Takže asi tak. Dlouho jsem se rozhodovala, jak bych tuhle kapitolu měla pojmout. Snažila jsem se do ní vecpat spoustu myšlenek. Takže jsem ji měla přehnaně dlouhou. Dvě kapitoly jsem z ní nejdřívě dělat nechtěla, ale jak se mi to často stává, nechala jsem se při psaní unést :-) Takže nastalo dilema, kde ji roztrhnout, aby to nevyšlo moc násilně. Výsledek je zde a příště zbytek.\nJeště jedno malé upozornění. Příště nás čeká poslední kapitola ;-)\nPřeju pevné nervy :-D\nHermiona úlekem nadskočila, a protože se nacházela právě na kraji postele, sklouzla tvrdě dolů rovnou na podlahu. Prvních pár okamžiků se nevzmohla vůbec na žádnou reakci, kromě tření bolestivě naražené kostrče.\nJejí mozek se snažil zanalyzovat situaci. Rozhodovala se, zda si tolik přála Severusovo probuzení, až si jeho slova vsugerovala, nebo na ni skutečně promluvil.\nNež se jí povedlo dostat se do přijatelné pozice a zjistit skutečný stav věci, rozezněl se pokojem zvuk poplašného kouzla signalizující změnu stavu pacienta. Potvrdilo se tím sice, že Severus nejspíš nabyl vědomí, dřív než si to ale mohla skutečně ověřit, nahrnulo se do pokoje stádo nejrozličnějších doktorů. Některé ani neznala. Naštěstí jí Henri, který přiběhl s davem, pomohl na nohy, jinak by skončila zadupaná do linolea.\nSeverus velmi hlasitě a velmi nevybíravě vypoklonkoval dalšího medika, co si na něm hodlal ověřovat nové metody vyčtené z nějaké knižní příručky pro mladé začínající a ambiciózní nemehla. Strašně ho štvalo, jak si u něj podávají dveře jeden za druhým s milionem otázek, aby to byli právě oni, kdo objeví ten nečekaný průlom v léčitelství, co je zahrne zlatem a slávou. Taková drzost považovat zrovna jeho za vhodný objekt na testování. Otázky zásadně nechával bez odpovědí nebo dodával jen mlhavé a kusé informace. Nikomu cestu na vrchol neusnadní. Pokud si má někdo připisovat úspěchy, bude to on.\nPlánoval na další osobu, co mu zaklepe na dveře s nějaký lejstrem vhodným pro vyplnění, uvrhnout opravdu šťavnatou kletbou. Dokonce už si stanovil seznam deseti nejvhodnějších a nejkrutějších.\nNaštěstí se v pokoji objevil Henri a místo stohu papírů držel talíř s pořádným kusem masa. Další věcí, za kterou hodlal nemocnici v nejbližší době zažalovat, je strava. Odporné zelené lepkavé cosi už mu začínalo na žaludku vytvářet uzel. Nikdy v jídle nebyl vybíravý, ale po této zkušenosti si začne víc všímat toho, co strká do úst.\n„Co se děje s Hermionou?“ Severus si tuhle otázku pokládal už dlouho, ale nenalezl žádnou rozumnou odpověď.\nNadešel část položit ji někomu více erudovanému. Dlouho se k tomu kroku přemlouval. Nechtěl vypadat, jako zamilovaný hlupák, kterému chybí jeho drahá polovička. Jenže mu skutečně chyběla. Stihla mu říct, že mu dá čas a prostor než se uzdraví a pak ji vyhnali všetečný bílý vrány s doktorským diplomem. Můžou si všechny učený papíry a fundovaný odhady strčit … hodně hluboko, když ho ona nedrží za ruku. Konečně na to přišel.\n„Potřebuje si odpočinout. Proseděla u tvé postele hodně dní a nocí.“ Henri mu vzal prázdný talíř a odložil ho vedle na stolek.\nPříliš se snažil uhnout pohledem, než aby mu to Severus spolknul. Vytušil, že se za tím vším skrývá něco víc. „Taky ji moc mrzelo, když si několikrát z bezvědomí volal Lilly,“ dokončil vysvětlování. To bylo přesně to ono, co tu vyselo ve vzduchu.\nJistě, že věděl o Lilly. Henri znal všechny Severusovy prohřešky. Proto mu taky prošel ten pohrdavý tón hlasu, když vyslovil její jméno. Všichni ostatní by litovali už u prvního písmene.\nSeverus zavzpomínal na Lilly ve své hlavě a vzpomínal i na to, jak ho Hermiona vytáhla ven. Přesněji její zoufalý hlas.\nNikdy v životě by už nechtěl podobný zážitek zažít. Když si uvědomil, že na sebe nejspíš nechtěně přetáhl pacientčinu kletbu a navíc ztratil cestu ven, začal panikařit. Obklopil ho vír myšlenek, jeho vlastních i těch pocházejících z hlavy kouzelníka, který kletbu seslal. Nořil se hluboko v bažině odporně lepkavého bahna. Klouzalo mu pod nohama a pomalu ho pohlcovalo. Všudypřítomná tma se začínala uzavírat kolem jeho těla, že se na ni dalo skoro sáhnout a jeho mozek přestával reálně fungovat.\nPak se najednou objevilo světlo a on začal prožívat útržky ze svého života. Každý prožíval zas a znova a každý se podstatně lišil od původní reality. Neuvědomoval si to, dokud mu touha být s Hermionou neotevřela oči.\nZačal si vybavovat všechny úžasné chvíle, které mu dala okusit. Každou noc, kdy si povídali, dokud jeden z nich neusnul. Nevšední pocit probouzet se s tváří zabořenou do hustých vlasů rozprostřených po jeho polštáři a vůni, co po ní zůstávala na peřinách.\nZatoužil znovu zažít ten vnitřní klid, který mu dopřála, tak silně, že se jeho mysl rozběhla zpět.\nSlyšel ji naříkat. Upínal se k tomu hlasu a používal ho jako kompas. Mockrát ji zoufale prosil, aby mu nepřestávala vyprávět. Bez melodie jejího hlasu by už cestu ven nenašel.\nVždy, když se cítil být blízko, strhla ho neviditelná síla zpátky na začátek. Už přestával bojovat, ale ona jim dávala sílu oběma. Pak se stal ten malý zázrak a on se probral. Vděčil jí za život a doufal, že i za ten budoucí.\nJak jí to má všechno říct, když si od něj drží odstup a jeho tu vězní v bílém pokoji. Trochu začínal mít pocit, že ho považují za nebezpečného blázna, kterého je potřeba se nenápadně zbavit.\nHermiona odkládala setkání se Severusem na co nejpozdější dobu. Doháněla zmeškanou práci, vymýšlela si novou. Vše jen aby, se vyhnula nevyhnutelnému. Odmítala si připustit, že se bojí konfrontace a případného odmítnutí. Když ale týden po Severusově procitnutí věděla o jeho stavu jen to, co jí donesli kolegové, nebo vyčetla z karty, začala se cítit hloupě.\nDalší výmluvy nepřichází v úvahu, musí se postavit realitě čelem; a pokud možno v nějakém pro lov partnera vhodném oblečení.\n„Sluší ti to,“ byla věta, kterou rozhodně od Severuse nečekala.\nKaždopádně byla lepší, než kdyby ji místo pozdravu rovnou vyhodil.\nPřitáhla si židli k jeho posteli, ale stále se snažila udržet mezi nimi určitý diskrétní prostor.\nVyměnili si pár zdvořilostních frází a snažili se přitom tvářit tak, že je netrápí žádné nevyřčené otázky. Hermioně pomalu začínaly docházet neutrální témata.\n„Musím se ti přiznat,“ vyhrkla nečekaně. „Lhala jsem ti,“ pokračovala, když si uvědomila nevhodnost doznání právě v tuhle chvíli a taky Severusovo zaryté mlčení. „Ze své funkce ti nemohu udělit atestaci.“ Propletla si prsty, najednou nevěděla co s rukama. Do tváří se jí hrnula červeň. Nesnášela, když se musela uchylovat k podobným praktikám a ještě víc, když pak vyšly najevo.\n„To já přeci od začátku vím. Na škole každému neustále opakují, čím vším si musí projít, aby se stal plnohodnotným léčitelem.“ Vykolejil ji Severus svou klidnou odpovědí s mírně ironickým podtónem.\n„Proč jsi tedy mou nabídku přijal?“ podívala se na něj překvapeně.\nPrvní kolo rozhodně vyhrál a ona začínala ztrácet půdu pod nohama.\n„Pokud něco donutilo samotnou neohroženou nebelvírku ze známého tria sejít ze svých výšin až ke mně do sklepení, rozhodně to upoutalo můj zájem. A pak, jelikož znám tvou přehnaně odpovědnou povahu, která ti nedovolí nedodržet závazky, využil jsem příležitosti udělat si ze samotné ředitelky nemocnice svou dlužnici.“ Vynechal samozřejmě tu část, kdy si ředitelku zavázal i jiným způsobem.\nHermioně se ulevilo, ačkoli by ho momentálně nejraději něčím hodně těžkým praštila za to, jak s ní manipuloval.\n„Přesto jsem pro tebe našla řešení,“ oznámila mu ignorujíc hořký pocit mírného rozčílení. „Vzpomínáš si na Alfreda Rexfeelda?“\nSama netušila, jak se má v tuhle chvíli cítit a tak raději sledovala Severusovy reakce.\n„Tvého milence?“ zavrčel podrážděně. Během okamžiku zmizela jeho veškerá dobrá nálada.\n„My jsme nebyli…“ Hermiona se zamyslela a pak se rozhodla nechat to být. „Ano na toho,“ přikývla. „Je to výtečný chirurg a je ochotný nechat tě u sebe na stáži, po které by ti udělil atestaci.“\nZ čehož plynou celé čtyři měsíce o samotě na rozmyšlenou pro každého z nich.\nmami: V čom je problém? Veď sú na skok od...\nChavelierka: Zuzano, máš naprostou pravdu. Jenže...\nZuzana: Tak si počkajú. Veď to až tak dlho ...\nnadin: Láska je divná pani a núti ľudí rob...\nChavelierka: Nadísku, pokud si myslíš, že tvá lá...


Modrý Pavouček – 72. stránka – Michal Nežerka\nJeseníky s Klárou\n19 dubna, 2020 26 března, 2007\nPo návratu z Tater jsem si den oddychl (prospal) a vyrazili jsme klasicky do Jeseníků. Sníh byl divný a všude bylo vidět hnědé fleky od Saharského písku. Taky se mi podařilo přeskočit potůček a doskočit na nějaký kámen. Takovou díru v lyži jsem ještě nikdy neměl.\nRubriky Na kopcích, Na lyžích Štítky Jeseníky\nRubriky Na kopcích, Na lyžích Štítky Andrejcová, Nízké Tatry\nJeseníky se Špekama\n19 dubna, 2020 12 února, 2007\nNo toto trvalo s tím sněhem. Lyžovačka ve Sviním dole a okolí.\nRubriky Na kopcích, Na lyžích Štítky Jeseníky, Sviní důl, Vysoká hole\nDolní Morava s Martinem\n19 dubna, 2020 5 února, 2007\nPůvodně jsem chtěl celý víkend odpočívat v Brně a vyrazit jen tak do krasu něco vylézt nebo vyhákovat. V pátek po půlnoci dorazil Martin a že jedou ráno po šesté na lyže. Cestou do údolí Moravy jsme potkávali spousty aut s lyžemi a až do poslední chvilky jsme netušili, jestli je tam vůbec nějaký sníh … Číst dál\nRubriky Na kopcích, Na lyžích Štítky Staroměstsko\nLednová procházka po Brně\nKdyž jsem se v probudil po sněhovém debaklu v Jeseníkách, svítilo venku sluníčko, obloha byla krásně modrá a venku bylo jarní počasí. Konečně jsem vyrazil s foťákem a nemusel u toho mrznout.\n← Předchozí Stránka1 … Stránka71 Stránka72 Stránka73 … Stránka80 Další →


Nová republika: Liberalismus nefunguje. Proto\nJá vím, že pro úzkou skupinu těch, v jejichž prospěch byl liberalismus navržen, funguje víc, než dobře, jenže tato skupinka je omezená jak počtem, tak místem, tak časem. Jinými slovy, liberalismus funguje tady a teď pro hrstku vyvolených, dlouhodobě a pro všechny ale nefunguje. Nefunguje, protože fungovat nemůže. A proč nemůže fungovat? Na to nejlépe – aniž by to ovšem chápali – odpovídají samotní liberálové a poslouží nám opět citace z již jednou citovaného článku Když jdou libertariáni přes mrtvoly (pro jednoduchost budu brát liberalismus a libertariánství jako jedno, vzájemné nuance jsou zde nepodstatné):\nTeoreticky je to pěkná myšlenka, prakticky je to ovšem hloupá výmluva. Tato teorie totiž – a zde opět použiji vlastní slova liberálů, když kritizují „socialismus“ – naráží na lidskou přirozenost, protože k tomu, aby člověk zbohatl, potřebuje takové morálně-volní vlastnosti, které jsou s jakýmkoliv altruismem v rozporu. Samozřejmě, že jsou lidé, kteří se s ostatními dělí – a nejenom o své peníze, ale hlavně o svoji práci a o svůj čas. Tito lidé nebohatnou, protože na to nemají čas a když už něco vydělají, tak se o to hned rozdělí. Bohatne ten, kdo se nedělí, a bohatne právě proto, že se nedělí. A proto také nemůže liberalismus fungovat ku prospěchu všech. Řešením ovšem není to, že nikdo nebude bohatý. Potřebujeme i lidi, kteří umějí bohatnout, jen nesmí zůstat na jejich rozmaru, zda se o své bohatství podělí, ale dělit se prostě musí. Přerozdělování není krádež. Ale, morální kýč stranou, není to ani jejich morální povinnost. Morálka je o správné volbě, ale tito lidé nesmějí mít možnost volby, společnost nemůže být závislá na jejich emocích. Přerozdělování je povinnost racionální, je to civilizační nutnost. A protože liberalismus takové poznání neumožňuje, tak prostě nefunguje.\nkrajtl 7. února 2018 11:17\nOmyl, nepotřebujeme lidi kteří umějí bohatnout, neboť bohatnout se dá rozličnými způsoby. Potřebujeme společenská pravidla která odměňují ty, co prospívají společnosti jako celku. Ty kteří se neženou za relativním společenským statusem, ale absolutní životní pohodou.\nAnonymní 7. února 2018 11:30\nLiberalismus byl "navržen"?!\nCo tím chce anonymní autor říct? Že byl vytvořen v nějaké projekční kanceláři?\nBuffer 7. února 2018 11:56\nAž pochopíte, že svět je řízen, budete se smát naivitě své otázky.\nAnonymní 7. února 2018 12:02\nAž mé chápání dosáhne Vaší intelektuální úrovně, nechám se dobrovolně zavřít do blázince.\ntaky blb 7. února 2018 12:32\nNe, liberalismus kde se vzal, tu se vzal, všichni na něj koukali s otevřenými ústy a pak někteří zvolali, "Jé, ten je ale krásný, ten my chceme, ten si tady necháme. Děkujeme Jahve, Ježíšku, Pámbíčku, Alláhu, nazemspadnuvší nahodilosti, apod. ". A bylo to.\nAnonymní 7. února 2018 14:30\nSamozřejmě, že byl tento model sociálních vztahů uměle vytvořen a v zájmu jeho tvůrců. Tomu se může divit jen ignorant, který neví vůbec nic u fungování systémů pro řízení sociálních procesů a myslí si, že vše vč. historie jen jen "náhoda". Blahoslaveni budiž chudí duchem....\nAnonymní 7. února 2018 14:37\nCo přesně podle Vás vyjadřuje slovo "uměle"?\nAnonymní 7. února 2018 14:44\nSvět vždy byl,je a bude řízen ! To je nevyvratitelný fakt ! Zásadní otázkou není anit tak moc kým a jak, ale je především v čí prospěch je řízen. A jsou jen dvě možnosti". Buď ve prospěch VĚTŠINY obyvatel nebo ve prospěch hrstky samozvaných elit a jejich přisluhovačů - parazitů, jak tomu zatím, bohužel, bylo a je. Přesto jedinou šanci lidské civilizace na přežití a další rozvoj je tento zločinný, otrokářský tlupo-elitářský systém odstranit. Zákon času je neúprosný a lidstvo jako celek dospělo svojí vzdělaností do stavu, kdy si to nemalá část populace uvědomuje a chce to konečně změnit. Pokusy o sociálně spravedlivou společnost, i přes řadu omylů i zločinů, však nebyly zdaleka tak neúspěšné, jak se některým parazitům zdá a kyvadlo dějin se již překmitlo a pohybuje se nezadržitelně na opačnou stranu od elitářských a parazitních systémů a nemilosrdně smete všechny, kteří tomu budou bránit !\nAnonymní 10. února 2018 8:11\n14:44 Existence přemnožených ras ohrožuje svět víc než cokoliv jiného a proto se provede jaderný restart, který zajistí přežití jen těch pro civilizaci a její trvání opravdu nezbytně potřebných - tedy vynikajících jedinců a géniů ...\nAnonymní 7. února 2018 11:37\nTady je pěkný příklad vyléčené liberálky z německa:\nAnonymní 7. února 2018 11:42\nKdyž jsou takoví liberálové, proč nenechají "BOHATÉ" UDŘENÉ EVROPSKÉ PRACUJÍCÍ, aby se osobně sami a pouze ze svého a zcela dobrovolně rozhodli, zda chtějí pomoci nějakému, samým Bohem (nejenom) barvou odlišenému, vetřelci... a na jeho sousedech, zda mu to dovolí u něho doma a na jeho pozemku, pokud se veškerým majetkem svým a své rodiny zaváže v plné výši krýt náklady a škody s tím spojené včetně zdravotního, trestně právního, a složí-li několika milionovou kauci včetně nákladů na deportaci - o které rozhodnou sousedé podle kriterií americké imigrační... Bez pardonu a bez odvolání, s tím s čím se vetřel, raus!\nAnonymní 7. února 2018 11:49\nPodíváme-li se na dva současné protipóly, kde shodou okolností "funguje" také liberalismus, například Malta a Švédsko, tak u nich sic vidíme mnoho rozdílů, ale jedno tam mají podobné, jedou plnou parou do pekla, ikdyž každý zcela jiným způsobem. Ti z daňového ráje přivážejí neustále nový "materiál" a země obrovských daní, pak tyto daně používá na "lepší" život v podstatě celosvětově nepatrnému počtu neasimilovatelných jedinců, kteří jako poděkování ničí hostitelskou zemi a její lid. Skutečnou bídu světa toto neřeší a jejich vlastní země již za jistou dobu nebudemoci pomáhat a již nyní upadá do znásilňování a už dnes téměř občanské války, která tam nikdy nebyla. Země, jejíž přístavy poskytují útočiště "neziskovek" dovážejících na jih EU nekulturní a neemigrovatelné, má z této černé práce zisk, od převaděčů i neziskovek. Prostě Karel Čapek by se smutně usmál, jakou měl ve "Válce s mloky" pravdu. Pro peníze lidé udělají všechno i vlastní větev si podřežou. Ato liberalismus, neliberalismus, daně nebo daňový ráj. Karel z Plzně\nBuffer 7. února 2018 11:54\nBuffer 7. února 2018 11:55\nPředně bych doporučil rozlišovat obecnou mravnost (etiku) a morálku jako konkrétní profil konkrétní osoby, neboť i zloději mají svou zlodějskou morálku. Pochopitelně že bohatým stačí k aureole altruistů mediálně zveličená dobročinnost nepřevyšující 10% jejich aktiv. Pochopitelně že stačí progresivní daň z příjmů doplněná o opční výjimku z progrese při dobrovolném určení částky nad limit prvního pásma do určených fondů, např. důchodového, SFDI a SFŽP... Kdo chce, ten hledá řešení, kdo nechce, hledá problémy...\nAnonymní 7. února 2018 11:59\nPředně bych doporučil obeznámit se s tím, co je to liberalismus.\nPředstava, že kapitalismu porozumíme psychologicky jako produktu lidských ctností a neřestí, je na úrovni pohádek pro pětileté děti!\nBuffer 7. února 2018 12:01\nV zájmu spravedlnosti ještě k přerozdělování: Skrytě probíhá přerozdělování od chudých k bohatým, otevřeně daňově (nyní minimálně) od bohatých k chudým. Problém je, že samotné přerozdělování nic neřeší a řešení spočívá ve vytvoření podmínek pro nedělitelnou lidskou důstojnost všech občanů, kteří se přihlásili ke společnému dílu budování vlasti. Tvorům vypadajícím jako lidé s nelidskou psychikou (dnes často v perfektních oblecích a v nejdražších autech) ovšem neze žádná lidská práva garantovat.\nAnonymní 7. února 2018 12:40\nK budování a obraně vlasti - buď připraven!\nAnonymní 7. února 2018 13:19\nBuffer7. února 2018 12:01\n„Problém je, že samotné přerozdělování nic neřeší a řešení spočívá ve vytvoření podmínek pro nedělitelnou lidskou důstojnost všech občanů ..!\nPřerozdělování je v základech každé společnosti. Jeden chová vepře, jiný řídí autobus. Chtějí-li řidiči autobusu vepřové, musí chovatel svoje produkty nějak přerozdělit. Řidiči nějak musí přerozdělit své výplaty a také majitel autobusové firmy, musí nějak přerozdělit své zisky i mezi řidiče.\nPřerozdělování není zlo, je to prostředek fungování společnosti. Společnost by měla dojít ke shodě, jakou kvalitu života si kdo zaslouží a dle toho nastavit přerozdělování. To, že z rostoucí produktivity výroby má rostoucí zisky pouze hodně malá část společnosti, ačkoliv celá společnost na tom maká, není přijatelné. Řešením není přerozdělení doposud nepřerozdělovaných zisků, ale změna stávajícího přerozdělování zisků. P.K.\nAnonymní 7. února 2018 13:29\nTož vidíte, strejčku, jak byste to pěkně vyřešil! Společnost by měla dojít ke shodě - přímo geniální myšlenka!!\nA copak, přihlášku do Strany etnických Slovanů - už jste poslal?\n" -- MIROSLAV POVOLNY neděle 4. února 2018 21:27 "Jeden nápad bych měl. Zjistil jsem, že v každé straně se do čela časem dostanou JINOVĚRCI s CIZÍMI pasy. Tomu se dá zabránit vytvořením ETNICKÉ strany, což ústava nezakazuje. Navrhuji stranu etnických Slovanů (SES) a protože jsem solitér nabízím k projednání možností můj mail miroslavpovolny@seznam.cz ke korespondenci mimo NR. Snahu mám, ostatní je na vás."\nAnonymní 7. února 2018 14:53\nAnonymní7. února 2018 13:29\nNejsem Váš strejček. Pošlete mi program té strany, podívám se na to. P.K.\nAnonymní 7. února 2018 14:58\nOmlouvám se za to oslovení: u nás tak přátelsky říkáme těm, kdo jsou starší.\nProgram strany obdržíte - prokážete-li předtím, že jste skutečně etnický Slovan, na adrese\nAnonymní 7. února 2018 15:19\nAnonymní7. února 2018 14:58\nKolik Vám pan Povolný platí za kus, který zlanaříte? P.K.\nAnonymní 7. února 2018 15:28\nPan Miroslav Povolný jako jeden z mála správně pochopil, že jen ničím neznečištěná slovanská krev přinese obrodu našemu národu!\nLásku ke vlasti nelze koupit penězi - leda snad jen v případě polovičních japonských politických hochštaplerů!\nA známé české přísloví říká, že pokurvenec horší kurvy z bufetu. ..... Však se podívejte, jak dopadl Petr Nečas.\nAnonymní 7. února 2018 16:30\nAnonymní7. února 2018 15:28\n„Lásku ke vlasti nelze koupit penězi - leda snad jen v případě polovičních japonských politických hochštaplerů!“\nTakže to děláte z lásky k vlasti? Případně z odporu k polovičním japonským politickým hochštaplerům, typu Hayato Okamury?\n„A známé české přísloví říká, že pokurvenec horší kurvy z bufetu “\nVíte, jsem Čechem již řadu let, ale toto přísloví neznám. Nejblíže je k tomu „Poturčenec horší Turka“. To Vaše, asi bude nějaké jiné národnosti. P.K.\nAnonymní 7. února 2018 16:42\nJde o osud Slovanstva. Takže byste se měl spíše obrátit přímo k panu Povolnému. Já jsem jen jeho skromným obdivovatelem a podporovatelem.\nTo asi nebudete znát, to je z necensurovaného vydání Čelakovského Ohlasů písní. Původně pochází z Písní Nibelungů. Jen ten bufet tam pochopitelně není, ten jsem přidal kvůli aktualizaci.\nJedna varianta se objevuje též u Josefa Štefana Kubína v muzeu v Domažlicích (kde dřívě bydlel Jindřich Jindřich).\nNaproti tomu v Sušilově sbírce a u Karla Jaromíra Erbena toto přísloví chybí.\nAnonymní 7. února 2018 18:26\nAnonymní7. února 2018 16:42\n„.. byste se měl spíše obrátit přímo k panu Povolnému ..“\nNemám potřebu se obracet k panu Povolnému. Dokonce ani nemám potřebu se obracet k Vám, ale oslovil jste mě, tak jsem odpověděl. P.K.\nAni nemusím článek číst. Pokud autor v úvodu prohlásí, že libertariánství a liberalismus (zvláště v jeho zvrhlém EU formátu) je totéž, pak jeho další vývody jsou mimo jakoukoliv realitu :D. V podstatě tím dal rovnítko mezi politické subjety typu TOP09 (zvrhlá forma eurohujerismu) a SSO...\nAnonymní 7. února 2018 18:33\nČlánek je pitomoučký nejen díky tomuto detailu. Je s podivem, jaké voloviny se tu čtenářstvu předkládají. Nejspíš ale za tím bude nějaký promyšlený záměr?\nInteligentní texty vykradené z webů Vaše věc nebo !Argument ovšem mezi těmi paskvily působí dost nepatřičně.\nAnonymní 8. února 2018 7:40\n15:55 jestliže píšete, že autor článku prohlásil, že "libertiánství a liberalismus (...) je totéž ..." tak váš další text nemá valný smysl číst. Detaily (ač) unikají i nijak argumentujícímu z 18:33.


Proč mají Češi nejméně dostupné bydlení ze 16 evropských zemí? | rondainvest.cz\nNovinka - Česká republika vyšla ve srovnání v rámci studie Deloitte Property Index již počtvrté za sebou jako země s nejméně dostupným bydlením ze všech srovnávaných zemí.\nProč tomu tak je, jaké jsou negativní důsledky této nelichotivé bilance a jaký lze očekávat další vývoj na trhu rezidenčních nemovitostí? Na tyto otázky se pokusíme odpovědět v následujícím článku.\nNa průměrný byt o rozloze 70 m2 musíme pracovat třikrát déle než Portugalci nebo Belgičané\nSpolečnost Deloitte v červenci publikovala tzv. Property Index – jedná se již o 9. ročník statistické studie, která se věnuje vývoji rezidenčního trhu nemovitostí ve vybraných převážně evropských zemích. Jednou ze sledovaných statistik je i dostupnost vlastního bydlení. Aby bylo možné dostupnost vlastního bydlení napříč sledovanými zeměmi srovnat, využívá se ukazatel počtu průměrných ročních příjmů, které jsou zapotřebí ke koupi průměrného bytu o obytné ploše 70 m2. Česká republika se v tomto žebříčku již počtvrté za sebou umístila na nelichotivé první příčce. To znamená, že v rámci 17 srovnávaných zemí, z nichž je 16 evropských a 13 členem Evropské unie, je u nás již od roku 2016 nejméně dostupné bydlení.\nČeši k pořízení bytu o výměře 70 m2 potřebují 11,4 násobek ročního příjmu, což znamená, že na něj vydělávají téměř 3x déle, než obyvatelé Portugalska a Belgie, kde jim na pořízení stejného bytu postačuje pouze 4,0 resp. 4,1 násobek ročního příjmu.\nDostupnost vlastního bydlení - vyjádřená v násobcích průměrných hrubých ročních příjmů, které jsou zapotřebí ke koupi bytu o obytné ploše 70 m2\nZdroj: Deloitte – Property Index, 07/2020\nMalé byty jsou nejžádanější\nJedním z negativních důsledků špatné dostupnosti bydlení v České republice je rostoucí zájem o malé byty a s tím spojené zaměření developerů na výstavbu malých bytů. Jednoduše proto, že větší byt si prostě většina Čechů nemůže dovolit. Češi sice bydlí ve větších bytech, než tomu bylo před rokem 1989, kdy průměrná obytná plocha bytové jednotky činila 45 m2, nicméně se stávající průměrnou obytnou plochou 78 m2 se stále nacházíme výrazně pod průměrem všech zemí Evropské unie, který činí 96 m2.\nJak investovat s výnosem 8 % p.a. se zajištěním nemovitostí?\nPokud bychom se podívali na jednotlivé dispozice bytů, pak ještě před třemi lety měl nabízený byt o dispozici 1+kk průměrnou velikost 40 m2, zatímco letos je to již pouze 33 m2. Podobně se u pražských novostaveb s dispozicí 2+kk snížila za poslední tři roky průměrná plocha z 59 na 54 m2, u dispozice 3+kk pak z 87 na 83 m2. Nevídaný zájem o menší byty s dispozicemi 1+kk a 2+kk dokládá i rostoucí podíl těchto dispozic na celkových prodejích bytů, který se u novostaveb v Praze a Brně pohybuje okolo 70 %. Za nárůstem oblíbenosti malých bytů je možné hledat i demografický vývoj, kdy stále větší procento lidí žije jako „single“, pro které je jedno či dvoupokojový byt většinou naprosto dostačující. V neposlední řadě jsou malé byty atraktivní i pro investory, kteří si zpravidla raději koupí dva menší byty než jeden velký. Velký zájem o malé byty pak způsobuje, že cena za 1 m2 bytu s dispozicí 1+kk bývá výrazně vyšší než cena za 1 m2 bytu s dispozicí 3+kk, přičemž lze očekávat, že tato disproporce se bude do budoucna dále zvětšovat.\nZdlouhavé povolovací procesy, rostoucí inflace a levné hypotéky\nDůvodů, proč mají Češi nejméně dostupné bydlení z celé sedmnáctky srovnávaných zemí, je hned několik. K těm nejvýznamnějším patří pomalý povolovací proces, který způsobuje, že na trh se dostává jen omezené množství bytů a rodinných domů, které nedokáže uspokojit poptávku. Dalšími faktory jsou nárůst inflace, kdy rostoucí ceny stavebních materiálů a prací se samozřejmě promítají v rostoucích cenách nemovitostí. V neposlední řadě jsou to relativně nízké úrokové sazby, které způsobují, že domácnosti si mohou na pořízení vlastního bydlení výhodně půjčit. V důsledku těchto a dalších faktorů ceny rezidenčních nemovitostí v posledních letech výrazně rostly, a to bohužel rychleji než příjmy obyvatel, čímž docházelo ke zhoršování dostupnosti bydlení.\nCeny bytů rostou i nadále\nCeny nových i starších bytů navzdory stávající situaci okolo COVID-19 i nadále rostou. Metr čtvereční v pražské novostavbě se ve druhém čtvrtletí letošního roku v průměru prodával za 108 261 Kč, což představuje meziroční nárůst o více než 6 %. Metr čtvereční staršího bytu v Praze se ve druhém kvartále letošního roku prodával v průměru za 101 663 Kč, přičemž před rokem se tato cena pohybovala ještě pod hranicí 90 tisíc Kč. Došlo tak k meziročnímu nárůstu o více než 13 %. Ceny nemovitostí rostou i v regionech mimo Prahu – v meziročním srovnání se jedná o nárůst okolo 7 %.\nPrůměrná cena nových a starších bytů v Praze\nZdroj: Trigema, Skanska Reality a Central Group\nV posledních týdnech úrokové sazby hypotečních úvěrů u většiny bank dále poklesly, což se v červnu pozitivně projevilo na počtu poskytnutých hypoték (7 621 ks), který byl nejvyšší od listopadu 2018. V následujících týdnech mohou hypotéky i nadále nepatrně zlevňovat, což může společně s faktem, že nedochází k výraznějšímu zhoršení finanční situace domácností, v následujících měsících opětovně podpořit poptávku po nemovitostech.\nJak koronavirus ovlivní ceny nemovitostí?\nRezidenční nemovitosti i nadále zůstávají atraktivní příležitostí pro české i zahraniční investory jakožto významný uchovatel hodnoty. Z pohledu drobného investora však může být omezující potřeba relativně vysokého vstupního kapitálu a nedostatek znalosti realitního trhu. Z tohoto pohledu jsou vhodnou alternativou investice do aktiv zajištěných nemovitostmi.\nTakovéto investice zajištěné nemovitostí nabízí například i naše společnost RONDA INVEST a.s., která na jedné straně poskytuje flexibilní financování malým a středním podnikatelům podnikajícím na území České republiky a na straně druhé umožňuje investorům do těchto úvěrů investovat. Drobní investoři tak mají příležitost investovat do zajímavých projektů zajištěných nemovitostmi, k nimž by se jinak jako individuální investoři nedostali.\nKaždý nový investor, který investuje alespoň 10.000 Kč, nyní získá navíc bonus 250 Kč. Bonus Vám vyplatíme s prvním měsíčním výnosem. A když nás doporučíte dál, můžete získat dalších 250 Kč za každé doporučení.\nZAŽÁDEJTE SI O BONUS NA TÉTO STRÁNCE


Virtuální chlívek: červenec 2008\nKdyž už u nás byl můj milý bratr se svou drahou přítelkyní, muselo se to ovšem nějak využít. A tak jsme v sobotu vyrazili s mými dětmi ven. Mé děti předvedly celou škálu nálad, od té absolutně nejlepší, po tu absolutně nejprotivnější. Míšu nakonec uklidnila návštěva hračkářství.\nKdyž jsme v pozdním odpoledni vyprovodili naše milé hosty k motoráku, nezbylo než se rozjet za dalším dobrodružstvím. Totiž na večer jsme byli pozváni k manželčiným rodičům, kde byla naplánovaná bujará oslava švagrových x-tých narozenin a s ní spojené grilování a další.\nChvíli po nás dorazila i švagrová se synovcem Ondrou. Večer se pak bratr ozval, že do Ostravy dorazili v pořádku.\nDěti řádily ve volném prostoru a my dospělí jsme konzumovali a popíjeli... Pak jsem umyl a uspal Míšu, umyl Pavlínku, ta se uspala sama, pak jsem se vrátil ven ke konzumaci a spát jsem šel hodně pozdě.\nV neděli ráno moje manželka a obě švagrové i se synovcem Ondrou vyrazily na houby. Měl jsem tedy své děti plně na starosti, což se projevilo tím, že jsem je vytáhnul ven, kde řádily. Houbařská výprava se vrátila před obědem, neteře o chvíli později.\nPo obědě to bylo tradiční - uspat Míšu, dát si odpolední kafe, pak čistit houby, vzbudit Míšu, vyhnat ho ven za dětmi, mezitím odjel jeden švagr s jednou neteři na cyklistickou výpravu a vrátili se, až když byl zbytek jejich rodiny pryč. Spolu s nimi odjel i druhý švagr. My jsme vyrazili domů nějak před osmou hodinou večerní.\nAž z dalekého ocelového srdce republiky, jehož název se v japonštině vyslovuje jako "o-sutu-raba" dorazil k nám v pátek můj milý mladší bratr se svou drahou přítelkyní. A protože z druhé strany, z města, jehož německý název zní Trotenau, dorazil manželky mé drahý starší bratr se svou drahou manželkou a milou dcerou, byl to důvod k radosti a ne ledajaký.\nMému bratrovi a jeho přítelkyni svěřila manželka naše děti - takhle jsem je potkal venku, když jsem si to přifičel z práce. I vydali jsme se na malou procházku a zavedl jsem tak všechny do minigolfového areálu. Když jsme se vrátili k nám domů, švagr pod dohledem tchána zdil podlahu našeho balkónu. I popřál jsem mu hodně štěstí a chtěl se znovu jak se svými dětmi, tak i s bratrem a jeho přítelkyní vydat ven. Leč nepovedlo se, neboť venku se mezi tím strhl bruntální liják.\nI usedli jsme doma, jedli, pili, vyprávěli, dobrou vůli spolu měli. Když se švagr spolu s tchánem zvedli k odchodu, zasedli jsme k fotkám, hlavně k těm uloženým ještě ve foťácích. Musím uznat, že bratrův foťák je o dost lepší než můj, zejména, když označil jeden z bílých flíčků na fotce za svou mávající přítelkyni, a pak si ji dokonale přizoomoval - a ani ten zoom nezpůsobil rozmazání, tak jsem pochopil, že se se svým foťákem můžu tak maximálně klouzat.\nKdysi dávno jsem četl rozhovor s Leošem Marešem a ten se pochlubil, že když se na chvilku prospí, má za tu chvilku hodně nepřijatých hovorů a nepřečtených zpráv. Asi jsem už stejně populární - v sobotu ráno na mě čekalo 6 zmeškaných hovorů a 2 nové zprávy.\nTrochu té pakárny\nAsi se divíte, proč jsem vás, milí čtenáři, nechal tak dlouho čekat na další příspěvek na této vaší oblíbené adrese. Mohl bych si vymýšlet ledacos (a znělo by to uvěřitelně), ale pravda je taková, že se mi nechtělo nic psát, a když se mi náhodou chtělo psát, tak nebyl na psaní čas.\nA tak si jen představte, že ve středu odpoledne se po dvou a půl hodinách odkladů a příprav konečně může začít s přípravou velké zakázky pro velkou velmi významnou světově proslulou firmu, a o další dvě hodiny později je příprava hotova, já úplně odvařen jedu domů a pak se dozvím, že jsem měl přípravu urychlit, což ovšem s mými pravomocemi v rámci firmy jde jen stěží. Následně více než dva dny je vše v pohodě, pak prožiju noc plnou telefonátů z práce a nakonec jsem za průšvih jiných lidí příkladně sprdnut.\nAle abych jen nemorousil, ve čtvrtek jsem byl odchycen naší paní personální ředitelkou:\nOna: "Jak jste to oblečený?"\nJá: "Normálně, jako vždy."\nOna: "Jede sem velká velmi významná návštěva ze zahraničí a vy nemáte kvádro?"\nJá: "Ne, proč?"\nOna: "No to bude průšvih, nemůže vám ho někdo dovézt?"\nA tak volám manželce, ta celá nakřivo sedá do auta, patřičný oděv mi veze... a pak si mě velká velmi významná návštěva ani nevšimne.\nTak a příště zase o něčem příjemnějším.\nUž od mládí jsem výborný cyklista. Přesněji řečeno od prázdnin mezi druhou a třetí třídou, kdy jsem zvládl nástrahy cyklojízdy. Snad jen přezíravost bafuňářů ve střediscích vrcholového sportu způsobila, že v seznamu vítězů Tour de France se místo mého jména objevují Miguel Indurain či Lance Armstrong.\nV sobotu po divadelní pouti se nám vstávalo dost těžko. Celé dopoledne jsme prožili v jakémsi mátožném stavu. Nejprve jsme v obchodě s podlahovými krytinami prohlíželi modely linolea, které jednou přijde na podlahu v našem bytě. I po koberci, který by v pokojíčku u dětí nahradil ten dosavadní se sympatickými myškami, jsme se poohlíželi. Pak taky návštěva železářství a doplnění mé už tak dost rozsáhlé sbírky imbusáků. A nakonec velký pytel s podestýlkou v želvaristice.\nOdpoledne, které se mírně opozdilo, jsme věnovali cyklistickému sportu. Hned po výjezdu, kousek od našeho domu, se před nás zařadila tříčlenná rodina - a to neměla dělat. Nebylo špatné se od nich nechat táhnout, ale jeli hrozně pomalu. Nikdo se tedy nemůže divit, že jakmile se naskytla příležitost, tak jsem je dost drsně předjel a manželka provedla totéž. Přes několik krpálů, na nichž by si vylámali zuby i mnohem zkušenější vrchaři, jsme dojeli do cíle. Tím byla rekreační oblast, kde mě překvapilo množství stanů, karavanů a jiných rekreačních zařízení, okolo kterých to dost žilo. Něco jsme pojedli v místním občerstvení a po necelé hodině jsme se vydali na cestu zpět jinou trasou, než jakou jsme přijeli.\nZačátek cesty byl v pohodě, trošku krize přišla při stoupání do Buchtova kopce. Z něj jsem se opět krásně rozjel, když tu vidím, že mě někdo předjíždí. Lekl jsem se, že moje manželka nasadila strhující tempo a řítí se průměrnou rychlostí 360 km/h, ale byla to nějaká neznámá slečna sedící v sedle růžového horského kola, kdo mě tak neomaleně předjel. I řekl jsem si, jen počkej, slečno, tohle ti nedaruju, a za slečnu jsem se zavěsil a nechal se od ní protáhnout kopcovitým terénem a obcí Daňkovice. Pak nás dojela - a oba nás předjela - moje manželka, která je o něco lepší vrchařka než já. Slečna nevydržela mé zběsilé tempo a odpadla u odbočky do Jimramova. Když jsem dojel manželku, ta se mě hned s nepřehlédnutelnou stopou jízlivosti zeptala: "Tak kde máš soupeřku?" "Ale," odpověděl jsem, "odpadla, nevydržela moje tempo." "To se divím," ironicky pronesla manželka, "vždyť ses za ní řítil jako pes za fenou." "Co tě nemá?" bránil jsem se chabě, "ani nevím, jestli by byla můj typ, když jsem z ní viděl jen prdel." "No, ale tu měla pěknou," navázala manželka a mě bylo jasné, že jsem v pasti, protože budu-li souhlasit, koleduji si o žárlivou scénu, nebudu-li souhlasit, budu označen za pokrytce, tak jsem vybral třetí variantu odpovědi: "A navíc jsem jí nekoukal na zadek, ale na převody," což manželku přimělo k tomu, že se zasmála tak, že by z toho i Fantomasovi tuhla krev v žilách.\nDomů jsme dojeli s mezizastávkou v supermarketu, a nikdo se nemůže divit, že po nadprůměrném sportovním výkonu jsme se věnovali hlavně spánku.\nSvojanovská divadelní pouť\nNa nedalekém hradě Svojanově, který je od našeho bydliště co by gripenem doletěl, se konala touto agenturou pořádaná Divadelní pouť. Když jsme v pátek večer odvezli domů manželčinu rozvedenou kámošku, nasměrovali jsme naše vozidlo tímto směrem.\nDorazili jsme později, představení, o které nám šlo hlavně, mělo oficiální začátek ve 20:30 a my jsme těsně u hradu zaparkovali asi tak ve 20:37 a bránou jsme prošli nějak ve 20:41. Ale herci na nás počkali a měli proč.\nTo hlavní, po čem jsme se pídili, bylo představení „MESDAME&MESSIEURS, DEBURAU!" uvedené pod hlavičkou Divadla HooDoo. Když jsme dorazili na nádvoří, právě začínali.\nPředstavení bylo kombinací mluveného slova a pantomimy. Celkem vystupovalo deset lidí, jediný, který dodržoval striktně pravidlo, že při pantomimě se nemluví, byl hlavní hrdina v podání našeho oblíbence Radima Vizváryho.\nNapsat, že Radim Vizváry je výborný mim a herec, by bylo jako psát, že hroch má čtyři nohy nebo že žirafa má dlouhý krk. Jeho pantomimické kreace, často až na hranici fyzického vyčerpání, nemají chybu ani obdobu. Toto představení bylo věnováno životu francouzského mima českého původu Deburaua - a bylo vynikající. Vynikající. VY NI KA JÍ CÍ !!! Zajímalo mě, jak to vypadá, když mim hraje mima, a Radim se s tím popral po svém, takže publikum, včetně mě, mělo o zážitek postaráno a nakonec někteří z nás brečeli jak staré želvy.\nPo tomto téměř dvouhodinovém spektáklu nás pořadatelé nasměrovali na další vystoupení do sálu rytířů, o kterém nikdo z přítomných diváků zjevně v životě neslyšel, což se projevilo hromadným úprkem divactva. Mně se domů ještě nechtělo, tak jsme se zeptali u kasy, kde to je, a od kasy nás nasměrovali do síně zbrojnošů.\nTam se konalo konverzační psychologické drama tří mladých žen, které jsou nadšeny z toho, že si konečně udělaly holčičí večírek, kde můžou drbat a pomlouvat své mužské protějšky, aby nakonec zjistily, že holčičí večírky bez mužských protějšků jsou nebetyčná nuda. Zpočátku nudné, posléze velmi zábavné představení.\nAle to už se nachýlila půlnoc, i oblehli jsme stánek s obžerstvením a čekali na hlavní hvězdu večera, po Radůze a Ivetě Kotrmanové mou třetí nejoblíbenější českou zpěvačku, Lenku Dusilovou. Ta přijela jen ve velmi skromné sestavě, kterou tvořila ona sama a doprovodný bubnující perkusionista. Bez doprovodné skupiny a jen s řinčící akustickou kytarou měly její písničky tu správně snovou atmosféru, a když končila, nechtěli jsme ji pustit z pódia.\nA protože už se blížily časné ranní hodiny, odebrali jsme se domů. Z důvodu bezpečnosti provozu jsme celou cestu vedli plodnou konverzaci a doma jsme zapadli do postelí tak rychle, že ani ta nejcitlivější kamera by to nezaznamenala.\nZačalo to tím, že jsem, ve svém životě už potřetí, získal dostačující důvěru pracujícího lidu a mohl mi být předán služební mobil. Ten je o něco více customizovatelný než můj osobní mobil, tudíž jsem se s ním nějakou dobu vyřádil.\nManželčini rodiče projevili přání nechat si u sebe na pár dní Pavlínku. Tu se moje manželka projevila jako tvrdý vyjednavač a neustoupila, dokud nesouhlasili, že si tedy ponechají oba dva naše mrňousy. Přes původní návrh, aby zůstali mrňousové u prarodičů už od pondělka, si je vyzvedli až ve čtvrtek, tudíž mě doma přivítalo významné ticho. I neváhal jsem, zaběhl jsem do samky a své v potu tváře vydělané peníze proměnil za hodnotné tekutiny, o jejichž významu nebylo třeba dlouze spekulovat.\nDohodli jsme se, že ještě večer, než spustíme mohutnou alkoholovou orgii, provedeme něco málo sportovních aktivit. I vydala se manželka moje s kolečkovými bruslemi ven a já vyrazil na cyklistickou vyjížďku. Osm kilometrů jsem šlapal do táhlého kopce, který se zdál, že nemá konce. A asi ani neměl. Nakonec, když už jsem si říkal, že to vzdám a otočím, se najednou kopec zlomil, začal klesat a já měl co dělat, abych neminul levotočivou odbočku do vesnice, kam jezdíme (jinou trasou) do jedné zahradní restaurace na zmrzlinu. Do vesnice jsem se pomalu ale jistě sklouzal z kopce, což mi umožnilo nechat nohy odpočinout, a po vjezdu jsem musel konstatovat, že restaurace, u níž zastavujeme, stojí vlastně těsně před koncem celé vesnice. Dále jsem to projel s nečekanou lehkostí a kopcovitý terén oficiální cyklostezky, po které jsem se řítil, mi připadal jednoduše zvládnutelný.\nCelý výlet mi zabral ani ne hodinu, manželka z kolečkobruslení dorazila o nějakou minutu později, a pak jsme se věnovali hraní kostek, sledování televize a alkoholové seanci.\nV pátek se to na mně projevilo. Zatímco dopoledne jsem hýřil nápady, optimismem a dobrou náladou, před obědem mě začala bolet hlava, ale jak. Byl jsem absolutně mimo, takže když mi naše paní personalistka položila jednu záludnou otázku, místo čtyřslovné odpovědi jsem vyslovil asi tak šestadvacet slov, aniž bych se dostal aspoň k polovině věty. "Hm, tak si radši dejte to kafe," konstatovala a odešla.\nOdpoledne jsem byl rád, že jedu domů, doma nás navštívila manželčina rozvedená kámoška, co si na idnes.cz naklikala dost bodů, aby si zasloužila výukový program o biologii.\nA to už se přiblížil večer, který měl mít zcela zásadní průběh....\nO lidech mé profesní skupiny koluje celá řada dohadů, fám a vžitých představ. Některé jsou více či méně pravdivé, jiné jsou vyložené nesmysly. Ty pak šíří nejčastěji neúspěšní lidé nespokojení se svým životem, kteří nám (tedy mně a jiným lidem mé profese) závidějí dobrodružný život, obdiv ze strany nadřízených či nepopiratelné úspěchy u příslušnic dámského pohlaví.\nPříkladem takového šprochu, na kterém možná je i pravdy víc než trochu, je informace, že lidé věnující se mé profesi umí dokonale mlžit. Této informaci jsem se dlouho smál, až jsem se za břicho popadal, vykřikoval jsem "mlžit? co to je?" tak dlouho, než mi moje manželka intimně prozradila, že právě toto je pravda. A když jsem se nad tím zamyslel, tak musím uznat, že na tom něco je. Ale, milí čtenáři a milé čtenářky, toto není chyba nás, ale těch, kteří nám naslouchají a nejsou schopni ocenit krásu českého jazyka a naše mistrovství v tom, jak místo prostého "ano" nebo "ne" odpovíme soustavou šroubovaných souvětí, kde každé obsahuje několik vedlejších vět, aniž bychom se dotkli podstaty otázky.\nS jinou fámou, která nám přisuzuje ne zrovna dobré hygienické návyky, jsem bojoval v uplynulém týdnu. Pravda, mastné vlasy nemám (doby, kdy mi moji hřívu mohl závidět i Karel Poborský, jsou nenávratně tytam a to, co mi na hlavě zbylo, nemá kdy zmastnět), bordel na stole rovněž ne (všechny papíry mám v jednom úhledném komínku, který kdykoliv můžu rozebrat a po méně než deseti minutách hledání najít ten správný) a tak jsem se rozhodl překonat fámu o tom, že lidé mé profesní skupiny nedbají na svůj oděv.\nI stalo se, že vlivem vzácné návštěvy jednoho hodně vysoce postaveného kolegy, jenž obývá kancl v zemi, kde se jezdí v protisměru a řidič sedí na místě spolujezdce, jsem na sebe nevzal své historické tričko s Kurtem Cobainem, doplněné dvanácti úhlednými skvrnami od kečupu, osmi skvrnami od plnotučné hořčice a několika dalšími méně významnými fleky od majonézy či tatarské omáčky, a stejně tak jsem na sebe nenatáhl kalhoty o nestejné délce nohavic, ba co víc, své tehdy už pětidenní strniště jsem zkrátil na třídenní délku(!) a, přestože není plesová sezóna, tak jsem se nasoukal (zas to nebylo tak horké, od doby, kdy jsem měl tento oděv na sobě poprvé, jsem povážlivě zhubnul) do obleku, v němž jsem před necelými osmi lety vstupoval do manželského svazku a v němž pravidelně vymetávám plesy všeho druhu, doplnil jsem to zářivě bílou košilí a svou naprosto dokonalou kravatou, jejíž nákupní cena kdysi odpovídala výši sociálních dávek pro běžnou rodinu jistého etnika, obsahující čtrnáct dětí, a takto jsem se vydal do práce.\nPřátelé, kamarádi! Mnou zmiňované úspěchy u příslušnic dámského pohlaví bledly proti úspěchu, jakého jsem dosáhl touto změnou své image. Když jsem plavným krokem nakráčel do našeho obchodního oddělení, zeptal se mě kterýsi pohotový kolega, zda jdu na svatbu. Můj zkušenější kolega se snažil zavtipkovat otázkou, kdo že to umřel, ale nepovedlo se mu to. Oproti tomu můj přímý nadřízený málem omdlel, a pak mě začal vychvalovat až do nebes, jaká to změna k lepšímu. Mladé ženy svobodné i provdané si mě chodily prohlížet, některé se se mnou i fotografovaly, prý aby měly nějakou fotku pro své rodiče, kteří je (jako tyto mladé ženy) nutí do toho, aby si konečně našly nějakého pořádného a krásného chlapa, jedna slečna slovenského původu zapomněla na veškerou ostražitost, a když jsem se jí zeptal, co mi dá za to, že jsem vyřešil její technický problém, špitla jen "to podľa toho, čo byste chceli," a svou mravopočestnost jsem uhájil pak hlavně díky tomu, že jsem si uvědomil, že její oficiální partner je člověk mnohem lepší fyzické kondice než já. A stejně nevím, zda tato slečna opravdu umí vařit svíčkovou.\nV závěru mi ještě bylo nabídnuto, zda bych nechtěl provést slavnostní předtančení na budoucím firemním plese. To už jsem si uvědomil, že s elegancí bych to už asi neměl přehánět, a tak jsem další den do práce dorazil opět v civilu.\nNávrat do práce po víkendu byl jako dopad z hodně velké výšky na beton. Sotva jsem ráno potkal jednoho kolegu, roztočil se kolotoč událostí, který způsobil, že jsem se zastavil až odpoledne, protože mě kolegové a koncoví uživatelé honili tak, až jsem si připadal jako ve špatném pornofilmu.\nA k tomu jsem ještě několika velmi zvídavým lidem odpovídal na otázku, kde a jak jsem přišel ke svým popáleninám.\nJeště když holky byly na výletě v Kérkonoších, jsem si dělal k večeři jídlo na pánvi. Olej syčel a prskal, inu, jak už to bývá. V jednu chvíli jsem uchopil v pravou ruku rukojeť pánve, v levou ruku vařečku a jal se směs na pánvi promíchávat. Dlouho se nedělo nic, až se ozval velký PRSK! Následkem tohoto prsku se část rozžhaveného oleje ocitla na obou mých dlaních, pravém zápěstí a částečně i na čele.\nNebýt mé celoživotní statečnosti, tak bych normálně zařval bolestí a fláknul s pánví o zem. Představa shánění náhradní pánve mi vrátila rozum, i uložil jsem pánev na plotnu (ne tu zapnutou) a odešel popálené části svého těla svlažit studenou vodou.\nNedopadl jsem zas až tak nejhůř. Snad jen na malíčku pravé ruky (1 případ) a na zápěstí téže ruky (2 případy) se objevily popáleniny vážnějšího charakteru. Ty jsem si v práci pravidelně postřikoval firemním septonexem popř. kysličkníkem.\nVčera večer jsem opět zatoužil po desinfekci těchto tří popálenin. I uchopil jsem lahvičku s modrou tekutinou známou pod krycím názvem voda po holení. Krabička je hranatá a nese hrdý nápis CUSSONS GRAPHITE. Uchopil jsem lahvičku do levé ruky, pravou ruku natočil tak, aby všechny tři popáleniny byly přibližně ve stejné rovině, a pak popálená místa vodou po holení polil.\nVzápětí jsem pochopil, jak se asi cítil Kulhánkův hrdina v prvním dílu Cesty krve - nebýt pokročilá hodina nočního klidu, tak bych normálně regulérně zařval. Ona ta voda po holení obsahuje alkohol v koncentraci vyšší než velké, a to se projevilo. Pálilo to jako čert a já šeptem drtil slova o konečníku, prostitutce či dámských pohlavních orgánech.\nOstatní méně závažné popáleniny postupně blednou, tyto tři nejzávažnější se bohužel zatím drží.\nHolky jsou zpátky\nHolky se mi vrátily. V pátek byly doma úderem půl deváté, když už jsem si začínal říkat, zda vůbec dojedou. Protože měly zážitků kopu, tak jsme strávili všichni družným hovorem čas až do hodně pozdních hodin.\nByl to nezvyk vstávat a nebýt sám doma, ale hezký nezvyk. Během brzkého rána jsem projevil přímo nadprůměrnou statečnost, když jsem dokázal vstát, udělat základní nákup v samce, vrátit se domů, vytáhnout kolo, udělat doplňkový nákup ve městě, vrátit se - a to ještě před tím, než holky vůbec vstaly. Protože ono na mě tak nějak připadlo sobotní vaření, tak proto.\nOdpoledne jsme měli domluveno, že pojedeme pro Míšu. Vyrazili jsme, dojeli na místo, Míša nám zamával a zase utekl za babičkou. Dal tím najevo, že nějací rodiče se starší sestrou mu jsou tak nějak jedno. Po nějaké době jsme se zvedli a odjeli na pouť. Měli jsme štěstí, že atrakcemi jsme děti (a sebe) protáhli, dokud bylo hezky - chvíli po našem odchodu začalo pršet.\nVečer jsme si pak odvezli Míšu domů a odvezli jsme si i pozvání na nedělní oběd.\nDěti mají vzácný dar vyvolat co nejdříve mezi sebou spory - Míša měl u babičky skupinku nafouknutých nafukovacích balónků. Pět dní si jí nevšímal, ale stačilo, aby na ni sáhla Pavlínka - a oheň byl na střeše.\nProtože společnost, která si klade za čest být mým zaměstnavatelem, dosáhla v nedávné době jistého velmi významného úspěšného milníku ve své dlouhé a bohaté historii, byli jsme i my, kteří jsme se na tomto úspěchu nemalou měrou podíleli, odměněni polokošilí s firemním logem a heslem "pracujeme bezpečně."\nOd holek z hor mi přišel pohled, jak na mě myslí, vzpomínají, atd. I želva z něj měla radost, protože pohled na kalendář mě ubezpečil v tom, že holky se vrátí cobydup (to je takový překladatelský oříšek) a že tudíž je třeba uvést naše bydliště aspoň do přibližně podobného stavu, v jakém bylo, když odjížděly. A mé pořádkové mánii podlehlo i želví bydliště. A večer jsem měl úplně splněno a taky úplně hotovo.\nA o víkendu vyrážíme na pouť. Snad budu mít v pondělí o čem psát.\nAsi si, milé čtenářky a milí čtenáři, tu více tu méně pravidelné návštěvnice a pravidelní návštěvníci mých hlubokomyslných filosoficky přesahujících textů říkáte, co blázním, že píšu o knížce, která má už víc než 30 let a která je primárně určená pro mnohem mladší publikum.\nTak aby bylo jasno: o této knížce a o stejnojmenném seriálu jsem slyšel už dávno. Ale náhoda tomu chtěla, že stejnojmenný seriál jsem nikdy neviděl - vždy maximálně pár minut jednoho dílu a šmytec. Tudíž jsem znal název, ale nic jsem nevěděl o ději a podobně.\nNo a nedávno se v našem městečku otevřela nová prodejna s názvem jedné z Werichových pohádek. A tam mimo jiné prodávají staré knihy za více než milé ceny. A tak tam 3/4 mé rodiny (čili já jediný jsem chyběl) udělaly návštěvu a přinesly, co se jim líbilo.\nA mezi knížkami, které se u nás objevily, byla i tato. Po pravdě řečeno, netušil jsem, o čem je a zda ji mám číst. Ale pak jsem se do ní jednou začetl a už mě to nepustilo.\nPodobně jako Indiáni z Větrova líčí i tato kniha v první linii vztahy mezi dětmi, zejména městskou holčičkou Klárkou, která kvůli pracovnímu vytížení svých rodičů žije u babičky na venkově, a jejími dvěma chlapeckými kamarády Vláďou a Tondou, které občas doplňuje Klárčin povedený mladší bráška Vojtíšek. Tak nějak jsem si při popisování vztahů Klárky a jejího brášky občas vzpomněl na svoje děti - vím, že někdy nastane čas, kdy si budou navzájem provádět naschvály, jen doufám, že si nebudou navzájem ubližovat.\nKrom toho je tu taky linie dospělých - ať už jsou to táta Jaroslav s maminkou Miriam od Klárky, či táta Václav, opouštějící mámu Hanku a synka Vláďu, a jiní.\nA poslední je linie prarodičů - Klárčina babička a Vláďův děda.\nČekal jsem knihu pro děti a překvapilo mě, jak moc mě to všechno, o čem ta knížka pojednává, oslovilo, přitáhlo a nechtělo pustit. Je to dílko překvapivě tlusté, občas připomíná televizní scénář, kdy se najednou děj zlomí bez delšího vysvětlování.\nZávěr je, to by ani jinak u dětské literatury nešlo, šťastný a pohodový. Asi to všichni znáte z televize (já ne), ale i tak, pokud máte jedno nebo dvě volná odpoledne, tak si to jen tak pro dobrou náladu přečtěte.\nNa kole v dešti\nProtože pondělní odpoledne nechutně propršelo, a cykloobchod, chlubící se otevírací dobou do 17:00, měl už v 16:55 zavřeno, přivítal jsem úterní slunce s nadšením vskutku u mě nevídaným. I převzal jsem v cykloobchodě materiál, dopravil se domů, dal si opulentní pozdní svačinu, a pak vyštrachal ze sklepa své kolo, abych ujel cestu přes dvě vesnice až k manželčiným rodičům, kde si užívá Míša.\nNeujel jsem ještě ani kilometr, když se spustil déšť. Zpočátku to byl příjemný osvěžující letní deštík, ale po dalším necelém kilometru se nebe roztrhlo a spustil se regulérní liják, takže jsem přehodnotil své plány a jakmile jsem ve svém zorném úhlu objevil hospodu s krytým venkovním posezením, nesmírně šikovně jsem tam zaparkoval, abych v přítomnosti několika zdejších pivařů a obtloustlé laxní servírky přečkal nejhorší.\nKdyž se po několika desítkách minut déšť uklidnil, sedl jsem znovu na kolo a mířil původním směrem. Jen v úsecích, kdy jsem musel projíždět pod stromy, na mě čekala vodní sprška.\nDojel jsem až k domu, zaparkoval kolo pod okny, a pak už jsem byl uvnitř. Míša mě nejdřív první dvě minuty absolutně ignoroval, to, že mu přijel nejdražší táta, ho vůbec, ale vůbec netankovalo. Ale pak mu řádně otrnulo a spustil svoje oblíbené kulišákování.\nPo večerníčku jsem naposledy synka objal, rozloučil se i s babičkou, nasedl na kolo a zamířil přes dvě vesnice zpátky domů. Cestou jsem si sice pohrával s myšlenkou vzít to jinudy, ale nakonec jsem jel tradiční cestou. Kryté venkovní posezení u mnou původně navštívené hospody bylo zase obsazené, co jsem však stihnul zpozorovat, osazenstvo se dost změnilo.\nI přijel jsem domů, udělal si opulentní večeři, připravil dobroty pro želvu, zalil naše domácí květinářství, skouknul film, přečetl něco kapitol z rozečtené knížky, a než odbila půlnoc, chrněl jsem jako medvěd v zimě.\nV neděli ráno vstaly obě holky brzy, nasnídaly se, a několik málo desítek minut po sedmé hodině jsem jim přenesl tašky k autu, holky se usadily, zamávaly Míšovi do okna, já se pak vrátil k Míšovi, zamávali jsme holkám společně a holky pak vyrazily v našem hypermoderním vozidle do Kérkonoš.\nI osaměl jsem doma s Míšou, pročež jsem synka svého ustrojil, nakrmil, úderem osmé zaběhl do samky, dokoupil jogurty, které synek můj miluje k zbláznění, zabalil mu všechny potřebné věci ze seznamu a nakonec jsme se oba přezuli do bot a vyrazili ven. Cílem naší cesty bylo nádraží. Míša se už od středy těšil, že v neděli pojede za babičkou vláčkem a o to jsem ho nemohl ani nechtěl připravit.\nVyrazili jsme s dost velkým předstihem, abychom mohli jít Míšovým tempem a nemuseli se stresovat, leč nakonec jsme stejně museli zrychlit. Vybrat na nádraží správný vlak ze všech dvou přítomných bylo snadné, vysadil jsem Míšu do nejdokonalejšího dopravního prostředku na světě, tedy motorového vozu 810, vyběhl jsem tam za ním a usadili jsme se u okna. O nějaké dvě minuty později jsme se rozjeli.\nBěhem devítiminutové opojné jízdy jsme se kochali krajinou a jakmile se objevil babiččin dům, bylo jasné, že je čas pomalu ale jistě vystoupit. Vyskočili jsme oba venku a dali se pěšinkou k babiččinu domu. Tam jsme byli očekáváni, a Míša cestou utrhl kytičku pro babičku.\nJako vždycky se pak Míša zajímal hlavně o krabici s autíčky, kde vyštrachal miniaturní model našeho rodinného vozidla, ten pak ukázal babičce a volal "koukej, babi, to je tlabant," čímž všechny přítomné odrovnal.\nPo obědě se prospal - a nejen on. Odpoledne ho babička přemluvila, aby se s ní šel podívat na kočičky, a když se čas nachýlil k pozdnímu odpoledni, musel jsem se rozloučit. Míša se tentokrát nechtěl ani trošku tulit. I odešel jsem na zastávku a jiným motorovým vozem 810 jsem se nechal odvézt domů, kde jsem nejprve vybílil supermarket a potom si doma udělal regulérní žranici.\nTakže tento týden jsem slaměným vdovcem ("no jo, ty jsi slaměný vdovec a moje tchýně je vdova," povídá kolegyně). Díky tomu jsem zvládl aktualizaci vlakového jízdního řádu, doma na mě čeká jen želva a na každý den sepsané úkoly, kterých se snažím aspoň trošku držet.\n"V sobotu vaříš, já nestíhám," zněla jednoznačná zpráva od manželky. I propadl jsem panice. V momentální ztrátě soudnosti jsem odepsal, že jako jo, ale přesvědčivě to asi moc neznělo.\nV pátek večer byli kupodivu všichni doma a v našem bytě zuřilo vražedné pracovní tempo. Po filmovém zážitku s tradičním dědou Komárkem, psími blechami, dojením krávy, v němž nechyběly dvojlinky, trojlinky, jističe, elektroměr, jistící kabel, atd., a následujícím filmu jsem si říkal, jestli Arnold Schwarzenegger, nebo jak se píše, nemá náhodou narozeniny, nebo jestli náhodou neumřel, protože co jsem viděl v programu, tak během jediného víkendu se objevil ve třech filmech, a to je i na mě poněkud moc.\nV sobotu ráno, dříve než naše děti, jsem vstal, nejprve jsem si sehnal základní ingredience pro snídani a část oběda, a poté vyštrachal ze sklepa své kolo (k tomu obrázku v odkazu si přimyslete modrou barvu rámu, prosím) a vyrazil na okružní jízdu. Pravda, to moje kolo má už 5 let intenzivního provozu, tudíž bych měl zauvažovat o výměně (5 let je střední délka života mých kol). Výhodou cestování od našeho domu směrem k centru našeho městečka je to, že většinu cesty můžu bez problému jet na volnoběh. Oproti tomu při cestě nazpět si užívám vysokohorské cykloturistiky.\nI dojel jsem na náměstí, neměl jsem žádné štěstí. Všechny prodejny hlásily, že mají zavřeno. To víte, státní svátek je státní svátek, že ano. Zbyla jediná naděje, a ta se ukázala jako správná. V supermarketu mě nezklamali, i proběhl jsem prodejním prostorem, zastavil se u pultu s masem, zakoupil, zaplatil a odjel domů. Když jsem doma oznámil, že všude kromě supermarketů je zavřeno, s manželkou to málem švihlo, protože v jejích plánech bylo dobývání obchodů.\nPak ale vzala manželka děti a vydala se i s nimi ven a já se pustil do kulinářských prací. Přiznávám, že ještě před deseti lety mi byla představa vlastního vaření velmi vzdálená, ale vlivem mé manželky se ze mě stává opravdový čtyřhvězdičkový kulinářský velmistr. Rodina se mi vrátila chvilku po poledni, takže jsem jim mohl naservisovat jídlo a sklízet zaslouženou pochvalu. "To jsi dělal ze dvou druhů masa?" zeptala se manželka podezíravě. "I kdež," odvětil jsem, "vše je z jednoho kilo a půl těžkého kousku," a významně jsem se pousmál.\nPak jsem manželce oznámil, že přes její očekávání pojedu se synem k manželčiným rodičům už v neděli dopoledne. Protože se mě od pátečního večera snažila přesvědčit o tom, že bych měl jet až odpoledne, byla ze změny plánu patřičně nadšena.\nNa sobotní odpoledne jsem upekl vynikající jogurtovou buchtu s ovocem, kterou opět celá rodina ocenila. Skoro jsem začínal být na sebe hrdý. Pak mě ovšem manželka v návalu svých pracovních povinností vyhnala ven nejprve s jedním dítětem a poté se k nám přidalo i druhé dítě. V době, kdy byl Míša venku se mnou sám, se stihl seznámit se dvěma holčičkami svého věku a pasovat se na přirozeného vůdce jejich skupinky a předvádět jim, jak umí dovádět s lopatičkou, hráběma a formičkami. Pak se k nám přidala Pavlínka, ale to už jedna z původních holčiček odešla.\nVečer jsme ještě zajeli do sousední vsi, kde mají čerpací stanici, která stále ještě udržuje ceny PHM v rozumné úrovni, nabrali jsme plnou a pak už byl čas jít chrnět.\n"A musím vám prozradit," řekl mi pan Konvička, "že vašemu zkušenějšímu kolegovi se to nepodařilo."\n"To je dobré vědět," odpověděl jsem, "použiju tuto informaci, až budu se svým nadřízeným jednat o zvýšení svého platu."\nPan Konvička se ve skutečnosti nejmenuje Konvička, ale mezi jeho příjmením a slovem "konvička" vede nepříliš dlouhá řada volných asociací, a tak jsem toho využil k utajení jeho civilního jména.\nA přesně tohle byla chvíle, při níž mám svou práci rád.\nKrkonoše jsou pro naši rodinu jaksi zakleté. Pokaždé krátce před tím, než jsme se do nich vypravili, se někomu v naší rodině něco stalo. Poprvé musela manželka na operaci, po které měla mít minimálně měsíc klid. Kdyby ji chirurgové viděli, jak ani ne dva týdny po operaci srdnatě běhá po horách, asi by je piclo. A letos si úraz přivodila Pavluška. Normálně sebou flákla na kolečkových bruslích a musela na šití do nemocnice. To bylo tak.\nVečer se Pavlínce moc ven nechtělo, ale manželka ji po úmorném a vysilujícím psychologickém souboji ukecala. Ani ne o půl hodiny později proběhla manželka bytem, něco řekla a zmizela. A o další půl hodiny později, kdy už Míša spal, mi volala z nemocnice, že si dcera rozbila koleno a že jí to budou šít. A o další hodinu později se obě holky objevily doma, Pavlínka měla ovázané koleno slušivým bílým obvazem a vyprávěla, jak říkala panu doktorovi během šití, že její táta nechce lézt na stromy.\nTéměř každý člověk má ve svém životě chvíli, kdy se chová zcela jinak, než by odpovídalo jeho vlastním měřítkům morálky. I já jsem se dopustil věcí, ze kterých by šla lidem, co mě znají částečně, hlava kolem, lidi, co mě znají normálně, by byli zdrceni, a lidi, kteří mě znají nejlépe, by uvažovali o změně svého vztahu vůči mně.\nPřátelé, nebojte se, nezačal jsem se zabývat perverzním gay sexem, ani jsem se netoužil poměřit s nejúspěšnějším účastníkem Mezinárodního Masturbačního Maratónu. Skutečnost je mnohem, mnohem, horší.\nStalo se to, že poté, co jsem se úderem jedné hodiny ranní dokoukal na hodnotný historický dokument o humanitárních katastrofách jsem vstával, a teď pochopím, když znechuceně odvrátíte zraky, přátelé, vstával jsem v 03:30. Ano, stydím se, ani nevíte jak, a dokonce o necelou hodinu později jsem už byl v objektu svého momentálního monumentálního zaměstnavatele.\nOno to nebylo samo sebou, šlo o to, zprovoznit zakázku pro zákazníky z jedné krásné země, která má jen dvě chyby, a to první, že její obyvatelé jsou Poláci, a druhou, že tamní úřední řeč je polština. A v této řeči s námi komunikoval i dodaný terminál, leč smůla, přátelé, ve firmě žádný Ostravák nepracuje, takže jsme se jen mohli dohadovat, co ty divné výrazy znamenají. Na to, že by to s námi mohlo komunikovat v nějakém evropském jazyce, bohužel dodavatelé zapomněli.\nNo ale to nebylo nejhorší, i když mě to stálo asi 11 hodin ve stoje, polostoje, a podobně. Přátelé, udělal jsem strašnou věc, a teď pochopím, když mě i ti nejvěrnější z vás do konce dnešního dne zavrhnou. Klávesnice se mi blokuje, když to mám napsat, kursor myši skáče na jiné otevřené aplikace, ale přiznat se musím. Instaloval jsem Windows 2000.\nNe, opravdu to už nikdy neudělám, radši budu předstírat, že následkem zážitku z této instalace trpím doživotní amnézií a zrovna tu jednu konkrétní hodinu svého života jsem kompletně zapomněl. Ale teď to zapřít nemůžu a vím, že si cejch toho, co dobrovolně instaloval něco tak příšerného, ponesu ještě hodně dlouho.\nPřátelé, věřím, že mi časem tento mravní poklesek odpustíte a opět na mě pohlédnete oky laskavými. Dělal jsem to pro jednoho kolegu, jehož programy nefungují pod žádným normálním systémem. Ano, není to omluva, protože jsem mu mohl doporučit vhodné alternativy, ale i tak věřím, že mi brzy, snad ještě dnes, odpustíte.\nNavštívit během víkendu třikrát místo, kde se podává pivo a jiný kvalitní alkohol, nemusí být zas až tak špatný nápad, jak jsem se přesvědčil o uplynulém víkendu.\nV pátek jsem dorazil do liduprázdného bytu, neboť zbytek rodiny byl na výletě u manželčiných rodičů, kde všichni pečovali o zahradu a jiné. Večer úderem osmé se vrátili a oznámili, že následující den, tedy v sobotu, se u nás manželčini rodičové zastaví na oběd.\nV sobotu ráno nastal chaos, i uchopil jsem obě děti rukou pevnou, otcovskou a neochvějnou, a pomalu jsme vyrazili do víru městečka. Měl jsem nějaké nakupování, zastávku v hodinářství a nakonec jsme skončili v parku u hřiště. Rozmazlený fakan se tentokrát nekonal, naopak Míša čile navazoval známost s holčičkou své věkové kategorie, a za chvíli už spolu pobíhali ruku v ruce jen bez těch praporů revoluce.\nÚderem jedenácté jsem zavelel taktický ústup k domovu, a sotva jsme se doma rozhlédli, byla návštěva u nás. Překvapivě jsme odmítli, aby si babička s dědou odvezli naše ratolesti, s tím, že přijedeme večer.\nKdyž se Míša prospinkal, vyrazili jsme na akci číslo jedna. To byly pivovarské slavnosti a pivovar, jak už všichni jistě víte, stojí nějakých pět minut chůze od našeho domu, což má své výhody i nevýhody. Na pivovarské louce probíhaly dětské soutěže, nechyběla obří nafukovací klouzačka i její menší kopie (Pavlínka vyzkoušela tu obrovskou a párkrát se popálila, Míša dováděl s Jiříkem, což je synek jedněch našich známých, na té menší, a ještě vyzkoušeli zvířátkový kolotoč), blíž k pivovaru byly stolky obsypané žíznivými hosty a stánky s langoši, hotdogy, opékanými kobásami a jinými vitamínovými bombami, a taky s kvasnicovým pivem, což se ukázalo jako velmi chutný doplněk stravy. K tomu nám hrála místní břinkavá dechovka s pěveckým triem tvořeným dvěma dámami učesanými i ustrojenými ve stylu Ženy za pultem, a jedním pánem, který jako by z oka vypadl lidoveckému poslanci Pavlu Severovi. Na večer se chystal místní revival skupiny Kabát, alias skupina Kyvadlo, což vzhledem k tomu, že na nás bude čekat při pouťové zábavě (a je to děs, poslouchat nějakých osm hodin dokola hudbu na jedno brdo), nebylo zas tak těžké oželet, i odjeli jsme k manželčiným rodičům.\nTam jsme se dověděli zprávu pro mě smutnou - totiž, že se bude grilovat kapr. Kdo mě zná, ten ví, že nejlepší ryba, jakou jsem kdy jedl, je vepřový řízek na jakýkoli způsob, tudíž pochopí, proč jsem byl z možnosti konzumace kapra tak odvázaný. Naštěstí se přítomná švagrová projevila jako spolubojovník, takže jsme zůstali vevnitř a každý konzumovali dle své chuti a těm venku u ohně jsme vůbec nezáviděli.\nChvíli po jedenácté večerní jsme zahnali děti a s manželkou vyrazili za zábavou neboli na chlastací akci číslo dvě. Ony se totiž ve vsi, odkud moje manželka pochází, konaly slavnosti u příležitosti založení hasičského sboru, založení ZŠ, a s tím spojené setkání rodáků. Dorazili jsme na místní hřiště, kde vyhrávala thrash industriální dechovka Brťovská šestka. Zkušeným způsobem jsem se vyhnul frontě u výčepu a nechal nám natočit chmelový nektar ve dvojím provedení (můj návrh, že bych chtěl dvě piva do jednoho kelímku, nějak nefungoval), a pak jsme se vrhli do rytmu klasických tanců, čímž jsme si vykompenzovali nedostatky z plesové sezóny. Nicméně brťováci se nenechali zahanbit a šli i do náročných melodií, jakou je píseň "Ještě, že tě, lásko mám" (a musel jsem konstatovat, že jestli toto Petr Kolář vidí, za svůj zpěv se jistě stydí) i jiné klasické hity (karaoke verzi Zvončekov šťastia hranou na křídlovku jsme raději prochlastali). Z této akce jsme se vytratili někdy mezi jednou a druhou hodinou ranní.\nV neděli mě přišel Míša vzbudit okolo deváté, přišel k mojí posteli a tiše šeptal "tatínku, vstávej," což mě potěšilo, i všeho jsem zanechal, nic nedbal, ihned vyskočil a kvapil, přičemž jsem koukal, abych svému slovu dostál. Dopoledne jsme se pak, poté, co se probudila i nezvykle dlouho spící Pavlínka, vydali na výpravu do lesa. Ač zásadový nehoubař, jedinou za něco stojící houbu jsem našel já.\nOdpoledne, když se Míša prospal, jsme vyrazili na chlastací akci číslo tři. Pokračování setkání rodáků s písničkami skupiny Dospělovi hoši probíhalo v naprosté pohodě, skupina hrající ověřené fláky typu Růže z Texasu, Jó, třešně zrály, Nezacházej, slunce, a podobně, ve složení kytara, mandolína, baskytara, se postupně rozrostla o další dvě kytary a ještě jednu mandolínu. Pivo ve mně mizelo tradiční rychlostí a protože bylo hezky, ani jsme si nevšimli, jak se čas nachýlil. Cestou na tuto akci jsme se ještě zastavili v budově místní školy a prohlíželi historické fotky. Našli jsme všechny - manželku, švagrovou, švagra, manželčinu sestřenici a některé bratrance na třídních fotkách. A v přítomných obecních kronikách i fotky z vítání občánků, mimo jiné i Pavlínky.\nNo, po tom, co jsem tady napsal, už asi nikoho nepřekvapí, že jsme domů dorazili okolo deváté hodiny večerní, dětem jsme dali koupací prázdniny a šli spát extrémně brzy.\nKdyž už se to, tak se to.\nVe středu večer jsme normálně koukali na Přátele, když vtom náhle slyšíme výkřik vodní sluky.\nKdepak, jen náhle cvak, obrazovka potemněla, cvak, obrazovka se znovu rozzářila.\n"Co to bylo?" divila se Pavlínka. I jal jsem se jí vysvětlovat termín "krátkodobý výpadek". Než jsem to vysvětlil, stalo se to ještě dvakrát. A potom ještě jednou, ale už to nebylo krátkodobé. Prostě obrazovka zhasla, věž zhasla, světlo u želvy v teráriu zhaslo, všechna ostatní světla zhasla a jak jsem koukal z okna, sledoval jsem, že se to netýká jen naší domácnosti, ale že minimálně celé naše městečko se předčasně pohroužilo do tmy.\nAle to nebylo všechno. Do pěti minut, možná i dříve, se nejdříve zvedl extrémně silný vítr, kdy jsem byl rád, že jsem nenechal želvu na balkóně, protože ta by se už pohybovala někde úplně jinde. A hned nato bouře. Když napíšu, že blesk střídal blesk, tak to se ještě krotím, protože kolikrát první blesk nestihl ještě zhasnout, když se objevil druhý.\nBouře skončila po hodině, ale elektrický proud začal vesele do naší domácnosti proudit až o čtvrt na šest ráno, kdy mě vzbudila všechna zapomenutá světla, větrák v koupelně a nahlas hovořící televize.\nCestou s Pavlínkou do školy, i potom do práce, jsme potkávali polámané, vyrvané i jinak poškozené stromy, což doplňovalo apokalyptický rozměr bouře.\nA teď trochu vážně. Ta bouře zabila někoho ve městě, kam jezdím do práce. A ten někdo byla jedna paní, učitelka ze školky, kam jeden kolega vodí dcerku. Tak to je vážné, protože ještě nikdy se nestalo, aby ten, kdo zemřel při bouři, byl takhle blízko.


Milujete podzim a atmosféru Halloweenu. 26. října od 16:30 hodin si ho pojďme společně užít na Fakultě managementu! Přijďte si vyřezat nejstrašidelnější dýni a zabavit se při soutěžích.\nRozhledna na Rýdově kopci bude od 19. října dočasně uzavřena\nZ důvodu stavebních úprav bude rozhledna na Rýdově kopci od úterý 19. října do středy 27. října uzavřena. Dělníci tady budou opravovat podlahu v přízemí rozhledny. Všem návštěvníkům se omlouváme za komplikace a děkujeme za pochopení.\nAž do konce října můžete soutěžit s interaktivním průvodcem POZNEJ HRADEC. Každý bude odměněn a vyhrát můžete super tablet.\nExluzivní výstava HIC ET NUN - Patrik Proško\nMuzeum Jindřichohradecka vás zve na exkluzivní výstavu HIC ET NUN českého sochaře a vizuálního umělce Patrika Proška - visual artist, která je až do ledna 2022 ke zhlédnutí v prostorách bývalého minoritského kláštera a kostela sv. Jana Křtitele ve Štítného ulici.\nZakončení parní sezóny 25. září 2021\nNa soboru 25. září 2021 je pro vás připravena zážitková parní jízda s doprovodným programem, která uzavře letošní sezónu.\nSvatováclavské slavnosti na náměstí Míru\nSrdečně zveme 25. září všechny milovníky dobrého vína a muziky na oblíbené Svatováclavské slavnosti v centru města.\nXXVII. Slavnosti Adama Michny z Otradovic\n17. až 19. září na vás čekají tradiční již XXVII. Slavnosti Adama Michny z Otradovic, jimiž se snaží město Jindřichův Hradec upozornit na velikost tohoto nejslavnějšího jindřichohradeckého rodáka - varhaníka, básníka a skladatele, ale také učitele a vlastně jednoho ze zachránců českého jazyka.\nnovější1 2 3 4 5 6 7 8 [...] 20 [...] 40 [...] 60 [...] 80 [...] 100 [...] 104 starší


Naslouchátka do ucha | naslouchatko.cz\nNaslouchátka do ucha počet produktů: 8\nNedostupné 2 390 Kč Zobrazit více\nSkladem 2 390 Kč Zobrazit více\nKvalitní naslouchátko zprostředkuje osobám, které jsou postiženy částečnou ztrátou sluchu, znovu kontakt se světem, ať už se jedná o komunikaci dalšími osobami, vnímání zvuků v okolí, možnost vychutnat si hudbu, divadlo, televizní vysílání nebo koncert.\nSkladem 1 990 Kč Zobrazit více\nNaslouchátko sedne do obou uší. V chodu ho udržuje zinková baterie. Je jednoduché na obsluhu a bez složitých funkcí. Baterie i další součástky jsou součástí balení.\nSkladem 1 690 Kč Zobrazit více\nNaslouchátko je vhodné pro pravé i levé ucho a nabíjí se v zásuvce. Snadno se ovládá pomocí pouhých dvou knoflíků. V balení najdete veškeré příslušenství.\nSkladem 589 Kč Zobrazit více\nNaslouchátko zasadíte do pravého i levého ucha. Pohání ho zinková baterka, má čtyři stupně hlasitosti. Ovládáte ho jednoduše jen jedním knoflíkem. Veškeré vybavení je součástí.\nSkladem 879 Kč Zobrazit více\nMalé naslouchátko je tvarované pro obě uši. Dá se opakovaně dobíjet a je velmi snadné na obsluhu, má jen dvě tlačítka. V balení najdete vše včetně cestovního pouzdra.\nNaslouchátko je tvarované pro obě uši, napájí se přes nabíjecí stanici. Má minimum funkcí a ovládáte ho jen dvěma tlačítky. Veškeré příslušenství najdete přímo v balení.\nNaslouchátko do ucha AXON K-86\nNaslouchátko drží v pravém i levém uchu. Funguje na baterie a nabízí pět stupňů hlasitosti. Vše nastavíte jen jedním knoflíkem. Veškeré příslušenství najdete v balení.\nKdy vám bude vyhovovat naslouchátko do ucha?\nNaslouchátko do ucha je malé a nenápadné – nosíte ho přímo ve zvukovodu a okolí často ani neví, že ho máte. Je vhodné pro mírně až středně nedoslýchavé nebo pro ty z vás, kteří nosíte brýle. Z ucha jen tak nevypadne, stačí si totiž v balení vybrat vhodnou velikost silikonového špuntu.\nVyberete si buď nabíjecí naslouchátko, nebo takové, do kterého je potřeba pravidelně dokupovat baterky. Všechna mají jednoduché ovládání, kterému budete rozumět hned, jak se vám naslouchátko dostane do ruky. Sami jednoduše zesílíte zvuk, některá naslouchátka dokonce nabízí funkci tlumení ruchů. Tento typ naslouchátek můžete nosit klidně každý den.


Hackathon - Myšlenky dne otce Fura\nNápad zorganizovat firemní hackathon ve mně zrál nějakou dobu. Několika podobných akcí jsem se účastnil v minulém roce, takže jsem měl hrubou představu o tom, jak podobná akce probíhá. Navíc se nám ve Forrestu už nějakou dobu v issue trackeru hromadí plno nápadů, které kvůli vytížení na projektech nemáme kdy zrealizovat ... a přitom jsou to takové cool věci :). Nakonec jsem se rozhoupal a pustil do organizace. Jen jsem si nebyl jistý, zda jsou kolegové podobní blázni jako já a půjdou do toho.\nHackathon - RefactoringNG\nDnes proběhl další hackathon, který se zaměřil na RefactorNG plugin do NetBeans. RefactoringNG je modul pro NetBeans, který slouží k automatizované refaktorizaci kódu. Pro bližší seznámení doporučuji projít existující články na Java.cz: Úvod do RefactorNG Refaktorizace - továrna Refaktorizace - záměna metody Refaktorizace - evoluce rozhraní Plugin funguje tak, že v prostředí Netbeans můžete označit konkrétní Java zdrojáky (popř. balíky zdrojáků) a aplikovat na ně pravidla uložená v RNG souboru.\nHackathon - GPars, kolo první\nTento víkend proběhl první hackathon cílený na českou Java komunitu. Myšlenková podstata je převzata ze zahraničního projektu Hackergarten. Cílem našeho setkání je v rámci jednoho dne / večera vytvořit něco, co je možné kontribuovat v rámci open-source. Existují samozřejmě další pojetí hackathonu jako takového - jako zdroje dalších informací bych doporučil tyto články: Zkušenosti s vedením skupiny Hackergarten Interview s Hamletem D'Arcy o motivech k založení Hackergarten Jakub Nešetřil: Hackathon je jako bezpečný sex.


GUI na Raspberry Pi bez připojení k monitoru | 4 Makers\n← Čeština v Arduino IDE 1.0.5\nHliníková krabička na Raspberry Pi →\nGUI na Raspberry Pi bez připojení k monitoru\nPublikováno 12/11/2012 | Autor: McHa\nKdyž mi dorazilo mé první Raspberry Pi (Raspi), neměl jsem po ruce žádné HDMI zobrazovací zařízení (TV doma nemám, jen starý VGA monitor a seriový VT220). Nicméně vyzkoušet nové zařízení se mi samozřejmě chtělo, tak jsem na SD kartu nainstaloval Raspbian /debian linux upravený pro Raspi/. Návodů jak to udělat je mnoho a ještě jistě i přibudou a tak detaily teď popisovat nebudu. Já jsem postupoval podle původního návodu na oficiálních stránkách (prostě stáhnete image SD karty a tuto image přenesete na medium – v unix-like systémech /linux, OS X/ je to otázka chviličky).\nPak jen zapojíte ethernet a mikroUSB napájecí kabel (ten také není součástí dodávky, tak jsem si jej půjčil od čtečky karet) a sledujete jak se rozsvítí LED napájení (PWR) a jak pěkně poblikává ledka OK, indikující aktivitu na SD kartě. (Pozn.: Na nových deskách je ledka označena ACT).Po chvilce se aktivují i další ledky jako LNK (link – spojení s nadřazeným ethernet zařízením), případně i FDX (full-duplex) či iledka 10M (či 100 na nových, indikátor „stovkové“ LAN). Jenže co teď? Nejjednoduží se mi zdálo zjistit z DHCP serveru IP addresu, která byla přiřazena Raspi, nicméně to nelze nikterak zobecnit a ne každý umí IP adresu přiřazenou danému zařízení najít. V tomto článku byla popsána možnost nastavení pevné IPadresy přímo v nastavení na SD kartě (web žel již neexistuje – 12-2013), takže IP adresu víte předem. Pak jen zbývá se na toto zařízení připojit vzdáleným terminálem pomocí protokolu SSH, který je dnes součástí všech unix-like systémů, na windows pak, lze použít skvělý program PuTTY. V unixech pro připojení k Raspi na IP adrese, např., 10.20.30.40 užijeme přikazovou řádku ve formě:\n$ ssh -lpi 10.20.30.40\nVe windows po spuštění PuTTY do okénka Host Name (or IP address) zadáme IP adresu Raspi a poté odpovíme na případný dotaz kladně a na výzvu terminálu login as: odpovíme pi. Jak v unixech tak ve windows pak na výzvu password: odpovíme zadáním hesla raspberry. Tedy užíváme defaultního uživatelského jména a hesla distribuce Rasbian (pi/raspberry), je-li vaše distribuce jiná tak toto jméno a heslo může být také jiné a je uváděno na stránkách distribuce.\nPoté je dobré nakonfigurovat raspi tak, jak uvádějí běžné návody, tedy spustíte příkaz\nNicméně my nechceme zůstat pouze u textového terminálu a jelikož nemáme připojené žádné grafické zařízení k RasberryPi přímo tak užijeme vzdáleného grafického terminálu postaveného na protokolu VNC.\nNejprve přes SSH terminál doinstalujeme VNC server tím, že spustíme příkaz:\nNa případné výzvy instalátoru odpovídáme zadáním y (a enter). Po nainstalování VNC server spustíme příkazem:\n$ tightvncserver -depth 24\nna výzvu Password: zadáme libovolné heslo, které pak použijeme pro vzdálený vnc-přístup k raspi, tak např. 123456 a poté na výzvu ...view-only password (y/n)? odpovíme zadáním n (písmeno N a enter). VNC server vypíše oznámení o tom, kde a jak začal pracovat, které by mělo obsahovat i řádek podobný tomuto:\nPak již je možné se na raspi připojit pomocí libovolného VNC klienta i graficky. Na Windows můžete naisntalovat např. TightVNC klienta (nemusíte instalovat server, stačí vám viewer), na OS X je dobrou volbou Chicken. V TightVNC Vieweru pro připojení zadáváme IP adresu následovanou dvojtečkou a číslem displeje (tedy 1), tak jak nám to VNC server napsal, tedy v našem případě 10.20.30.40:1. V Chicken VNC Vieweru zadáme IP adresu do jednoho políčka připojovacího formuláře a do políčka Display or port zadáme 1 namísto defaultní 0. Po zadání hesla (toho co jsme zadali při startu VNC serveru), tedy 123456 již vidíme grafickou obrazovku našeho RaspberryPi tak, jak bychom ji viděli na lokálním monitoru.\nA na závěr by vás mohlo zajímat jak co nejrychleji běžící server ukončit? VNC server se ukončuje příkazem:\n$ tightvncserver -kill :1\nkde to :1 je opravdu dvojtečka následovaná číslem displeje, tedy v našem případě jedničkou.\nPříspěvek byl publikován v rubrice Raspberry Pi se štítky raspberry pi, vnc. Můžete si uložit jeho odkaz mezi své oblíbené záložky.\nKonzole TARDIS pro letní tábor 05/31/2019\nStavba herního automatu 03/07/2018\nOne-Bit Textile Eye 02/26/2018\nObvod 555 pro úplné začátečníky 02/20/2018\nSimple animation with FFmpeg 08/07/2017


Svařovací kabely MMA | Nářadí Profesional\nOMICRON CX0020 SK 3m/25 svářecí kabely\nSK 3m/25 Svařovací kabely, déka 3m, průřez 25mm. Rychlospojky CX0020 malé.\nOMICRON Kabely SK 5m/25 CX0020\nSK 5m/25 Svářecí kabely, délka 5m, průřez 25mm. Rychlospojky CX0020 malé\nOMICRON Kabely SK 5m/25 CX0022\nSK 5m/25 CX0022 Svářecí kabely, délka 5m, průřez 25mm. Rychlospojky CX0022 velké\nOMICRON Kabely SKE 3m/25 CX0020\nSKE 3m/25 Svářecí kabel s držákem elektrody, délka 3m, průřez 25mm. Rychlospojka CX0020 malá\nOMICRON Kabely SKE 5m/25 CX0020\nSKE 5m/25 Svářecí kabel s držákem elektrody, délka 5m, průřez 25mm. Rychlospojka CX0020 malá\nOMICRON Kabely SK 4m/25 CX0020\nSK 4m/24 Svářecí kabely délka 4m, průřez 25mm. Rychlospojky CX0020 malé\nOMICRON Kabely SK 10m/25 CX0020\nSK 10m/25 Svářecí kabely, délka 10m, průřez 25mm. Rychlospojky CX0020 malé\nOMICRON Kabely SK 3m/25 CX0022\nSK 3m/25 CX0022 Svářecí kabely, délka 3m, průřez 25mm. Rychlospojky CX0022 velké\nOMICRON Kabely SK 10m/25 CX0022\nSK 10m/25 CX0022 Svářecí kabely, délka 10m, průřez 25mm. Rychlospojky CX0022 velké\nOMICRON Kabely SKE 3m/16 CX0020\nSKE 3m/16 Svářecí kabel s držákem elektrody, délka 3m, průřez 16mm. Rychlospojka CX0020 malá\nOMICRON Kabely SKE 5m/16 CZ0020\nSKE 5m/16 Svářecí kabel s držákem elektrody, délka 5m, průřez 16mm. Rychlospojka CX0020 malá\nOMICRON Kabely SKE 3m/25 CX0022\nSKE 5m/25 CX0022 Svářecí kabel s držákem elektrody, délka 3m, průřez 25mm. Rychlospojka CX0022 velká\nOMICRON Kabely SKE 5m/25 CX0022\nSKE 5m/25 CX0022 Svářecí kabel s držákem elektrody, délka 5m, průřez 25mm. Rychlospojka CX0022 velká


Mluvčí teroristické skupiny Islámský džihád uvedl, že život v „osadách“ na hranicích s Gazou se díky jejich útokům stal „peklem“.\nAutor: Dalit Halevi, 26.2.2020 2:06\nAbu Hamza, mluvčí „vojenského křídla“ Islámského džihádu, brigád Al-Quds, v úterý prohlásil, že teroristé této organizace spolu s teroristy z jiných palestinských organizací dokázali obrátit život v „osadách“ z okolí Gazy v „peklo“ a „místo, kde se nedá žít.“\nAbu Hamza v Khan Yunis promluvil následně poté, co jejich skupina vypálila na jižní Izrael přes 80 raket. Řekl, že jakýkoli akt odporu je „legitimní“ a získává podporu veřejnosti, a že „jsou hrdí na oběť své prolité krve, takže teď může jejich (palestinský a islámský) národ žít důstojně.“\nAbu Hamza také zdůraznil, že brigády Islámského džihádu Al-Quds a dalších organizací nijak neřeší ostřelování v reakci na jejich ostřelování a krveprolití v reakci na jejich krveprolití, s tím, že bojovníci Džihádu jsou na válku připraveni.\nAbu Hamza ve zprávě „izraelské okupaci“ uvedl, že pokud Izrael v pásmu Gazy zasáhne, Islámský džihád se mu postaví. Brigády Al-Quds budou i nadále „v čele boje, dokud nebude vítězství dokončeno,“ dodal.\nV pondělí poté, co Islámský džihád vypálil na Izrael desítky raket, údajně následně požádal o příměří.\nPříměří vstoupilo v platnost v pondělí večer a zatímco byl přes noc opravdu dodržován klid, tisíce studentů v jižním Izraeli zůstaly doma a školy zůstaly preventivně uzavřené.\n26. 02. 2020 05:56 148 Daniel Žingor Zdroj: Arutz Sheva - Israel National News


Vodní plochy a toky v Českém ráji\nVodní plochy a toky v Českém ráji - Kněžmost\nČeský ráj je nejvíce navštěvován v letních měsících, tedy v období, kdy je často potřeba se ochladit či vykoupat, proto jsme na portále otevřeli sekci zamřenou na koupaliště, ale vedle toho jsme připravili přehled význačných vodních ploch Českého ráje.\nNejvětším rybníkem v Českém ráji je rybník Žabakor u obce Žďár nedaleko Mnichova Hradiště. Rybník Žabakor není vhodný na koupání, ale je zajímavý tím, že zde hnízdí velké množství vzácných ptáků.\nAsi nejznámějšími rybníky v Českém ráji jsou Jinolické rybníky nedaleko Prachovských skal, které jsou díky písčitému dnu dobrým přírodním koupalištěm, a na jejichž březích se rozkládá hned několik kempů. Velké popularitě se těší také rybníky v Podtroseckém údolí (pod hradem Trosky) - Nebák, Krčák, Věžák, Vidlák - rybníky jsou totiž obklopeny pískovcovými skalami a jsou proto skvělým místem na výlet či projížďku na kole.\nHned několik rybníků najdete také v západní části Českého ráje v oblasti Branžeže. Například je zde Komárovský rybník, jehož písčité dno a dobrý přístup do vody jej činí ideální k pobytu zejména pro rodiny s dětmi. Na Turnovsku je zase velmi oblíbený rybník Bažantník, který má písečnou pláž a na jehož břehu je autokemp Sedmihorky. Tento rybník je vhodný jak pro delší pobyt, tak i jako zastávka při výletě na Hruboskalsko.\nBranžež (1) Dolní Bousov (1) Holín (1) Jinolice (1) Karlovice (1) Kněžmost (1) Lázně Bělohrad (1) Libáň (1) Libošovice (1) Libuň (1) Lomnice nad Popelkou (1) Lužany (1) Mladějov (1) Ostružno (1) Příšovice (1) Semily (1) Troskovice (1) Žďár (1) Zrušit výběr města\nHrubá Skála Jinolice Malá Skála Rovensko pod Troskami Turnov Jičíněves Bradlec Dolní Stakory Modřišice Plužná Svatojanský Újezd Podůlší


Amazon investuje do centra v SR desítky milionů eur - ITBiz.cz\nAmazon investuje do centra v SR desítky milionů eur\nAmazon podniká na Slovensku od roku 2011, kdy v Bratislavě otevřel centrum služeb.\n„Investice jako tato má pro Slovensko nepochybně velký význam nejen objemem, několika desítek milionů eur, či počtem lidí, které společnost zaměstná. Co je pro nás důležitější, investice společnosti Amazon bude mít přidanou hodnotu, protože počítá s nasazením nejnovějších technologií,“ uvedl v projevu Žiga.\nViceprezident Amazonu pro Evropu Roy Perticucci řekl, že logistické centrum na ploše přes 60.000 metrů čtverečních bude vyřizovat nedoručené nebo vrácené zásilky. Společnost ho v regionu s nízkou nezaměstnaností otevře na podzim.\nAmazon již zahájil nábor na nejnižší pozice, budoucí zaměstnanci si mohou včetně bonusů za docházku a výkonnost vydělat více než 920 eur (24.470 korun) měsíčně, což zhruba odpovídá průměrné mzdě na Slovensku. Amazon uvedl, že nabízí jedny z nejvyšších mezd v odvětví. „Věříme, že úroveň platů a zaměstnaneckých výhod je atraktivní,“ řekl Perticucci.


Úvod E-shop Muránské sklo-šperky Skleněné šperky Náhrdelníky\nNáhrdelník sklo černý, přívěšek skleněné srdce červené s plátky\nLze dodat i jiné barvy (foto dodám). Náhrdelník sklo černý, přívěšek skleněné srdce červeno-stříbrné – překrásná sklářská práce s vyvedenými detaily avanturinu. Omlouváme se, že chybí černé! Velikost náhrdelníku je přibližná, může se maličko lišit (každý\nNáhrdelník sklo žlutý, přívěšek žluto-červené skleněné srdce\nLze dodat i jiné varianty (foto dodám). Náhrdelník sklo žlutý, přívěšek žlutočervené vyfouklé skleněné srdce – překrásná sklářská práce s vyvedenými detaily technologie zpracování zanfrico. Velikost náhrdelníku je přibližná, může se maličko lišit (každý k\nNáhrdelník sklo tyrkysový, přívěšek skleněná kapka s tyrkysovou\nNáhrdelník sklo tyrkysový, přívěšek skleněná kapka s tyrkysovou květinou s avanturinem 3D efekt – překrásná sklářská práce s vyvedenými detaily, které v přívěšku vytváří hlubokou plastiku. Velikost náhrdelníku je přibližná, může se maličko lišit (každý ko\nNáhrdelník sklo modrý, přívěšek skleněná špica modrá na kůži\nNáhrdelník sklo modrý, přívěšek skleněná špice modrá se zlatem – překrásná sklářská práce s vyvedenými detaily avanturinu. Velikost náhrdelníku je přibližná, může se maličko lišit (každý kousek je originál). Délka náhrdelníku je cca 44-48 cm. Velikost pří\nNáhrdelník sklo červený, přívěšek zvlněné skleněné srdce\nNáhrdelník sklo červený, přívěšek jemně zvlněné skleněné srdce – překrásná sklářská práce s vyvedenými detaily avanturinu, plátky stříbra a vlnitými okraji skla. Velikost náhrdelníku je přibližná, může se maličko lišit (každý kousek je originál).\nNáhrdelník sklo fialový, přívěšek fialovo-zlaté srdce\nLze dodat i jiné varianty (foto dodám). Náhrdelník sklo fialový, přívěšek fialovo-zlaté srdce – překrásná sklářská práce s vyvedenými detaily avanturinu. Velikost náhrdelníku je přibližná, může se maličko lišit (každý kousek je originál). Délka náhrdelník\nNáhrdelník sklo světle hnědý, přívěšek skleněná kapka s okrovou\nNáhrdelník sklo světle hnědý, přívěšek skleněná kapka s okrovou květinou s avanturinem, 3D efekt – překrásná sklářská práce s vyvedenými detaily, které v přívěšku vytváří hlubokou plastiku. Velikost náhrdelníku je přibližná, může se maličko lišit (každý k\nNáhrdelník sklo oranžový, přívěšek skleněný zlato-okrový\nNáhrdelník sklo oranžový, přívěšek skleněné zlato-okrové srdce millefiori s medovým (okrovým) podkladem - není vidět.\nNáhrdelník sklo, modrý, přívěšek skleněný kulatý, stříbro\nV nabídce také kompletně : ZELENÝ a JANTAROVĚ HNĚDÝ (foto ráda dodám). Náhrdelník sklo - modrý, přívěšek skleněný kulatý modrý - překrásná sklářská práce, jemné detaily barevné tvorby skla s plátky stříbra. Velikost náhrdelníku je přibližná, může se malič\nNáhrdelník sklo, červený, přívěšek skleněný kulatý, stříbro\nV nabídce také kompletně : ZELENÝ a JANTAROVĚ HNĚDÝ (foto ráda dodám). Náhrdelník sklo - červený, přívěšek skleněný kulatý červený - překrásná sklářská práce, jemné detaily barevné tvorby skla s plátky stříbra. Velikost náhrdelníku je přibližná, může se m\nNáhrdelník sklo zelený, přívěšek skleněná zelená hvězdice\nVelikost přívěšku je 56x57mm. Váha přívěšku je 18,98g. Vzhledem k velkému oušku na přívěšku lze libovolně navléci na jakýkoliv nosič.\nNáhrdelník sklo zelené srdce-Muráno-Benátské sklo\nDélka náhrdelníku je 55cm. Délku lze upravit pomocí řetízku. Šířka přívěšku je 5cm. Váha náhrdelníku je 81,69g. Náhrdelník Alessa je celý z muránského skla, který vytváří výrazný 3D efekt - typický pro benátské skláře. Nádherná ruční práce. Made in Italy\nNáhrdelník sklo Slza hnědá-Muráno-stříbro\nPřívěšek samostatně za 70,- Kč. Délka náhrdelníku je 45-50cm. Lze libovolně upravovat pomocí řetízku z čistého stříbra 925. Délka řetízku je 5cm. Váha náhrdelníku je 18,6g. Velikost přívěšku na náhrdelníku je 35x56mm. Přívěšek je z muránského skla, který\nNáhrdelník sklo Slza žlutá-Muráno-stříbro\nNáhrdelník sklo Slza červená-Muráno-stříbro


Koupě v 2016 - Android Fórum -pro chytré mobilní telefony a tablety\nNexus 7 (v. 2013) - Obecná diskuze ⇒ Koupě v 2016\nKoupě v 2016\nPříspěvek od rapman » pon 01. úno 2016 3:11:31\nAhoj, vyplatí se dnes koupě tohoto tabletu jako použitého zboží? Něco raději vybrat něco jiného? Jaká se popřípadě přijatelná cena za 16gb verzi?\nRe: Koupě v 2016\nPříspěvek od ja_som » pon 01. úno 2016 6:16:02\nZa mňa, nie. Mám ho, ale dúfam, že tento rok vyjde nový N7, ktorý by som kúpil\nPo HW stránke nie je až tak zlý, a ak ti nezáleží na aktualizáciách systému na nový Android, tak možno sa ti aj oplatí ho kúpiť, záleží ale aj od ceny.\nPříspěvek od Freeride » čtv 04. úno 2016 21:24:16\nPoužívam už tablet rok a zatiaľ žiadny problém nemám, myslím, že vydrží ešte ďalšie dva ak sa nepokazí. