Je použití "kontejnerů pro bezdomovce" vhodným nástrojem řešení jejich problémů?\nzakladatel společnosti People in Safety s.r.o. a současně autor projektu Inteligentní záchranný modul\nTedy pokud se nebudeme na tento projekt dívat pouze jako na vyřazené lodní kontejnery, které dokáží nabídnout lidem bez domova útočiště v zimním období, ale jako na komplexní doplněk aktuálních nástrojů řešících problematiku bezdomovců. Mám na mysli zejména vytváření nových pracovních míst, určených primárně lidem bez domova, kteří mají snahu začlenit se zpět do společnosti navíc s odbornou psychologickou a jinou pomocí, která těmto lidem bude za dobu jejich zaměstnání napomáhat v resocializaci.\nProblematika lidí bez domova je velmi rozsáhlá a komplikovaná. Je třeba postupovat po malých krůčcích, aby možná resocializace proběhla přirozeně a nenásilně. Když se zaměříme na samotný Inteligentní modul, tak ten sám o sobě má velký smysl pro tuto komunitu, jak jsem se přesvědčil na Pilotním provozu modulu v Brně. Modul je určen vždy pro skupinu lidí, která se díky navázání důvěry a soužití dokáže sama vyvíjet a pracovat na sobě.\nPříklad: Petr (43 let) přišel do Inteligentního modulu poprvé 19. prosince 2014 a skupinu lidí, která nocovala v modulu od prvního dne, vůbec neznal. Měl velkou snahu najít si práci a to se také od 5. ledna 2015 povedlo. Až do 14. ledna, kdy musel být modul odvezen, Petr nocoval v modulu, kde se o něj komunita lidí postarala tak, že mu schovali nějaké jídlo a pití, aby se po příchodu z práce mohl občerstvit a v klidu spát a nabrat tak síly na další pracovní den. Domnívám se, že tento příklad jasně ukazuje, že tato komunita se za určitých podmínek může vyvíjet a fungovat.\nZ hlediska bezpečnosti lidí bez domova je modul naprosto dokonalý. Čipový zámek, který je navíc časově omezen, umožňuje vstup pouze vlastníkům čipu. To znamená, že lidé zde můžou mít přes den odložené i svoje věci a nikdo jim je nevezme. Modul má také dobrý vliv na psychiku obyvatel, protože jim dává pocit, že se mají kam vracet, že mají své místo. Díky tomu v modulu samostatně udržují pořádek a snaží se, aby jejich útočiště bylo co nejútulnější.\nvedoucí Oddělení sociální prevence a pomoci, Odbor sociální péče Magistrátu města Brna\nSlovem „kontejner“ v této debatě máme na mysli upravený lodní kontejner určený původně k přepravě nákladu, nikoli alternativní modulární kancelářské či obytné systémy. K dané otázce je možné jednoduše říci, že „lidé do kontejneru nepatří“ a proto jejich využívání v principu nemůže patřit v naší společnosti k důstojným a adekvátním způsobům pomoci lidem v extrémní nouzi.\nPoužití kontejneru jako mimořádného či standardního nástroje pro řešení či zmírňování stavu bezdomovství s sebou nese několik problematických okruhů, níže pro příklad uvádím některé.\n„Noclehárna“ v kontejneru nabízí pouze iluzi řešení nějakého problému; nenabízí ani minimální standard pro přenocování a prozatím vypadá spíše jako oficiální squat. Ty spolu s jinými nestandardními formami bydlení je možné tolerovat, ale ne vytvářet jako oficiální nástroje řešení dané problematiky.\nObce a ostatní aktéři sociální práce nutně musí usilovat pokud možno o důstojnější a systémové nástroje pomoci lidem bez domova. Nepříznivé zimní klimatické podmínky lze očekávat, vývoj situace včetně potřeb lidí bez domova lze predikovat. Je tak možné a nutné se na danou situaci zodpovědně připravit bez podobných mimořádných nástrojů.\nDalším problematickým okruhem je, že nástroje tohoto druhu mají principiálně tendenci neúměrně akcentovat argumenty ekonomické nad argumenty profesionální sociální práce (vč. maximalizace zisku prodejce a minimalizace nákladů kupujícího, např. obce) a to i na úkor legitimních potřeb samotných lidí bez domova. V praxi to může ilustrovat např. snaha umístit do takového prostoru co nejvíce lidí.\nZásadní problém můžeme spatřovat ještě jinde – každý tvůrce nástrojů sociální práce svými kroky vždy vysílá signál k ostatní společnosti. Použitím kontejnerů dáváme najevo, že „toto bezdomovcům musí stačit“ a tudíž není nutné hledat jiná (více inkluzivní) řešení. Podpoříme tak stále klesající ochotu společnosti akceptovat vedle sebe nejrůznější skupiny občanů, které označuje za problematické, podporuje a potvrzuje jejich negativní sociální status.\nBez napojení na stávající infrastrukturu, včetně infrastruktury sociální i na působení sociálních pracovníků, je samostatně nefunkční, pokud není naším úmyslem lidi bez domova odsunout na periferii. Kontejnerový modul tak není nijak inovativním a nepřináší žádnou výhodu oproti již existujícím způsobům zajištění přístřeší.\nEtické aspekty tak nesmíme ztrácet ze zřetele – bez nich opouští metody sociální práce a její nástroje svůj klíčový rozměr lidské důstojnosti.\nUrčitě by to mohla být jedna z alternativ v nouzi nejvyšší, jak ostatně potvrzuje níže samotný možný uživatel. pokud by šlo o samotné přespávání, přínosem by bylo i možné zamykání věcí. Problematický je prostor jako takový, na delší dobu nevhodný. Je jedno, že je to zrovna kontejner, ale je stísněný, bez oken, plechárna, bezúnikový prostor v případě čehokoliv. Elektronický zámek by mně osobně pocit bezpečí nepřidal. Při delším pobytu kdekoliv je potřebná právě ta práce se vztahy, jak ji zmínil pan Pěnkava. Mám zkušenosti s adaptací starých lidí, kteří prošli bezdomovectvím - trvá měsíce a roky, než se v komunitě ostatních nějak usadí, ale na druhé straně, při zachovávání všech standardů a vedení k uplatňování vlastní vůle i té zodpovědnosti za sebe, i velmi postižený a různě nemocný člověk dokáže využít podpory k návratu k zájmu o sebe, svět, budoucnost - a dokonce úsporám. JE tu hodně potřebný kontakt i respekt.\nVloženo: 19.3.2015 08:15:09\nRád bych se připojil do diskuse využití přepravních kontejnerů, pro řešení noclehů lidí bez domova. Jsem sociální kurátor z Prahy 1 a zastupuji zde i Sekci sociálních kurátorů SSP ČR, což nedobrovolné profesní sdružení sociálních pracovníků. Celou záležitost jsme projednávali a prostřednictvím tohoto fóra bychom se rádi k tématu vyjádřili. Nechceme apriorně zamítat návrhy, které by přispěli k řešení bezdomovectví, naopak. Obrací se na nás studenti architektury, psychologie, sociologie a jiných oborů, kteří ve svých pracích mají zájem přispět k řešení tohoto fenoménu. Naposledy jsme řešili návrh brněnských restauratérů na rozdávání jídla, které již nelze nabídnout hostům v restauracích. Většina těchto snah je založena na altruistických základech. Někdy, ale i záměr vznikne ryze na pragmatické úvaze. Problém ovšem nastává v uvedení úmyslu do praxe. Lidé bez domova trpí nedostatkem hmotného, ale především vztahového zázemí. To že nemají kde bydlet, často jsou bez příjmu, zadlužení nebo je proti nim vedeno trestní řízení, je až důsledek. Velmi stručně řečeno, hlavní příčina je ve vnitřním psychickém prostředí jedince, na které působí nebo působilo mnoho negativních faktorů. Výsledkem je určitý druh neschopnosti v navazování, udržení a rozvíjení vztahů a to, jak ve vztahu k sobě samému, tak i k okolí. Uvědomuji si, že toto vysvětlení může být zavádějící, ale chceme na tom demonstrovat velmi složitou situaci, ve které se naši klienti nacházejí. Jedná se o velmi nehomogenní skupinu lidí, jejichž životní situace, způsoby chování a reakce v různých životních situacích nelze dopředu odhadnout, a z tohoto důvodu ani najít bezpečná a funkční opatření. Řešení noclehů prostřednictvím přepravních kontejnerů je z našeho pohledu nedostatečné opatření, ve kterém vidíme několik podstatných rizik. Uzavřený a stísněný prostor působí na psychiku člověka, který žije v trvalé psychické tenzi, frustraci ze sociálního vyloučení, jako časovaný spouštěč konfliktů. Velmi praktický příklad je pražská loď Hermes nebo projekt nocležných autobusů Seven Roses. Přestože tyto zařízení velice účinně chrání lidi bez domova před nepřízní počasí, hlavně v noci, musí obsluha a personál velmi intenzivně pracovat s klienty na dodržování pravidel a snižování napětí. Koncentrovanější ubytování lidí bez domova vyžaduje odbornou asistenci personálu a nastavování (protože se jedná o proces) funkčních pravidel. Musíme si uvědomit, že mimo jiné problém bezdomovectví je v nedodržování pravidel v důsledku sociálně patologického chování. Tímto nechceme lidi, kterým pomáháme snižovat, pouze vysvětlujeme složitost tématu. Lidé bez domova se mají tendenci chovat jiným způsobem, než se za běžných situací chová většinová společnost. Naše zkušenosti z vývoje bezdomovectví od roku 1990 a zahraniční postřehy nás vedou k závěru, že vymyslet funkční model samoobslužného reintegračního opatření je zatím v našich podmínkách nereálný záměr. Jako Sekce jsme ochotní podílet se na výzkumu, který by odpověděl na možná východiska, případně návrhy koncepčních opatření. Ovšem v této podobě shledáváme, ač dobře míněný projekt obytných kontejnerů, jako nevyhovující se značným rizikem pro lidi bez domova a jejich okolí.\nVloženo: 3.3.2015 10:08:10\nDá to ještě hodně přemýšlení než se to stane akurátním (jaka každá novinka)Jako nouzové řešení v zimních podmínkách bch to i já brl.Co stímpřez léto?Solárko to taky neutáhne tz.elektryku vše stojí peníze.\nVloženo: 27.2.2015 14:49:40\nRád se vyjádřím k danému tématu.Já sám jsem bez domva a tak dám názor z druhé strany tak jak to vydím já a ostatní.nápad to není špatný ale v běžných podmínkáh by dlouh nevydržel(vydržel)kdyby tam byl aspon správce. nešlo by lidi uhlídat vím o čem mluvím.\nVloženo: 27.2.2015 14:44:02


Mourinho: Maicon se měl vyloučení vyvarovat - FC INTER MILANO X ZÁPASY HRÁČI FOTOGALERIE O INTERU MILÁN FANKLUB FACEBOOK\nMourinho: Maicon se měl vyloučení vyvarovat\n22/11/09 - José Mourinho je spokojený se zápasem svých svěřenců v Bologni. Inter vyhrál 3:1 a může se s klidnou hlavou začít připravovat na Barcelonu. "Vyhráli jsme, vyhráli jsme po dobré hře a vyhráli jsme zaslouženě," řekl The Special One televizi Sky Sport Italia.\n"Mario nastoupil v základní sestavě, protože máme tři kvalitní útočníky. Eto´o začne od začátku v Barceloně, takže jsem udělal tuto změnu, abych nechal Samuela odpočinout, protože jeho noha stále není stoprocentní. Mario v týdnu nehrál za národní tým, dobře potrénoval a byl připravený hrát. Odehrál normální poločas, jednu šanci spálil a jinou proměnil. Střídal jsem ho proto, protože dostal žlutou kartu a svoji hru nezměnil, takže hrozila červená. Zkušenost mě naučila neriskovat."\nMourinho pokračuje v analýze: "Když máte míč na kopačkách, nemusíte tolik běhat a máte více sil, to je důkaz Cambiassova gólu. Nyní se můžeme soustředit na Barcelonu. Nechal jsem své asistenty v Miláně, aby se věnovali přípravám na tento zápas. Já začnu studovat hru Barcelony v autobuse na cestě domů."\n"Nejdůležitější věcí je hlava, ne taktika nebo technika," říká Mourinho o zápase na Nou Campu. "Jet tam a moci si vyzkoušet, jak na tom jsme, je důležitým aspektem." Zlatan Ibrahimovič není na 100% v pořádku a jeho start proti svým bývalým spoluhráčům je v ohrožení, ale podle Mourinha je to "99,9999% šance, že nastoupí".\n"Dnes jsme možná nebyli úžasní, ale zápas jsme kontrolovali, Bologna to měla těžké. Nerad mluvím o tom, který hráč byl na hřišti nejlepší, ale je nepopíratelné, že Milito pracoval velice tvrdě. Balotelliho jsem střídal, protože dostal kartu a toto nebyl jeho životní zápas, ale své odvedl. Maicon se měl vyloučení vyvarovat, protože rozhodčí nikdy nepískají všuchni stejně. Fotbalová historie je plná takovýchto situací."\nDiego Milito vsítil svůj 8 gól v sezóně. "Byl to důležitý gól, takové mám rád. Góly, které nám zajišťují body, miluji ze všeho nejvíce."\n"Jsem také rád za Cambiassův gól na 3:1, protože nám zajistil poklidný závěr utkání."\n"Jsme šťastní, protože v italské fotbale není jednoduché vyhrávat venku. A jestliže vyhráváte venku konstantně, znamená to, že tým je opravdu v dobré formě."\nEsteban Cambiasso zápas hodnotí takto: "Kontrolovali jsme celé utkání. Bologna skórovala z jedné střely na branku díky tomu, že její útočníci jsou dobří a nebezpeční střelci. Zalayeta skóroval v každém týmu, kde působil. A Di Vaio byl minulou sezónu adeptem na titul krále střelců."\n"Po jejich gólu jsme udělali vše pro to, aychom neztratili hlavu, a musíme se mnou souhlasit, že nejnebezpečnější útoky byly ty ze strany Interu."\n"Je to důležité vítězství, protože víme, že nemůžeme podcenit žádný tým v italské lize."\nJulio Cesar promluvil o přesvědčivém vítězství nad Bolognou: "Hráli jsme dobrý zápas a naše vítězství zvýší tlak na naše pronásledovatele. Je těžké reagovat, když dostanete gól chvilku poté, co sami skórujete, ale my jsme zůstali v klidu a zápas kontrolovali."\n"Nyní nás čeká Barca. Nemůžu se dočkat zápasu na stadionu, kde jsem ještě nikdy nehrál."\nSobota 21/11/09 18:00


Stát by pro případ katastrofy měl mít potraviny až na patnáct dní, říká šéf státních rezerv | Radiožurnál\nStát by pro případ katastrofy měl mít potraviny až na patnáct dní, říká šéf státních rezerv\nVideo of Pavel Švagr: Stát by měl mít pro případ katastrofy potraviny až na patnáct dní\nZásoby zdravotních pomůcek jsou nedostatečné, tvrdí předseda Správy státních hmotných rezerv Pavel Švagr, který několik let přichází s návrhy na vyšší požadavky pro správu rezerv. „Bohužel jsme v posledních letech ze strany ministerstva financí a vlády nebyli vyslyšení,“ říká v rozhovoru s moderátorem Tomášem Pancířem. Jak je stát připraven na možné krize?\nZásoby zdravotních pomůcek jsou nedostatečné, tvrdí předseda Správy státních hmotných rezerv Pavel Švagr\n„Požadavky resortů převyšují naše finanční prostředky, například loni byl požadavek na 800 milionů korun a prakticky jsme nedostali nic,“ vysvětluje s tím, že je potřeba, aby byl stát připraven na všechny kritické situace.\nVojtěch: Plošně už roušky nemají smysl. Ke konci června chci prosadit zjednodušení pravidel jejich nošení\nUpozorňuje také, že v minulých letech se na správě rezerv mále investovalo a dohání se deficit, ročně se investuje kolem 250 milionů korun. Na nákupy pak zbývá zhruba kolem 150 milionů korun, což je podle Švagra velmi málo.\n„Máme tady plejádu potencionálních krizových situací a správa potřebuje modernizovat, dostávám se zhruba k 800 milionům, které bychom ročně potřebovali navíc,“ vysvětluje.\nŠvagr také upozorňuje na to, že cítí politický tlak na to, aby se omezovaly rezervy – například ministryně průmyslu a obchodu vyzývala kolegy, aby se šetřilo a že je potřeba hmotné rezervy prověřit.\n„Dlouho dobu tady nebyla politická vůle situaci řešit, několikrát jsme předkládali materiál do vlády, ani jednou nebyl schválen,“ upozorňuje s tím, že zásoba Česka je v 50 procentech v ropě a v 50 procentech v produktech.\nRád by také, aby se navýšily zásoby potravin, a to alespoň na 15 dnů. „To by znamenalo přidělit správě zhruba kolem sedmi miliard na nákup,“ dodává.\nEkonom: Stát musí zvýšit podporu v nezaměstnanosti. Sociální systém máme nastavený pro dobré počasí\nJak by měl stát podpořit ekonomiku? Přímým dotacím se nevyhneme, zapojit by se ale měly i firmy, říká ve Dvaceti minutách Radiožurnálu Martin Fassmann.


