Zdeněk Macura dal kopačky týrané modelce: Utekla od něj a spojila se proti němu s Rychtářem! - Super.cz\n5. června 2014 12:35\nTaková to byla láska, jejímž hlavním mottem bylo domácí násilí, a nakonec se rozešli v hodně dobrodružném duchu! Zdeněk Macura (47) se nějaký čas pohyboval po boku bývalé modelky Vlaďky, která sama měla zažít týrání od bývalého přítele, Macurovi proto pomáhala v jeho kampani proti domácímu násilí. Ve čtvrtek v noci od něj ale utekla a zavolala si speciální taxi v podobě Josefa Rychtáře! O tom přitom mluvila ještě před nedávnem hodně ošklivě.\nO tom, že se Zdeňkovi Macurovi jeho přítelkyně nezamlouvá, hovoří zdroje z jeho líbeznického domu, v němž žije spousta týraných žen, už poměrně dlouho. Tvrdí, že vztah Zdeňka s Vlaďkou rozhodně nebyl idylický. „Zdendovi vadilo, že ho nenechá ani chvíli v klidu. Na všechny schůzky chodila s ním, pořád jako by ho kontrolovala. Až se jí začal bát. A prý mu dokonce vyhrožovala i tím, že se spojí s Rychtářem, jestli nebude v některých věcech po jejím,“ prozradila nám sousedka Macury.\nJak Vlaďka údajně slibovala (sama to rázně odmítá), tak v noci učinila. Včera prý měla dostat od Macury kopačky. „V půl třetí mi zavolala, že od pana Macury odešla. Stála na autobusové zastávce v Líbeznicích a ptala se mě, jestli bych ji nemohl odvézt do Plzně. Měli jsme ale návštěvu a dali jsme si všichni sklenku piva, tak jsem jí nemohl vyhovět,“ řekl Super.cz Rychtář.\nA i když Macurova expřítelkyně Vlaďka vše popírá, Josef ji na dálku varuje, že telefonát má nahraný a nebude se rozpakovat ho zveřejnit. „Nic se nestalo, opravdu ne. Jsem u maminky v Plzni, ale tam jezdím pravidelně. Se Zdeňkem jsme předevčírem ještě u jeho rodičů slavili jeho čtyřicátiny. Co to na mě zkoušíte?“ tvrdila redaktoru Super.cz.\nMacurovi samotnému se nám nepodařilo dovolat. Uvidíme, jak se k rozchodu s partnerkou postaví on. ■


Petice.com - Podpisy - ZRUŠIT Volební hlasy,, tekoucí,, ze zahraničí...........\nMožnost volit by měli mít pouze ti občané, kteří žijí na území státu, ve kterém volby probíhají.\nTomáš Dočkal (Kostelany nad Moravou, 2018-01-14)\nPodepisuji proto, že volební hlasy ze zahraničí slouží k manipulaci s volebními výsledky\nHana Nesrstová (Olomouc, 2018-01-14)\nNelíbí se mi,že lidé,kteří tu nežijí déle než půl roku volí.\nLadislava Kocková (Kladno, 2018-01-14)\nPodepisuji. Volit mají jen ti co tady žijí v těchto podmínkách. Hančák\nMilan Hancak (K.Vary, 2018-01-14)\nPodepisuji, protože lidé žijící v zahraničí jsou mimo dění v naší republice. Není důvod, aby do voleb hlavy státu svými hlasy zasahovali.\nZdeněk Neumann (Zlín 4, 2018-01-14)\nNesouhlasím s tím, aby občané, kteří žijí mimo naši republiku rozhodovali, kdo zde bude prezidentem\nJana Kytnerová (Kroměříž, 2018-01-14)\nNesouhlasím s tím aby ti kteří mají volební právo v jiném státě a žijí tam trvale jakkoliv rozhodovali o České republice.\nRoman Ramach (Ratiboř, 2018-01-14)\nnežijí aktuálně v ČR, nemají objektivní informace o dění v ČR, zvolili si žít v jiné zemi, pod jinou vládou\nSvětluše Kozikowská (Havířov, 2018-01-14)\nJe-li Vám osud naší země tak drahý, že se chcete zůčastnit našich voleb, přijeďte, pobuďte a poznejte obyčejné lidi (mimo elitářskou "kavárnu"), odvolte a pak jeďte "S pánem Bohem" ! A ne že budete, zpoza svých "teplých" míst v zahraničí, "mistrovat" naše obyčejné voliče, lidi zde žijící, kohože by si měli, dle Vašich "hraběcích rad", zvolit do vedení státu !\nJosef Prokeš (Teplice nad Bečvou 127, 2018-01-14)\nJe nehorázné, že lidé kteří i 40 roků žijí jinde máji právo tady volit. V pátek byl ve zprávách šot, kde byl mladý kluk z Rakouska, který se tam narodil, nikdy v české republice nebyl, ale má právo tady volit a prý je hrozně rád že může u nás něco změnit a možná že se přijede do České republiky podívat.\nNení to postavené na hlavu ???\nAnna Kozlová (Bolatice, 2018-01-14)\nSouhlasím s tím, že občané, kteří nežijí v naší zemi déle jak půl roku, nemají rozhodovat o budoucnosti naší země. Nejsem úplně přesvědčena o věrohodnosti tohoto hlasování.Nechce se mi věřit, že v parlamentních volbách volili v zahraničí téměř všude TOP09!!!Stejně tak, jako že v prezidentských volbách v v Číně a Rusku vyhrál J.Drahoš.Tuto informaci zveřejnila ČT.\nHana Hrášková (Praha, 2018-01-14)\nJaroslav st. Jirousek (Rtyně v Podkrkonoší, 2018-01-14)\nJana Banas Svobodová (České Budějovice, 2018-01-14)\nPřesně tak, jak ke to popsáno\nZdeněk Šorm (Újezd 63,50003, 2018-01-14)\nAbsolutně proti logice. Proč má někdo, kdo dlouhodobě žije v cizině, kde emigroval, ovlivňovat politiku v rodné zemi. Když někdo prodá dům, taky poté nerozhoduje o dlažbě uvnitř.\nPetr Dufka (Vaclavovice, 2018-01-14)\nJana Foltánová (Mohelnice, 2018-01-14)\nPodepisuji, protože mi přijde hloupé, aby lidé, kteří v naší zemi nežijí spolurozhodovali o budoucnosti naší země.\nDominik Formánek (Jedovníce, 2018-01-14)\nKontrola je nevěrohodná a měla by se týkat všech voleb\nZdeněk Jeřábek (Šlapanice u Brna, 2018-01-14)\nMarkéta Vlčková (Ostrava, 2018-01-14)\nPavlína Kohoutová (Praha , 2018-01-14)\nMilan Pernica (Šlapanice, 2018-01-14)\nO osudu země by měli rozhodovat jen její občané, co v zemi žijí. Ti s trvalým bydlištěm mimo republiku nikoliv, protože důsledek svého hlasování osobně neponesou.\nPetr Sedláček (Praha, 2018-01-14)\nvol kde žiješ\njosef směšný (krnov, 2018-01-14)\nLidé,i když jsou „v jádru"; vlastenci a „mysli to s naší republikou dobře"; tím,že žijí v zahraničí déle, bohužel ztratili přehled, co se zde děje. Veškeré informace mají z doslechu, a CNN a pod. I TGM měl několik návrhů, kdo by neměl mít právo volit, např. vězni, cizinci a jiní- také domácí, žijící déle v zahraničí. Proto jsem jednoznačně PRO!!!\nPS včera jsem sledoval výsledky 1.kola volby presidenta-server se Odmlčel pří cca 52.5% v 16´12 hod. a spustil se v 16´24 hod. s 44,24%. Každý si může myslet co chce...\nPetr Fiala (Ostrava - Moravská Ostrava, 2018-01-14)\nPochybné a velice manipulovatelné hlasy. Nevěřím, že jsou regulérní!\nStanislav Suchánek (Hlučín, 2018-01-14)\nSouhlasím. Nevidím důvod, aby ti, kdo žijí v zahraničí a nevidí události z našeho pohledu, neznají kontext událostí zde, mohli rozhodovat, byť jen svým hlasem ve volbách, o funkcionářích a představitelích naší země!\nRoman Řezníček (Hlinsko, 2018-01-14)\nVladimír Svoboda (Znojmo, 2018-01-14)\nPodepisuji protože s tímto plně souhlasím\nHana Pěčová (Kynšperk nad Ohří, 2018-01-14)\nPodepisuji, protože s touto peticí naprosto souhlasím.\nBohumíra Šmatlánková (Praha, 2018-01-14)\nPodepisuji protože se plně s tímto názorem ztotožňuji.\nVladimír Kučera (Brno, 2018-01-14)\nHlasy že zahraničí mi nepřijdou relevantní a snadno padělatelné.\nJaroslav Nejtek (Nové Strašecí, 2018-01-14)\nLidé, kteří nežijí v ČR, by neměli rozhodovat o naší zemi.\nJana Divišová (Bučovice, 2018-01-14)\nMiroslava Městkova (Most, 2018-01-14)\nJiří Mach (Bělá nad Radbuzou, 2018-01-14)\nNechci, aby o našich životech rozhodovali lidé zde nežijící.\nMilada Drozdová (Hrušovany n. J. , 2018-01-14)\nJe špatně když vollby českého prezidenta ovlivňujíe např. Rusko nebo Čína, což se tímto stalo.\nAlena Ležalová (Most, 2018-01-14)\nPodpepisuji protože s tím plně souhlasím!\nIvana Bauerová (Slatiňany, 2018-01-14)\nTen kdo žije v zahraničí déle než půl roku, není kompetentní posoudit politickou situaci v zemi.\nJan Korgyik (Domažlice - Dolejší Předměstí, 2018-01-14)\nNesouhlasím s tím, aby lidé, kteří v naší republice nežijí mohli rozhodovat o věcech a dění týkajících se České republiky, mají mnohdy velice zkreslené informace o dění v ČR.\nZdeňka Karolová (Praaha, 2018-01-14)\nPodepisuji, protože nesouhlasím s tím, aby o nás rozhodovali lidé, kteří v ČR nežijí.\nKarolina Konšelová (Postupice, 2018-01-14)\nJak to že volí někdo kdo vůbec neví o čem se volí.\nMilan Houra (Benešov, 2018-01-14)\nať má právo volit ten, kdo s republikou nějak sdílí osud. Zaručených mouder a rad ze zahraničí jsme si už v naší historii užili - a stále užíváme až dost. Chtějí-li se vyjádřit, je to chvályhodné - mají možnost tak učiniti doma.\nAleš KOLEŠKA (Praha, 2018-01-14)\nAno, souhlasím, protože ti, kteří žijí déle v zahraničí by neměli mít možnost ovlivňovat výsledky voleb v ČR.\nJeště poznámka: Myslím si, že tato petice za krátkou dobu zapadne kamsi do neznáma, protože autor petice, se, jako vždy u ostatních petic, nepostará o její zviditelňování a petice tím ztratí význam. To je jen zkušenost...\nPetr Denk (Hora Sv. Kateřiny, 2018-01-14)\nPodepisuji , souhlasím s peticí.\nPřemysl Šámal (Praha, 2018-01-14)\nLidem nežijícím v ČR by mělo být po 10 letech odebrané volební právo. Ve Velké Británii je to 15 roků. Kratší doba by mohla být nespravedlivá. Mladí jezdí studovat a mnozí pracují v zahraničí po určitou dobu, takže se přimlouvám za těch 10 roků.\nMila Counihan (Prostějov, 2018-01-14)\nNení spravedlivé,aby lidé žijící v zahraničí,kteří odešli,aniž by je zajímalo,jak tu žijeme rozhodovali o našem osudu\nAnna Stolínová (Liberec, 2018-01-14)\nSouhlasím s tím, co je zde v petici napsáno\nAnna Potůčková (Roštění u Holešova, 2018-01-14)\nPodepisuji, protože článek - petice - je pravdivá!\nEduard novotný (Brno, 2018-01-14)\nPodepisuji, protože je to nekontrolovaná možnost manipulace s hlasy - viz říjen 17\nZdena Novotná (Brno, 2018-01-14)\nnelíbí se mi že ze zahraničí volí lidé co tu nežijí\nDagmar Novotná (Jičín, 2018-01-14)\nZemě ve které žijeme je naše a nejlépe víme co je potřeba, kdo tady nežije těžko může adekvátně rozhodovat co je potřeba.\nDanuše Hoferová (Stará Ves nad Ondřejnicí, 2018-01-14)\nMarie Bedanová (Děčìn, 2018-01-14)\nMiroslav Hűbner (Děčín, 2018-01-14)\naž Ovar a jeho tlupa příživníků vymáznou z Hradu, tak to pořádně oslavíme!!!\npetice pro (blbce, 2018-01-14)\nSouhlasím s tím,že občan, který zde nežije, nemá právorozhodovat otom, kdo nám má vládnout.\nKarel Urban (Podbořany, 2018-01-14)\nPlně souhlasím s uvedenými argumenty!\nKarel Anděl (Kladno, 2018-01-14)\nTi , kteří dlouhodobě žijí v zahraničí netuším proč by měli rozhodovat ó volbě prezidenta v zemi kam se nikdy nevrátí .\nIva Hartigová (Horní Dobrouč, 2018-01-14)\nŽijí v jiné zemi, tak proč by měli rozhodovat, Co se děje v ČR\nIvana Rozumová (Plzeň, 2018-01-14)\nNechci, aby o životě lidí, trvale žijících v ČR, rozhodovali lidé, kteří v republice nežijí. Ti se pak nemusí potýkat s problémy, které svým rozhodnutím způsobí.\nJaroslava Burianová (Praha 8, 2018-01-14)\nPodepisuji proto, že o budoucnosti ČR mají rozhodovat především její občané.\nJiří Vlček (žatec, 2018-01-14)\nKdo nežije delší dobu v ČR, neměl by do toho kafrat. To je jako s utečenci po 68 roce, vyhnuli se boji v republice, zbaběle utekli.\nMarian Nováček (Třebíč, 2018-01-14)\niva raimrová (olomouc, 2018-01-14)\nVolit má právo ten, který tady žije a musí vidět a slyšet\nto hnusné divadlo, které se odehrává poslední dobou\nkolem naší mírně řečeno vulgární a podrazácké politiky. Prezidenta si umíme zvolít sami.\nJarmila Johnová (České Budějovice, 2018-01-14)\nZdislava Hájíčková (Kadaň, 2018-01-14)\nNechci, aby lidé, žijíci v zahraničí a kterých se to vlastně netýká, určovali s kým ano a s kým ne...\nVáclav Hájíček (Kadaň, 2018-01-14)\nProč by měl volit někdo kdo tu nežije a neplatí daně ?\nJiří Biel (Brno, 2018-01-15)\nPovažuji za neadekvátní,aby tito lidé rozhodovali o budoucnosti naší země o tom,kdo bude v naší zemi vládnout,jako budoucí prezident\nMiroslav Vápenka (Praha 7, 2018-01-15)\npan Zeman stojí za občany české země\nHelena Mechurova (Praha3, 2018-01-15)\nJde o jasný podvod.\nLubomír Zasadil (Zlín, 2018-01-15)\nSouhlasím, když tady nežijí, nesmí o nás rozhodovat.\nLudmila Hudcová (Kamenný Přívoz , 2018-01-15)\nsouhlasím s tímto požadavkem\nMilan Pišl (Plzeň, 2018-01-15)\nSouhlasím s textem petice a přidávám,že se nejedná jenom o volbu prezidenta ale i parlamentu a senátu.\nĽudovít Müller (Žamberk, 2018-01-15)\nJa rezerviruju Miloškovičovi plac vedla seba. Na zdarovje.\nVladimir Iljič Lenin (Mausoleum, 2018-01-15)\nNechci, aby se voleb zúčastnili lidé, kteří v ČR nežijí.\nZbyněk Neuwirth (Baška, 2018-01-15)\nLidé co na našem území trvale nežijí...nám do toho co tu bude a nebude nemají co žvanit!!!! Tím, že trvale žijí mimo republiku se tohoto práva vzdali!!!\nAlena Hrabalová (Klášterec nad Ohří, 2018-01-15)\nJsem z ČR,ale to tam není\nLenka Pátková (Trutnov, 2018-01-15)\nNežijí tady, neplatí tu daně, tak ať taky nezasahují do voleb\nZuzana Heřmanová (Praha, 2018-01-15)\nPokud jsou déle v zahraničí a platí zde daně, tak budiž, ale pokud jsou mimo republiku a žijí jinde, tak přece nemohou ovlivňovat to kde nejsou účastní dění.\nMilan Walek (Frýdek Místek, 2018-01-15)\nKdo zde trvale nežije, nemá objektivní pohled na život v naší vlasti a nesmí o jejím směřování tedy nijak rozhodovat.\nLadislav Pyszko (Nýdek, 2018-01-15)\nMyslím že hlasy podané v zahraničí jsou snadno zfalšovatelné a nekontrolovatelné! Dále si myslím, že lidé žijící v zahraničí, jsou odtrženi od praktického života v České republice.\nJan Vrobel (Ostrava, 2018-01-15)\nPodpořit petici "ZRUŠIT Volební hlasy,, tekoucí,, ze zahraničí..........." v tomto seznamu


