská Staročeská Staroegyptská Starořecká Sumérská Španělská Švýcarská Tádžická Tamilská Tatarská Tatská Tibetská Turecká Turkménská Tuvinská Tyrolská Uzbekistánská Vietnamská Židovská Nejlépe hodnocené


Víkend pro milovníky piva | Víkendové pobyty\nVíkend pro milovníky piva\nTento pobyt je lahůdka snad pro všechny muže a i některé ženy – prostě pro všechny příznivce piva. Máme pro vás pobyt v oblasti, kde vzniká základ tohoto zpravidla žlutavého moku – v Žatci, městě chmelu a chmelařství. Kromě návštěvy Chmelařského muzea a získání sady různých piv z místního pivovaru můžete třeba zajít k žatecké radnici, kde je nejmenší chmelnice na světě nebo navštívit hrob údajného prvního pivaře světa – Lojzy Lupolína.\nVíkend pro milovníky piva obsahuje:\n2x ubytování v luxusním apartmánu\n2x bohatou snídani formou bufetu\n1x sadu různých druhů piv ze Žateckého pivovaru\n1x návštěvu Chmelařského muzea pro 2 osoby\nHotel: ubytováni budete ve 4* hotelu Zlatý Lev v Žatci.\nTento pobyt již není možné nadále objednávat. Pokračujte prosím do sekce relaxační víkend, kde si můžete vybrat z aktuální nabídky. Děkujeme za pochopení.\nVíkend pro milovníky piva – Fotogalerie\n« Romantický pobyt Náchod\nRelaxační pobyt pro ženy Tábor »


Město Ember (anglicky The City of Ember) je postapokalyptický román od Jeanne DuPrau, který vyšel v roce 2003. Příběh je o městě Ember, podzemním městu, které se pomalu rozpadá, dochází v něm zásoby jídla a ztroskotá v něm celkový systém. Mladí hrdinové, Lina Mayfleet a její kamarád Doon Harrow zvládnou rozluštit starou zprávu a následují příkazy k opuštění města, které tam zanechali Stavitelé Emberu. Embeřané vyrůstali naprosto nedotčeni vnějším světem.\nNejlepší světoví architekti a stavební inženýři, označování jako „Stavitelé“, navrhli naprosto soběstačné město – Ember. Město bylo vybaveno zásobami tak, aby obyvatelé přežili nejméně 200 let. Po vybudování Emberu dali Stavitelé prvnímu Starostovi města zamknutou schránku, která se měla dědit ze Starosty na Starostu, dokud se sama neotevřela. Starostové nevěděli, že schránka je nastavená tak, aby se otevřela po 200 letech a nevěděli, že se ve schránce nachází pokyny o tom, jak opustit město.\nCitováno z „https://cs.wikipedia.org/w/index.php?title=Město_Ember&oldid=18368346“\nNaposledy editováno 7. 4. 2020 v 21:51\nStránka byla naposledy editována 7. 4. 2020 v 21:51.


To pravé osvětlení - Jak Postavit Dům\nDomů » To pravé osvětlení\nPro každou místnost je vhodný jiný typ osvětlení. Jak nebo podle čeho ale vybrat to správné, aby plnilo především svou hlavní funkci dodat nám dostatek kvalitního světla a zároveň bylo také variabilní, vkusné a stoprocentně využitelné? Nabízí se nepřeberné množství typů svítidel, mezi kterými určitě najdete ta pravá pro váš domov. Existují také různé typy svítidel, které slouží spíše jako stylový doplněk než jako hlavní zdroj světla. O spoustě typů možná ani nevíte a přitom by se právě vám mohly hodit.\nNebraňte se moderním trendům\nVelmi moderním a vkusným osvětlením do obývacího pokoje či prostorné haly jsou lankové či kolejnicové systémy. Mohou mít různý počet světelných bodů v závislosti na tom, kolik světla chcete místnosti dodat. Tyto systémy působí velmi vzdušně až nenápadně, přitom zároveň moderně, vkusně a elegantně. Výhodou je libovolné rozmístění jednotlivých světelných bodů, které jsou otočné, a můžete je nastavit různým směrem svícení. Další velmi oblíbenou vychytávkou jsou LED svítidla zápustná do nábytku. Nevíte, co si pod tím představit? Jedná se o malý typ svítidla, který můžete umístit například do šatní skříně. Toto svítidlo může být vybaveno pohybovým senzorem. Kdykoli pak otevřete skříň, světlo se aktivuje a pohodlně můžete vybírat vámi hledaný kousek oblečení.\nČasto vyhledávaným svítidlem, které slouží především jako doplněk, je LED osvětlení které disponuje RGB světelným zdrojem. Mnohdy je tento typ svítidla dodáván i s dálkovým ovladačem, kterým můžete měnit barvy a vytvářet zajímavé světelné efekty. Kupříkladu LED světelné pásky jsou velmi jednoduché na montáž, protože spodní plocha je samolepící.\nI když je venku dostatek světla, jsou venkovní svítidla také nezbytná. Stejně jako interiérových svítidel, tak i venkovních je celá řada. Zápustná svítidla do země můžete využít například pro lemování zahradní cesty, stojací lampy zase najdou své uplatnění při večerním grilování.\nŠtítkymoderní osvětlení osvětlení


Virtuální porod krok za krokem - Žena.cz - magazín pro ženy\nJak se miminko dokáže prodrat úzkou mezerou mezi pánevními kostmi maminky? Protáhne se šikovně jako kočka, a ještě se přitom stihne otočit! Průchod dítěte rodidly názorně zachycuje zajímavá 3D aplikace s názvem BornToBeAlive\nmon 16. 7. 2013\nJak se miminko dokáže prodrat úzkou mezerou mezi pánevními kostmi maminky? Protáhne se šikovně jako kočka, a ještě se přitom stihne otočit!\nPrůchod dítěte rodidly názorně zachycuje zajímavá 3D aplikace s názvem BornToBeAlive. Jde o společný projekt pařížské univerzity a společnosti Dassault Systèmes s cílem seznámit budoucí rodiče s průběhem porodu.\nZbavit se strachu z neznáma\nKaždý rok proběhne na světě více než 75 milionů porodů. Jen v Česku je jich kolem 110 000. Přestože je narození šťastná událost, vyvolává u budoucích matek řadu otázek a obav. Na mnoho z nich mohou získat odpovědi právě díky aplikací, která vznikla společným úsilím francouzských lékařů a porodních asistentek.\nJak šetrně vyvolat porod, se dozvíte ZDE>>\nScénáře byly vytvořeny a schváleny medicínskou laboratoří iLumens. Názorná animace umožní nastávajícím rodičům projít virtuálně porodem a zbavit se tak obav z neznámého. Simulace je dostupná v angličtině a francouzštině, verze pro iPad bude k dispozici v průběhu roku.\nJak vypadá v animaci druhá doba porodní, ukazují screenshoty z videa:\nK čemu co slouží?\nNastávající maminky ale i budoucí tatínkové se prostřednictvím videa mohou v prostorově pojaté, interaktivní aplikaci seznámit s porodním oddělením. Poznají hrozivě vypadající lékařské nástroje i složité technické vybavení, zjistí, k čemu slouží a jak fungují, aby lépe porozuměli procesům, kterými bude rodička muset projít. Virtuálně si vyzkouší úkony, se kterými se mohou při porodu setkat, a při každém kroku dostanou interaktivní vysvětlení, jež jim prozradí, co očekávat.\nDoporučujeme - Neuvěřitelné video: Porod do vody v přímém přenosu!\nPřipraví se tak na „den D“, aby při porodu samotném netápali v neznámu. Po celou dobu několikaminutové instruktáže je budou v záhlaví provázet hodiny, které průběžně ukazují reálný čas průměrného porodu od prvních stahů až k položení miminka na mámino bříško.\nCelé instruktážní video můžete zhlédnout ZDE:\nPorodník říká: Rodíme špatně a nechceme to měnit


Tatinná - Tipy na výlet\nTipy na výlet Tatinná\nZde naleznete tipy na výlety pro okolí obce Tatinná. Tipy na výlet jsou generovány náhodně z bodů zájmů, které obsahují seznam památek, ale také poklidné výlety s dětmi, rodinné výlety či sportovní a turistické zajímavosti pro náročnější.\nPodrobné třízení jednotlivých tipů na výlet můžete provést níže (pod fotogalerií) v sekci "V OKOLÍ OBCE TATINNÁ SE TAKÉ NACHÁZÍ". Jednotlivé tipy na výlet pro obec Tatinná a její okolí si můžete také zobrazit na podrobné mapě (přiblížením tlačítkem "plus") a výběru zobrazení jednotlivých bodů zájmu - tzn. tipů na výlet.\nZobrazit obec Tatinná na mapě. Kliknutím na logo (štít) bodu zájmu se zobrazí popisek.\nZpět na stránku obce Tatinná\nZámek Stekník je ve vzdušné vzdálenosti 6 km od obce Tatinná.\nRozhledna Chmelový maják je ve vzdušné vzdálenosti 8 km od obce Tatinná.\nArcheoskanzen Březno je ve vzdušné vzdálenosti 10 km od obce Tatinná.\nRozhledna Maják je ve vzdušné vzdálenosti 12 km od obce Tatinná.\nZámek Nový Hrad je ve vzdušné vzdálenosti 12 km od obce Tatinná.\nAquadrom Most je ve vzdušné vzdálenosti 13 km od obce Tatinná.\nDřevěný chrám sv. mučedníka Valentina v Mostě je ve vzdušné vzdálenosti 16 km od obce Tatinná.\nVodní nádrž Nechranice je ve vzdušné vzdálenosti 16 km od obce Tatinná.\nAquasvět Chomutov je ve vzdušné vzdálenosti 16 km od obce Tatinná.\nZOOpark Chomutov je ve vzdušné vzdálenosti 17 km od obce Tatinná.\nZřícenina hradu Pravda je ve vzdušné vzdálenosti 17 km od obce Tatinná.\nRotunda sv. Petra a Pavla v Želkovicích je ve vzdušné vzdálenosti 21 km od obce Tatinná.\nSkiareál Pyšná je ve vzdušné vzdálenosti 22 km od obce Tatinná.\nHrad Kadaň je ve vzdušné vzdálenosti 24 km od obce Tatinná.\nSki areál Mezihoří je ve vzdušné vzdálenosti 24 km od obce Tatinná.\nVodní nádrž Kamenička je ve vzdušné vzdálenosti 25 km od obce Tatinná.\nZřícenina hradu Kostomlaty je ve vzdušné vzdálenosti 27 km od obce Tatinná.\nMilešovka (837 m) je ve vzdušné vzdálenosti 30 km od obce Tatinná.\nBotanická zahrada Teplice je ve vzdušné vzdálenosti 33 km od obce Tatinná.\nDřevěný kostel sv. Jana Křtitele v Českém Jiřetíně je ve vzdušné vzdálenosti 37 km od obce Tatinná.\nVodní hrad Budyně nad Ohří je ve vzdušné vzdálenosti 37 km od obce Tatinná.\nVodní park Čabárna je ve vzdušné vzdálenosti 44 km od obce Tatinná.\nKlínovec (1244 m) je ve vzdušné vzdálenosti 45 km od obce Tatinná.\nVodní nádrž Nechranice je ve vzdušné vzdálenosti 16 km od obce Tatinná?\nUNESCO - Praha je ve vzdušné vzdálenosti 66 km od obce Tatinná?\nKoněpruské jeskyně je ve vzdušné vzdálenosti 61 km od obce Tatinná?\nArcheoskanzen Březno u Loun je ve vzdušné vzdálenosti 10 km od obce Tatinná?\nNejbližší obec nad 10 000 obyvatel je Žatec s 18 346 obyvateli ve vzdušné vzdálenosti 7 km?\nRotunda sv. Petra a Pavla v Želkovicích je ve vzdušné vzdálenosti 21 km od obce Tatinná?