Badminton Kynžvart - Strana 2 z 11 - Nejen v Praze a ve velkých městech se hraje badminton, i na malém městě v Lázních Kynžvartu dokážeme hrát kvalitní benďas.\nHolky zajistily Kynžvartu první medaili ve čtyřhře\n24.3.2022 1.4.2022 Veronika Placková\nV sobotu 19.3. vyrazila na Grand Prix C do Aše malá výprava ve složení Elenka Brtníková a Terka Lišková pod dozorem Ládi Lišky. Tentokrát se na turnaji nehrály jen singly, ale také párové disciplíny: čtyřhra dívek i chlapců a mixy. I když Kynžvart na turnaji postrádal kluky, holky neměly problém do mixu najít spoluhráče z jiných oddílů. Dokonce už během týdne si u nás trenérka z Varů pro svého svěřence Matěje Šáru rezervovala jednu z dívek. Druhou si hned u prezentace zamluvil Tonda Bršťák z Nejdku.


Dešťová víla 32 – eFenix\n7.1.2019 5.1.2019 / Napsal Trysky / Klasika / 33 Komentářů\t/ striptýz,vystříkaná\nToto je 32 díl z 35 v seriálu Dešťová víla\n„Mám jít s tebou nahoru?“ zeptal jsem se, když jsme zastavili u Zdeňky před domem.\n„Asi ani nemusíš, hned budu zpátky.“\n„Jen si poberu pár věcí. Navíc, myslíš, že kdybys šel se mnou, že odjedeme?“\nRozhlížel jsem se kolem a čekal, až se Zdeňka vrátí. Vytáhl jsem z kapsy telefon a zavolal Jardovi, že už se vracíme zpátky, ať nám nachystá pokoj. Myšlenky se mi nějak samy vrátily do doby zhruba před hodinou, vášnivá smršť, odehrávající se v pokoji, kdy za dveřmi seděl skorotchán se skorotchýní. Moc dobře věděli o tom, co se tam dělo. A na něm to bylo vidět. Skoro bych se vsadil, že sotva jsme odjeli, tak na to museli vlítnout. V duchu jsem se pousmál.\n„Čemu se směješ?“ ozvala se vedle mě Zdeňka.\nByl jsem tak zabraný ve svých myšlenkách, že jsem si jí ani nevšiml.\n„Ničemu, jen jsem vzpomínal na to, co se odehrávalo u tvých rodičů. A co se tam muselo odehrát, když jsme odjeli.“\n„No, rozhodně věděli, co jsme tam spolu dělali, navíc tvému tátovi z toho pěkně stál, určitě si to rozdali, sotva jsme vypadli.“\n„No fuj, to jsou teda představy,“ otřásla se odporem Zdeňka.\n„Co je? To si myslíš, že se sexem přestali, sotva tě zplodili? Já nevím jak ty, ale já s tím rozhodně nehodlám přestávat ani po dětech.“\n„Na tom asi něco bude… ale to neznamená, že by se mi ta představa musela líbit.“\n„To chápu. A neříkala si jen pár věcí? Takhle to vypadá, že sis vzala půlku skříně.“\n„Ale to je jen pár věcí,“ řekla takovým tím nevinným roztomilým hláskem.\nDál jsem to raději nerozmazával.\n„Tak raději vyrazíme?“\n„Jo, tak nastartuj a jedeme.“\nNestačil jsem ani vypnout motor a slézt dolů a Jarda už nervózně přešlapoval ve dveřích.\n„Prosím tě, zvládneš to sama? Já asi budu muset jít zase něco řešit,“ otočil jsem se ke Zdeňce.\n„Co mi jiného zbyde,“ povzdechla si.\n„Děkuju, zlato,“ řekl jsem a políbil ji.\nZa Jardou se objevil náš oblíbený číšník, pro tuhle chvíli nejspíš degradovaný na osobního poskoka. Tvářil se tak nadšeně, až mi ho bylo líto. Jarda ho ještě tiše instruoval, než došli k nám.\n„Tak my teď půjdeme k serverovně a tady Milan se postará o tvou krasavici,“ rozkázal tónem, který nepřipouštěl odpor.\n„Fajn,“ souhlasil jsem a sotva jsme byli z doslechu, dodal jsem, „ale nezvykej si mě takhle komandovat. Nejsem tvůj zaměstnanec, ani poskok.“\n„No jo, no jo, ale pospěš si.“\n„Nehoří, ale ta tvoje odbornice si vymýšlí nesmysly za nehorázný prachy.“\n„Fajn, já myslel, že peníze pro tebe nejsou až tak velký problém.“\n„Peníze pro mě nejsou problém, protože je nevyhazuju za nějaký předražený nesmysly.“\n„Proberem to v klidu se Zuzkou. Vždyť já ani nevím, o co jde.“\nUsadili jsme se v kanceláři vedle serverovny. Vybídl jsem Zuzku, aby mi předložila svůj plán.\n„To máš jednoduchý. Jestli jsem to správně pochopila, tak tohle je uzavřený klub a nemůže sem jen tak kdokoli,“ začala líčit svůj plán na zabezpečení.\nJakmile skončila, Jarda se zhrozil, kolik by to stálo.\n„Co bys chtěl, expres služby jsou drahý, speciální vědomosti a dovednosti k tomu… A pořádný vybavení taky. Však ty taky expres speciální služby nedáváš zdarma.“\n„To je fakt. A to, co jste navrhovali, se dá dodělat kdykoli, nebo to musí být teď?“\n„Já na to připravím systém a dodělat se to dá kdykoli.“\n„V tom případě to zatím odložíme, já si udělám malou anketu, jestli o to bude zájem a pak se uvidí.“\n„Anebo bys to mohl udělat jen v části, takovou VIP zónu.“\n„No vidíš, to mě nenapadlo.“\nHned začal vyzvídat a plánovat, co by stála VIP zóna. Zuzka chvíli přemýšlela a počítala, jakmile vyřkla třetinovou cenu, Jarda bez váhání souhlasil.\nPřesunuli jsme se do malého salónku, kde na nás už čekala Zdeňka. Během několika minut před námi přistály plné talíře i láhev archivního vína.\n„Tak na naší spolupráci,“ pronesl Jarda přípitek.\n„Na spolupráci,“ odpověděl jsem.\n„Hele, to jen tak trousíš dobrý nápady?“ zeptal se Jarda.\n„No, jak jste to se Zuzanou plánovali, tak je to dost dobrý. Jak si můžeš být jistý, že za to dostaneš nějakou odměnu? Tohle poradenství by obvykle stálo pěknej balík.“\n„Jak to říct. Vím, že když to řeknu tobě, tak se mi to vrátí přinejmenším v jiné podobě.“\n„Za prvé ti důvěřuju, a za druhé jsme spolu udělali pár dobrých obchodů, získal jsem kontakty a tím, že tu teď jsem, získávám řekněme kritické informace o tom, jak to tady chodí. Ani jednomu z nás se nevyplatí toho druhého podrazit.“\n„Jsme si vzájemně prospěšní.“\n„A co je důležitější, nejsme pro sebe konkurence.“\nZdeňka jen tiše přihlížela našemu rozhovoru.\n„Máš dobrého kuchaře,“ pochválil jsem jídlo, jakmile jsem ochutnal.\nDál už jsme jedli mlčky. Talíře se vyprázdnily a láhev záhadně vyschla.\n„Odskočím si a hned budu zpět,“ pošeptala mi Zdeňka.\n„Tak se sejdem v pokoji, skočím ještě za Zuzkou, zkontrolovat jak to jde.“\nSotva nás Zdeňka opustila, Jarda ke mně přisunul obálku.\n„Slíbená odměna, přece sis nemyslel, že bych ti zůstal něco dlužný. Dobrý nápady se musí ocenit a rychlá řešení také.“\n„Díky. Jdu se podívat za Zuzkou a pak nejspíš zamířím do postele, mám toho za dnešek dost.“\n„Chápu. Až půjdeš zpátky, tak se za mnou ještě zastav.“\nDružný hovor se Zuzkou trval asi deset minut a o práci tam nepadlo ani slovo, ani jeden z nás neměl chuť to dál rozebírat. Před odchodem jsem jí nabídl, že jí sem nechám poslat nějakou dobrou večeři.\nJarda mi ještě v kanceláři nabídl panáka.\n„Když už seš tady, mohl bys pro mě ještě něco udělat?“\n„Co potřebuješ,“ povzdechl jsem si.\n„Neboj, tentokráte to bude spíš příjemný. Potřeboval bych zhodnotit jednu dívčinu.“\n„No měla by tu dělat striptýz, ale nejsem si jistý, jestli na to má.“\n„Ještě to nedělala a není zrovna prototyp vychrtlé modelky.“\n„Nezlob se, to nepůjde.“\n„Mám tady Zdeňku. Co jí asi tak mám říct? Celou dobu ji přesvědčuju, že sem nejezdím za holkama, ale za prací a ty mi navrhuješ tohle.“\n„Ber to jako práci. Během deseti minut se ti předvede a pak si dělej, co chceš.“\nNevím, jestli mě udolaly ty jeho řeči nebo alkohol, ale nakonec jsem na to kývl.\n„Je trochu stydlivá, tak má škrabošku, aby ji náhodou někdo nepoznal,“ upozornil mě Jarda, než jsme vstoupili do určené místnosti.\n„To by mohla být docela výhoda, takový malý prvek tajemství,“ podotkl jsem.\n„Tak šup dovnitř.“\nNež jsem se nadál, už jsem stál v místnosti. Chvilku jsem se rozhlížel. Příjemné přítmí, jen malé pódium, nebo spíš molo s tyčí nasvícené několika reflektory, ale nijak moc ostře. Všechno docela tlumené a příjemné. Pár stolků s křesílky, při okraji místnosti několik oddělených boxů s výhledem na pódium a nikde nikdo. Pohodlně jsem se rozvalil v jednom boxu a čekal, co se bude dít.\nTichá hudba, kterou jsem ani pořádně nevnímal, se najednou změnila, nabrala na hlasitosti i na tempu. Nevědomky jsem začal do rytmu podupávat nohou. Jen jsem si pomyslel, že tu mohla být Zdeňka se mnou. A Zuzka vlastně taky, ta by si to asi vychutnala ještě víc. Nechal jsem přemýšlení o ženských a věnoval pozornost tomu, co se začalo odehrávat přede mnou.\nZ jedné strany tam nakráčela shrbená postava v plášti a s kápí přes hlavu, co krok to úder gongu v hudbě. Došla až doprostřed a hudba utichla. Úder gongu a plášť letí k zemi. Nevím, kam dřív s očima, přestože byla ještě poměrně dost zahalená. Netušil jsem, co to Jarda kecal o postavě. Ano, nebylo to vychrtlina, ale podle jeho varování jsem si představoval nějakou macatou a pořádně oplácanou. To, co tu přede mnou stálo, byla normální holka, přesně tak akorát. Božský prsa, nádherný zadek a luxusní nožky.\nOblečená v dráždivé černo-červené kombinaci. Prohlížel jsem si ji odshora dolů a zase zpátky. Pod černým bolerkem se ukrývala krajková podprsenka, odhalené bříško, černý podvazkový pás s červenou krajkou na okrajích a černé vzorované punčochy. A ta škraboška přes oči tomu dávala nádech tajemství. Nemohl jsem z ní spustit oči.\nPopošla pár kroků k tyči a do rytmu hudby se kolem ní začala vlnit a obtáčet. Předváděla neskutečně vzrušující představení. Musel jsem se přesunout blíž. Opustil jsem místo v boxu a sedl si ke stolku přímo pod pódiem. Její úsměv prozradil, že si povšimla stojícího údu. Při pohledu na ni jsem byl jako v transu, nevnímal jsem nic jiného než ji a hudbu.\nNajednou byla tma a ticho, představení skončilo. Ani jsem se nepohnul a jen si se zavřenýma očima vychutnával mizející dojmy a blednoucí vzpomínky. Najednou jsem měl ruce svázané za židlí a přes oči šátek. Ani jsem se nebál, jen jsem čekal, co z toho bude. Bylo mi jasné, že tady mi nic nehrozí, v tuhle chvíli maximálně tak zneužití od holky.\nNožka v punčoše mi přijela od kolene k rozkroku a zpět a já jen vzdychl slastí. Obkročmo se nade mě postavila, cítil jsem, jak se její nohy dotýkají mých. Chytla mě za hlavu a vtiskla si ji mezi ňadra. Snažil jsem se do plic dostat alespoň trochu vzduchu. Můj ocas byl tak nalitý vzrušením, že hrozilo protržení látky na kalhotách.