CASIO SA 47 | iMusicData\nHudební nástrojeKlávesyKeyboardyCASIO SA 47\nZnačka: CASIO Katalogové číslo: CASIO-SA_47 Záruka: 24 měsíců\nCASIO SA 47 - Oblíbené dětské klávesy.Nabízí 32 kláves a osmihlasou polyfonii. Celkem se můžete těšit na 100 tónů a 50 rytmů.\nPopis CASIO SA 47\n•Počet kláves: 32 mini\n•Rozměry: 446 × 208 × 51 mm\n•Hmotnost: 1.1 kg\n• 32 mini kláves\n• 10 demo skladeb\n• dva reproduktory 2×0,5 W\n• napájení 6× baterie AA\nK provozu kláves nutno dokoupit zdroj - CASIO AD E95100 - adaptér 9,5V\nKomentáře ke zboží CASIO SA 47\nDoporučte CASIO SA 47 svému známému.\nPokud vám jiný prodejce nabízí CASIO SA 47 za nižší cenu, kontaktujte nás prostřednictvím tohoto formuláře. Pokusíme se cenu ještě snížit a v nejbližším možném termínu vás kontaktujeme s novou nabídkou (porovnat lze pouze zboží, které nabízí certifikovaný prodejce a má toto zboží skladem).


Přes sto kapel na Brutal Assault – Novinky.cz\nAtmosféra festivalu Brutal Assault je neopakovatelná.\nneděle 26. července 2015, 14:33\nProgram letos nestojí na jednom headlinerovi, ale na řadě menších hvězd různých žánrů. Přijedou metaloví klasici Kreator, Cannibal Corpse, Candlemass, Cradle of Filth, Soulfly, Vader, Napalm Death či Sepultura, také experimentátoři Sunn O))) či tibetský rituální soubor Phurpa.\n„Dramaturgicky rozmanitý program v kombinaci s unikátním prostředím habsburské vojenské pevnosti je to, co Brutal Assault odlišuje od jiných festivalů,“ podotýká za organizační tým Tomáš Karlík.\nK jubileu pořadatelé připravili publikaci, která na čtyřech stech stranách shrnuje dvacetiletou historii festivalu. Kniha bude v prodeji poprvé na letošním ročníku.


Lékárna.us » BIOVIT IMPEX CO.ČR, S.R.O.\nNatureVia Mega brusinky cps.60\nMultivitamin a multiminerál s dokonale vyváženým komplexním složením. Obsahuje vitamíny, minerály v maximálně využitelné chelátové formě, trávicí enzymy a další aktivní látky ve speciální rostlinné bázi.\nNatureVia Omega 3 One a Day cps.60\nNatureVia Ostropestřec forte cps.60\nOstropestřec Forte obsahuje vysoce kvalitní extrakt ze semen Ostropestřce mariánského s maximálním obsahem účinné látky silymarinu. Ostropestřec podporuje především ochranu a detoxikaci jater a celého organismu.\nNatureVia PerfectDay cps.60\nNatureVia Pupalka dvouletá 500mg+vitE cps.90\nPřípravek obsahuje 500mg za studena lisovaného pupalkového oleje s vysokým obsahem mastných kyselin, který přispívá k udržení krásné pleti a mladistvého vzhledu. Podporuje hormonální rovnováhu a optimální komfort během menstruace.\nNatureVia Sleepnox forte cps.10\nNatureVia UroPerfect Manóza Rapid 10 sáčků\nUroPerfect Manóza RAPID je přípravek s rychlým a spolehlivým účinkem při nepohodlí v močových cestách. Optimální kombinace D-manózy, koncentrovaného brusinkového extraktu a zlatobýlu, který podporuje zdraví močových cest a měchýře. S vitaminem D.\nNatureVia UroPerfect Manóza Rapid 30 sáčků\nNatureVia Vegapure cardio cps.60\nVEGAPURE Cardio je bohatým zdrojem esterů rostlinných sterolů (fytosterolů), které snižují hladinu cholesterolu v krvi. Vysoká hladina cholesterolu je rizikovým faktorem pro vznik ischemické choroby srdeční.\nBIODERMA Pigmentbio denní krém SPF 50+ 40ml\nWELEDA Opuncie Hydratační pleťová mlha 100 ml


Tohle už od ní po padesátce nikdo nečekal: Nestárnoucí Cindy Crawford v kampani sundala podprsenku - Super.cz\nCindy se v kampani předvedla nahoře bez. Profimedia.cz\nTohle už od ní po padesátce nikdo nečekal: Nestárnoucí Cindy Crawford v kampani sundala podprsenku\n29. srpna 2017 16:01\nIkonická modelka má sice nástupkyni ve své dceři, sama má ovšem ještě co ukázat. Cindy Crawford (52) je okouzlující i jako padesátnice.\nNa vrcholu byla slavná kráska v 90. letech. Móda se za ty roky dost proměnila, ale Cindy snad vůbec nezestárla. Její nová kampaň je toho důkazem. Fotky mohou působit jako z archivu nejen díky její neměnné tváři. Modelka totiž propaguje džíny inspirované stylem konce 20. století.\nCindy Crawford se tak vrátila zpět do časů, kdy ještě neměla potomky. Dnes už se může pyšnit úspěchy své patnáctileté dcery i osmnáctiletého syna Presleyho. Kaia je doslova její mladší kopií a módní značky se o ni perou. V kursu je přitom ale stále i její maminka. Cindy šla opět s kůží na trh a v kampani na džíny ve stylu „devadesátek“ dokonce sundala podprsenku. ■\nCindy Crawford snad nestárne. ■\nI po padesátce září v kampani. ■\nDžíny předváděla už v 90. letech. ■


Závora na hranici v Haidmühle budí rozruch - Českokrumlovský deník\nZávora na hranici v Haidmühle budí rozruch\nFEŠANDY. Šest žen z Bavorska a šest Rakušanek zapózovalo fotografovi Stevu Haiderovi „lehce oblečeno a decentně eroticky" pro kalendář venkovského mládí 2014, který byl prezentován v úterý v Mnichově. Všechny modelky prý pocházejí ze zemědělských rodin nebo pracují v agrárních oborech. Do fotoshootingu se přihlásilo přes 150 děvčat z Bavorska – a kolem dvou tisíc z Rakouska.\nFešanda z kalendáře vesnice. | Foto: Deník/repro PNP\nNení prý nastálo\nPasov – Srpnové znovuzaložení závory na hraničním přechodu Haidmühle/Stožec, akce starosty Fritze Gibise, která omezila provoz mezi Českem a Bavorskem, vyvolalo nadregionální pozornost, uvedl pasovský deník PNP a poukázal na informace Bavorského rozhlasu a nejrozšířenějšího bavorského deníku Süddeutsche Zeitung. Poznamenal, že Gibis se přitom sám označuje za „přesvědčeného Evropana".\nList zmiňuje, že chodci a cyklisté mohou přechod dál používat; průjezd vozidel všeho druhu byl už dříve tak jako tak vyloučen příslušnými dopravními značkami. „V Haidmühle si ale myslí, že východoevropské zlodějské bandy využívají přechod k únikovým odjezdům po krádežích," píše PNP a uvádí, že podle policie ve Waldkirchenu došlo v Haidmühle od dubna do července ke dvaceti vloupáním. „Bylo zjištěno, že právě v noci tu panuje čilý provoz," uvedl náčelník policejní stanice Anton Rank. Mizely štípače dřeva, sekačky, motorové pily, jízdní kola, elektropřístroje a dokonce jezdecké sedlo. Hodnota věcí byla odhadnuta na 20 500 eur, škody na zařízeních na tisícovku. Podle Ranka k činům došlo ve čtyřech nocích, kdy pachatelé táhli od domu k domu. Ze způsobu spáchání skutků se prý dá usuzovat, že šlo o východoevropské bandy. Svědkové viděli v době jednoho činu v místě kombi s polskou poznávací značkou.\n„Protože lidé měli strach, rozhodl se Gibis podle vlastních slov ke znovuspuštění závory – po dohodě s policií a okresním úřadem," pokračuje deník. S kritikou prý starosta v duchu počítal, ale stojí si za svým rozhodnutím. Nenechá se natlačit do kouta. Prý na něho občané přenesli naléhavé přání spustit závoru. Dojednali si to na setkání bez jeho vědomí – jejich nejistota a obavy jsou podle něho velké. Velká většina obyvatel rozhodnutí uvítala. Starosta je konzultoval s policií a s hejtmanstvím a ty jej podpořily.\n„Že se jedná o únikovou cestu, o tom Gibis, sám bývalý hraniční policista, nepochybuje," píše list. „V jednom případě se to dokonce prokázalo – vyšetřování ukázalo, že traktor odcizený ve Wegscheidu byl odvezen přes hraniční přechod Haidmühle - Stožec."\nJakkoliv k rozhodnutí vedly praktické důvody, nové spuštění závory v místě někdejší železné opony má výbušnou sílu, komentuje list. Vyvolala zlobné dopisy, nadregionální ohlas. Dodává, že zda závora kriminálníky odradí, není jisté. „Od té doby, co je spuštěna, ale nedošlo k žádnému většímu vloupání stejným způsobem," uvádí Rank.\nGibis v pasovském deníku dodává, že na věky není uzávěra zamýšlena. „Když se situace uklidní, může závora zůstat zase otevřena," říká.\nSvízel zvaná demence\nOsud bývalého německého milionáře Georga Luxiho (87), někdejšího zelináře z Plattlingu trpícího od roku 2005 demencí, se svým způsobem dotkl i Česka, konkrétně Klatov, kde měl být týdny, snad měsíce ubytován – podle dcery a jejího advokáta, kteří se tam v srpnu vydali, v „absolutní zřícenině", a to přestože byl dům čerstvě renovován (foto). Městu objekt sloužil přechodně jako ubytovna pro bezdomovce, napsal deník SdZ.\nList vysvětluje, že Luxi přišel o půl tuctu domů a hotovost odhadovanou na jeden milion eur. Dnes žije z měsíční renty 737 eur a naspořených 5500 eur, což je příliš málo na to, aby mohl být přijat do pečovatelského zařízení. Kdo se jeho majetku zmocnil, je známo už léta. Krátce poté, kdy už tehdy pravděpodobně dementní pán udělil své tehdejší partnerce Marii S. (76) a jejímu synovi plné moci, nechali oba veškerý majetek bývalého podnikatele přepsat na sebe. Když v roce 2011 jeho dcery proto začaly usilovat o svěřenectví, zmizela začátkem roku 2012 partnerka i s jejíichotcem z Německa. Teprve před čtyřmi měsíci přivezla Luxiho jeho družka sanitkou z Čech do nemocnice ve Zwieselu, se šrámy a hrozivě podvyživeného. Podle informací PNP byl v Klatovech opakovaně ošetřován s mozkovými příhodami. Ve Zwieselu byl uložen na nervové oddělení a Maria S.údajně žádala o zastavení jeho umělé výživy. Na základě toho jim bylo odebráno pečovatelství. Nyní je pacient v pečovatelském domě v Plattlingu.\nDosud neúspěšný boi jeho dcer „o spravedlnost", jak říkají, nyní zaznamenal možný obrat. Zemský soud v Deggendorfu nařídil dlouho požadovaný kontrolní dohled nad Georgem Luxim, který má vykonávat advokát Ronny Raith. Na rozdíl od pečovatele se může starat o i majetkové záležitosti svěřené osoby. Má prosazovat mj. Luxiho práva proti oběma zplnomocněncům, obzvlášť při přezkoumání a odvolání plných mocí. Podle rozhodnutí soudu je dostatek podkladů pro závěr o nepoctivosti zplnomocněných. Nejenže na sebe převedli veškerý majetek zmocnitele, ale ještě mu odebrali koncem minulého roku právo trvalého užívání v jeho domě v Deggendorfu, aby ho připravili o poslední hodnotu.\nÚkolem ustanoveného opatrovníka bude prověřit všechny obchody provedené zmocněnci Luxiho, jinými slovy zjistit, kam se majetek poděl. Souběžně má znalecký posudek určit, zda byl milionář v době udílení plných mocí ještě svéprávný. Následně by mohly být všechny smlouvy prohlášeny za neplatné a majetek se vrátit rodině. Zatím advokát podal za svého mandant žádost o sociátlní dávky.\nAsi 45 procent hornorakouských čtyřletých a pětiletých dětí potřebuje logopedickou pomoc. Vyšetřováno bylo 13 685 dětí ve školkách. „Započítáno je i každé šišlání," říká logopedka Renate Heitzová. „Těžké poruchy se vyskytují u osmi až deseti procent, což je mezinárodní průměr."\nŘečové deficity byly zjištěny u více než 6000 dětí. Z nich 2846 našlo pomoc u odborníků Lidové pomoci, charity nebo města Lince, a 92 procent rodičů bylo s touto péčí spokojeno. Podle Heitzové není vyloučeno, že pro další děti hledají rodiče individuální pomoc.\nLosi u sousedů\nO losech v Bavorském lese už bylo slyšet častěji – jeden kus zahlédli v okrese Freyung – Grafenau, jindy v okrese Cham, před dvěma roky srazilo auto losa ve Furthu. „Nyní se myslivci Maxu Ernstovi podařilo poprvé pozorovat delší dobu losy v okrese Regen," píše PNP. „Už týden křižují losí kráva a tele lesy poblíž obce Langdorfu."\nPáter Brown v akci\nSotva Ottfried Fischer převzal německou televizní cenu za celoživotní dílo, už stál znovu před kamerou, píše PNP. V úterý natáčel s týmem 35 spolupracovníků produkce pro svůj úspěšný seriál Páter Brown na Kapelním náměstí v Altöttingu scény pochodu poutníků údajně k velkému finále cyklu, které se má vysílat na jaře příštího roku. Točili hodiny, ale ve filmu bude scéna trvat jen pár minut. Scénář nikdo nechce prozradit, ale jde prý o zápletky kolem svatořečení jedné ženy, mlčenlivého opata a brutálního útoku na mnicha.\nV rámci natáčení v Altöttingu se Ottfried Fischer sešel na kus řeči i se starostou Herbertem Hofauerem, při němž herec zavzpomínal na své dětství v této obci.