Kto koho priťahuje? – Eldhwen\nPro muže jsou fascinující tři druhy žen.\n– Sebevědomé ženy\n– Radostné oddanky (ženy, které mají radost z toho, že se směly svému muži oddat).\nMrchy vypadají, že se mají rády, sebevědomé a oddané ženy se mají rády DOOPRAVDY. Není nic přitažlivějšího, než vaše sebevědomí. Čím je muž nedospělejší, tím snadněji nalítne na sebevědomí jen předstírané.\nMUŽ nikdy nechce, aby se mu žena obětovala.\nPro nedospělé muže jsou přitažlivé mrchy, protože mu dávají možnost, aby je dobýval. Ze stejného důvodu jsou pro nedospělé muže přitažlivé nedostupné ženy. Jiný typ nedospělých mužů dává přednost generálkám, protože taková žena se o vše postará a muž nemusí nic. Sice mu to pak vyčte, ale to tak mámy (nedospělé) dělají.\nPokud jste muž a jste rohožka, činí Vás to totálně nepřitažlivým jako muže. Jste sice dobrý blbeček na všechno, ale jako muž-rohožka jste na tom ještě hůř než žena-rohožka. Je na čase se osvobodit a začít to měnit. A možná že i Vyše žena po tom touží, i když jí současný stav na jiné úrovni vyhovuje.


HŘIŠTĚ Litvínovice - rezervace\nÚvod > HŘIŠTĚ Litvínovice - rezervace\n„Multifunkční hřiště v Litvínovicích“, které je k dispozici k užívání všem občanům zdarma, je nutné rezervovat na následujících kontaktech:\nobecniurad@litvinovice.cz nebo na tel. 724 177 622, a to od 8,00 do 14,00 hodin. Rezervace bude zájemcům vždy zpětně potvrzena a hřiště bude v tuto dobu otevřené. Rezervace budou přijímány pouze v pracovních dnech od pondělí do pátku, minimálně den dopředu.\nJedná se o dvě hrací plochy: hřiště č.1 o rozměrech 16x26m (volejbal, tenis, nohejbal) a hřiště č.2 o rozměrech 16x32m (malý fotbal, basketbal, házená, nohejbal). Hřiště bude otevřeno každý den včetně víkendu od 9:00 do 20:00 hodin.\nProsíme návštěvníky, aby dodržovali na hřišti pořádek a neodhazovali odpadky na hrací ploše. Vedle hřiště je k tomu určena popelnice. Hřiště je pod neustálým dohledem kamerového systému.\nJe nutné si rezervovat konkrétní den, čas, hrací plochu, uvést své celé jméno a telefonní kontakt. Každý uživatel hřiště se musí řídit provozním řádem, který je k dispozici u hřiště. Jedná se o zkušební provoz a dočasný způsob rezervace, do doby vytvoření online systému k rezervaci hracích ploch.\nRezervace hřiště č.1 (20. týden)\nÚterý Rezervace p. Sekyra Rezervace p. Sekyra Rezervace p. Sekyra Rezervace p. Sekyra\nStředa Rezervace Rezervace Rezervace Rezervace Rezervace\nČtvrtek Rezervace- Mercedes Rezervace- Mercedes Rezervace- Mercedes\nPátek Rezervace p. Pavlík Rezervace p. Pavlík Rezervace p. Pavlík Rezervace p. Pavlík\nNeděle Rezervace Voráček Rezervace Voráček Rezervace Voráček Rezervace Voráček\nRezervace hřiště č. 2 (20. týden)\nÚterý Rezervace TJ Mokré Rezervace TJ Mokré Rezervace TJ Mokré Rezervace TJ Mokré Rezervace TJ Mokré\nStředa Rezervace TJ Mokré Rezervace TJ Mokré Rezervace TJ Mokré Rezervace TJ Mokré Rezervace TJ Mokré