\nUsadila se mi na stehnech. Nehty mi přejížděla po krku a po hrudi. Bylo mi jasné, že to zanechá stopy. Bylo mi to jedno, vzrušení a chtíč mi zatemnily mozek.\n„Ne, to nejde,“ zaprotestoval jsem tiše, když mi dlaní přejela po ukrytém ztopořenci.\nVrznul zip. A po kratičkém zápasu s knoflíkem jsem na svém nabijáku ucítil chladný vzduch.\n„A proč by to nešlo,“ pošeptala mi do ucha.\n„Protože…“ začal jsem a najednou mi došel dech.\nStačil k tomu pouhý dotek její horké dlaně na tom správném místě. Vlasy mě zašimraly do nosu a donutily mě k nádechu. Do nosu mi pronikla vůně mladého ženského těla. Ten parfém mi byl povědomý a nejen on.\n„Protože jestli toho nenecháš, tak se ti během pár okamžiků udělám do dlaně, miláčku.“\n„Ty… tys mě poznal?“\n„Ano. To ten parfém a nejen ten. Myslela sis, že škraboška mi zabrání poznat mou dokonalou milenku?“\nPřitulila se ke mně ještě víc. Zmáčená štěrbinka se tiskla ke kamennému sloupu. Lapličky se rozestoupily a přijmuly ho mezi sebe. Pohupováním v bocích mi po něm přejížděla. To, že jsem měl zavázané oči, zostřilo mé ostatní smysly.\n„Šššš,“ zastavila mě, a to jsem ji chtěl jen varovat, že tohle dlouho nevydržím.\nNadzvedla se a dosedla zpět. Tvrdý kolík zajel hluboko do jejího lůna. Vlhko a teplo, které odtud vycházelo, bylo pro mě poslední kapkou. Už to nešlo zadržet.\n„Ooohhh…“ uniklo mi z úst.\nZ mé hadice vystříkla dávka životodárné tekutiny. Mé další zavzdychání a další výstřik. Na to, že jsme se pomilovali odpoledne v bytě jejích rodičů, toho ve mně zbylo ještě víc než dost.\n„Já…“ začal jsem.\n„Pššš,“ zašeptala, „nekaž to.“\nZatímco mě objímala, uvolnila mi ruce a sundala i šátek z očí.\nNeochotně se ze mě zvedla a zamířila zpět k pódiu, kde si vzala botky a přehodila přes sebe plášť. Když viděla, že jsem se z toho ještě nevzpamatoval, vrátila se ke mně. Plášť, rozevírající se při chůzi, odhaloval bílé kapky stékající po stehnech.\nNavigace v seriálu << Dešťová víla 31Dešťová víla 33 >>\ndalší nekonečný příběh a už dost nudný.\nReply to zlato\nŘekni tu ti, že tvůj komentář mi vzal chuť psát cokoli dalšího.\nVždyť ale chceme, aby se čtenáři vyjadřovali. A nemyslím tím to, když se tady my autoři chvalime navzájem\nA mimochodem, je to psané skvěle, ale já to už nečtu, nebo to jenom proletím. Oba seriály se mi tak trochu míchají dohromady a jak už tady někdo napsal – využij je v nové sérii nebo povídce, tady už plýtváš dobrými nápady.\nAle ano, já jsem za komentáře rád, i za ty negativní.\nAle napsat, že je to nuda, není zrovna konstruktivní – chybí děj? Chce to víc sexu? – Netuším. Byl by stejný komentář, kdyby to byla samostatná povídka?\nSnažím se, aby každý díl byl o něčem jiném, dokonce i popis sexu se snažím pokaždé dělat jiný. Komentář typu je to nuda bych pochopil, pokud by se určité pasáže opakovaly pořád dokola, ale takhle?\nJá jen doufám, že tě jeden ostrý a několik nesouhlasných komentářů neotráví a neodežene od psaní na dobro. Byla by to určitě škoda a dost by se tím omezila pestrost povídek, co se tu objevují. Už takhle je jich většina o incestu, i když to „lidi chtějí“. Dlouhý seriál má své výhody i nevýhody. Problémem je, že se některé příběhy dost rozrostou a v podstatě by se obešly bez sexu, jako třeba byl kritizován Shock za Letopisy. Nebo se to naopak začne motat dokola jako skončili Vyhnanci na Sibiři. Autor vždy vidí napsané v jiné souvislosti a má k tomu… Číst vice »\nPřesně tak!Ja už tak deset dílu zpět taky jen tak prolitla,proste mi přijde,ze už se to nikam neposouva.A nemyslím si,ze je nutné hned být uražený z trochu spatne kritiky…ve finále jsme se všichni shodli,ze píše skvěle,jen tyhle dva seriály už proste nejsou ono.Jestli ale tady autory zajima vic to,aby měli jen kladné kritiky,ale jejich povidky čtenář buď jen preletl nebo dokonce ani nemel chut cist tak tedy Dobre…\nKoukam,ze se mi to nějak posunulo…tohle mělo být pod komentářem od Harai\nAle já nejsem uražený. Jen mě mrzí, že to nikdo tedy neřekne nějak normálně. Posledních 10 dílu Dešťové víly tady nemuselo být a já se víc jak rok mohl věnovat něčemu jinému. To stejné s Kristýnkou, konec už mám vymyšlený jak dlouho, ale když se tady objevují pochvalné komentáře, tak proč bych to měl ukončit?\nNevidím to tak! Za mne krásná práce. Mmch, Já to nedokážu. Vy Zlato ANO?!?\nTrošku tvrdé odsouzení. Neprohlížel jsem ostatní díly, ale asi to musí být opravdu nuda, když vyprovokuje u 32 dílu někoho k ojedinělému komentáři.\nZa mě musím napsat, že po delší pracovní části přišel rajcovní striptýz. To, že na něho ušili boudu jsem začal tušit ve chvíli, kdy zjistil, že tanečnice není macatá 🙂\nPopravdě…mě už tenhle seriál taky nebavi:( Mas plno skvělých nápadu a pises suprove, ale přijde mi, ze je zabijes ve chvili kdy se z nich stane další dil Destovky nebo Kristinky…Na mě je to už moc dlouhy…\nMě to přijde jako životní příběh dvojice před svatbou , kdy žije každý sám . Rozvíjí se tam vztah , Zdenčina žárlivost i její malé podrazy . Ty já bych nerozdejchal . A pravda je to , že k Bejvalce a Kristýnce se rád vracím . Na to kolik má dílů je pořád plná vzrušení .\n1. Dešťovou vílu tímto dílem ukončím\n2. Kristýnka byla naplánovaná ještě asi na 10 dílů. Je jen na vás čtenářích, jestli to ještě vydržíte, nebo jestli to mám také ukončit.\n3. Vyvstává pak otázka mého dalšího tvůrčího snažení.\nK bodu 3 – nenech se negativními komentáři udolat. Při mé „nevěře ve sklípku“ se na mě všichni sesypali, že je tam zmatek v ději, a byli to ti, co se vyjadřují minimálně nebo vůbec. A zrovna téhle povídky jsem si „považoval“, neboť jsem to takto kdysi zažil. Tak jsem taky uvažoval , že to nemá cenu. Nicméně, dopisuji, co mám rozdělaného, s díky si přečtu komentáře od tradičních čtenářů (i tebe) a už si to tak neberu. Být tebou, oba seriály píšu dál, dokud nedojdou nápady a pak to nějakým obloukem ukončím. V hodnocení máš 16+, takže minimálně těm… Číst vice »\nZa mě rozhodně pokračuj v těchto seriálech, a pokud ne v obou, tak určitě v Kristýnce, to je asi nejlepší série, co jsem četl, a naprosto si umím ten děj živě představit. Nechápu, co na tom může komu vadit, že je to dlouhé. Díky tomu ty postavy opravdu jakoby existují doopravdy.\nČau trysky ser na něj jen nějakej blbec co nikdy nic nedokázal . To je jako když si přečteš na csfd komentář u higlandera kde nějakej blbej Kid napíše film dobrej jen mi neseděla muzika kterou dělali Queen a meli i za to ceny a pár skvelejch hitů . Tvoje příběhy se liší autentičností a to je tvá deviza a umíš ji podat kua , jako to realistický pojetí je to co děláš nejlíp jako dva když maj zasebou pár blbejch vztahu tak neskončí asi za měsíc u oltáře 😁 piš dál dešťová víla ke super i Krystínka\nSouhlasím s Nefem, každý takováto kritik by si měl zkusit napsat alespoň jednu povídku, která by se dala publikovat. Já bych to nedokázal a proto si netroufám kritizovat a ještě jednou větou typu je to nuda.\nJe sice pravda, že se chvíli děj nikam nepohyboval, ale stejné je to i v životě taky má člověk dojem, že je vše stejné a žádný změna na obzoru.\nRozhodně Trysky pokračuj, hlavně se nenech znechutit. Je tu několik sérií, které někdo rozepsal, ale už v nich nepokračuje a to je myslím škoda.\nPravdou je,ze kratší seriály mají proste smrnc a náboj vzruseni…když je to takhle dlouhé,tak si to přečtu jen z povinnosti, jakoze když už to čtu od zacatku…ale nic nového a zajímavého se tam proste už dlouho neděje…a přitom si myslim,ze je to skoda,protože napady mas skvely!\nTakže Trysky – když už se tu rozjela taková debata, neodpustím si taky přispět svým pohledem. Je pravda, že dlouhé série z mého pohledu ztrácí jiskru vzrušení, protože „to všechno už se stalo předtím“, ale i tak je jak Kristýnka tak Dešťová víla velmi dobře napsaný seriál a oba příběhy si přečtu rád. Přiznám, že Kristýnku mám radši než DV, ale vlastně nevím proč. Ale rozhodně si neber negativní komentáře tolik k srdci. Kritizovat je lehčí než tvořit a nespokojení se ozývají častěji. Navíc je zimně-novoroční období všeobecně blbé nálady 🙂 Rozhodně neházej tužku do žita! Kristýnka i DV podle… Číst vice »\nDostal jsem se do podobné situace, když jsem psal seriál Cvokař. Byl to reálný děj podle skutečné události a i když už měl 20 dílů, zdaleka nebyl konec v dohledu. Bylo to prostě živé a dál se to odvíjelo. Jenže…. rozhodně tam bylo dost mrdaček a bohužel některé byly mimo hranice vnitřních pravidel našeho portálu, takže jsem musel v autentickém textu provádět autocenzuru a navíc, některé se často opakovaly. Což mi někteří čtenáři vyčítali v komentářích a nebo mi to psali v emailech. Když jsem tedy oznámil, že tento díl je epilog, vyvolalo to fůru emocí- Bylo to tak 50… Číst vice »\nZa mě: autor umí výborně psát, umí zaujmout, má nápady. Na druhou stranu mám v obou seriálech chaos, postavy se mi pletou a vždy si musím prolítnout předchozí díl, abych se trochu chytl nově vydaného. Jelikož zde autoři ale píší zdarma (i) pro svou radost, nechci nikomu přikazovat, zda má skončit, nebo pokračovat za každou cenu dál a dělat to silou jen kvůli čtenářům. IMHO je lepší povídku ukončit na vrcholu, než ji nechat vyhnit. Jestli tě Trysky tvé dvě série baví, nápady se ti zjevují před očima a u každé nové zápletky vzrušením slintáš, pokračuj prosím dál. Jestli to… Číst vice »\nKdyž tu čtu v komentářích , že je to nudné , tak jsem asi četl něco jiného . To , že se děj chvíli točí kolem zabezpečení clubu , vyváži soukromí striptýz . Děj se posouvá k společnému bydlení . No mě více uchvátila Pavlína a je škoda nedůstojného rozloučení . Můj best of je Kristýnka . Pořád má děj i vzrušení , sice mi tam občas chybí její zlobivé sestřičky , ale pořád je to vzrušující pokračování . Pokud by ses rozhodl seriál ukončit , tak prosím o důstojný konec . Ani jeden seriál si nezaslouží rychlé useknutí .