Pobočky Sdružení Neratov, o.s. - Rychnov nad Kněžnou - Info-Brno.cz\nPobočky Sdružení Neratov, o.s.\nRokytnice v Orlických horách, Bartošovice v Orlických horách 82\n+420 731 402 278, +420 494 599 218\nFarma Orlice je sociální firma, která vytváří pracovní příležitosti pro osoby s lehkým mentálním postižením. Působí na statku na Vrchní Orlici nedaleko Neratova a nabízí lidem s handicapem práci v zemědělské výrobě, při údržbě krajiny a zpracování dřeva. Dále …\nBartošovice v Orlických horách 83\nChráněná dílna Pradlenka\n+420 731 604 122, +420 494 599 157\nNabízíme praní, mandlování a žehlení prádla. Dále také opravy a úpravy oděvů. Možnost uplatnění náhradního plnění.\nChráněná dílna s přiléhavým jménem Kuchyň působí od roku 2002 v Neratově v budově bývalé školy, kde má své sídlo i Sdružení Neratov. Kuchyň zajišťuje celodenní stravování uživatelům neratovského chráněného bydlení, zaměstnancům sdružení i zájemcům z řad ...\nRokytnice v Orlických horách, Bartošovice v Orlických horách 84


ŽENA-IN - Vlaďčin hubnoucí klub: Orientální tance a Zumba\nVlaďčin hubnoucí klub: Orientální tance a Zumba\nRedakci oslovila čtenářka s nickem Vlaďka 006, že jí u nás na magazínu chybí jarní hubnutí do plavek. A protože je to záležitost navýsost aktuální, dali jsme Vlaďce prostor. Hubnutí už se slibně rozjelo a přidaly se další čtenářky. Dnes vám Vlaďka představí dvě pohybové aktivity, které jí při hubnutí pomáhají.\nRedakci oslovila čtenářka s nickem Vlaďka 006, že jí u nás na magazínu chybí jarní hubnutí do plavek. A protože je to záležitost navýsost aktuální, dali jsme Vlaďce prostor. Hubnutí už se slibně rozjelo a přidaly se další čtenářky. Dnes vám Vlaďka představí dva druhy pohybové aktivity, které jí při hubnutí pomáhají.\nDomovinou orientálních tanců je Afrika. Časem se rozšířily do arabských zemí, Asie a dnes je najdeme takřka po celém světě. Každá kultura si přidala své taneční prvky, a tak vznikla široká škála orientálních tanců. Všechny spojuje fakt, že to byly erotické tance zpočátku pro svého muže, tance plodnosti a porodní tance. Později se v některých zemí staly potěchou pánského oka. Tanečnice vystupovaly na ulici pro pobavení publika, v kabaretu či v harému.\nDívky se učily tancům již od útlého věku, měly je připravit na porod. Žena tančila těsně do porodu. V prvních fázích těhotenství se tančilo v jemném tempu, lehkými krouživými pohyby. Před porodem se tempo zrychlilo a tančily se naopak krátké, svižné a třesavé kreace. Když rodička ležela na porodním lůžku, ženy kolem ní tančily dále. Věřilo se, že tancem rodičce uleví. Převezmou za ní bolest, a porod tak bude šetrnější a rychlejší. Po porodu zase tanec napomáhal k zavinutí dělohy a k navrácení formy. Osobně mám vyzkoušeno, že natřásání před porodem od bolesti uleví.\nV některých asijských zemích se věří, že tanec pomáhá uzdravovat čakry. Čakry jsou energetická centra v těle. Je jich celkem 7 hlavních a několik vedlejších. Mají za úkol udržovat správný chod organismu. Nemoc značí poruchu některé z čaker. Tancem se čakry navracejí do rovnováhy a tím pádem dochází i k odstranění poruch.\nOrientální tance jsou vhodné pro všechny ženy bez ohledu na věk, postavu a fyzickou zdatnost. Myslím, že začít tančit může opravdu každá žena.\nNež budete schopné vymyslet vlastní choreografii a zatančit samy, uplyne asi tak rok. Šikovnější tanečnice zvládnou určitě dříve „tančit na vlastní pěst.“\nZačátky jsou těžké. Tělo je neohebné a dá práci, aby tělo poslouchalo signály z mozku a pohyb se alespoň trochu podobal tomu, co předvádí lektorka. Jedině vydržet a trénovat doma, třeba i u televize, to je jediný recept, jak přesvědčit jednotlivé části těla, aby se každá vlnila požadovaným směrem.\nPo čase přijdou na řadu náročnější pohyby, u kterých pocítíte všechny svaly v těle.\nMám výbornou lektorku, která nás učí mnoha stylům tance. Zkoušela jsem kabaretní styl, to se zapojí snad všechny části těla, turecký tanec, tančí se i v leže na zemi, arabské tance, kde se více zapojují boky než břicho, tanec s hůlkou, se závojem a mnoho dalšího. Zjistila jsem, že orientální tanec není jen o motání rukama a vrtění zadkem či boky, dá se tančit na nejrůznější hudbu nejen na arabskou či tureckou. Dobře se tančí na středověkou hudbu, ale také interprety mé puberty. Určitě za zmínku stojí: Aicha (ta modernější verze od Outlandish), La Bomba, kdo si vzpomene hity od Dr. Bombaye, např. Calcutta, S.O.S. Říká se, že každá orientální tanečnice by měla být schopná zatančit na jakoukoliv hudbu.\nTanec mi pomohl od bolesti zad. Mívala jsem záda často zatuhlá a trápily mě křížové bolesti. Od doby, co pravidelně tančím, tyto bolesti vymizely. Také mi pomáhají od menstruačních potíží. Když na mě útočí PMSák, zalezu si do koutku, střihnu si nějakou tu skladbu a od bolesti je klid.\nZakladatelem zumby je věhlasný kolumbijský fitness trenér a choreograf Alberto „Beto“ Perez. Na zumbu přišel úplně náhodou. Jednoho dne dorazil na svou hodinu aerobiku, ale zjistil, že si zapomněl kazetu s hudbou. Proto použil tu, kterou poslouchal cestou na trénink, a improvizoval. Klientům se to líbilo tak, že si o tuto hodinu pak říkali sami.\nZpočátku jsem na zumbu ani nechtěla chodit. Nemám ráda takové to šílení s davem. U nás se začala cvičit v době, kdy propuklo zumba šílenství. Zpočátku jsem ji odsoudila, aniž bych ji vyzkoušela. Už jen z principu, že nebudu cvičit, co cvičí každý. Jenže času nebylo nazbyt a hodiny zumby se konaly asi tak 20 metrů od místa mého bydliště. Nu což, za zkoušku nic nedám. Přišla jsem na první hodinu a tragédie!\nZumba je kombinace latino tanců, aerobiku, reage, hip hop tance a občas jsem pocítila i náznak belly dance. Rozcvička neboli zahřátí se při zumbě trochu podobá aerobiku. Poté se přejde do tempa latinskoamerických tanců. Během hodiny se střídaly taneční styly a tempo. Živá, melodická hudba hrála celkem nahlas. Co mě překvapilo, že instruktoři nemluví. Z hodin břišních tanců jsem byla zvyklá na pokyny lektorky, případně na počítání do rytmu. Takové to: „Koňský krok v levo raz, dva tři, šimi ramen, teď, dva tři, čtyři...“ Na zumbě lektor maximálně ukázal směr, kterým se budou ubírat taneční kroky. Zpočátku to bylo pro mě těžké. Nevěděla jsem, co se bude dít. Nohy se mi motaly, nestíhala jsem pohyb rukama, zároveň nohama, a ještě se do toho točit jak šídlo. Nerada se vzdávám a nerada přiznávám, že mi něco nejde. První dvě hodiny jsem domů chodila bez únavy, nějaké cvičení nebylo cítit. To asi proto, že jsem spíše stála jako trdlo a nebyla schopná se rytmu chytit. Postupem času jsem se ale do rytmu dostala a velice si oblíbila choreografie, kde se používaly prvky mamba. Jedna z mých nejoblíbenějších sestav byla v režii street dance.\nU zumby jsem zůstala skoro rok. Nedostatkem času jsem se musela rozhodnout, zda se budu věnovat zumbě, nebo břišním tancům. Vyhrály břišní tance. Sice si myslím, že zumba se k hubnutí hodí více, ale na břišní tance chodím již několik let, a tak mi bylo líto je odsunout na vedlejší kolej. K zumbě se můžu vrátit kdykoliv jindy, nebo zkusit něco jiného. Se sestrou bychom chtěly zkusit latinské tance a kick-box. Takové hodně podobné, že? Ale to jsme celé my. Musíme si prostě všechno vyzkoušet.\nV pondělí 28. 5. se můžete těšit na aerobic a power jógu!\nZumbu si oblíbila dcerka, prý je to úžasná záležitost...\nZumbu bych chtěla někdy zkusit\nHezké ,ale nic pro mě\nbonda — #17 Ale hodí.\nTřeba Libanonský tanec se tančí na podpatku. I tanec podléhá módním trendům. V břišňákách se poslední dobou podpatky opravdu objevují stále častěji.\nNedaří se mi nikam pravidelně docházet, jsem během týdne pracovně rozlítaná mezi 3 místy a jsem ráda, když přijedu domů, ale v naší vesnici takové hromadné aktivity nikdo neprovozuje. Kdysi jsem cvičila aspoň podle Hejbejse.tv, ale mám slabou vůli a vzdala jsem to.\nna Zumbu chodím co se tu objevila a moc mi vyhovuje než aerobic\nty boty se teda na orientání tanec nehodí, tomu někdo zas rozumí jak koza petrželi\nOrientální tance bych asi chtěla zkusit, ale v okolí mého bydliště se kurzy nevyskytují. Zumbu jsem zkoušela podle videa, a nechytla jsem rytmus a zadýchávala jsem se, rychle jsem byla unavená. Navíc odborníci na hubnutí tvrdí, že při zumbě máte tepovou frekvenci, při níž se nehubne\nvmarta — #8 Já to také četla, hlavně ne pro ty,co mají problémy se zády.\nBříšní tance bych docela ráda zkusila. Bohužel u nás ve městě se kurzy nepořádají. Zato zumba se dělá v každém fitku. Chvíli jsem to i vydržela na ní chodit, ale když jsem i po 10. návštěvě pletla nohama jako na začátku a nedokázala jsem skotačit do rytmu, tak jsem hodila ručník do ringu a vykašlala se na to.\nBřišní tance na ty jsem chodila před pár lety a moc se mi libily\nhubajda — #7 To bych spíš zkusila zdravotní a rehabilitační cvičení. Nebo cvičení na velkých míčích.\nlidicka — #1 No a . Spoustu starých věcí jsem ještě nezkusila. Třeba takové aikido.\nTrefa:ani Zumbu ani brisni tance,nic pro me.vnucka na morave se venuje brisnim tancum,jiz nekolik let.byla i na soutezich uspesna.\nRekla bych, že sport je zdravý do určité míry viz. rčení "Sportem k trvalé invaliditě", všeho prostě s mírou. Neříkám, že někdo nemá zdravotní problémy a nemůže se třeba sportu věnovat. Ale neřekla bych asi o žádném sportu, že vyloženě škodí zdraví.\njo někde jsem čertla , že orientální moc zdravé není....tak nevím\nmam spatne zada tak nevim zda bych mohla na orientalni tance\nPřeji,aby se vám všem,kdo bojují s nadváhou podařilo zhubnout.\nBřišní tance mě nelákají - nemám ráda ani v dance aerobiku, když se tam vetře nějaký prvek, při kterém se musí kroutit boky. Prostě nejsem zvědavá na to kroutit zadkem. A u zumby se mi zas nelíbí hudba. Takže stejně tak nemám ráda, když se instruktorka aerobiku nebo movidy rozhodne pro choreografii použít nějakou tu latinskoamerickou odrhovačku. Snesu jen jedinou zumbáckou, a to je Danza Kuduro.\nMiluju zumbu, ale myslím, že to závisí na lektorovi, který musí sednout.. Průběžně cvičím od svých 17 let a z atu dobu mi sedly jen 2 holčiny, na které jsem chodila ráda a pravidelně a pokud byl záskok, tak mi opravdu chyběly. Zumba boom už u nás trochu opadl a chodí nás úměrný počet lidí, stále stejných, taková cvičící rodina a je to moc fajn.


Plastové pískoviště - Stavební ráj\nDůležité upozornění! Od 29.04.2021 je pozastavena výroba až do odvolání:\n99541 Plastové pískoviště 150 x 120 x 30 cm, hnedá, 52,60 kg., přijímáme objednávky do pořadníku\n99542 Plastové pískoviště 150 x 150 x 30 cm, hnedá, 59,40 kg., přijímáme objednávky do pořadníku\nDůvodem je dopad koronaviru Covid19 a s tím spojená omezená kapacita výrobní linky. Nadále přijímáme objednávky, které budou upřednostněny po zahájení výroby. Děkujeme za pochopení.\nNaše chytré řešení Vám umožní úspěšně a rychle sestavit pískoviště z materiálu Traplast™. Pískoviště, které oproti dřevu neuhnije vlivem povětrnostních podmínek a vlhkosti. Je to pískoviště doslova pro generace.\n99540-Plastové pískoviště 120 x 120 x 30 cm, hnedá, 48,20 kg: 1 770,00 Kč\n99541-Plastové pískoviště 150 x 120 x 30 cm, hnedá, 52,60 kg: 1 920,00 Kč\n99542-Plastové pískoviště 150 x 150 x 30 cm, hnedá, 59,40 kg: 2 150,00 Kč\nPotřebujete rychle postavit pískoviště? Nabízíme Vám stavebnici pískoviště z materiálu Traplast™. Základny pískoviště jsou 1200 × 1200 mm a jeho stavbu zvládnete pouze s pomocí ručního nářadí snadno sami. Dvě horní strany pískoviště jsou opatřeny praktickým lavičkovým prknem, které oceníte Vy i Vaše děti. Po sestavení pískoviště jen doplníte potřebné množství písku a můžete se pustit do výroby báboviček. Pískoviště z materiálu Traplast™ je nenasákavé, neshnije jako dřevěná pískoviště a písek v něm bude déle vlhký pro dětské stavební plány.\nChytrá řešení a stavebnice výrobků z materiálu traplast™ jen složíte nebo nainstalujete. Nic víc. Připravili jsme vše do posledního šroubku. Série našich chytrých stavebnicových řešení vznikla proto, aby Vám ještě víc šetřila čas a námahu a přinesla radost z hotového díla. Nemusíte nic konstrukčně vymýšlet, prostě jen objednáte, rozbalíte a smontujete. Montáž zvládne každý s minimem nářadí. Vše je už připraveno od nás, naformátováno, s předvrtanými hlavními otvory a potřebným spojovacím materiálem. Množství stravebnicových výrobků dnes zahrnuje lavičky, kompostér, jahodník a pískoviště.