Vodafone potvrdil zájem o Český Telecom - iDNES.cz\n17. srpna 2004 0:19, aktualizováno 0:19\nMobilní operátor Vodafone potvrdil svůj zájem o koupi 51% balíku akcií Českého Telecomu, který v sobě skrývá i úspěšný Eurotel. Česká vláda si od prodeje slibuje výnos kolem 60 miliard korun. Poradenskou firmou, která bude ulehčovat operátorovi rozhodnutí, bude firma Citigroup Inc.\nVodafone chce investovat do východní Evropy, protože v západních zemích už růst na mobilním trhu zpomaluje. Vláda chce zahájit veřejnou soutěž na prodej svého podílu v Českém Telecomu již v září. Nejdříve ale musí vyřešit způsob prodeje. Jako poradce si vybrala Credit Suisse First Boston a Česká Spořitelna.\nKromě Vodafone projevila zájem i dánská TDC společně s bankou Goldman Sachs. Poradce pro případnou účast v privatizaci si již najal britský Vodafone a vládní úředníci hovoří i o zájmu Orange. Oba mobilní operátoři však mají zájem především o největšího tuzemského mobilního operátora Eurotel. Dalším potenciálním zájemcem je finanční skupina PPF.\nTémata: Aktuality, Deník redakce, Eurotel, mobilní operátor, Bloomberg, Credit Suisse, Česká spořitelna, Goldman Sachs, Orange, PPF, Vodafone


Stylové pánské kšiltovky — naučte se správně nosit. Průvodce styl | móda a krása\nTak skončila zimní s tmavě, chladné dny, kdy top oblíbené pánské oblečení, teplé bundy, kabáty a péřové bundy. S nástupem teplého období roku nahá a snaží se vypadat stylově, a to nejen ženy, ale i muži! A co by mohlo být více elegantní než kostýmy, nebo prostě módní pánské a bundy pro mládež, nastavit tón pro celý obraz.\nMyslíte si, že bunda je rozhodně klasický fit a tmavé barvy? Zajímalo by mě, moderní móda nabízí různé varianty této známé a nikdy z módy položky mužského šatníku. Doplňují jeho bílou košili, kravatu, kalhoty nebo džíny a být připraven to váš způsob, ve kterém se budete cítit pohodlně a přirozeně.\nJaké jsou pánské blejzry\nStylové pánské kšiltovky jsou stále relevantní, a v každém ročním období. V závislosti na ročním období, a styl se liší tkaniny, textury a barvy. Tkanina je nejdůležitější údaj o tom, co styl patří k bundě:\nKlasika. Vybavená bunda vyrobena z hladké, příjemné na dotek, středně jemné vlny s přídavkem hedvábí. Jak ušetřit peníze a koupit tuto věc, z polyesteru za to nestojí, protože sedět jako vlny, to nebude. A pohodlně v něm cítit nebude fungovat. Pokud jde o barvy, to je často jeden tón nebo pruhy. Na klasické sako má také žádné ventily, což je přísné, na rozdíl od sportu. Sport. To může být ložní prádlo, bavlna, tvíd, manšestr. Důležité je, že materiál byl dost silný. Pokud jde o barvy možnosti pro kostkované houndstooth, ptáci oko, a samozřejmě, prostý. Volnější styl bundy, více možností barev a vzorů na textilie, například, můžete najít hnědé sportovní sako s kapsami. Další konkrétní detaily — li vložit loket, kovové knoflíky a ventily.\nVýběru módní bundy pro muže, budete muset zvážit styly. Nejnovější Módní trendy diktovat pravidla:\nManžety košile by měly nahlédnout zpod rukávu saka;šířka límec bundy je ne více než 7 cm, přítomnost slotů na zadní rozhodně;ideální počet tlačítek — dva, protože tam může být tři;potřebujete, aby zip vše, kromě poslední.\nZvláštní pozornost při koupi bundu třeba se podívat nejen styl, ale také na správný výběr velikosti. Pouze v tomto případě vám padne jako ulité, ne jako pytel bublající záda a rukávy. Není to příliš pěkný pohled, souhlasím. Protože pečlivě vyzkoušet na různých modelů, až máte pocit, že tohle je vaše. Budete muset učinit bunda pocit, jako by se narodili za to.