\nPavlína se měla ještě na okamžik objevit, stejně jako ředitelka hotýlku. V plánu toho bylo dost.\nOna je to asi nuda, když tam nešuká každý s každým, případně v oblíbenější variantě šuká celá rodina netečou litry semene a neznásilňuje se, nebo alespoň nezahýbá.\nJak už jsem to jednou psal , beru to jako vývoj jednoho vztahu . Podle mě píšeš romantické povídky a to je plus . Když bude každý psát hardcore šukačky , kde kámen obdělává cihlu tak to bude stát za prd . Pro mě jsi romantik a rozhodně to umíš velmi dobře .\nTak to si myslím,jsi úplně vedle.Tady nejde o množství sexu,myslím,ze nejlepsi hodnocení tady mají prave ty seriály,kde zase tolik sexu není,ale mají zajimavy a napínavý dej.Priznam se,ze u obou tvých seriálu sexuální části preskakuju,protože už mi popsání sexu mezi dvěma stejnými lidmi po 32. nepřijde nijak zajimave a pro mě osobne by se tohle všechno dalo vcucnout do cca 10dilu a pak by to mělo ten správný náboj.Ale jak vidis,je to jen můj názor,převládaji kladné recenze,takže se urcite nenech odradit.\nPodle mne nejde jen o kladné reakce. Vypovídající je i počet přečtení a ten naznačuje, že to až tak lidi nebere.\nAle pokud by se na scénu vrátily sestřičky a došlo k mému oblíbenému incestu, tak bych dal palec nahoru tak 220x 😉\nJa si myslím že TY píšes skvelé poviedky a vzdy mi to sprijemni den ked na efenixe najdem další diel Kristinky alebo DV. Podla mna by si sa mal držať svojich plánov ale ked sa rozhodnes ukončiť prosim ta o dôstojný koniec.\nJá vůbec nechápu kritiku délky série. Právě to odděluje tvé povídky od drtivé většiny ostatních, a díky té délce se postavy vyvíjejí, což je prostě úžasné a bohužel ojedinělé. Kritika je určitě obecně prospěšná, nicméně zde mi přijde úplně mimo, pokud se to někomu nelíbí, tak ať to nečte, když ví, že už ho to nebaví. Pokud je povídka krátká či jednodílná, je to opravdu jen o tom jednom…\nMně rozhodně nedostatek sexu ve tvých povídkách nechybí. Má to nějaký děj a skvěle ho dokážeš gradovat, ale autor jsi ty a jen na Tobě záleží jestli tomu budeš tu energii věnovat nebo se pustíš do něčeho nového.\nTrysky patří mezi mé nejoblíbenější autory. Kristýnka společně s Vílou jsou skvělé a nudné určitě ne, ale i když mám autora i tyto série rád, myslím, že už by si zasloužily ukončení. 30+ dílů už je skutečně hodně.\nČetl jsem od tebe vše co jsi napsal a musím říct že ani jedna série nebyla nudná. Čtením na této stránce trávím hodně času už od založení a řekl bych že patříš mezi ty co do toho dají příběh a hlavně reálnost. Pokračuj tak dál má to smysl a to ne jen v této sérii.\nAhoj jistě si asi možná vzpomeneš na některé moje komentáře k tvým VELMI DOBRÝM POVÍDKÁM. Za mě tedy rozhodně tvoje série Víla a Kristýnka nejsou ani nudné a ani zbytečně dlouhé. Ba naopak jsou velmi dokonalé a krásně propojené příběhy které se postupem vyvíjí a to je na tom to úžasné. není to o tom že kluk pozná holku na 8 řádku jí vošuká s prominutím a na 10 postříká a na 20 jde domů a povídky je konec. Tvoje nápady jsou úžasné a samotného by mě to ani nenapadlo. Jak jsem již několikrát psal, při čtení se tak vžiji… Číst vice »\nPane Trysky píšete hezky a čtivě.Jsem váš starý čtenář a pamatuji si na jinou návštěvu u rodičů nevěsty.Bylo krásné,zemité s tím televizním opravářem a s náhradou tchána u tchyně.Bylo to originál námětem i popisem. Kruci proč jste to vynechal?


Amazon: Prodej vinylových gramodesek vzrostl o 745 % – AVmania.cz\nJaromír Puk 8. října 2013\nHudba na CD se už téměř neprodává, MP3 můžeme snadno on-line nakupovat i u nás, ale proti tomuto trendu jde rostoucí zájem o „zastaralé“ gramodesky. Proč?\nKdyž jsem před čtyřmi lety psal článek CD je mrtvé, ať žije LP a MP3 netušil jsem, jak budu blízko pravdě. Internetový obchod Amazon.com vydal statistiky prodejů a ty ukazují, že od roku 2008 vzrostl prodej LPíček, neboli klasických vinylových analogových gramofonových desek, o 745 %.\nPro nás z ČR je tento fakt zajímavý o to více, že právě česká firma GZ Digital Media (bývalé Gramofonové závody v Loděnici u Berouna) je jednou z mála, která gramodesky vyrábí.\nCD je mrtvé, ať žije LP a MP3\nStahování hudbu nezabíjí, ale určitě se podepíše na postupném odchodu CD. Co nám pak zůstane? Bude to opět analogové LP?\nPokud se podíváme na tabulku, tak růst je takřka lineární, čili každý rok se kupují gramodesky stále více. Trend je o to zřetelnější ve srovnání s padajícími prodeji CDček, s neúspěchem fyzických nosičů pro audiofily (například SACD). Přesun hudby na internet, rozvoj hudebních služeb, kdy si lidé ani hudbu už nekupují, jen ji poslouchají streamovanou z internetu by teoreticky hovořil pro zánik všech (!) fyzických médií. Ale neděje se tak.\nZájem o gramofonové desky roste, přičemž si však nedělejme iluze, že to na svědomí mají jen audiofilové, kteří vlastní drahé High-end gramofony. Také je třeba mít na vědomí, že většina „analogové“ vinylové produkce podlehla jevu zvaném „Loudness war“, který zasvěcení čtenáři znají.\n57 Jiří Rokoský\nStačí se podívat do tabulky, co vlastně lidé na gramofonových deskách kupují. Z 55,6 % jde o rockovou produkci, popmusic pak je druhý s 9,8 %. Při pohledu na podíl klasiky (0,1 %), a jazzu (1,5 %) lze říci, že „náročný“ posluchač gramofonové desky rozhodně masivně nenakupuje.\nPokud jste sázeli na taneční muziku, tak její podíl je jen 3,9 %. A tak právě rockové, či metalové skupiny svými speciálními gramofonovými edicemi přispívají k obrodě LPíček. V roce 2004 přitom podíl tohoto žánru činil také téměř polovinu, přičemž v roce 2012 vzrostl. Z toho vyplývá, že k analogu se vrací stále více lidí, a to i těch, kteří již gramofon pravděpodobně už někdy odepsali.\nPodívejte se do tabulky nejprodávanějších titulů. Když pomineme popové hvězdy Adele a Amy Winehouse, tak se v první 20 objevují legendy typu Pink Floyd, David Bowie, Led Zeppelin, Fleetwood Mac najdete zde i Iron Maiden, Black Sabbath.\nNejprodávanějí gramofonové desky\nRostoucí zájem o LP potvrzuje původní předpoklady, že CD pomalu umírá, masy spotřebitelů své komprimované nahrávky kupují na on-line obchodech Apple či Google, ale zkrátka fyzické médium má pro mnoho lidí také své kouzlo. Zejména při poslechu hudby doma, kdy se z poslechu stává obřad, kdy hudba není pouhým hlukem na pozadí, který vyluzuje nějaká „bedýnky“ ze které se bezdrátově streamuje hudba ze smartphonu. Přeci jen tu zůstane půvab gramofonové desky, kdy je potřeba desku opatrně vylovit z obalu, položit na gramofon a teprve poté pomalu spustit jehlu, abyste vůbec mohli hudbu poslouchat.\nAno. Gramofonové desky zabírají hodně místa. Nikdy se už nevrátí doba, kdy se budou masově kupovat a lisovat a prodávat v miliónech kusů. Ale zjevně ti, co poslouchají hudbu, stále touží mít v rukách něco hmotného, z čeho si svoji oblíbnenou hudbu pustí. A stříbrné kolečko to nebude.\nDalší článek: GoPro Hero3+: nová lehčí a menší kamera pro outdoorové sporty\nTémata článku: Hi-Fi, Amazon


e-Dilna, ruční nářadí, elektrické nářadí, dílenské nářadí - Extol, Fortum, Kito - specializovaný eshop, internetový obchod\nSpecializovaný internetový obchod s nářadím pro dům, dílnu a zahradu\nElektrické nářadí - v naší pestré nabídce můžete nalézt veškeré nářadí do dílen pro hoby použití, které díky svým parametrům naplní i většinu nároků kladených na profesionální nářadí. Oceníte vysokou užitnou hodnotu s vynikajícím poměrem ceny a výkonu. Nabízíme brusky, pily, vrtačky, frézky, kladiva, hoblíky, odsavače, AKU nářadí a další.\nRuční nářadí - umíme vybavit malé dílny, garáže nebo domácnosti. Avšak široký sortiment zahrnuje produkty i pro zedníky, instalatéry a malíře. Značky jako MadalBal, Proma, Festa, Kito jsou kvalitními zástupci s důrazem na použité materiály nářadí a funkčnost. Skladem jsou pilníky, kladiva, šroubováky, kombinačky, vodní váhy, měřidla, gola sady, svěráky, hladítka, opasky a další.\nNářadí pro zahradu - chcete mít krásnou zahradu bez námahy? Pro boj s rostoucím trávníkem máme elektrické a benzínové sekačky. Do studní silná tlaková a vibrační čerpadla. Na chaty můžete sáhnout po domácích vodárnách. Dále máme kvalitní pomocníky jako plotostřihy, křovinořezy, drtiče, kultivátory, stavební míchačky, řetězové pily a další.\nPneumatické nářadí - nabízíme pneumatické nářadí řady Extol. Vyniká především tichostí, levným provozem a spolehlivostí. To má vliv na nízké procento reklamací z důvodu odpadnutí elektrických součástí. Nářadí je vhodné k použití pro delší pracovní nasazení.\nZvedáky a hydraulika - pro garáže a autoservisy máme kompletní sortiment. V pomyslných regálech naleznete praktické pomůcky pro práci nejen v dílně, ale i na cestách, když je potřeba narychlo něco opravit. Skladem jsou zvedáky, panenky, lisy, jeřáby, odsavačky oleje, stahováky, držáky motorů atd.\nObráběcí a tvářecí stroje - pozadu nejsme ani v případě potřeby vybavit větší firmy profesionálními stroji, kde je zapotřebí většího vytížení a nárok na kvalitu bez kompromisu. Skladem jsou dlabačky, soustruhy, sloupové vrtačky, pásové pily, kombi brusky.\nElektrocentrály - nezapomněli jsme ani na stavby nebo na místa, kde elektrická energie prostě není. Proto máme v nabídce cenově dostupné elektrocentrály značky Heron a Proma. Skladem jsou benzínové i plynové od výkonů 1.1KW do 6.5KW. Značka Heron nabízí mimořádně tiché, malé a lehké agregáty.