Nepečené čokoládové brownies - KavoveZrno\nBy kavovezrno • On 07/02/2016 17/01/2018 sladká jídla\tsladká jídla brownies, čokoláda, čokoládové brownies, čokoládový dort, derzerty, jednoduché rezerty, návody, nepečené brownies, recepty, rychlé brownies, rychlé dorty, vaření 0\nBrownies je hutný čokoládový dezert, který mají v oblibě zejména milovníci čokolády. Brownies lze připravovat různými způsoby: raw brownies, nepečené brownies nebo pečené brownies. Taktéž lze zkoušet různé příchutě nebo přidávat další ingredience: chilli, oříšky, marshmellow apod. Brownies je výborné s domácí šlehačkou nebo nějakým lehčím krémem a s čerstvým ovocem.\n1 hrnek máslových sušenek (použila jsem BeBe mléčné, celozrnné)\n1/2 hrnku oříšků (použila jsem arašídy pražené v medu)\n3/4 hrnku slazeného kondenzovaného mléka\npolovinu tabulky hořké čokolády (čím více procent kakaa, tím lépe)\nasi 30-40 ml. smetany ke šlehání nebo mléka\nSušenky buď rozdrtíme na jemno, nebo je rozmixujeme v mixéru. Do vzniklé sušenkové drti přidáme oříšky, kakao a sůl. Důkladně promícháme. Přilejeme kondenzované mléko a horkou čokoládu, kterou rozpustíme ve smetaně (stačí dát asi na 40 vteřin do hrníčku do mikrovlnné trouby). Smetanu lze nahradit mlékem. Všechno důkladně promícháme. Dá to zabrat, protože hmota je poměrně tuhá. Pak natlačíme do formy vyložené pečicím papírem a dáme vychladit do lednice. Už asi po hodině můžete klidně krájet a servírovat.\nRaw čokoládové brownies\nPravé americké brownies\nRychlý vegan skleničkový dezert


Kniha: Putování 1608-1618 – Šimon Polský; Lehaci | Knihy.ABZ.cz\nKniha: Putování 1608-1618 -- Cestopis a kroniky arménského poutníka – Šimon Polský; Lehaci\n> Putování 1608-1618\nKniha: Putování 1608-1618\nPodtitul:\tCestopis a kroniky arménského poutníka\nAutorem arménské kroniky a cestopisu z počátku 17. století je Šimon Polský (arm. Simeon Lehaci), který pocházel z arménské diaspory v Polsku. V letech 1608-1618 podnikl několik cest po východní a jižní Evropě a po Osmanské říši s cílem ... (celý popis)\nSpolupracovali: Petra Košťálová (ed.)\nz arménského originálu přeložila, k vydání připravila, úvodní studií a poznámkami opatřila Petra Košťálová\nAutorem arménské kroniky a cestopisu z počátku 17. století je Šimon Polský (arm. Simeon Lehaci), který pocházel z arménské diaspory v Polsku. V letech 1608-1618 podnikl několik cest po východní a jižní Evropě a po Osmanské říši s cílem navštívit slavná poutní místa (Řím, Jeruzalém) a zmapovat oblasti arménského osídlení (tj. zejména ve východní Anatolii). Vedle detailních zápisků z cest zanechal i soubor kolofonů čili historických glos, které poskytují zajímavý pohled do dějin východní Evropy a jejích jižních sousedů.\nAutorem arménské kroniky a cestopisu z počátku 17. století je Šimon Polský (arm. Simeon Lehaci), který pocházel z arménské diaspory v Polsku. V letech 1608-1618 podnikl několik cest po východní a jižní Evropě a po Osmanské říši s cílem navštívit slavná poutní místa (Řím, Jeruzalém) a zmapovat oblasti arménského osídlení (tj. zejména ve východní Anatolii). Vedle detailních zápisků z cest zanechal i soubor kolofonů čili historických glos, které poskytují zajímavý pohled do dějin východní Evropy a jejích jižních sousedů. Šimon popisuje zejména život východoevropských a osmanských arménských komunit a jejich kontakty s bezprostředními sousedy, s Asyřany, Řeky, Gruzíny, Kurdy, Turky, Židy aj., a jeho dílo obsahuje detailní popisy každodenního života v tehdejším Istanbulu, Káhiře, Jeruzalémě či Lvově. Mj. byl současníkem polsko-osmanských válek a velmi cenná je také jeho regionální sonda týkající se tehdejší situace ve východní Anatolii, která zahrnuje informace o probíhajících válkách mezi osmanskými sultány a perskými šáhy a o následných sociálních bouřích.\n(cestopis a kroniky arménského poutníka)\nPoutníci – Polsko – 16.-17. století\nCestovatelé – Polsko – 16.-17. století\nArméni – Polsko – 16.-17. století\nArméni – Evropa východní – 17. století\nArméni – Evropa jižní – 17. století\nArméni – Osmanská říše – 17. století\nArméni – Východní Anatolie (Turecko) – 17. století\nKaždodenní život – 17. století\nCesty a pobyt – Evropa východní – 17. století\nCesty a pobyt – Evropa jižní – 17. století\nCesty a pobyt – osmanská říše – 17. století\nCesty a pobyt – Východní Anatolie (Turecko) – 17. století\nNaučná literatura > Cestování > Cesty a pobyt > Evropa jižní\nNaučná literatura > Cestování > Cestovatelé > Polsko\nKatalog předmětový > A > Arméni > Osmanská říše


« Skotské vejce\nOřechová bábovka »\nPapriku nakrájíme na proužky, rajčata s cibulí na půlkolečka. Osmahneme na skus na olivovém oleji, vmícháme nasekané bylinky, na závěr osolíme a opepříme.\nChleba zlehka opečeme na olivovém oleji.\nNa každou porci připravíme omeletu za dvou vajec. Rozšlehaná vejce ochutíme drceným kmínem a solí. Pečeme na pánvi (nejlépe o průměru 20 cm) na rozpuštěném másle do vláčné konzistence, omelety nevysušujeme.\nZeleninu s omeletou poklademe na chléb a podáváme.\nZdroj: Omelette sandwich; ČT – Kluci v akci http://www.ceskatelevize.cz/porady/10084897100-kluci-v-akci/1137-recepty/1691-omelette-sandwich/ [On-line 08.04.2016]\n8. Duben 2016 | Tags: Kluci v akci | Kategorie receptů: Kluci v akci, Omelety, Plodová, Vejce


D20 v kostce - Tipy a triky - Protivníci a motivace: Jak dodat zlosynovi hloubku\nJe to nádherný, veselý, nervydrásající okamžik. Zlosyni tohle nemají dělat. Mají čelit hrdinům ve vzrušujících duelech, kde se výhoda přelévat z jedné strany na druhou. Taková je jejich role. Ale chování hraběte Rugena je skvělou připomínkou toho, že protivníci jsou víc než jen role. Jsou to motivovaní jedinci, pohánění vlastními zájmu. Proč by měl hrabě Rugen zůstat a čelit zkušenému šermíři? Rozumná strategie je utíkat.\nVe hrách na životní příběhy jsme zvyklí bojovat proti řadě protivníků. Kdysi v dobách prvního D&D byla těmi protivníky monstra a chtěla nás zabít. Vzhledem k tomu, že se pravidla odvinula prakticky z válečné hry, byla motivace vymazat protivníka běžná a prakticky neměla konkurenci.\nPředtím, než se otevřely dveře podzemní místnosti, byli protivníci v jakémsi spánkovém stavu. To vedlo k satirickým stripům, v nichž skupiny nestvůry seděly okolo stolu a hrály karty s komentáři jako, „co myslíte, že děláme, když čekáme, až padne 1 při hodu na náhodnou toulavou nestvůru?“ Motivace téměř neexistovala, jenom role.\nV dnešních, daleko sofistikovanějších časech, existuje několik dobrých důvod, proč prozkoumat protivníkovu motivaci. Netrvá to tak dlouho a může to výrazně obohatit plánovaný scénář. GM, který má ujasněnu protivníkovu motivaci může mnohem volněji improvizovat a poskytnout hráčům myslící, dýchající cizí postavu s níž mohou jednat. Z hráčského pohledu, odhadnutím toho, co protivník hodně chce, umožní odehrát střet mnoha různými a rafinovanými způsoby od vyjednávání, podvádění, zastrašování, hledáním kompromisu nebo lstí.\nKlasické nestvůry a nestvůrnost\nNestvůry jsou jak ve folklóru, tak i v hrách z něj odvozených přehnáním klasických lidských pudů. Motivace nestvůry je stejná jako naše jen deformovaná a nafouknutá do obrovských proporcí. Nenasytnost, arogance, chtíč a hrabivost jsou všechny hojně zastoupeny. Zlobři vás schlamstnou, goblini oklamou a draci si žádají krásné panny.\nNestvůry v klasickém pojetí jsou, zákonitě buď příliš hloupé, nebo příliš omezené svou přirozeností než aby měly složitější motivaci. Nestvůry nehrají roli, ony jsou rolí. Existují, aby ztělesňovaly abstraktní morální atributy, nikoliv aby jimi vládly. Normální limity chování se na ně nevztahují, protože jsou příliš silné a příliš cizí, než aby jim na tom sešlo.\nA přesto existují příklady tradičních nestvůr, které mají touhy nad rámec uspokojování svých groteskních choutek. Zlobr v Kocourovi v botách je nalákán v přeměnu v myš, apelem na jeho pýchu. Další nestvůry lze oklamat tím, že polechtáte jejich zvědavost (např. zlobrova žena ve skotské pohádce Molly Whuppie, kterou přesvědčí, že v pytli je něco úžasného) nebo ochotu představit si něco lepšího v budoucnu („nežer mne, sežer mého bratra, který je mnohem tlustší a na za chvilenku dorazí“).\nI ve fantasy hrách jsou bestiální nestvůry občas něčím zadrženy, ať už jde o nějaký druh dohody – zaplatím Ettinovi pivem a on nám pohlídá strážnici - nebo fyzickým omezením – v jeskyni je přikován mladý drak a sežere každého, kdo se pokusí proklouznout. Ve skutečnosti i klasický scénář panny a draka je druh takové dohody, v němž bestie přijímá dar, místo aby plenila dobytek. Z pohledu nestvůry jde o apel na jeho lenost. Nemusí lovit a měšťané utrpí strašlivou, ale snesitelnou (a předvídatelnou) ztrátu.\nNestvůry bestiálního druhu vás překvapí, když projeví motivaci, která se neslučuje s jejich zjevným příběhovým účelem. Je to ten okamžik, kdy se závěrečná scéna King Konga ukáže být příběhem něžnosti obřího lidoopa. Drak si rok co rok přichází odnést panu z kůlu – ale co když si jen přejme proměnit panny ve své nesmrtelné společnice a nikoliv je sežrat? Co když dračí poklad byl podobně nashromážděn nikoliv z hrabivosti ale z touhy uchovat krásné věci?\nMáme tendenci předpokládat, že bestiální nestvůry bojují na smrt. Bývají největší a nejdravější, takže boj je to první co dělají a nenapadne je zastavit, dokud nejsou poraženy. Takže spolehlivým způsobem jak učinit boj s nestvůrou neobvyklým je, když nestvůra vykáže neočekávaný pud k sebezachování stejným způsobem jako hrabě Rugen.\nPříklad: Prchající tarask\nJednou jsem psal střetnutí, v němž se hráči měli postavit Taraskovi. Pro nepravděpodobný případ, že jste o Taraskovi nikdy neslyšeli, dodávám, že je to legendární stroj na smrt s hromadou životů, strašlivými útoky a absurdně vysokými obranami. Na dvacáté úrovni neexistuje nic strašlivějšího, než tohle.\nTo, co se zjevně nabízí je zahrnout Taraska jako závěrečného bosse ve velkém boji poté, co hráči rozluští, co se vlastně děje. Ale ne, to je moc zjevné.\nJaké jsou Taraskovy motivace? Zdá se tu být jen jedna jednoduchá: být na vrcholu potravního řetězce. Takže jak by se Tarask zachoval, kdyby se jej něco pokusilo lovit? Finální verze střetnutí obsahovala Taraska již nedávno zraněného něčím ještě větším a ošklivějším než byl sám, takže když se ho hráči pokusili zabít, překvapil je útěkem pryč.\nUtíkající nestvůra není přílišnou výzvou sama o sobě, takže jsem musel popřemýšlet, jakou škodu by bitevní loď s nohama mohla napáchat, kdyby pelášila pryč a panikařila. Ve finální verzi se Tarask rozběhl ve směru obrovské hraniční zdi, která udržovala království v bezpečí před divokými tvory na druhé straně. Pokud by jej hráči nedokázali zastavit nebo nasměrovat jinam, vytvořili by mnohem větší problém a nádavkem komplikovanou politickou situaci.\nProtivníci, kteří se sami identifikují jako skupina (na rozdíl od bestiálních nestvůr, kteří spíše samotářskými lovci) mívají téměř vždy motivace, které se vztahují k jejich roli, postavení a odpovědnosti v rámci skupiny, a skupina samotná má kolektivní motivaci, na níž všichni členové participují. Kmeny budou často reagovat na vnímanou hrozbu nebo jednat v souladu, aby dosáhli vnímaných výhod.\nJednoduchá otázka jako třeba, „proč goblini útočí“ tak může mít celou škálu odpovědí, které mohou dále vést k řadě možných protitahů:\nKolektivní motivace (obranné): Ochrana hranic teritoria, obrana mláďat, dohled nad tabu předků (nedovolit, aby byly znesvěceny pohřební mohyly), strážení zásob zdrojů, odvádění hrozeb od skutečného hnízda, zajištění trvalého přísunu přirozených zdrojů (například vody), bránění tomu, aby byly narušeny důležité rituály (např. iniciace, pohřeb, jmenování, sňatek, rituály počasí, požehnání lovecké družině).\nKolektivní motivace (útočné): Rozšíření teritoria, získání nového majetku pro kmen (otroci, partnerky, koně, dobytek, jídlo), naplnění přikázání kmenového božstva (písemné nebo podle definice šamana), dobývání nových přírodních zdrojů, msta za urážky od jiných kmenů, ničení ikon/svatých míst rivalských náboženství, preventivní útoky proti potenciální hrozbě než příliš naroste, uměle vyvolaný běs (opilost, narkotika, halucinace způsobující rostliny), zvyšování kolektivní reputace kmene (vzbuzování děsu v protivnících), shromažďování výpalného, braní zajatců, které lze později použít k vyjednávání.\nIndividuální motivace v kontextu kmene: Ukázat se (například jako součást kmenové zkoušky mužství nebo jiného druhu iniciace), touha po cti a slávě, očištění z hříchu, pokus získat nové zdroje pro osobní užití nebo pro svou užší rodinu, vyniknutí mezi ostatními, msta za zranění člena rodiny nebo klanu, splátka závazku, podkopání nenáviděné kmenové autority, rebelie proti archaickým kmenovým strukturám.\nSpletité motivace jsou zvláště vhodné pro mocné klíčové osoby, které mají dost zdrojů, aby mohly kout významnější pikle. Protivník, který má motivaci (a nikoliv pouhé choutky nebo jeden, všezahrnující plán) se dokáže přizpůsobit. Když hráči zmaří jeden jeho přístup, vyzkouší protivník jiný. Také, pokud hráči rozkryjí protivníkovy skutečné motivy (na rozdíl od těch, které si přeje hlásat), mohou jich využít.\nPříklad: Baron a princezna\nPojďme se podívat na zoubek jednomu z nejklasičtějších klišé v nabídce: zlovolný baron drží princeznu jako vězně ve svém hradu. Hráči v tomto scénáři spadnou v základu do role zachránců. Jejich výzvou je probojovat si cestu hradem, porazit barona a osvobodit princezu. Zatím jsme hluboko v teritoriu videoher z 80. let.\nAle jaká je baronova motivace uvěznit princeznu? Co vlastně chce? A nad to, proč to vlastně chce? A proč se snaží své touhy dosáhnout takto brutálním způsobem, únosem a uvězněním? Na mysl přicházejí připravené odpovědi: myslí si, že je reinkarnací jeho ztracené lásky, je přesvědčen, že se naučí jej milovat, chce ji obětovat svému démonickému patronovi. Následuje výběr komplikovanějších odpovědí v odvozených z různých motivací. V souladu s vodítkem, „ptejte se proč dvakrát“ vychází každá touha z jiné.\nBaron princeznu skutečně miluje, protože v ní spatřuje možnost vykoupit se z vlastní hříšné povahy. Tím, že ji zajal vyjadřuje tajnou touhu po lítosti. To, co skutečně chce je uniknout sám před sebou. Je však natolik fixován na ni jako jedinou cestu vykoupení, že není schopen dosáhnout jakéhokoliv pokroku.\nBaron je gay, ale vznešená společnost by jej odvrhla, kdyby se tato informace kdy dostala na veřejnost, takže unesl princeznu ve snaze uchovat si obraz heterosexuálního macha. Žije ve stínu svého nyní zesnulého otce, impozantního tyrana, kterého nebylo možné uspokojit a jehož portréty je hrad posetý. Ve skutečnosti by chtěl utéct někam pryč se svým mladým zbrojnošem.\nBaron ví, že princezna je ve skutečnosti vlkodlak, který ještě neprodělal první proměnu, protože nedosáhla 21. narozenin. Chce najít léčbu. Její rodina to neví a on je nechce zahanbit tím, že by odhalil pravdu. To, co skutečně chce je zbavit její rodinu této prastaré kletby, což je dlouhodobý úkol jeho rodu.\nPrincezna uplatila barona, aby ji zval jako rukojmí, aby unikla strašlivému domluvenému sňatku. Doufá, že to nápadník buď vzdá, nebo bude její rodinou donucen k podniknutí předem ztraceného pokusu o záchranu. Baron už má i tak špatnou reputaci, takže nemá co ztratit. To, co skutečně potřebuje, jsou peníze, aby zaplatil svoje dluhy z hazardu.\nRychlý proces naleštění cizí postavy\nNejprve se rozhodněte pro akci, pak si zvolte motivaci\nPo čem protivník touží?\nProč po tom touží? A proč, potom, tato situace tkato vyvstala? (Pravidlo, ptejte se proč dvakrát)\nDo jaké míry si je protivník vědom vlastních motivací?\nJak jsou protivníkovy motivace sděleny hráčům? Existují nějaké stopy k hlubším motivacím protivníka?\nProč se normální společenské limity na protivníkovo chování nevztahují?\nNapsal Adrian Bott\nNapsal Alnag 10.01.2010\nČAS neregistrovaní : 0.012261867523193 sec;\nČAS 0.30127000808716 secREMOTE_IP: 3.238.72.122