\nPánské módní bundy mohou být vyrobeny v různých stylistických směrů. Nezapomeň na to, jaký styl je váš, která se již stala oblíbenou bundu. Vybavená klasické muset nosit kompletní s stejném stylu kalhoty. Ale sport poskytuje velké možnosti pro kombinace s různými kusů oblečení, stejně jako mnoho míst, kde se můžete projít. Tato bunda by rozhodně být v šatníku mužů, milující ležérní styl (neformální) oděv. Zvláště pokud práce není příliš přísný dress code.\nFoto klasické stylové vzory:\nCo se nosí s kabát:\nS džíny, nejlepší ze všech, zdarma slzy a díry (pokud máte nereálné ultra stylové sako a budete módní noční klub, tak proč ne);šedá\n: get smart-obrázek, který se uloží v chladném počasí;šortky také může být v kombinaci s tímto bunda, v tomto smyslu je univerzální.\nStylové obrázky se sportovní bundy můžete vidět na fotografii:\nMějte na paměti, že pokud jste majitelem sportovní Ústavy, je pravděpodobné, že budete fit jediné breasted stylové bundy s hlubokými průramky. Muži pevné stavět by se měli vyhnout pruhované obleky. Vysoký muži, to je lepší dát přednost modely s odvětrávané lem na bundě s čistými liniemi, žádné rozbité proporce. Jinak budete vypadat, jako byste si jen sundal bundu s jeho mladším bratrem, a on není ve velikosti.\nNyní se musíte rozhodnout, co na sebe bundu. Samozřejmě, v první řadě pod ním nosit košile a košilky, vyberte si, který potřebujete, v závislosti na situaci a image. Celý set je kombinovat jeden styl: formální nebo neformální. Například, pod hnědé sportovní sako, oblek, košile s měkkým límcem. A v rámci tradičního formálního klasické košile a kravaty, plus kalhoty s šipkami.\nKromě košili, pod sako můžete nosit i tričko. Ale najít to, co potřebujete, aby pečlivě a jemně, aby nedošlo k pasti: ne každá košile se hodí i pod většinu neformální sportovní bundu. V případě pochybností, dát přednost obyčejné varianty. A ujistěte se, že zvážit texturu oblečení: košile se nejlépe hodí bavlněné nebo pletené sako. O kravatu žádná přísná pravidla, je to věc osobní preference.\nKromě svetry a trička, také můžete (a módní!) nosit pod sako bundy. Takové množství „zdola“ je vzhledem k tendenci k zjednodušování, vyhlazování napjaté linie tohoto pánského oděvu. Na fotografii můžete vidět pro sebe to nejlepší kombinace, co se nosí s různými bundy:\nProto, bunda nyní zdarma se nosí mimo oblek, ležérní Pánské způsobem, často bez něj je nemyslitelné. A ačkoli není tam žádné přísné požadavky, pokud jde o odpovídající kalhoty k bundě, jeden by měl stále na paměti základní pravidlo o tom, co nosit model s obrázkem:\nTištěné kalhoty s prostý horní, sako vzor plus dno ve stejné barvě.\nHlavní módní trendy\nPánská móda není o nic méně zajímavá než ženy, to také má své vlastní trendy obsažené v nových kolekcí. Vidět, co návrháři nabízejí silné poloviny tohoto roku. Hlavní Módní trendy byly:\nTři kus obleky, halenky, obleky (z hlediska formy bundy);kontrast obložení;multi-vrstvený;dvouřadové sako — výběr sebevědomý, aktivní, milující experimenty mužů;kontrastní pruhy. Obchodní bunda s pruhy jsou dobré pro módy v této sezóně;nadčasové klasiky, tentokrát s přítomností kovových nití ve tkanině;pastelové odstíny, nejlepší volba pro štíhlé a atletické kluci, a