www.zlin.estranky.cz - Tomáš Baťa; Jan Antonín Baťa - Tomáš Baťa - První poslední zprávy\nÚvod » Tomáš Baťa; Jan Antonín Baťa » Tomáš Baťa - První poslední zprávy\nTomáš Baťa mrtev\nPodrobnosti zjištěné na místě neštěstí v Otrokovicích\nVčera ráno dostavil se továrník Tomáš Baťa asi o čtvrté hodině ranní na letiště v Otrokovicích na Bahňáku. Chtěl odletět letadlem Junkersova typu do Curychu, kde jeho 18letý syn Tomík pracuje v nově zřízené továrně Baťově. Letadlo měl řídit pilot Brouček. Ježto nad letištěm byla hustá mlha, byl start letadla o 1 a půl hodiny odložen. V této době dotazovala se otrokovická vysílací stanice na povětrnostní poměry. Odevšad byly hlášeny příznivé povětrnostní stavy. Proto, ačkoliv byla nad letištěm ještě mlha, chtěl továrník Baťa odletět a nařídil pilotovi Broučkovi, s nímž nejraději létal, aby nastoupil let.\nPilot prý odmítl startovat s poukazem, že odlet bude bezpečný, jakmile se mlha trochu zvedne, avšak továrník Baťa naléhal na odlet.\nPři tom prohlásil, že je jeho přílet na 10. hodinu oznámen do Curychu. Brouček přece startoval a Baťa přisedl k němu jako pozorovatel. Bylo to 8 minut před 6. hodinou ráno. Co se dělo dále, bude předmětem vyšetřování.\nZaměstnanci továrny Baťovy na Bahňáku uslyšeli hukot motoru, který se stal v několika minutách nepravidelným a náhle ustal. V zápětí na to slyšeli zaměstnanci rachot a pád k zemi. V předtuše neštěstí vyběhli z dílen a běželi k místu. Zde se jim naskytl hrozný pohled. Pod troskami letadla nalezli tělo svého šéfa bez života. Rovněž pilot Brouček byl mrtev. Těla jejich byla přimáčknuta k zemi trupem letadla. Bylo to krátce po 6. hodině ranní.\nIhned byla přivolána záchranná stanice, která přivezla do Zlína mrtvoly pilota a továrníka Bati.\nSmrt obou následovala ihned po dopadu letadla na zem. Letadlo se roztříštilo na tři kusy. Zadek jeho dopadl zvlášť. Kabina, ve které byla zavazadla, zůstala neporušena. Předek stroje zaryl se do země, vrtule duraluminiová se rozštípla v půli.\nNeštěstí samo se vysvětluje různě. Jedna verse praví, že pilot pozoroval elektrické vedení, které se táhne nad Bahňákem a snažil se vyhnouti mu, při čemž zachytil o roh buď papírny neb pily. Druhá verse praví, že letadlo bloudilo několik minut nad Napajedly, aby nabylo v mlze orientaci, a že snad chtělo nouzově přistáti v poslední chvíli. Továrník Baťa zahynul na svém továrním objektu, na svých pozemcích asi 30 kroků od ohrady továrny na Bahňáku. Pilot Brouček, jenž byl svobodný, byl nalezen mrtev; v ruce svíral ještě volant letadla. Do posledního okamžiku snažil se zabránit katastrofě.\nLetadlo spadlo dle úsudku odborníků s výše 20 až 30 m.\nZpráva o tragické smrti Baťově rozvířila celý zlínský kraj. Všechny Baťovy filiálky jsou zahaleny v černý flor, také město Zlín, jehož byl Baťa pečlivým starostou, tone v záplavě smutečních praporů. Na místo neštěstí hlášena je ministerská komise, a též příjezd zemského presidenta moravsko-slezského. Odpoledne dostavila se na místo neštěstí komise okresního soudu z Napajedel.\n(Národní politika, 13.7.1932)\n(Zvýraznění v textu originál N.P.)\nIlustrace trosek letadla T. Bati - pro zopakování animace zmáčněte klávesu F5.\nZe závěti Tomáše Bati\nPrvní podmínkou prospívání našeho závodu jest, abyste se nedomnívali, že jest jen Váš, jen pro Vás. Závod náš nebyl k tomuto účelu zbudován, aby zajistil existenci jen jeho zakladatelům. Vyšší pohnutky to byly, které na nás působily, abychom potlačovali své vášně a choutky, pokud jsme je viděli závodu škodlivy.\nNebylo to jednou, co jsme byli odhodláni životy své obětovati ve prospěch závodu a nejeden z naší rodiny jemu za oběť již padl. To se nedělá jen proto, aby se zajistil majetek. V rozvoji našeho závodu spatřovali jsme rozvoj a zajištění blahobytu našeho kraje.\nBylo naší chloubou a pohnutkou k další, neúmorné práci, vidouce, že závodem naším přinášíme nový, do toho času nepoznaný život do naších krajů, že zvedá se jeho rozvojem všeobecný blahobyt a vzdělání našeho lidu.\nByla to touha tvořit, poskytnouti stále a stále většímu množství lidu účasti na výhodách, které náš závod, jak zaměstnancům, tak zákazníkům poskytoval. Pokud budete této velké ideji sloužiti, potud budete ve shodě se zákony přírodními i lidskými. Jakmile ale budete každý pamatovati sám na sebe, jakmile přestanete sloužiti svým závodem všeobecnu, stanete se zbytečnými a padnete neodvratně.\nIdeový pasus ze závěti Tomáše Bati - recituje člen Vinohradského divadla František Smolík.\nPadl náš první spolupracovník\nDnes ráno o 6. hodině startoval šéf závodu na obchodní cestu do Švýcar.\nPřes silnou mlhu odhodlal se k letu, neboť službu naší společné práce považoval za důležitější, než bezpečnost života. Toto nebezpečí bylo tentokrát nad jeho síly. Podlehl. Odchází v okamžiku, kdy nezlomnou energií, geniálním duchem a neúnavnou obětavostí postavil naši práci na novou bezpečnou základnu, zajišťující všem spolupracovníkům práci.\nŽivotním dílem Tomáše Bati byl úspěšně pracující závod, sloužící veřejnosti a spolupracovníkům. Žádná událost neodvrátila ho od uskutečňování tohoto cíle, který nazval mravní povinností každého občana Příklad jeho života i smrti volá k nám všem a přikazuje: Zůstaňme věrni své práci a tím památce Tomáše Bati! - Závod je hospodářsky zajištěn, nemáme dluhů, všechny daně jsou zaplaceny. Platy zaměstnanců jsou plně zajištěny hotovostmi, uloženými v bankách. Jsou okamžitě vyplatitelny. Prodejny prosperují, práce je zajištěna pro každého, kdo pracovat umí a chce.\nŠéf zanechal nám závod v takovém stavu, že společným přičiněním jsme schopni závod nejen udržet, ale vésti k dalšímu rozmachu. Podnět k takovému rozmachu byl šéfem dokončen v poslední době. Ve vedení závodu nenastanou žádné změny.\nJan A. Baťa, v.r. Čipera, v.r.\nSLIBUJI TI ...\nLoučím se s Tebou, Tomo náš milý.\nLoučím se s Tebou jménem Tvé rodiny.\nJménem Tvé věrné a statečné ženy, která byla zářivým světlem Tvého života.\nJménem Tomíkovým, jemuž jsi byl pečlivým otcem a učitelem a jemuž budeš – to Ti slibuje – vzorem a příkladem.\nLoučím se s Tebou jménem Tvé milované a obětavé sestry.\nLoučím se s Tebou jménem svým, jemuž jsi byl nejen starším bratrem, ale srdečným soudruhem a moudrým mistrem.\nLoučím se s Tebou jménem Tvých příbuzných, kteří všichni měli v Tobě oddaného přítele, kterého budou vděčně a hrdě vzpomínati.\nLoučím se s Tebou jménem rodin našich spolupracovníků. Především ale dětí, našeho dorostu, v němž jsi spatřoval svoji radost a naději, budoucnost podniku, kraje a národa.\nLoučím se s Tebou jako s člověkem, který je synem této chudé, valašské hroudy, z níž svou láskou a svou neúnavnou houževnatostí doslova jsi vydobyl bohaté ovoce, jaké zpravidla plodí jen požehnané kraje, lepšími podmínkami obdařené.\nLoučím se s Tebou, věrný Moravane, který jsi neustával bojovati o lepší příští své užší domoviny, své země, a věřil pevně, že řeka, která jí dala své jméno, bude kdysi hybnou tepnou našeho hospodářského vzestupu.\nLoučím se s Tebou, sebevědomým občanem, sloužícím poctivě svému státu. Nikdy jsi od státu nežádal pomoci, naopak, sám jen mu vždy pomohl, kdykoliv toho bylo potřeba.\nLoučím se s Tebou jako s člověkem světovým, s mužem, jenž při své tvůrčí práci měl vždy na mysli všechny národy, celé lidstvo.\nLoučím se s Tebou, jenž jsi při veškeré své obsáhlosti, při veškerém svém nejvyšším úspěchu, jehož může dosáhnouti hospodářský a sociální tvůrce, zůstal člověkem jednoduchým a prostého srdce.\nPřeji Ti, abys zde, pod korunami stromů, které jsi tak miloval, našel klid a mír po svém rušném, plodném a vznosném životě.\nSlibuji Ti, že Tvé dílo neopustím a nezradím a že světlo, které jsi rozsvítil před námi, ponesu dál a výš.\nJan A. Baťa, Zlín č. 21, 1932\nPřed rokem, 12. července tragicky zahynul při pádu letadla Tomáš Baťa, zakladatel a první dělník světoznámých továren na obuv ve Zlíně. - Busta zesnulého továrníka, vytvořená architektem Gahurou. -(amatérská fotografie J. Vaňhara, Zlín.)\n(z prvního projevu ke spolupracovníkům)\nViděl jsem Vás.\nMálokdy budu míti tolik příležitosti, abych Vám pohlédl do očí, jako tomu bylo o tomto pohřbu.\nViděl jsem Vám ve tváři a v očích věrnost průkopníků, kteří to, co dělají, dělají dobře a s nadšením.\nCesta průkopníků je vždy těžká. Je to však cesta k životu.\nNastupujeme ji poprvé bez něho. Jsme vděčni, že nás tak dlouho učil a naučil jak si pomoci, každý na svém místě, abychom ze svých denních zápasů vycházeli vítězně.\nPatříme k sobě jako jedna veliká pracující rodina, přísná na svoje povinnosti a svoje členy. Jako rodina, jejíž členové dospěli, vyrostli k síle a dovedou se uživiti sami.\nDěkuji Vám za Vaši věrnost, s níž jste doprovodili mrtvého. Děkuji Vám za Vaše odhodlání, s nímž jste se chopili každý své denní práce.\nFilmové záběry z pohřbu Tomáše Bati a Jindřicha Broučka.\nJiní a povolanější vám v těchto dnech připomenou Tomáše Baťu jako organizátora, dobyvatele a budovatele z nejúspěšnějších; rád bych na něm vyzvedl stránku skromnější, i když by bez ní nebyl tím velkým Baťou.\nByl to muž; byl z lidí, kterým se oblíbeným rčením říká muž stoprocentní. Silný a snad trochu bezohledný; a především optimista. Muž naprosto nepodlomený jakoukoliv nedůvěrou v sebe; člověk nerozpolcený, který nemele naprázdno, ale silnými zuby překusuje problémy, které leží v linii jeho zájmu. Přetnout gordický uzel je úkon málo subtilní, ale otvírá cestu tomu, kdo se nechce zastavit. Postavit Kolumbovo vejce na špičku není běžné zacházení s vajíčkem, ale jak známo, stalo se symbolem pro úspěšné řešení zamotaných situací.\nTakové činy nejsou jen výrazem energie, ale i životní svěžesti a upřímnosti vůle. Nejsou to činy myslitelů, ale práce celých a bezprostředních mužů. Nebýt Baťa tak bezprostředním mužem, nebyl by se stal tím, čím byl; ale i kdyby nebyl velikým Baťou, byl by to muž, byl by to někdo, i kdyby byl jenom malým ševcem ve Zlíně.\nKarel Čapek, 13. července 1932, Lidové noviny\nO jedné letecké nehodě\n(TEP (?), 1990)\nStalo se to 12. července 1932: letadlo, kterým chtěl průmyslník Tomáš Baťa odletět do Švýcarska, se poblíž Otrokovic zřítilo a roztříštilo. Baťa s pilotem Broučkem nalezli smrt v troskách motorového jednoplošníku Junkers. Než popíši, proč ke katastrofě došlo, rád bych se zastavil u osobnosti Tomáše Bati, který byl jedním z nejmarkantnějších zjevů tehdejšího hospodářského a veřejného života a to nejen v Československu, ale v celém světě. Jeho vzestup silně oslnil a odlišil se ode všeho, nač jsme si v našich malých poměrech rádi zvykli – jméno Tomáše Bati patřilo k těm, o nichž se denně mluvilo. Na straně jedné obdiv, na druhé bezmezná závist, snad i nenávist.\nBaťa představoval skutečně ojedinělou osobnost u nás i v zahraničí. Dovedl si sjednat respekt, ať to bylo kdekoliv. Nikoliv však pomocí peněz, ale svou individualitou, o které se říkalo, že před ní praskají hráze, které se mu stavějí do cesty. Občas si už někteří mysleli, že se zastavil, ale on už připravoval nové plány a překvapoval novým netušeným rozmachem.\nTomáši Baťovi nešlo při jeho podnikání o hromadění kapitálu, peníze považoval pouze za prostředek k dalšímu rozmachu. Možná ani nemusíme souhlasit se vším, co podnikal, ale jedno mu nelze upřít – ve svém podnikání nepomíjel krásné myšlenky a jeho životní dílo mělo hluboký lidský základ.\nBaťa vyšel z malých poměrů a jeho počátky měly mnoho společného s velkými americkými osobnostmi. V Americe také strávil část svého života. Úspěchu dosáhl spojením svého podnikatelského ducha s houževnatostí – takto vytvořil ze Zlína nejen světoznámé město, ale dal vyrůst institucím, které bychom jinde marně hledali.\nVelmi vřelý měl Tomáš Baťa vztah k letectví. Napsal, že letectví je to nejzdařilejší dítě, které lidstvo porodilo. Jemu děkuje člověk za vládu nad světem, nad ostatním tvorstvem, činí ho nepřemožitelným. Aviatika učí člověka sloužit lidstvu.\nBohužel – sám se stal obětí lásky k letectví. Stále využíval dobrodiní rychlosti letadel. Překonal půl zeměkoule, když se vracel z velké obchodní cesty, ojedinělé v tehdejších obchodních kruzích, aby tragickou náhodou zahynul jen kousek od Zlína.\nInformace o katastrofě samé pocházejí od 90letého Karla Batíka, bývalého vedoucího leteckého oddělení firmy Baťa, který byl v roce 1932 očitým svědkem havárie.\nV den katastrofy letadla se nechal pan Baťa vzbudit telefonem z vrátnice ve čtyři hodiny ráno. Chtěl odletět časně, proto ho jeho šofér, bydlící u brány baťovy vily, čekal s autem před vchodem. Továrník vyšel ve velmi dobré náladě, protože se těšil do Švýcarska na setkání se synem Tomíkem. Paní, která vyšla za ním, jej doprovodila k autu, rozloučili se jako vždycky s jistotou, že se brzy uvidí. Vyjeli asi ve 4:15, Tomáš Baťa si sedl k šoférovi, což činil vždy, když se jednalo o kratší cestu nebo odjezd narychlo. Když vyjížděli od vily, bylo jasno, ale již před Malenovicemi se dostali do husté mlhy.\nTomáš Baťa ji komentoval, že budou asi muset počkat. Na letišti měli všechno připraveno, avšak pilot Brouček prohlásil, že odstartovat není možné pro mlhu. Baťa se podřídil a čekal. Spolu s personálem seděl v kanceláři letiště, odkud sháněli zprávy o počasí. Volali do Vídně, Olomouce, Prostějova a Znojma, některé hovory vedl továrník sám. Zprávy o počasí hýřily optimismem, zvláště z jihu, kde měli jasno, takže pilot se rozhodl pro start.\nPřed odletem mluvil ještě Tomáš Baťa s vedoucím leteckého oddělení Baťových závodů panem Batíkem. Mezi tím se mlha rozplynula a bylo vidět modrou oblohu.\nPilot nasedl do kabiny a továrník si přisedl k němu. Letadlo zajelo až k břehu Moravy, aby měl pilot při startu větší rozjezd přes celé letiště. Zaměstnanci aerodromu sledovali letoun, který se zvedl nad stromy a brzy zmizel z dohledu. Zvuk letadla slábl, což svědčilo o tom, že je vše v pořádku. Během pěti minut však zvuk začal znovu sílit, takže lidé na letišti usoudili, že se stroj kvůli mlze vrací zpět. Jenomže to už se odehrávala ona strašná tragédie. Letadlo prý pro mlhu muselo přistát záhy po startu, přičemž se zřítilo a oba muži nalezli v troskách smrt.