Jak najít veverka v podkroví_Úklid domu\nJak najít veverka v podkroví\npodkroví je skvělou lokalitu pro veverky - je teplo , nabízí izolaci a je v bezpečí . Většina veverky , které se usadí v podkroví jsou ženy a často rodí na nosítkách v obou na podzim a na jaře . Přestože pohodlné , bude veverky být často obtížné najít , protože jsou plaché a ostražité dravců . Pokud uvažujete o zachycení veverku , na vědomí, že její vrh by mohly zůstat v podkroví . Bez jejich matky , budou často umírají , vytváří hrozný zápach , který bude proniknout vaše home.Things budete potřebovat\nUrčete plochu podkroví , kde se zvuk pohybu a svištění přichází z období před vstupem do podkroví . Veverka se pravděpodobně zastaví a dělat hluk po detekuje svou přítomnost v podkroví . Takže jděte přímo do prostoru podkroví , kde zjistíte, že zvuk přichází.\nVypněte všechny zdroje světla v podkroví . Podívejte se rychle na jakékoliv světlo pronikající skrze otvory v podkroví . Tento otvor může být vytvořen veverka a je používán ní přístup na půdu .\nZapněte baterku a jít přes jakékoli oblasti , kde si všimnete díry hledat veverka .\nProcházka kolem vnějšku podkroví a podívat se do podhledu obrazovek . Veverky často získat přístup k půdě přes podhledů azvíře může být stále v blízkosti své vstupní bod .\nPodívejte se na veverku odpadu v podkroví . Veverka často nezůstane u tohoto zmatku , ale to jeúdaj o tom, kde se pohybuje .\nZůstaňte v klidu, klid a vypnout světlo . Poslouchejte pozorně na každém pohybu . Možná budete muset sedět 15 až 20 minut, nežveverka věří , že jsi pryč a začíná se pohybovat . Pak postupujte podle zvuků .\nSledujte zápach mrtvého kostry , pokud si myslíte, že veverka je mrtvý . S rukavicemi , odstraňte všechny krabice a izolace v blízkosti zápachu odhalit kostru , v případě potřeby .\nJak se spalováním skvrny z bílého Opékač topinek\nDo kapsy Nový žralok Nasaďte starý žralok Pocket mop ?\nMohu dostat plechovou střechou pro můj dům ?\nRanč Přestavba plány\nJak přidat nádoby do kabinetu v kuchyni pro Mikrovlnná trouba\nInformace o Komínové tlumičů\nDIY překližky tabulky\nRagazzi Classico Fáze Dětská postýlka Montážní návod\nJak si vyrobit Vysoká Arch čalouněným čelem\nJak se staví malý dřevěný kabinet\nJak Reweb židle Jídelna\nMůj Heil Motor ventilátoru je přilepená na ohřívače |\nZemětřesení o nebezpečnosti a Bezpečnost |\nNápady pro Khaki Bed |\nJak dát plynovém grilu proti tlaku - Treated Lumber |\nJak se staví věž Koupelna |\nJak rozsvítit Kresby na stěny |\nCo mohu použít k zastavení Chyby Přichází mého okna & Klimatizace\nKvětina s okvětními lístky , které jsou bílé na začátek a Purple Inside\nJak pěstovat Erigenia bulbosa\nCo je Přesazování\nJak pěstovat vinná réva v Illinois\nJak se k nám Burnt Stuff Off kamna\nJak opravit škrábance na dřevěnou stěnu\nJak Retape na stěny a strop Klouby\nRolety jsouuniverzální doplňkem každé okno . Mohou koordinovat s pokojovou výzdobou nebo přidat splash barev . Mohou blokovat světlo , vedení oblast tmavé , nebo filtr světlo do místnosti a přidejte j


(Nová hra) V akčním RPG Galaxy Legend můžete prozkoumávat všechna zákoutí vesmíru - androidtip.cz\nPíše se rok 2841. Lidstvo se rozšířilo po celém vesmíru včetně těch nejvzdálenějších hvězd. Hráč přichází na scénu přesně ve chvíli, kdy mezi sebou jednotlivé základny začínají soupeřit o moc a nadvládu nad celým vesmírným prostorem. Vaším úkolem tedy bude, zmobilizovat všechny síly, a bránit se všem vesmírným útokům.\nVedle nepřátelských základen jsou v Galaxy Legend i mnozí další nepřátelé – například Vesmírní Piráti, nebo různé druhy mimozemšťanů. Abyste v boji proti všem těmto nástrahám uspěli, budete se muset věnovat sbírání zkušeností a levelování, upgradování a nákupu nových vesmírných plavidel, ale také klasickému plánování úderných strategií. RPG strategická hra Galaxy Legend je totiž všechno možné, jenom ne snadná.\nNa co jsme ještě zapomněli? Společně s Galaxy Legend si stáhnete i hodně propracovanou grafiku a multiplayer, v němž se budete moci utkat s hráči z celého světa v tzv. „globální aréně“. Zdali mají dosažené výsledky z arény nějaký dopad na singleplayer však nevíme.\nJestliže vás hra Galaxy Legend zaujala, měli byste navštívit Google Play, kde si ji můžete stáhnout zdarma. Free-to-play model je velice přívětivý a tak ke hře nebudete muset investovat jedinou kačku.\nÚno 11, 2014 Lucie Jiříková\n(Tip na hru) Majesty: Fantasy Kingdom Sim je perfektní real-time strategie, v níž rozdáváte úkoly nepřímoHerní konzole Huawei Tron útočí na Ouyu - nabídne výkon Tegra 4 chipsetu i nízkou cenu\n11. 02. 2014 Herní novinky3D, Hry, RPG1,021