ne jen kluci;bombardéry, které nejsou odevzdat své pozice na více než jednu sezónu. Důležité je, že tato bunda byla vyrobena z velmi husté tkaniny, jako je bavlna, pak límec bude stát, jak by mělo;bundy, stylizované střih košile nebo sportovní sako. Ideální pro obraz v ležérní styl, dokonce i na každý den, i do práce. Obecně platí, jak se říká, a slavnost, a ve světě;pláštěnku nebo Plášť do deště vždy zůstat v trendu. To je skvělá volba pro chladné počasí, které mohou být doplněny zastrčený uvnitř šála, džíny, je denim — unikátní materiál, který jen jí, ne šít! Zde je bunda: jako klasické slim a podobné sako. A ti, a jiní na vrcholu popularity. Model stylové džínové bundy lze nalézt v téměř jakékoli značky módní oblečení. Mimochodem, tato bunda lze nosit pod kabát, vytváření stylové vrstvené obrázky, samozřejmě, kůže a brutální bunda — Ahoj motorkáři;snímky s kontrastní barvy;všechny druhy geometrické potisky, proužky v různých směrech a šířkách.\nA, samozřejmě, fotky z nejlepších snímků s módní bundy v sezóně:\nCo se týče barev, v této sezóně návrháři nabízejí Nosit pánská bunda nejen na standardních základních barvách, a to černé, modré, hnědé, šedé a tmavě zelené, ale původní odstíny:\nKde koupit stylová pánská bunda\nV závislosti na vašem rozpočtu, můžeme doporučit následující důvěryhodný on-line obchodů:\nVysoká cena segmentu — cum;Průměrná a nízká cena segmentu — Merc, La Redoute, Lamoda, Finn Flare.\nOdkud jsi a kde: trochu historie\nŘíct „děkuji“ na lidi-křižáci, po tom všem, je to s jejich lehkou rukou v pánském šatníku sako. Z jeho mnoha cest se provádí mnoha poklady, artefakty a další zajímavé věci, mezi které tam byly šaty, kabáty zapnul. Jim začali aktivně nosit, což je povinný předmět pánského oblečení.\nV šestnáctém století Královský dvůr prostě představit nějaký slušný míč, nebo jiné události, aniž by museli vědět, že ne všichni muži bez výjimky je oblečená v podobě současného bundy: kabáty a kaftany, které již mají podlahy různých délek. V osmnáctém století, jejich délka se neustále mění, se objevily automaty, změnila látku, ze které šila.\nPraděd moderních modelů módní blejzry pro muže — kouzlo a večer frak. Každý self-respektovat dandy ani nemohl myslet, že musí chodit ven v něčem jiném. Ale módy, stejně jako život Obecně, je vrtkavá věc. A proto je bunda prošla všechny druhy změn, přizpůsobení se moderní životní rytmus. A jako výsledek se stal, co to je dnes, se všemi bohatost jeho volba.


Levné letenky se společností Peruvian Airlines- Skyscanner.net\nSháníte levné letenky od společnosti Peruvian Airlines? Pomocí Skyscanner můžete vyhledat a porovnat nejrůznější lety těchto aerolinek. Jednoduše si pak vyberete nejlevnější letenky v požadovaném termínu. Po vyhledání letů bude rezervace provedena již přímo na stránkách letecké společnosti Peruvian Airlines. Za naše služby si neúčtujeme žádné poplatky!\nSkyscanner vám umožní najít nejen nejlevnější cenu letenky aerolinky Peruvian Airlines, ale také nabídky stovek dalších leteckých společností. Nemusíte ani zadat přesné datum cesty a dokonce ani konkrétní destinaci. Díky tomu s námi vždy získáte velký výběr levných letů. Teď už na vás čekají jen neopakovatelné zážitky a dobrodružství ve světě!