\nPodle slov vyslance Vavrečky neštěstí vzniklo proto, že motor začal hned vysazovat, takže pilot chtěl nouzově přistát. Podle zjištění se závada na stroji objevila ve výšce 200 m., nouzové přistání volil pilot zřejmě pro ztrátu rychlosti, což už se dá dnes těžko říci s jistotou. Letadlo letělo směrem k Tlumačovu, tam však nebylo kde přistát – proto se vracelo zpět na letiště do Otrokovic. Tehdy se vyslovila domněnka, že při klouzavém letu zachytil stroj špičkou křídla o sloup elektrického vedení, naklonil se dopředu a spadl.\nZpráva o katastrofě zapůsobila ve Zlíně jako hromová rána. Nikdo jí nechtěl věřit, ale další zprávy byly neúprosné. Neštěstí tak ukončilo 56 let života člověka, který přinesl chudém Valašsku práci pro 17 tisíc lidí. Člověka, který vytvořil ze Zlína kvetoucí město, jehož byl starostou od roku 1923 až do své smrti. Pamatoval na své zaměstnance a sociální zařízení, která v podniku vytvořil, zůstávají jako doklad dobře pochopené péče zaměstnavatele o dělnictvo. Baťovo heslo – služba veřejnosti – zůstane i nadále nejvyšším příkazem a to by mělo platit stále.\nO letecké havárii v Otrokovicích v červenci roku 1932\nak. arch. Eduard Staša\n(TEP (?) 1990)\nProbíhal třetí rok hospodářské krize v Československu. Ten nejtěžší, který se nevyhnul ani Baťovým závodům. Klesal domácí i zahraniční odbyt obuvi, omezoval se počet zaměstnanců, zaplňovaly se sklady. Ve Zlíně ale přesto celková výroba obuvi vzrůstala a průměrné mzdy byly vyšší než v jiných obuvnických podnicích. Výsledek vynikající podnikatelské strategie Tomáše Bati. Před pár měsíci jsme ho vítali z dlouhé cesty do Indie. A ještě před dvěma dny se vrátil z Berlína na otrokovické letiště. Nikdo nemohl tušit tu osudovou blízkost tragické události.\nDvanáctého července ráno jsme vstávali do práce jako obyčejně – na stavbu obytného domu za starým hřbitovem. Naproti se dokončovala přehrada na kudlovském potoce, po jejíž hrázi se pak budovala nová městská třída. Jeden z posledních velkorysých činů továrny a města za starostenství Tomáše Bati. Na stavbě obytného domu probíhal den jako každý jiný, když po osmé hodině se tam donesla zpráva, že snad na Bahňáku došlo k leteckému neštěstí, při kterém zahynul Tomáš Baťa a pilot Jindřich Brouček. Zpráva, která se bohužel v průběhu dne ukázala jako pravdivá a rozlétla se po celém městě a širém okolí. Bylo mně tenkrát necelých patnáct let. A teprve později jako zaměstnanec stavebního oddělení firmy Baťa a pak jako student architektury jsem chápal v plné hloubce dosah té události i význam Baťovy osobnosti.\nUplynulo od té doby bezmála šedesát let a dostáváme do rukou dokument, který nám dává možnost nahlédnout do posledních hodin té tragické události. Otiskujeme ho se souhlasem pana Ladislava Pomališe, kinooperátora ve zlínském Velkém kině. Jeho otec byl ve třicátých letech inspektorem zlínské policie a povolali jej, aby vyšetřoval průběh těchto událostí. Jeho záznam se nám zachoval pod názvem „Výsledek šetření insp. Pomališe o havárii letadla Junkers v Otrokovicích dne 12. července 1932“. Předkládáme čtenářům obsah tohoto dokumentu v plném znění:\n„ V pondělí ráno dne 11. července 1932 obdržel Karel Batík, vedoucí leteckého oddělení u firmy Baťa ve Zlíně, od jeho chefa továrníka Tomáše Bati písemný rozkaz, že on (chef) poletí letadlem dne 12. července 1932 zrána do Švýcarska.\nO tomto letu zmínil se téhož dne Batík chefpilotu Jindřichu Broučkovi, který ještě téhož dne zašel si za chefem, nechati si podepsati k odletu různé potřebné věci. Při této příležitosti chef Broučkovi řekl, že přeje si tento let do Švýcarska vykonati s ním.\nBrouček ještě dne 11. července 1932 domluvil se s Batíkem, by ho přišel 12. července o 2.30 hod. vzbuditi a společně pak že odjedou na otrokovické letiště.\nKdyž však Batík zmíněného dne kol. 2.40 hod. přijel autem k bytu Broučka, viděl dle zamčeného zámku ve dveřích, že Brouček již z domu odejel. Batík jel proto hlídkových autem také na letiště. Na silnici proti Loukám n. Dř. Broučka jedoucího v autě dohonil. Proto si k němu přisedl a jeli společně na letiště. Cestou až na letiště Batík s Broučkem takřka nemluvili. Brouček vypadal jako nazlobený, ale to byl jeho obvyklý výraz mrzuté tváře a nemluvnosti.\nPři jízdě na letiště střetli se u závor dráhy před letištěm s mechanikem letiště Holíkem, který vždy při odletu letadel asistuje a který jel na jízdním kole také na letiště.\nPo příjezdu na letiště, kdež nebylo mimo hlídače Vidlaře nikoho více, otevřel si Brouček svůj hangar, který byl uzamčen jako jiné. Klíčky od hangaru měl Brouček vždy u sebe.\nPo krátkých přípravách, které si Brouček ještě činil kol letadla s Batíkem pak, ježto byla dosti velká mlha, dotazovali se telefonicky na povětrnostní počasí a to na úřady: Kroměříž, Přerov, Olomouc, Prostějov, Kojetín, Basel, Curych a Kyjov. Zprávy o počasí došly velmi příznivé.\nFrantišek Stojan, šofér továrníka p. Batě, vstal o 3. hod. ranní a připravil si auto k odvezení chefa na letiště. Chef vstal asi o 4. hod., načež bez snídaně odejel se Stojanem na bránu závodu ve Zlíně, kdež je již očekával celník Navrátil. Zde chefovi dle zprávy z letiště bylo vrátným Čižmářem hlášeno, jaký jest stav počasí okoliční a také že jest nad Otrokovicemi mlha. Chef nato odpověděl – no dobrá, pojedeme tam.\nPři jízdě na letiště vjel Stojan autem na silnici u Louk n/Dř. do mlhy, která byla dosti velká, neboť musel rozsvítit světla a rychlost značně zmírnit. Bylo viděti stěží asi na 30 až 40 kroků. Když chef spatřil mlhu, pravil, že zatrápená mlha, ta nás zdrží, což opakoval zakrátko ještě asi jednou. Přesto chef byl v dobré náladě, což patrno z toho, že při jízdě vyprávěl celník Navrátil, že ráno, když vstával, viděl kol oken asi dvakráte projeti hlídkové auto. Zavolal proto na řidiče, koho hledá. Týž odpověděl, že celníka Navrátila. Nato mu Navrátil řekl, by počkal, že on jest Navrátil. Po těchto slovech Navrátila se chef chutně zasmál řka, no to jste tedy tomu šoférovi svou osobou dobře mohl posloužiti. Při další normální zábavě přijelo se kolem 4.30 hod. na letiště. Letadlo Junkers, které bylo již připraveno před hangary, nemělo motor spuštěn, jak jindy se před příjezdem chefa činilo.\nChef krátce nato nechal si opakovati zprávy o počasí a pro jistotu volal pak ještě sám na některé vpředu uvedené stanice, jaké jest počasí. Z odevšad bylo hlášeno příznivé počasí pro let, zejména že jest jasno a bezvětří. Ježto ale otrokovické letiště bylo ještě v ztrácející se mlze zahaleno, chef posnídal čaj, který si s sebou z domu přivezl. Čaj také nabízel Broučkovi, ten však odmítl přijmout s poznámkou, že čaj na žaludek mu nedělá dobře.\nPo snídani se chef s Broučkem ještě před hangáry procházeli a normálně mezi sebou hovořili. Později kolem 5.30 hod., když bylo od hangarů viděti protější kopce a nad letištěm místy již se činily průrvy, že bylo vidět i modrou oblohu, pravil chef, že mlha není již tak hrozná, by se nedalo letět. Nato Brouček vsedl do připraveného letadla k řízení a chef nasedl do kabiny letadla. Poté mechanik Holík nahodil do chodu motor. V tu chvíli přesedl si chef na palubu letadla k Broučkovi, na pravou stranu. Krátce nato rolovalo letadlo po betonové plotně k startu. Při tomto rolování se chef postavil na sedadlo a rozhlížel se usměvavě po letišti.\nBatík, Stojan a mechanik Holík po stranách letadlo provázeli. Asi 700 metrů od hangarů na letišti vlevo k Napajedlům, Brouček letadlo zastavil a stočil směrem k Bahňáku. Nato Brouček provedl motorovou zkoušku, která trvala asi 3 až 4 minuty. Poté si očistili brýle, Brouček si nasadil čepici, sečkal ještě chvíli, až motor se dostatečně zahřeje a pak teprve dal pokyn k odstranění špalků od podvozku letadla.\nV tu dobu se ptal ještě chef Batíka, jak daleko jest z tohoto místa k hangarům, neboť hangary, jakož i za nimi jedoucí vlak, bylo v mlze viděti. Batík odpověděl, že jest to něco víc jak 700 metrů. Nato chef řekl, že mlha není už tak zlá, když jest v kilometře věci docela dobře rozeznat. Po této rozmluvě letadlo hladce odstartovalo směrem k Bahňáku a brzy se v mlze ztratilo. To bylo přesně v 5.50 hod.\nNato Batík, Stojan a mechanik Holík poslouchali ještě zvuk motoru. Tento zvuk bylo nejprve jasně slyšeti, pak slábnul, znovu se zesiloval a zase se ztrácel. Batík a ostatní se domnívali, že letadlo opisuje kruh, aby dostalo výšku. Motor krátce nato bylo opět dobře slyšet, jako když pracuje na plný plyn. Krátce ale nato se ozval nějaký rachot a praskot. Dotyční se domnívali, že rachot pochází od bagru, který má podobný zvuk a v tu dobu obvykle již pracuje.\nKdyž pak rachot motoru již neslyšeli, ubírali se k hangarům, kdež jim v ústrety volal celník Navrátil, že právě obdržel telefonickou zprávu z Bahňáku, že se tam zřítilo nějaké letadlo. Dotyční ihned odejeli autem chefa k továrním objektům na bahňák, kdež vbrzku nalezli rozbité letadlo Junkers a v něm chefa a Broučka mrtvé. Jak se letadlo řítilo k zemi, neviděl ze svědků pro mlhu nikdo. Několik svědků však potvrzuje, dlících u vápenky Mešnov, že letadlo letělo od vápenky přes Mešnov k papírně, a to velmi nízko, snad 30 až 40 metrů. Krátce za papírnou bylo slyšet rachocení motoru slaběji, zase silněji, což se opakovalo několikrát, jako když pilot přidává a ubírá plynu. Pak ale počal motor silně rachotit, jak na plný plyn a hned nato bylo slyšet silné zarachocení, po němž motor ihned ustal pracovat.\nNěkolik osob, dělníků dlících od místa nehody asi 400 metrů, si uvědomilo, že letadlo, které nad nimi právě proletělo, se poblíž papírny zřítilo k zemi. Učinili o tom rychle hlášení u vrátného Chromce na bráně tamního objektu, který telefonoval ihned na letiště. Za několik minut bylo místo katastrofy vrátným a dělníky nalezeno. Když k místu přiběhli první svědkové, byli chef i Brouček již mrtvi. jak vrátní Chromec a Vidlař, tak ostatní svědkové tvrdí, že mlha byla velká a v místě katastrofy byla obzvlášť hustá.\nTo dosvědčuje také letec Leopold Úředníček, který téhož dne letěl z Breslau z Německa do Zlína. Týž udává, že v Breslau odstartoval kolem 4. hod. ráno. Cestou měl krásné jasné počasí bez mlhy. Od Holešova se mu však země již ztratila pro vystupující mlhu. Letiště v Otrokovicích již také nalézti nemohl přesto, že nad Otrokovicemi kroužil asi ¼ hod. To bylo kolem 6.30 hod. Úředníček byl nucen letět až nad obec Babice, kdež teprve mlhu prorazil a orientuje se podél Moravy, přistál na letišti asi o 6.45 hod.\nJak dále zjistil insp. Pomališ, letadlo bylo zn. Junkers F 13 ge/2037, motor o síle 340 HP, značka motoru L-5, imatrikulační zn. letadla D-1608 a přiletělo posledně z Berlína dne 10. července 1932 o 14 hod. s továrníkem Tomášem Baťou a jeho chotí. Řídil ho pilot Brouček. Brouček létal s tímto Junkersem, a proto měl ho po příletu vždy uzamčen ve svém hangaru. K letadlu neměl přístup nikdo, poněvadž Brouček byl až úzkostlivě opatrný, což měl ve své povaze již vrozeno, by své věci, respektive jemu svěřené tak opatřoval, by k nim nepovolaný nemohl. Ode dne příletu z Německa Brouček dlel v hangaru, kde měl Junkerse vždy sám, nebo v přítomnosti spolehlivého mechanika Holíka. Když Brouček opouštěl hangar, tento vždy osobně bezpečně uzamkl. V dobu noční jsou hangary střeženy spolehlivým hlídačem Vidlařem a jeho ostrým psem vlčákem. Bylo proto velmi zatěžko osobě nepovolané k letadlu vniknout a zúmyslně na něm něco poškodit, což by mohlo míti nějaký vztah k hrozné katastrofě.\nBatík, mechanik Holík a insp. Pomališ dne 19. července 1932 prohlíželi v hangaru dílec po dílci řízení havarovaného letadla, aby zjistili, nebylo-li toto před startem poškozeno. Shledáno, že řidičský mechanismus byl konstruován s řízením pro dvě osoby, ale druhé řízení bylo však již delší dobu vymontováno a nachází se v hangaru Broučka uloženo. Tedy před startem bylo v havarovaném letadle toliko jedno řízení na levé straně, kdež seděl Brouček. Ježto chef seděl na straně pravé, neměl tudíž naprosto žádné možnosti letadlem proti vůli Broučka nějak manipulovati. Po prohlédnutí řízení Broučka zjištěno, že toto jest v bezvadném stavu až na poruchy, které utrpělo následkem havarie, a které byly zřejmy, že jsou čerstvé.\nTyto poznatky opět vyvracejí podezření, že by ruka zločinná byla před startem letadla nějak řízení porušila. Havarii letadla zavinila s určitostí mlha, která nad letištěm nebyla tak velká, ale nad Bahňákem a kol místa katastrofy bylo jí až příliš mnoho.\nBrouček pravděpodobně po startu, pokud viděl zem, stoupal normálně. Když ale octnul se cele v mlze, zemi ani oblohu neviděl, z opatrnosti, aby příliš při stoupání letadlo nepřehnal, snažil se asi letět souběžně se zemí (vodorovně). Ježto věděl, že Bahňák jest rovina, neměl obavy, že do něčeho vrazí, neboť se domníval, že jest dosti nad zemí vysoko. V tomto letu se domníval, že mlhu někde prorazí. Pak si vletěl ještě do větší mlhy a chtěl se proto vrátit k letišti, což nasvědčuje směr pádu, při němž kroužením v mlze ztratil orientaci, jakož i vědomost polohy stroje k zemi a v domnění, že letí souběžně se zemí, přidal plynu, přičemž vrazil přímo do země.\nJak dále zjištěno, letadlo narazilo do země při plném plynu rychlostí viditelné na rychloměřiči 150 km. Hodiny v letadle ukazovaly dobu katastrofy 5.58 hod.“\nVe Zlíně dne 24. července 1932.\nVlastnoruční podpis: polic. insp. Pomališ.\nTak končí líčení událostí z 11. a 12. července roku 1932 podle zlínského policejního inspektora Josefa Pomališe. Pan Karel Batík byl ve třicátých letech vedoucím Baťova letiště v Otrokovicích a žije mezi námi ve svých jedenadevadesáti letech snad jako poslední pamětník těch událostí. Vzpomíná na přípravu pohřbu a má stále v živé paměti ten horký letní den i tu hodinu. Slavný pohřeb Tomáše Bati a Jindřicha Broučka se za účasti čelných představitelů hospodářského a politického života konal ve čtvrtek 14. července ve tři hodiny odpoledne. Po rozloučení se spolupracovníky na nádvoří továrny se průvod ubíral hlavní městskou třídou na staré zlínské náměstí, kde se s nebožtíky rozloučili obyvatelé města. Toho města, které podnikatelskou genialitou a neúnavnou prací jeden z nich přivedl ke světové proslulosti.\nPsáno cosi osudového. Nový Lesní hřbitov, založený teprve nedávno z podnětu Tomáše Bati, se mu stal místem věčného odpočinku jako jednomu z prvních. Krásný soubor náhrobků rodiny Baťovy uprostřed lesní zeleně a ticha, vytvořený podle návrhů arch. F.L. Gahury, stále pietně upravovaný, se stal trvalým cílem návštěvníků z domova i z ciziny.