Putinův Ein Volk, ein Reich, ein Führer - Babylon\nObrovský stůl, který dělí vůdce Ruska Vladimira Putina od francouzského prezidenta Emmanuela Macrona není jenom výrazem pohrdání vůči představiteli Západu, ale dokládá i Putinův paranoický strach z virů. Obsesí a obav má Putin víc. Žije ve strachu před otrávením, nepoužívá internet a válku na Ukrajině plánoval už předtím, než se stal v roce 2000 prezidentem Ruska – říká v rozhovoru pro Business Insider Polska Krystyna Kurczab-Redlich, novinářka a autorka knih věnovaných Rusku a Putinovi.\nVšichni si kladou otázku: je Putin šílený nebo chce být považovaný za nevyzpytatelného? Vy říkáte, že je paranoik, sociopat a psychopat.\nNejsem psychiatr, ale sleduju Putina už dlouho a vždycky jsem vnímala jeho brutalitu a agresi. Mnohem větší než u jiných vlivných politiků, kteří vyšli z řad KGB, jako třeba bývalý ministr zahraničí Jevgenij Primakov nebo šéf kontrarozvědky Sergej Stěpašin. Ačkoliv Stěpašin pacifikoval Čečensko v tzv. první čečenské válce, neprojevil zdaleka takovou brutalitu jako Putin ve válce v Čečensku, kterou vedl od roku 1999 a kterou jsem pozorovala zblízka. A která až neskutečně připomíná dnešní „denacifikační operaci“ na Ukrajině.\nO psychopatech u moci už bylo napsáno hodně. Například Hervey Cleckley je v knize Maska příčetnosti charakterizuje jako lidi s povrchním osobním kouzlem, sklonem k manipulování jinými lidmi, nedostatkem pocitu studu nebo viny a jako citově ploché. To jsou lidi, kteří se neohlížejí na pocity ostatních, opovrhují normami a snadno se uchylují k agresi. Putinovi vrstevníci z dětství vzpomínali, že malého Vovku nesměl nikdo urazit, protože se na takového člověka hned vrhl, kousal ho, mlátil, kopal a rval mu vlasy. A i když byl poražený, vracel se a vrhal se na protivníka. Copak se choval jinak v Čečensku, Gruzii nebo v Sýrii při bombardování Aleppa? Jak snadno obrací města v trosky, srovnává je se zemí, vraždí lidi a – což je taky jeho cílem – zaplavuje uprchlíky Evropu, jejíž demokratické principy jsou pro něj nejen nepochopitelné, ale přímo je nenávidí.\nVe své knize věnujete hodně místa dětství vůdce Ruska.\nKdyž jsem psala Putinův životopis, přemýšlela jsem, proč tak snadno lže a je agresivní. Musela jsem se vrátit do jeho dětství. Měl ho těžké a založené na lži. Ve skutečnosti má jiného otce, jinou matku, jiné místo a datum narození, než uvádí oficiální životopis. Od malička byl nucený lhát a neustále se bránit. V Gruzii, kde žil od tří do deseti let, protože jeho matka se vdala za Gruzína, mu spolužáci nedali pokoj, protože byl nemanželský a cizí. V Leningradě, kde bydlela vzdálenější část rodiny Putinů, která ho adoptovala, taky musel čelit klukům z okolí, mezi nimiž se najednou objevil.\nRenomovaní psychologové jako Tali Sharot z University College London nebo Nadja Heym z Nottingham Trent University doložili i s odkazy na fyziologii mozku, že když někdo často lže, přestane na vlastní lži emočně reagovat. A pokud přitom jako psychopat nemá vůbec žádné pocity, pak je lhaní ještě snazší a lži jsou lhářovým denním chlebem. Lhářův mozek funguje jinak. Putin lže ve velkém od začátku svojí politické kariéry. Dlouho jsem si myslela, že ví, že lže a sám tomu nevěří. Ale je to horší. Jeho spolupracovník z petrohradské radnice, pozdější vicepremiér Anatolij Čubajs, zděšeně vyprávěl o svém rozhovoru s Putinem o válce v Čečensku. Ukázalo se, že Putin uvěřil, že existuje čečenský terorismus, který sám zinscenoval. Teď taky věří v ukrajinský fašismus, který se mu uhnízdil v hlavě. Jeho bývalý mnohaletý přítel, přinucený odjet z Ruska, Sergej Pugačov na otázku novináře, jestli Putin věří tomu, co říká, bez zaváhání odpověděl: ano, vždycky.\nVěda označuje takovou poruchu ne jako psychopatii, ale hůř – jako paranoiu. Píšou o tom autoři knihy Politická paranoia. Psychologie nenávisti. Když lhář nebere na vědomí nepopiratelné důkazy, které zpochybňují jeho přesvědčení a považuje je za podvod vytvořený jen proto, aby někdo uspal jeho ostražitost, pak taková osobnost vykazuje sklony k bludům. Ale ne každý paranoik u moci se musí stát válečným zločincem.\nNeovládá internet, nikdy si nepustil počítač, nemá chytrý telefon – to je váš citát, kterému se mi až nechce věřit. Co je tedy Putinovým zdrojem informací ze světa?\nJe strašně těžké mluvit o tom, že lídr zeměpisně největšího státu na světě není úplně při smyslech. A když to říkám, tak tím nemyslím psychickou nemoc, ale zvláštní druh psychologické poruchy. Řadu let Putin nebere na vědomí negativní informace. Jak na ně reaguje, to jsme mohli sledovat při nedávné Radě bezpečnosti, když šéf zahraniční rozvědky Sergej Naryškin řekl něco, co se Putinovi nelíbilo. Prezident ho začal kárat před očima televizních kamer z celého světa.\nUž roky je známo, že v televizi, která je hlavním zdrojem jeho informací, nejraději sleduje ruské zpravodajské pořady. A že neumí pracovat s počítačem? Stačí se podívat na nahrávky z jednotlivých bunkrů, kde pobývá (teď se prý skrývá v bunkru na Urale). Pokaždé u něj stojí počítač s nějakými starými Windows. Asi má mobilní telefon, ale nikdo ho neviděl s chytrým telefonem u ucha. Paranoicky se bojí otravy, veškeré jídlo, které jí, musí před ním někdo ochutnat. Když létá do zahraničí, doprovázejí ho dvě letadla s potravinami. S sebou si vozí termosku s čajem na pití.\nK tomu všemu se přidává narůstající izolace kvůli chorobné nedůvěře k nejbližšímu okolí. A tato izolace a pohrdání vůči ostatním jsou klasické příznaky syndromu hubris. Ten postihuje světové vůdce, kteří jsou dlouho u moci. Už v roce 2014 kancléřka Merkelová konstatovala, že Putin „pobývá v jiném světě“. Na druhou stranu, navzdory veškeré své nevypočitatelnosti, i když teď vede strašnou válku, dokáže zároveň přemýšlet o bezpečnosti svojí jachty, která stojí v německém přístavu, a včas ji odvézt. Bojí se nakonec i koronaviru, čehož důkazem je obrovský stůl zachycený na mnoha fotografiích, u kterého mluvil třeba s francouzským prezidentem Emmanuelem Macronem. Nejdřív jsem to považovala za gesto pohrdání vůči představitelům Západu, ale stejný stůl odděloval Putina i od důvěryhodného ministra obrany Sergeje Šojga.\nV „Onet Rano“ jste říkala, že válku proti Ukrajině plánoval od začátku. Během prvních osmi let vlády Putina se rozpočet na armádu pětinásobně zvýšil. Proč zaútočil právě teď?\nDokončuje svůj plán. Nikdy se nesmířil s tím, že se nějaké republiky SSSR odvážily usilovat o nezávislost. Nějaké Ukrajiny, Litvy, Lotyšska nebo Estonska… Málokdo věnoval pozornost jeho prvnímu proslovu ve Federálním shromáždění před oběma komorami parlamentu, kde říkal „mou svatou povinností je sjednotit ruský národ“. V každé chvíli je nutné mít na paměti, že máme – tady pozor – „jednu vlast, jeden národ“, pak udělal pauzu a dodal: „jednu budoucnost“. Mráz mi běhal po zádech, protože to je kopie Hitlerova „jedna vlast, jeden národ, jeden vůdce“. A zase tady máme „syndrom hubris“, který v mozku vůdce spojuje osobní a národní prvek – splývají dohromady.\nTeď usoudil, že jeho armáda je dostatečně silná a společnost správně vychovaná. Za druhé to už nechtěl odkládat vzhledem ke svému věku, protože je o dva roky starší, než uvádí oficiální životopis. Narodil se v roce 1950, ne v roce 1952. Důležité je i to, že nedávno skončila Angela Merkelová, silný lídr světové opozice. No a byl přesvědčený, že Joe Biden je slabý stařík, jak byl taky ruskou propagandou vykreslovaný. Ruská televize pustila z nahrávky ze setkání Bidena s novináři jenom smích v pozadí a divákům tvrdila, že to se smějí novináři americkému prezidentovi. Pokud jde o Angelu Merkelovou, sama jsem občas byla naštvaná, když s Putinem mluvila a vyjednávala. Měla však na něho velký vliv.\nVladimir Putin je obsesivně posedlý armádou a vypadalo to, že si to Západ neuvědomuje. Už v roce 1994, kdy ještě nikdo netušil, že se stane prezidentem, říkal, že 25 milionů obyvatel země žije na územích, která patří cizím státům a která jako např. Krym, musí být do Ruska vrácena. Militarizací Ruska tuto myšlenku realizuje. Založil kolem stovky důstojnických škol, které vzdělávají mladé kluky ve válčení a poskytují jim k tomu výborné podmínky. Všechno placené státem: internát se stravou a záruka práce v armádě je v Rusku víc, než by mohli rodiče pro své syny chtít. A mnoho z těch kluků vyrůstalo s portrétem Putina ve třídě a s heslem „za rodinu, za Putina“, jako dřív „za rodinu“, tedy za vlast a za Stalina. Vrátil do škol brannou východu, obnovil vojenský odznak „Připraven k práci a obraně vlasti“ pro dospělé. Spolu s militarizací společnosti postupovalo budování militárního patriotismu. Velká vlastenecká válka se stala v podstatě svatou. Tato svátost je obestavěná zákony, které zakazují její hanobení. V praxi to znamená, že se o druhé světové válce nesmí říkat pravda. Například se nesmí mluvit o paktu Ribbentrop-Molotov. Mluvila jsem s desítkami Rusů, kteří netušili, že byla i druhá fronta, že ve druhé světové válce bojoval Západ a Američané.\nO soustředění vojsk u hranice s Ukrajinou se vědělo už dříve, Američané už měsíc zveřejňovali informace, že Putin hledá záminku, aby na Ukrajinu zaútočil. Dalo se té válce předejít?\nVšichni o tom věděli a nikdo nic neudělal. Ta válka je poslední fáze lží a slabosti politických vůdců Západu. Dokonce i náš prezident Aleksander Kwaśniewski říkal, že v prvních letech svět viděl v Putinovi demokrata. Jak může někdo vidět demokrata v člověku, který v prvních dnech své vlády nechá zabít 150 tisíc lidí na Kavkaze a z militarizace státu udělá základ jeho velikosti? Už v dubnu roku 2000 ještě před inaugurací vyhlásil Putin doktrínu národní bezpečnosti Ruska, která umožňuje použití atomových zbraní „pokud budou všechny ostatní prostředky pro vyřešení konfliktu vyčerpané nebo uznané za neúčinné“. Přitom Rusko nikdo neohrožoval. S jakými obavami se k tomu dnes vracíme!\nV současné době jsou lidé z Putinova okolí téměř výhradně jeho kolegové z KGB. Ostatní, demokratizující, už dávno odstavil. Obklopují ho takoví „dravci“ jako např. bývalý ředitel FSB Nikolaj Patrušev, „odborník“ na teroristické činy. Copak to Západ neviděl?\nZápad od začátku nechtěl vidět vědce posílané do lágrů jako špiony už v roce 2003, neviděl bití protestujících od prvních let Putinovy vlády, neviděl rostoucí počet politických vězňů, neviděl přibývající úmrtí Putinových oponentů, a především nechtěl vidět zločiny v Čečensku. 150 tisíc mrtvých prošlo jen tak, Západ je vygumoval. Putin ještě ani nepřevzal úřad a už v petrohradské Opeře hostil Tonyho Blaira s manželkou. Bylo známo, že Blair předtím obdržel mnohastránkovou zprávu o zločinech v Čečensku, ale ani ji neotevřel.\nBush v roce 2001, když se mu díval do očí, „spatřil jeho duši“, protože Putin mu vyprávěl vymyšlenou historku o křížku od matky zachráněném z hořící dači. V roce 2003 přijala Putina anglická královna v Buckinghamském paláci, přitom v té době probíhal v Londýně festival filmů o Čečensku. Z obrazovky se valila krev a strůjce těch hrůz se před našima očima projížděl v kočáru anglické královny. V roce 2006, kdy zemřeli Anna Politkovská a Saša Litviněnko, které jsem taky znala, prezident Chirac předal Putinovi Řád čestné legie. O jakém předcházení válce tady vlastně mluvíme?\nCítíte i při té současné hrůze určité zadostiučinění, že svět konečně pochopil, kdo je Vladimir Vladimirovič?\nAle kolik bylo k tomu potřeba krve a mrtvol! Jsou lidé, kteří roky nahlas křičeli, že Putin je vrah. Významný francouzský intelektuál Andre Glucksmann, dlouholetý Putinův odpůrce, napsal: „Kolik jatek jsme dovolili, abychom později litovali, že jsme jim neučinili přítrž? (…) Každá generace má na svém kontě zbabělá selhání a nezakročení.“\nAnna Politkovska jezdila po USA s přednáškami, mluvila o Putinovi, o čečenské válce a nikdo ji nechtěl poslouchat. Poslanec Sergej Jušenkov, který se zajímal o výbuchy v roce 1999 a byl zastřelený v roce 2003, mi říkal totéž. Já jsem byla, po článku, který jsem napsala v roce 2002, kde jsem bod po bodu popsala fašizující politiku prezidenta Ruska, považována za „antiputinovskou fanatičku“. Pro lidi, kteří sedí ve svých teplých domovech, je strašně nepohodlné poslouchat, že jejich prezident si, v nepochybně nejlepším zájmu země, zadává se zločincem.\nSvět přehlížel i Oranžovou revoluci z roku 2004, které by nebylo nebýt toho, že se Ukrajinci odvážili vybrat si jiného prezidenta než toho, kterého osobně podpořil Putin. Svět zapomněl na kyjevský Majdan v roce 2014, kdy Putin prostřednictvím svého zvláštního vyslance nařídil střílet do lidi ostrými náboji přivezenými z vojenského letiště Čkalovskij u Moskvy. Západ mu stále podával ruku, možná jen s jistým váháním. A Sýrie? Z jeho vrtulníků padaly bomby na Aleppo a svět pak říkal, po čase s úžasem, že prezident Ruska „posiluje svou pozici na Blízkém východě“.\nDůležité byly peníze, kterými Putin díky ropě a plynu zasypal svět. Protože Putin disponoval zbraní, kterou nemá žádná OSN: miliardami. S jejich pomocí ovlivnil brexit nebo volby v USA. A ruští miliardáři živili londýnské City a právníky legalizující jejich machinace. Teprve teď, když jsou ty majetky a rezidence od Nice, přes Španělsko a Floridu likvidovány, probíhá to, co se mělo udělat už dávno.\nDá se říct, bez ohledu na další průběh války, že to je začátek Putinova konce?\nVypadá to, že ano. Ale těžko říct, jak dlouho ten konec potrvá a jaká bude jeho cena. Nic už nebude stejné jako před válkou. Ruská společnost, i kdyby nadále chtěla věřit propagandě, se v určité chvíli bude muset probudit. Ale zaváděné tresty – 15 let za mluvení pravdy o válce na Ukrajině, určitě reakci společnosti na ty zločiny výrazně zpomalí.\nDějiny se opakují. Nejenom tragédie bombardování Grozného (přesně si to pamatuju, seděla jsem tehdy ve sklepích spolu s Čečenci), nejen shazování vakuových a kazetových bomb zakázaných Ženevskými úmluvami. Opakuje se také tragédie ruských vojáků, dvacetiletých kluků uvedených v omyl, vyhladovělých a – stejně jako v Čečensku – po smrti pohozených. Viděla jsme v Grozném mrtvoly ležící na zemi, které ohryzávali psi. Viděla jsem fotografie krematorií na Ukrajině v roce 2014, kde se pálily ostatky ruských vojáků, jen aby se nedostaly k rodinám v Rusku, jen aby se o tom nemluvilo… A teď je to stejné jako před lety, ruská armáda veze na frontu krematoria.\nOpakuje se také strašná ruská propaganda, ale teď už není nikdo, kdo by Rusům řekl pravdu. Zlikvidovali Echo Moskvy, nezávislý internetový servis Dožď sám ukončil svou činnost, protože nemohl fungovat pod hrozbou mnohaletého lágru. Televize BBC je v Rusku zablokovaná, neběží Deutsche Welle, Facebook ani jiné webové stránky. To nakonec dovede společnost k rozhodným krokům.\nJsou Rusové připravení na změny? Napsala jste: „Stále zůstávají víc poddanými než občany.“ Vychoval si Vladimir Vladimirovič nástupce? Kdo by ho mohl nahradit?\nAlexej Navalnyj, ale to je jenom moje zbožné přání. Probíhá válka, takže je snadné přehlédnout, že právě probíhá další proces s Navalným, v němž bude pravděpodobně odsouzený na 15 let lágru.\nPřed válkou jsem mluvila s mnoha Rusy krmenými státní propagandou. Slyšela jsem od nich, že jsou obklíčení, že Západ na ně chce zaútočit. Nedokázali mi však odpovědět na otázku, proč by to dělal. NATO se blíží k ruským hranicím! Kaliningrad se musí bránit! Polsko je nepřítelem – to jsou každodenní zprávy v ruské televizi! Těžko se to poslouchá bez sedativ.\nPro nás lidi, kteří přemýšlíme logicky, je těžké si uvědomit, co je ruská propaganda. Uvedu příklady z posledních dní: to Ukrajinci na nás zaútočili, zabíjejí Rusy na Ukrajině, bombardují vlastní města. Je jedno, že v tom není žádná logika. Průměrný Rus má v hlavě jen to, že Ukrajinci jsou zločinci, nacisti a banderovci.\nUvedu jeden citát z Pavlova, toho Pavlova, který dělal pokusy se psy, a který jsem už použila ve zmíněném článku z roku 2002: „Ruská inteligence nepřikládá faktům význam. Nejraději má slova, ale nepřemýšlí nad jejich smyslem. Nerada se dívá pravdě a realitě do očí.“ A pocit strachu se v Rusku předává v genech z generace na generaci. Od Mongolů, přes cary, Ivana Hrozného až po stalinovský teror. Kdy měli Rusové v dějinách období bez strachu, které by jim umožnilo vydechnout si v letech demokracie?\nz polštiny přeložila Jarmila Horáková\npřetištěno s laskavým svolením Business Insider, vyšlo 6. března 2022\nKrystyna Kurczab-Redlich, novinářka, reportérka, napsala řadu knih o Rusku, mimo jiné mnohokrát oceněný svazek „Hlavou proti zdi Kremlu“ a Putinův životopis „Vova, Voloďa, Vladimir. Tajemství Putinova Ruska“. Je autorkou dokumentárních filmů o Čečensku. V roce 2005 ji Amnesty International a Helsinská nadace pro lidská práva nominovala na Nobelovu cenu za mír.\nAnna Anagnostopulu články autora >