Smrt herce Třísky. Policie hledá svědky pádu z Karlova mostu - Seznam Zprávy\nZprávyDomácíSmrt herce Třísky. Policie hledá svědky pádu z Karlova mostu\nJolana Humpálová, Klára Galová, ČTK\nPodívejte se na živé vysílání a rozhovory s hosty, kteří vzpomínali na Jana Třísku.\nSobotní tragický pád Jana Třísky z Karlova mostu do Vltavy byl podle policie spíše nešťastnou náhodou než cíleným jednáním. Uvedla to agentura ČTK. Policie žádá o svědectví veřejnost, která se v tu dobu na mostě nebo kolem něj pohybovala.\nOsmdesátiletý herec zemřel v noci z neděle na pondělí. Od soboty byl ve vážném stavu v pražské Ústřední vojenské nemocnici poté, co odpoledne spadl z mostu do Vltavy. Odtud ho vytáhli lidé z výletní lodi.\nPolicie už oznámila, že hercova smrt nebyla podle všeho sebevraždou a hledá svědky nešťastné události. Vyzvala je, aby se jí ozvali.\nJan Tříska patřil k nejtalentovanějším hercům generace 60. let, po emigraci v 70. letech se prosadil i v Hollywoodu. Po revoluci v roce 1989 hrál v Česku třeba ve Svěrákových filmech Obecná škola a naposledy Po strništi bos.\nFilmy s Janem Třískou:\nVzpomínka na filmy s Janem Třískou. (Video: Háta Sassmannová)\nKolegové a přátelé Třísku popsali jako výjimečného člověka a mimořádného umělce, který své okolí učil profesionalitě. Podle anglisty a překladatele Martina Hilského, který s Třískou léta spolupracoval při popularizaci a interpretaci díla Williama Shakespeara, herce charakterizovala profesionalita „od začátku do konce”.\nJeho herectví bylo profesionální, ale zároveň osobní, prožité a procítěné, řekl Hilský ČTK. Třískův král Lear způsobil, že Letní shakespearovské slavnosti se staly plenérovým divadelním fenoménem.\nK umělcově smrti se vyjádřili i čeští politici. „Jan Tříska byl skvělý herec a výjimečný člověk. Českému filmu, divadlu a celé naší kultuře bude strašně chybět,” poznamenal Bohuslav Sobotka. „V Janu Třískovi česká kultura ztrácí jednoho z nejtalentovanějších herců, ale i čestného a statečného člověka. Skláním se před jeho památkou,” uvedl ministr kultury Daniel Herman.\nSvědčili spolu na svatbě Václava Havla. Na Jana Třísku vzpomíná herečka Táňa Fischerová:\nTáňa Fischerová o Janu Třískovi. (Video: Anita Baselová)\n„Je mi to líto, protože pokud vím, tak Honza neplánoval, že někdy umře. Držel diety, cvičil a myslím si, že i ve svých 80 letech byl velice připraven fyzicky i mentálně, byl schopen naučit se dlouhé texty,” řekla ČTK herečka Magda Vášáryová. V roce 1970 s ním vytvořila kreaci ve Weiglově snímku Radúz a Mahulena. Vyjádřila také lítost nad tím, že Tříska nemohl být kvůli neshodám s tehdejším režimem součástí českého herectví a kultury. „I jeho jsme vytlačili, tuhle velkou hereckou osobnost, i jeho jsme radši poslali pryč. Protože nemáme rádi, když je někdo lepší než průměr,” uvedla.\nProrazil v Hollywoodu\nOblíbený umělec, který měl blízko k českému disentu, v roce 1977 emigroval, usadil se v Kalifornii a dokázal prorazit i v Hollywoodu. Ve Spojených státech natočil 44 filmů, z nichž dva s Milošem Formanem - Ragtime a Lid versus Larry Flynt. Po jeho odchodu se ho komunistický režim snažil ve vlasti vymazat z povědomí lidí. Filmy či například televizní seriál F. L. Věk, ve kterých hrál, se nesměly vysílat.\nPo změně režimu v roce 1989 se vrátil do českého povědomí triumfálními výkony v roli krále Leara na jevišti či jako učitel Igor Hnízdo ve filmu Obecná škola. Vystupoval také na Letních shakespearovských slavnostech či v pražském Divadle Na Jezerce.\nNa hlavní roli ve snímku Jiřího Mádla Na střeše, jehož natáčení mělo začít v těchto dnech, se těšil. Scénář dostal už začátkem roku a s režisérem natočil v Los Angeles zkušební záběry.


Tričko Gas Monkey Garage černé - SLEVOVAR.CZ\nÚvodní strana > Oblečení > Trička Vtipná > Tričko Gas Monkey Garage černé\nTričko Gas Monkey Garage černé je vhodné pro každodenní nošení do zaměstnání nebo za zábavou. Vtipné tričko Gas Monkey Garage je vyrobeno ze 100% bavlny a jeho velikost splňuje klasickou konfekci a je dodáváno pouze v černé barvě. - se slevou 62%\nProdáno 14 kusů\t Končí za: 4 hodiny 7 minut\nProdáno 222 kusů\t Končí za: 1 den\t3 hodiny\nTričko s Putinem červené\nProdáno 67 kusů\t Končí za: 3 dny\t2 hodiny\nProdáno 103 kusů\t Končí za: 5 dní\t10 hodin\nProdáno 2647 kusů\t Končí za: 6 dní\t3 hodiny\nProdáno 355 kusů\t Končí za: 6 dní\t3 hodiny\nTričko s krátkým rukávem z bavlny splňující klasickou konfekci.\nTričko Gas Monkey Garage černé specifikace:\nNa Tričko s Gas Monkey Garage černé poskytujeme záruku 24 měsíců\nKupte si ještě dnes výrobek Tričko Gas Monkey Garage černé se 100% zárukou vrácení peněz nebo reklamace\tZáruka na veškeré zboží a odborný servis - vše zaručeno! Faktury samozřejmostí.\n8 dní\t 3 hodiny\t 47 minut\nProdáno: 1332 kusů Původně: 600,-\t Sleva: 62% Nyní: 229,-\nDětské triko Tiktok\nProdáno: 3 kusů Původně: 350,-\t Sleva: 43% Nyní: 199,-


Koberce jsou cenově přístupné, působí příjemně, výběr dekorů a barev je v dnešní době takřka nepřeberný. I když běžná údržba koberců je velmi jednoduchá, je nutné dodržovat správnou údržbu, aby jsme zbytečně nezkracovali jejich životnost.\nKobercové krytiny jsou vyráběny z větší části ze syntetických materiálů; tj. polyamid, polypropylen, případná kombinace obou materiálů, s procentním podílem vlny nebo vlněný ze 100%, dále kokos, bambus atd. Tyto materiály tvoří kobercový vlas. Podklad koberce je vyráběn ze dvou základních materiálů, polypropylenové mřížky, tzv. aktionbacking (AB) nebo filcový podklad. Filc zvláště u bytových koberců vytváří lepší tepelnou a izolační vrstvu. Jednotlivé druhy koberců různé kvality mají cíleně určenou vhodnost použití od obývacího, dětského pokoje, ložnice přes chodby až kanceláře či speciální krytiny pro banky hotely a další maximálně zatěžované krytiny.\nBytové koberce jsou vhodné do obytných prostor, ve kterých není potřebná vysoká klasifikace opotřebení, jako například ložnice, kuchyň, obývací a dětský pokoj. Standartní nabídka bytových koberců zahrnuje různé typové provedení, koberce se střiženým vlasem nebo smyčkové koberce s texturami. Bytové koberce se vyrábějí ve vhodné šíři pro každou místnost: 2,3,4 a 5 metrů, případně můžete zvolit kusový koberec ve velikosti odpovídající požadovanému využití (např. pod jídelní stůl, pod konferenční stolek, pod postel atd...).\nZátěžové koberce v metráži nebo ve čtvercích jsou určeny do komerčního sektoru, ve kterém je vyžadována vysoká odolnost proti opotřebení, jako jsou hotely, kanceláře, úřady, banky, restaurace či chodby. Na zátěžový koberec jsou kladeny náročné požadavky, závislé na prostředí použití, např. zátěž, třída komfortu, vhodnost použití kolečkových židlí, ale taky třeba reakce na oheň.. Na zátěžové a hotelové koberce jsou kladeny nároky nejen na odolnost a dlouhou životnost, ale také na příjemný došlap, snadnou údržbu a zajímavý design.\nVstupní čistící rohože omezují nošení špíny a vody do objektu. Průchodem přes čistící zóny se zachytí většina nečistot a vlhkosti, které by byly jinak vnášeny například do vašeho domu či kanceláře. Čistící zóny rozlišujeme dle určení: 1. čistící zóna venkovní sloužící pro zachycení hrubých nečistot, 2. čistící zóna vnitřní pro zachycení drobnějších nečistot a 3. zóna vnitřní pro dočištění jemných nečistot a vlhkosti. Spodní vrstva čistící zóny je z gumy, díky čemuž se nepohybuje a neklouže po zemi.\nBěhouny jsou úzké koberce v metráži, které se nejčastěji využívají v úzkých chodbách a podlouhlých pokojích, vstupních halách nebo na schodištích. Běhouny jsou dobrým řešením pro podlahy, protože jsou měkké, pohodlné pro chůzi a přináší komfort v oblastech s vysokým provozem. Zabrání uklouznutí, ochrání podlahu před poškozením a sníží množství přenášených nečistot na podrážkách bot. Běhouny navíc oživí místnost moderními barvami a vzory.\nKusové koberce doplňují prostor každého bytového interiéru, dotváří atmosféru domova a plní užitnou i estetickou funkci. Kusové koberce jsou praktické všude tam, kde nohy přicházejí do styku se studenou podlahou.\nVelký výběr barev a dekorů Teplý příjemný povrch Nižší pořizovací náklady Rychlá pokládka Nevyžaduje rovný podklad\nNevhodný pro alergiky Usazování prachu Kratší životnost Problematická údržba


Fitness>Trenažéry>Rotopedy>Profesionální rotopedy\t> Rotoped Life Fitness Integrity S Base C\t(Kód produktu: ICLSCSC)\nSpolehlivý stroj pro klasický trénink bez zahálení! Nasednete na rotoped a v okamžiku cvičíte - žádné složité nastavování. Pro náročnější je možné připojit i TV obrazovku!\nSpolehlivý stroj pro klasický trénink bez zahálení! Nasednete na rotoped a v okamžiku cvičíte - žádné složité nastavování. Pro náročnější je možné připojit i TV obrazovku! více »\n115 690 Kč s DPH\n95 611,57 Kč\nRotoped Life Fitness Integrity S Base C je odolný a spolehlivý stroj s klasickým displejem pro poctivý trénink! Ocení ho obzvláště ti, kteří chtějí prostě přijít do posilovny, nastoupit na trenažer a začít cvičit. Žádné složité nastavování, ani speciální funkce, které by vás během tréninku rozptylovaly. Konstrukce stroje je pečlivě tvarována tak, aby plně odpovídala nárokům vrcholových sportovců. Výšku sedla jednoduše nastavíte pro výšku postavy v rozmezí 144-195 cm. Standardní rám nabízí prostorné pedály s protiskluzovým povrchem, které jsou chytře zatíženy tak, aby se vždy vrátily do vodorovné polohy. Další výhodou jsou měkká ergonomická madla.\nměřené hodnoty: rychlost, čas, vzdálenost, tepová frekvence, kalorie\nRotoped Life Fitness Integrity S Base C - parametry\nRotoped Life Fitness Integrity S Base C - alternativy - vše skladem\nRotoped Life Fitness Integrity S Base C - související klíčová slova:


Namvi V3A Univerzální držák na mobilní telefon+ bezdrátová n\nNamvi V3A Univerzální držák na mobilní telefon+ bezdrátová nabíječka do auta\nSkladem: 98 db\nStalo se vám někdy, že se vám baterie telefonu vybila zrovna ve chvíli, kdy jste ji nejvíce potřebovali během jízdy?\nNabíjejte telefon v autě bez kabelů!!\nUžívejte si bezdrátové nabíjení i během cestování v autě. Díky nabíječce a držákům bude pohodlné\nJednoduché a stylové řešení pro nabíjení chytrých telefonů.Bezkonkurenční výkon a naprosto pohodlné používání.\nBoční strany nabíječky se automaticky otevírají a zavírají při vložení telefonu do držáku (infračervený senzor)Zcela bezpečné nabíjení za jízdy.\nPřipevněte přístroj k držáku pomocí nastavitelných čelistí. Samotný držák se pak instaluje na palubní desku.Infračervený senzor rozpozná telefon ve vzdálenosti 3 cm a automaticky otevře a zavře stránky nabíječky.Otočný kloub o 360° umožňuje přesné nastavení držáku.\nVhodné pro všechny smartphony bez ohledu na velikost, které podporují bezdrátové nabíjení Qi.\nVezměte prosím na vědomí, že barva produktu bude zaslána náhodně (zlatá/stříbrná).


Pro ručně vyrobený perník jedině do Pardubic | Region\nPro ručně vyrobený perník jedině do Pardubic\nAčkoliv se říká, že Pardubice jsou město perníku, není to tak docela pravda. Historie výroby perníku v Pardubicích totiž není vůbec stará. Perník se tam proslavil až s jeho průmyslovou výrobou.\nV současnosti jsou v Pardubicích čtyři perníkáři, kteří vyrábějí ručně zdobený perník. Jedním z těch nejvyhlášenějších je Pavel Janoš. Jeho perníky ochutnali osobnosti vědeckého a uměleckého světa i prezidentské a královské páry ve Velké Británii a Japonsku.\nPerníkář Pavel Janoš pokračuje v rodinné tradici\nPavel Janoš navazuje na rodinnou cukrářskou tradici. Už jeho babička byla vyhlášená svými dorty, cukrovím a perníky. Cukrářem a perníkářem byl také jeho otec Josef Janoš. Právě od něj putovalo roku 1958 putovalo metrové perníkové srdce na světovou výstavu EXPO v Bruselu.\nKaždý kousek perníku je originál\nRučně dělaný perník Pavla Janoše|foto: Jitka Slezáková\nKaždý perník od Pavla Janoše je originál. Vyrábí se v malých sériích nebo jen v jednotlivých kusech. Všechny se zpracovávají ručně a jsou také ručně zdobené. Podle Pavla Janoše nesmí v dobrém perníku chybět včelí med a meruňkový džem. Pro vůni a chuť je také důležité koření. Ve správném perníku nesmí chybět trocha pepře. Nejdůležitější je nechat těsto několik měsíců odležet.\nPardubický perník má svou ochrannou značku\n„Jedná se o chráněné zeměpisné označení původu, je to v podstatě ochrana názvu Pardubický perník. Kdo není z Pardubic a nedodržuje složení a postup výroby, tak nesmí pardubický perník vyrábět. Nikdo samozřejmě nesmí tyto výrobky dublovat a platí to pro celou Evropskou unii. Jde nám o kvalitu,“ říká perníkář Pavel Janoš.\nSprávné perníkové těsto podle Pavla Janoše\n1 lžička koření do perníku (anýz, hřebíček, nové koření, badyán, koriandr, skořice a špetka pepře)\n1 dkg jedlé sody na kypření\nVypracované těsto zabalíme do potravinové fólie nebo igelitu. Uložíme ho do chladu, nejlépe do ledničky. Těsto necháme ideálně alespoň dva týdny zrát, aby bylo provoněné kořením. Den před samotným zpracováním ho ještě nakypříme a necháme přes noc pracovat.


Levný SEX po telefonu - Sex v MHD - Sex v MHD\nKonečně jsme se rozjeli. Kouknu vedle sebe, kde seděl dost pohlednej kluk. Ten by stál za hřích, problesklo mi hlavou. Usmál se na mě a všimla jsem si, že si mě taky prohlíží. Nerada navazuju známosti v mhd. Usmála jsem se a začala koukat kolem sebe. Zaujala mě kočenka v abnormálně krátké plizované sukénce. Krásnej pevnej zadeček a ještě pevnější nohy. Zřejmě jsem nebyla sama, koho upoutala. Do obličeje jsem mu neviděla. Zahlédla jsem, jak se na ni začal lepit. Kočenka ustupovala a protahovala se kolem lidí, až se dostala k oknu. Na chvilku ji ztratil z dohledu a hned to napravil. Protáhl se až k ní, jemně ji pohladil zadeček. Snažila se uhnout, ale neměla kam. Chtěla se otočit k němu, ale nedovolil jí to. Jednoduše se na ni nalepil. Asi mu něco říkala, protože jsem viděla pohybovat rty. Odstoupil krůček od ní, narovnala se.\nA opět jsem si všimla, jak ji pohladil zadeček. Druhou rukou si zajel do kapsy. Bylo vidět, jak si mačká péro. Rychle jsem koukala po lidech kolem. Zdá se, že jsem jediná, kdo si toho všiml. Kočena se nespokojeně vrtěla, ale on nepřestával. Hladil jí tou jednou rukou zadek, dokonce i stehno a druhá ruka makala v kapse. Myslím, že tam měl díru. Čím víc si honil péro, tím víc byl drzejší. Zahlédla jsem ruku, jak jede pod sukénku. Zjistila jsem, že jsem celá mokrá. Normálně mě to vzrušilo. Toužila jsem si sáhnout mezi nohy, seděla jsem jak na trní. Bála jsem se pohnout, aby si soused nevšiml. Nenápadně jsem se na něj koukla a strnula jsem ještě víc. On to viděl taky. Zahlédl můj pohled a ukázal hlavou k těm dvoum. Koukla jsem ukazovaným směrem. Zahlédla jsem mokrej flek na kalhotách. Tak už si ho dohonil, má to za sebou. A co kočenka? Bude pokračovat, a nebo se ztratí? Kouknu na holčinu, držela, už se nevzpouzela, evidentně se jí to začlo líbit. Jeho ruka byla už pod sukní. Bylo poznat, jak dává lem nohavičky na bok. Holčina se doširoka rozkročila. Začal jí tam cpát jeden prst po druhým, toužebně vzdychala. Rozkoší zakláněla hlavu. Vzdychla jsem taky.\nMoje pičulka tekla jak Dunaj a toužila aspoň po doteku. ,,Bože, ať už jsem doma“, blesklo mi v hlavě. Kouknu a vidím, jak se druhou rukou dobývá pod halenku a sune ji k prsu. Moje ztvrdlé bradavky zahrály koncert. Měla jsem pocit, že chce šáhnout na mé. Zachvěla jsem se. Z mého pohledu jsem už nic neviděla. Mírně jsem se naklonila k mému sousedovi. Okamžitě pochopil, že nevidím. Naznačil, abych se naklonila víc. Chytil mě za loket a přitáhl si mě k sobě. V tom okamžiku autobus cukl a já rukou padla do jeho klína. Ucítila jsem, jak mu stojí péro. ,,No jo, on to vše viděl a pozoroval to jako já“. Začalo mi to teprve teď docházet. Trochu jinak než před tím. Rychle jsem chtěla s rukou uhnout, ale byl rychlejší. Přimáčkl si ji na svoje péro a nechal ji tam. Chytla jsem ho do ruky a pořádně zmáčkla. Jen tiše vzdychl. Kouknu na ty dva, blížilo se to k závěru. Kočička vzdychala, mačkala jeho ruku na prsou. Najednou celá strnula. ,,No prosím, orgasmus a parádní“. Nejraději bych tu klobásu v ruce rozdrtila. Ani jsem nevnímala, že autobus zastavil, ale můj soused ano. Chytl mě za ruku a vytáhl mě ven. Stáli jsme naproti sobě a koukali si do očí. Autobus i lidi už byli pryč.\nChytl mě do náručí a začal mě líbat. ,,Celou dobu, co jsem koukal, jsem takhle toužil přitisknout Tě v náručí a líbat“. Chytl mě za ruku a táhl mě do čekárny. Sedl si, vytáhl šulina, jednou rukou si ho honil, druhou po mně šahal a přitáhl si mě k sobě. Začal mi stahovat kalhotky. Pomohla jsem mu. Otočil si mě zády k sobě a strhl na sebe. Čurák mi zajel dovnitř, jakoby tu cestu znal. Bylo to úžasný. Konečně jsem ho tam měla. Šoustali jsme oba, jako by to mělo být naposledy v životě. Najednou mě ze sebe shodil a začal stříkat. ,,Promiň“, šeptal ,,už jsem to nezvládl“. Praštil se mnou o skleněnou výplň, čupl si ke mně a vrazil mi hlavu mezi nohy. Lízal, cucal, kousal, pak až jsem za chvíli tekla jako přehrada. Ještě orgasmus pořádně nedozněl a už mě tam cpal ocas. Připichoval mě na sklo, pytlem do mě bušil. Byla to úžasná mrdačka. Neměla jsem možnost být aktivní. Bral si mě s takovou dravostí, jakou jsem ještě nepoznala. Všechno ve mně vařilo, bouřilo. Tentokrát nám to vyšlo zároveň. Nenechala jsem ho vyjít ven, všechnu tu mrdku mi nastříkal do kundičky. Přilepil se na mě a šeptal:,, Jsi úžasná. Tohle jsem ještě nezažil“....\n,,Já taky ne! Byla to nádhera“. ,,Jak byla? Ještě jsme neskončili. Ještě jsem neochutnal ty tvoje nádherný kozičky“. Vyhrnul mi halenku a hned si jednu vrazil do pusy. Zacukalo mi pod jazykem. Chytla jsem toho jeho povadlého čůra a hned jsem ucítila, jak začíná růst. Poklekla jsem a pěkně jsem ho začala kouřit. Celá jsem se touhou chvěla. ,,Jsi skvělá“, hekal a cpal mi toho klacka až za mandle. ,,Otoč se, dělej. Chci ho tam, do tý nádherný pičinky. Chci, slyšíš? Potřebuju šoustat“. ,,I moje přání je ho tam mít“. Rychle jsem se otočila ke stěně a vyšpulila na něj zadek. Chytil mě v pase a nasměroval na lavičku a ohnul mě na ní. A až potom mi toho nádhernýho ptáka narval do kundy. Ještě před tím mi ji pořádně projel rukou. Opět jsme šoustali. Při tom mě chytl za prsa a pořádně jim dal zabrat. Úžasný na tom bylo to, že jsme se mohli oba ventilovat.\nHekat, řvát, křičet, prostě paráda. Tekla jsem, chvěla jsem se v křeči orgasmu a on též. Chvíli jsem vedle sebe jen tak seděli, mlčeli, odpočívali. Pak se ke mně otočil, podal mi ruku a řekl: ,,Jsem Hozna“. ,, Jana“. Až teď mi teprve došlo, že jsme úplně cizí. Celou dobu jsem byla jak omámená a teď, jako bych se probudila. Pohlédl mi do očí:,,Bylo to super. Chceš mi dát svoje telefonní číslo? Rád bych Tě viděl“. Byla jsem zmatená. Poznal to, nevnucoval se. ,,Bydlíš daleko?“ ,,Ještě jednu zastávku“, řekla jsem. Chytl mě za ruku a vedl mě zkratkou. Než jsme došli k mému baráku, měl moje a já jeho telefonní číslo.\nChceš vědět jaké bylo naše pokračování, co se odehrávalo v dalších dnech? Kolik jsme toho našukali a kde? Jestli jsme spolu dodnes a užíváme si to na veřejných místech? Tak na co ještě čekáš koťátko?!! Zavolej mi na 909 609 709 a zadej můj šukací kód 56 a já Tě pořádně nažhavím a vycákám Ti mrdku z koulí.\nSexuální praktiky:sex na veřejnosti, líbání, lízání kundičky, honění ptáka, masturbace, kouření ocasu, sex v autobusu, šmírování, orál, anál, hardcore, mrdání, šukání, prcání