Jan Cempírek životopis\nProfil osobnostiŽivotopisNovinkyOdkazy (1)Diskuse (0)Události\nspisovatel, novinář, cestovatel\n27. 6. 1970\nČeské Budějovice Upravit životopis\nŽije v Českých Budějovicích. První literární kroky si odbyl v deseti letech jako redaktor ručně psaného a bohatě ilustrovaného rodinného měsíčníku Zlatohlávek, který nakonec vycházel ve třech ročnících. Časopisům zůstal věrný i při studiu na lesnické fakultě v Brně, kdy publikoval ve studentských titulech. Nejčastějšími tématy článků byly především reportáže z cest po východní Evropě. Po ukončení studia prožil delší dobu v Austrálii, pracoval na několika tasmánských farmách jako honák krav, dřevorubec, řidič traktoru a placený lovec klokanů. Vydělané peníze pak použil na cestování po Austrálii, Novém Zélandu a Indonézii. Během cesty napsal rockový román Tanec posledního dne. Po návratu domů začal spolupracovat s deníky a magazíny na vydávání reportáží ze zahraničí. K lesnictví se již nevrátil, od roku 1995 pracuje v médiích na managerských pozicích (vydavatelství MAFRA, rádiové zastupitelství Regie Radio Music, nyní firma Český Internet). Téměř každoročně vyjíždí do turisticky neexponovaných zemí a oblastí. Zúčastnil se jako amatérský prospektor Mistrovství světa v rýžování zlata na Klondiku. Nejvíce jej však oslovily tropické oblasti jihovýchodní Asie, kam se pravidelně vrací. Celkem navštívil kolem 40 zemí světa. V roce 2000 založil internetový portál www.e-Dovolena.cz Uspořádal samostatné fotografické výstavy o Aljašce, Malajsii, Borneu a Francouzské Guyaně, podílí se na festivalu Expediční kamera. Sbírá mapy a domorodé píšťalky. Je ženatý a má dvě děti. Dílo:\n2005, Rafinerie - román "on the road" o lásce, cestování a svobodě třech mladých pouličních muzikantů cestujících Evropou. Název je odvozen od lidového pojmenování Centra Pompidou v Paříži, před kterým muzikanti nejraději hrají. Jaromír Nohavica o románu napsal: "Knihu jsem si šetřil jako za mlada, znovu jsem si při ní uvědomil, jak mám rád vlaky a cesty." Vydal: Labyrint\n2008, Autostop.cz - povídková kniha o lidech na stopu. Tři volně navazující autostopařské povídky odehrávající se během několika žhavých srpnových dní. Součást knihy tvoří fotopříběhy skutečných stopařů. Český rozhlas: "Autostop.cz je svěží letní knížka." Vydal: Gutenberg\n2009, Bílej kůň, žlutej drak - novela plná klišé, napsaná pod mystifikačním jménem vietnamské autorky Pham Thi Lan, byla kritikou nadšeně vítána jako autentický pohled do česko-vietnamské komunity. Vydal: Knižní klub\n2010, Tanec posledního dne - autorova prvotina, rockový román napsaný během čtrnácti deštivých dní na Novém Zélandu. V opuštěném domě na kopci nad městem žije psanec Buchenwald, jurodivá dívka Odjinud a partička studentů rozjíždějících svůj velký projekt - kultovní rockový klub. Vydal: Nová forma ve sběratelském nákladu


Online překladač z turečtiny do italštiny a z italštiny do turečtiny\nPřeklad z turečtiny do italštiny\na z italštiny do turečtiny\nTurečtina a italština a překlad z nich či do nich nemusí představovat problém. Je zde totiž online překladač vět, který můžete využít v mobilech, tabletech či v PC. Funguje kdekoliv, kdykoliv a zdarma. Je vhodný pro Vaše PC, mobily, tablety Kindle i ostatní. Pomůže Vám s překladem krátkých i dlouhých vět a navíc bleskově rychle.


Třinec v nové hale otočil zápas s Pardubicemi - Sport.cz\n15. Kolář 0:1\n47. Polanský 1:1\n49. Irgl 2:1\n12. září 2014 20:51 - Třinec\nTřinečtí hokejisté zvítězili v prvním extraligovém utkání v nové Werk aréně 2:1 nad Pardubicemi. Jeden z favoritů letošního ročníku nemohl po dvě třetiny překonat slovinského brankáře Roberta Kristana a prohrával 0:1, ale v závěrečné části otočil zápas zásluhou gólů Jiřího Polanského a Zbyňka Irgla.\nV hledišti měli domácí příznivci na sedačkách připravená trička v klubových barvách, červenobílé peklo se ale z vyprodaných ochozů na ledovou plochu nepřeneslo. Domácí se úvodní polovinu utkání nemohli dostat do souvislého tlaku, šancí bylo oboustranně jako šafránu a navíc zápas kouskovala častá vyloučení.\nSkóre se měnilo při hře ve čtyřech, kdy se nádhernou akcí blýskl Kolář. Pardubický útočník převzal puk uprostřed hřiště, drze se prosmýkl mezi dvěma obránci a v pádu zavěsil do horního růžku Hamerlíkovy branky. Kolář měl po průniku Gregorce na hokejce i druhý gól utkání. Třinecký gólman byl po kličkách slovinského beka mimo brankoviště, ale při střele Koláře ho zastoupil Roth. Vzápětí Hamerlík ukryl v lapačce stoprocentní šanci Nahodila.


Jak to dělám? | Kvantová masáž\nMoje práce je tak trochu dobrodružství. Jsem tzv.“létající masér“, což znamená, že nemám žádný masérský salón, čili když si někdo objedná moji službu, sednu do auta a jedu tam, kam si mě pozve – většinou do vlastní domácnosti. Vzhledem k tomu je jasné, že když je to poprvé, tak toho člověka vůbec neznám a nevím, co mě čeká, když se octnu v jeho soukromém teritoriu. Naštěstí se můj věhlas šíří díky doporučení, takže je to vyjímečná situace a většinou znám nového klienta alespoň z vyprávění spokojeného doporučovatele 🙂\nJak probíhá moje návštěva?\nVše je jednou poprvé a lidé mají rádi jistoty 🙂 Proto vám tímto krátkým článkem chci odprezentovat co vás čeká, když si objednáte moje služby.\nV první řadě předpokládám, že jste si pročetli stránku „O masáži“, kde jsou celkem důležité informace a zařídíte se podle nich.\nTakže dnes je termín mojí návštěvy a vy se nemůžete dočkat své masáže, případně jiné terapie. Přijíždím k vašemu bydlišti, zvoním, otvíráte a s úsměvem se vítáme 🙂 Mám obě ruce plné – v jedné masérské lehátko (váha 16kg), v druhé kabelu s pomůckami (2-5kg) podle situace.\nZde je nutno připomenout, že je potřeba mít k dispozici prostor minimálně 2x3m a raději více, abych mohl postavit lehátko a pohybovat se okolo něj.\nTaké je nutné si uvědomit, že během masáže budete delší čas bez pohybu a oblečení, tak aby vám nebylo chladno, je dobré zajistit příjemnou teplotu v místnosti – cca 25°C či vyšší\nDále si prosím nachystejte podložku (válec, polštář apod.) pod nohy, aby se vám lépe leželo a něco na přikrytí, u čeho nebude vadit případné zamaštění od oleje (velkou osušku či starší deku) To jsou věci, které bych už neunesl 🙂\nVybaluji si věci a převlékám se, během toho vedeme rozhovor o vašem zdraví a případných potížích. Poté si vypíši kartu s vašimi důležitými zdravotními údaji, abych věděl, na co si případně dát pozor a jaká máte omezení. Můžete být v klidu, jsem jako každý pracovník ve zdravotnictví vázán mlčenlivostí. Poté si vás důkladně prohlédnu, ale jen v nezbytně nutné míře pro předem domluvenou terapii. U Dornovy metody se manipuluje s celým tělem, ale o tom píši jinde.\nPo těchto nezbytnostech následuje vlastní procedůra, kterou máte objednanou. Nevím, jak jste zvyklí prožívat svou masáž, ale mám doporučení.\nPřichystejte si svoji oblíbenou hudbu, ideálně meditativního charakteru.\nJe to z důvodu vašeho dokonalého uvolnění a prožitku během masáže a mého soustředění na práci, kdy jsem většinou „v alfě“ (stav meditace), abych dosáhl co největšího napojení na vaše tělo a intuitivně použil to, co umím tam, kde to nejvíc potřebujete. Možná to někomu zní ujetě 🙂 , to mně je celkem jedno, protože to tak funguje.\nNicméně jestli budete mít potřebu rozhovoru, plně to respektuji, ale nějaké hudební podbarvení je super vždy 🙂\nPokud je přítomen i zbytek rodiny, partner, děti, domácí mazlíci, zajistěte nejlépe co nejmenší míru vyrušování, abyste mohli úplně vypnout a užít si to.\nČasto jezdím do mladých rodin, kdy moji službu využijí oba partneři. Je to oboustranně výhodné. Hlavně pro ně z hlediska hlídání dětí, kdy provádím masáž jednomu a druhý se věnuje dětem a pak se vystřídají. A pro mne z hlediska času – jeden výjezd – dvojnásobek práce.\nTakže zpět k průběhu terapie. Ležíte na lehátku a zatímco si nahřívám olej, obejdu vás s doutnajícím kouskem bílé šalvěje pro očištění prostoru a začnu se vás dotýkat. Při své práci používám vše, co jsem se naučil v logické posloupnosti dle vašich potřeb, takže co člověk, to trochu jiný postup a použité techniky. Po ukončení fyzické práce na vaší tělesné schránce ještě chvíli uhlazuji a srovnávám energie, dočišťuji šalvějovým kouřem a poté vás „probudím“ trojím cinknutím Kartálkami (nebo též zvonečky Tingsha, což je název prastarého hudebního nástroje z Tibetu)\nVy se následně pomalu probíráte z nádherného uvolnění a já si s vaším dovolení jdu umít ruce od oleje, potom vám naliji šálek relaxačního čaje, převlékám se, balím věci, případně probíráme vaše dojmy a nadšení z krásného prožitku 🙂\nPoté si domluvíme termín další návštěvy, přijmu s vděčností svoji zaslouženou odměnu za odvedenou práci a s úsměvem se loučíme. Po mém odchodu máte možnost hned pokračovat v relaxaci, což je ta největší výhoda. Pár doporučení co dělat po masáži máte zde.\nTakže jestli jste dočetli až sem, víte na co se můžete těšit a já se těším na setkání s vámi 🙂\n"Jak jsem se k tomu dostal a proč to dělám? To je…


Sklář z Vimperka vyrábí repliky starých číší. Zná ho i norský král - iDNES.cz\nVinné sklenice dodává na stůl norského krále i českého prezidenta. „Těší mě, že sklo, které vyrábím, dělá radost i jiným lidem,“ říká s úsměvem Jiří Kozel ze sklářské hutě ve Vimperku. Baví ho i to, že je to práce s trochu nevyzpytatelným materiálem.\nVšechno si žádá svůj čas, nic se nesmí uspěchat. „Výroba jedné skleničky müllerovky trvá cirka pětatřicet minut, normální šampuska jen deset.“ | foto: Radomír Dohnal\nMůže sklář pracovat, když má chřipku?\nMůže, proč by nemohl. Horší je to pro okolí, když se předávají píšťaly z pusy do pusy. Ale skláři byli vždycky dost odolní a nikdy jsem se nesetkal s masivní epidemií, která by uzavřela sklárnu. Ono se to ale dostatečně dezinfikovalo během díla, takže viry neměly moc šanci.\nSpíš jsem narážel na obsah plic, jestli to sklář utáhne…\nTo je zvláštní, že si tolik lidí myslí, že je to o plicích. Není. Do formy se fouká velice citlivě úměrně točení píšťalou, což znamená, že se musí koordinovat dech s rukama. Čím rychleji foukám, tím rychleji musím i točit, aby nedošlo k zafouknutí výrobku. Když foukám víc, než točím rukama, tak se mi na skle otisknou spáry z formy.\nVidíte, další z mýtů je, že skláři můžou v práci pít pivo. Je to pravda?\nDnes už je to na majiteli sklárny, jestli to dovolí a jak silné smí být. To víte, bezpečnostní předpisy, chlapi tam nemůžou běhat zmontovaný. Dřív jsme měli pivo osmičku dovolenou, u té velké pece se jinak vydržet nedalo. Sklář se hodně potí a ztrácí minerály. A zkuste osm hodin pít malinovku, to máte za dva roky cukrovku a žaludek obarvený na růžovo. A s tím alkoholem, no… u pece stojíte v sedmdesáti stupních, to jen zasyčí a je to venku.\nVy jste se takříkajíc se sklářskou píšťalou v puse narodil?\nNe. Já se původně rozhodoval mezi elektrikařinou v Aero Vodochody nebo sklářinou. Takže sem měl buď montovat elektronky do letadel, nebo foukat sklo. Neříkám, že mě elektrikařina nebaví, ale prostě se to osudově trefilo. Jinak to žádné velké rozhodování nebylo. Bylo mi patnáct, rodiče řekli půjdeš se učit a hotovo. A v roce 1999 jsem se vydal do Norska, za dobrodružstvím a penězma.\nPrý se vám tam podařilo vyrobit sklo pro norský královský stůl…\nNení to přímo můj úspěch, nechci si přivlastňovat cizí zásluhy. Já jsem to dostal jako zakázku od naší norské designérky. Ty skleničky jsou její design, já to vlastně „jen“ vyrábím. I teď pro ně vyrábím, jsem cosi jako subdodavatel. Ale s norským králem Haraldem V. se známe, přišel si osobně zkontrolovat zakázku do dílny, možná by si na mě vzpomněl.\nTakže norský král ví, z čeho pije, odkud sklo pochází i kdo ho vyrobil?\nAno, ale to nic není. I Zeman má skleničky od nás, dostal je jako dar při loňské návštěvě Jihočeského kraje. Ten pije z našich müllerovek. Jsou to repliky původních číší z poloviny sedmnáctého století, se kterými dobyl svět a vytvořil věhlas českého skla vimperský sklář Michal Müller.\nSvícen a sklenice na červené a na bílé víno, vyrobené pro norský královský stůl.\nNabídka z produkce vimperské sklárny Jiřího Kozla je opravdu unikátní.\nVěrná replika číše, vyrobená podle vzoru sklářského mistra Müllera z poloviny 17. století\nTěmi müllerovkami jste se ale proslavil doma i ve světě.\nTo nic nebylo. Jen mě požádala paní doktorka Lněničková z vimperského muzea, abych k příležitosti výstavy Šumavských pokladů, a tedy i šumavského skla, vytvořil repliku práce starého mistra, protože oni originály nemají. Tak jsme posbírali vzorky střepů, nafotili si originály v soukromých sbírkách, zpracovali, zkoušeli a vyrobili.\nOriginální receptura, tedy poměr sklářského písku, sody a potaše, se nedochoval?\nMy to vzali normálně z novodobého skla. Křišťál a jeho složení je čistě profesionální pojem, to okem nikdo nepozná. Co se týče průhlednosti, laik ho nerozezná od okenní tabule. Tam jde spíš o to, jakým způsobem lze to sklo zpracovávat, jak je broušený a foukaný. A pokud jde o suroviny, nebylo účelem vymýšlet původní recepturu. I když plány jsou pořád velké…\nNo, je to nápad a iniciativa paní Lněničkové, narazili jsme na to při plánování těch oslav. Že bychom mohli na Helmbašském potoce, původním místě müllerovské hutě udělat repliku barokní pece a obnovili recepturu. Ona je totiž moc šikovná v tom zkoumání a koumání podrobností. Pec by byla přes zimu zakonzervovaná, ale každoročně bychom tam v rámci sklářského sympozia zkoušeli něco vytvořit. Zatím to upadlo, neříkám do zapomnění, ale je to pořád zatím jen ve fázi myšlenky nebo spíš tajného přání. Dostat se k původním surovinám je docela problém.\nJak se ty suroviny vyrábí?\nPísek je v podstatě pořád stejný. Tady jde hlavně o potaš, uhličitan draselný. Dnes už je to chemická záležitost, jenže dřív se vyráběla louhováním dřevěného popela. Prostě spálili strom, rozmíchalo se to ve vodě, scedilo se to hrubé, nechala se vysušit voda. A ten prášek, co zbyl, se použil. Jenže ta výtěžnost je asi dva kilogramy na tunu spáleného dubového dřeva. I proto se vždycky sklářství rozvíjelo v příhraničních regionech se spoustou lesů.\nHistorické výrobní postupy a k tomu moderní sklárna, nepere se to?\nVůbec ne. Spíš je to zjednodušení. Já si vůbec nedovedu představit, že bych tu měl pece, z kterých se mi bude hulit celý den, už takhle to pálí dost. A obdivuju ty moje předchůdce, kdy byly pece na dřevo a z pracovního otvoru pořád sálaly plameny.\nPracovní teplota okolo 1140°C.\nKolik je tam stupňů?\nV peci máme pracovní teplotu 1140°C, ale jsou ještě vyšší teploty. Záleží na složení skloviny, jak se to namíchá, tak se to dělá. Jinak naše tavicí pec jede 24 hodin denně po celý rok. Jednou za rok učiníme generální opravu. Třeba poopravíme sklářskou pánev, ta podléhá korozi, protože sklovina je poměrně agresivní kapalina. Nic nevydrží věčně. Rozdíly jsou pak i v technice provozu, ale to je dáno českou metodou.\nV čem je ta česká odlišná?\nPrávě způsobem zpracování skla. Já bych mohl nabrat stejný množství skla jak na norskou, tak i českou metodu. Český sklář si musí nejdříve vytvořit takovou baňku – jádro. A tu já už mám tady připravenou a naberu si rovnou.\nV českých sklárnách se foukají skleničky tzv. kopnou, což je technický přefuk nad formu. Ten se pak musí odříznout a na to je taky speciální přistroj, který udělá rýhu kolem dokola. Tím, že ji zahřeju tam, kde je narušený povrch, vznikne povrchové pnutí a ono se to doslova odtrhne. Pak se zabrousí a zaleští okraj a hotovo.\nNáš způsob je jiný. Tvar té sklenice je kulatý, když ho nafouknu. Přes přílepek - to znamená, že na dno přilepím trochu skla - si sklenku přilepím, odklepnu od píšťaly a díky přístrojům udělám roztáčivý způsob. To dělá u nás jen málo sklářů, zatímco pukání je čistě český způsob.\nJe tedy každý váš výrobek originál?\nSkoro každý kus z naší dílny. Pracujeme tady jinou technikou, je v tom norská inspirace. I když je to s podivem se od Norů něco naučit. Ale musí se jim nechat, že oni pracují stejně jako v 18. století, než se objevily fabriky, a ta kontinuita znalostí a um nám tady teď chybí.\nSkleněné střepy jako surovina\nA v čem je to tolik odlišné?\nDo Čech totiž v těch časech přišla móda velkých skláren a manufaktur. Sklář se vlastně svou prací podílel na výrobku jen částečně. Jeden to nafoukl, druhý to dodělal, třetí to odnesl a sklář tu skleničku víckrát neviděl. Já když dělám skleničku, tak vlastně od prvního náběru až do konce to mám pořád v rukách a pořád to mám na očích, vlastně do té doby, než si to přijde zákazník koupit. To je ten rozdíl.\nByly časy, kdy mělo české sklo stejný zvuk jako to benátské...\nBa ještě daleko větší! Benátčani potom už dokonce replikovali české sklo, protože to jejich nešlo. Bylo moc krátké a křehké. To naše se táhlo, dalo se s ním mnohem líp pracovat. Benátské sklo šlo do úpadku po vynálezu českého křišťálu.\nA jak si české sklářství stojí dnes?\nJe to taková opatrná renesance, znovu se začíná zvedat z popela. Není to už o velkých firmách, ale už to taky nejsou amatérští píckaři. Zakládají se spíš malé rodinné dílny, je to takové víc ušlechtilé. Dřívější slávy se už asi nikdy nedosáhne, ale je ještě pár bláznů jako já, co nechtějí, aby sklářství v Čechách vymřelo.\nNakoupí u vás spíš sběratel, který jde po nějakém lepším kousku?\nČlověk to neodhadne. Přijede bourák, že se nám až zatmí, když zastaví před okny, a neutratí ani korunu. A pak přijede oprýskaná škodovka a nechají tady třeba pět tisíc. Je to dost na hraně.\nJe to poctivé řemeslo, takže u nás vždycky bude sklář zápasit o přežití. Jen ty vstupní náklady! Když chce elektrikář začít živnost, koupí si koženou brašnu, pár šroubováků a začne. Tady jsou ty náklady nepoměrně vyšší, jenom vybavení stálo kolem milionu. A to nepočítám, co se stane, když tu pec strčím do zásuvky. Ty náklady na energie jsou neskutečné. Každý doma nevyhřívá na 1400°C.\nAutoři: pro iDNES.cz , Radoslav Dohnal\nTémata: sklárna, Vimperk, pec, Jiří Kozel, Michal Müller, Norsko, huť, Písek, Aero Vodochody, Harald V., Jihočeský kraj, Prachatice, zakázka, Další koníčky, Hobby - dílna, Hobby - domov, Materiál, Pivo, Poradna: Jiné, Sběratelství, Zajímavosti


Pinus nigra 'Richard' - Borovice černá - Bambuscentrum.cz\nDalším zástupcem pomalu a kompaktně rostoucích borovic černých je kultivar ‘Richard‘. O jeho objevení se postarala v roce 1988 americká školka Mitsch z Oregonu. Roste jako kompaktní keř do sloupovitého až mírně pyramidálního tvaru ve spodní části rostliny. Jehlice jsou středně dlouhé, světle zelené. V 10 letech dosáhne výšky kolem 120 cm při šířce 45 cm. Je tak velikostně přibližně o 20 cm nižší ve stejném věku, nežli Pinus nigra ‘Green Tower‘. Hodí se do menších zahrad. Je plně mrazuvzdorná.\nBorovice černá (Pinus nigra) nejlépe roste v hlubších živných půdách s optimálním množstvím vláhy. Nemá ráda přílišné zamokření. Pravidelná zálivka a dobrý odtok vody je přesně to, co potřebuje. Půdní reakce by měla být mírně kyselá. Volíme stanoviště co nejvíce na slunci. Během vegetace používáme pomalu rozpustná hnojiva pro okrasné dřeviny. Nové výhony ve formě tzv. svíček je možné zaštipovat a tím docílit menšího vzrůstu a hustšího habitu. Vždy odstraníme maximálně 2/3 původní velikosti svíčky. Vzhledem k pomalému a uhlazenému růstu ji doporučujeme vysadit jako atraktivní doplněk větší skalky, nádoby, či záhonu.\n← Picea abies ‘Rydal’ – Smrk ztepilý ← Juniperus communis ‘Sentinel’ – Jalovec obecný Call Now Button


Motání hlavy, tlak v hlavě | uLékaře.cz\nuLékaře.cz Poradna lékaře Motání hlavy, tlak v hlavě\nMozek a nervy Pavel 2.2.2013\nuž delší dobu (cca 3 měsíce) mám neustálý tlak v hlavě, je to nesnesitelné. Někdy je to lepší, někdy horší, ale nikdy to není takový, že bych na to nemusel myslet a neobtěžovalo by mě to. Nejhorší je, když na to myslím, uplně cítím, jak mi to šrotuje v hlavě a je mi i na omdlení. Je to hrozné, uplně mě to vyřazuje ze společnosti, nevnímám, řeším jen tu moji hlavu a jsem prostě celkově mimo z toho. Chtěl jsem se zeptat, jaké by mohly být příčiny a proč to začalo, nikdy jsem nic takovýho neměl. Napadlo mne, že by to mohlo být od páteře, protože to začalo ve stejnou dobu, kdy jsem si ji lehce poškodil. Potom také, jestli mi to nevyvolala taneční droga, kterou jsem měl poprvé a taky zhruba v té době, kdy to začalo. Vážně nevím, u doktora jsem s tím nebyl, protože to předtím nebylo tak vážné, ale zhoršuje se to a je to nesnesitelný. Krevní tlak jsem si měřil, nic moc, ale zase žádnej extrém (140/110). Týdně sportuji minimálně osm hodin, tak vážně nevím.. :X Je mi 19 let, netrpím nadváhou.\nDobrý den, příčin bolestí hlavy je celá řada. Z Vašeho popisu nelze přesně usoudit na jejich původ. Jistě příčinou může být vysoký tlak. Jednorázové užití taneční drogy příčinou spíše nebude. Nejvhodnější bude vyhledat lékaře. M. Hlavačková


Proč je můj iPhone tak pomalý? Opravte, že iPhone běží pomalu\n[Vyřešen] Proč je můj iPhone tak pomalý\nI když je iPhone jedním z nejrychlejších chytrých telefonů na světě, stále můžete slyšet lidi, kteří si stěžují na podobné otázky, když nějaký čas používají iPhone: „Proč je můj iPhone tak pomalý?“, „Jak opravit, že můj iPhone běží pomalu?“, "Můj iPhone 6 běží pomalu, jak to opravit?"\nIPhone bude skutečně trpět takovými otázkami jako proč je můj iPhone tak pomalý. Protože se tolik lidí ptá, proč iPhone běží pomalu, pokusíme se vám v tomto článku vysvětlit důvody, proč iPhone běží pomalu, a sdílet některá řešení, která urychlí váš pomalý iPhone.\nČást 1. Proč je můj iPhone tak pomalý\nČást 2. Jak zrychlit iPhone\nPomalý běh iPhone může být docela pochopitelný, protože nechtěné nevyžádané a dočasné soubory vytvořené aplikacemi se stále více stávají, váš iPhone se zpomaluje. Existuje několik konkrétních důvodů, které zpomalují váš iPhone.\nNěkteré z vašich aplikací stále běží na pozadí\niPhone umožňuje uživatelům volně přepínat aplikace. I když na pozadí necháte spuštěno příliš mnoho aplikací, mohou automaticky aktualizovat informace. S omezenou pamětí RAM v zařízení iOS se váš iPhone může velmi zpomalit. Bez ohledu na to, zda používáte iPhone 4, iPhone 5, iPhone 6, bude vám pomalá reakce způsobovat potíže.\nPlné úložiště vede k pomalé reakci na iPhone\nJakmile na iPhone získáte větší úložný prostor, stažená videa, fotografie pořízené ve vysokém rozlišení, oblíbené hry a přidané aplikace na iPhone postupně vyplní jeho prostor. Navíc mezipaměť videa a historie vyhledávání na Safari zabere na vašem iPhone trochu místa. Mohli byste přejít do části „Nastavení“> „Obecné“> „Použití“ a vyzkoušet si tento prostor pro iPhone a potvrdit tento problém. Všechny přidané soubory nebo aplikace zpomalí váš iPhone.\nStará verze pro iPhone vysvětluje, proč je můj iPhone pomalý\nStaré modely iPhone 6 / 5s / 5c / 4S / 4 / 3GS jsou mezi některými uživateli stále populární. Počítačová zařízení jsou však v průběhu času náchylná ke zpomalení. Dalo by se jasně porovnat mezi iPhone 4 a iPhone 6. Ať už hrajete hry, sledujete videa, fotografujete atd., IPhone 6 by měl lepší novější verzi pro iOS.\nDalší faktory způsobují zpomalení iPhone\nKromě výše uvedených důvodů existují i jiné náhodné faktory, které vedou k tomu, že váš iPhone běží pomalu, například pomalé Wi-Fi způsobuje zpomalený pohyb videa na vašem iPhone 4. Možná, že váš iPhone onemocní po dlouhodobém používání nebo po nějakém škody. Všechny tyto faktory mohou také vysvětlit, proč je iPhone pomalý.\nNyní, když známe důvody, proč je můj iPhone pomalý, najdeme odpovídající metody, díky nimž bude váš iPhone 6 Plus / 6 / 5s / 5c / 5 běžet rychleji. Následuje několik jednoduchých triků, které vám pomohou vyřešit problémy jako „Proč je můj iPhone tak pomalý“.\n1. Odstraňte velké aplikace, které zabírají hodně místa\n2. Zbavte se starých fotografií / videí / hudby\n3. Odstraňte starou textovou zprávu\n4. Vyprázdněte mezipaměť Safari\n5. Zakažte aktualizaci aplikace na pozadí\n6. Omezte animace a vizuální efekty\n7. Vypněte automatické aktualizace / stahování aplikací\n8. V případě potřeby aktualizujte svůj iPhone\n9. Pravidelně restartujte svůj iPhone\n10. Resetujte zařízení úplně\nHloubkové řešení: Zrychlete iPhone jednoduchým kliknutím\nPokud hledáte užitečný nástroj pro zrychlení iPhone, iPhone Eraser by byla vaše volba. iPhone Eraser je jedním z nejpopulárnějších nástrojů pro mazání dat iPhone. Může trvale odstranit různé obsahy a nastavení iPhone, včetně fotografií, obrázků, kontaktů, textových zpráv, videí a dalších. Abychom vyhověli vašim osobním potřebám, poskytuje tento profesionální software tři režimy pro čištění dat zařízení iOS. Chcete-li vymazat všechny své fotografie, stáhněte si iPhone Data Eraser a nainstalujte ji do počítače. Následující kroky vám ukážou cestu podrobně.\nKrok 1Připojte svůj iPhone k počítači pomocí kabelu USB.\nKrok 2Vyberte úroveň vymazání podle vašich potřeb.\nKrok 3Jste připraveni vymazat všechna data iPhone a urychlit tak iPhone.\nV tomto článku jsme uvedli hlavně běžný problém: proč je můj iPhone tak pomalý. Také jsme vám dali několik jednoduchých triků, jak zrychlit iPhone. Pokud máte stále více otázek, proč je iPhone pomalý, můžete své závazky nechat níže.\n08. května 2018 17:32 / Aktualizováno Louisa Whiteová na guma\niPhone běží pomalu? Opravte to hned teď\nProč je můj iPhone pomalý? Jak opravit pomalý chod iPhone? Přečtěte si tento příspěvek a vyhledejte důvody a řešení.\nJak si vyrobit svůj iPhone X / 8/7/6/5/4 rychleji\nJak zrychlit iPhone? Tento článek vám poskytuje všechny jednoduché tipy, jak urychlit váš pomalý iPhone 6 Plus / 6 / 5s / 5/4.\nNejlepší čističe telefonů pro Android / iPhone\nTelefon plný nevyžádaných souborů a úložiště nestačí? Pak použijte nejlepší aplikaci pro čištění telefonů k čištění nevyžádaných souborů a napadení virem, abyste mohli lépe spravovat svůj Android a iPhone.\nguma Proč je můj iPhone tak pomalý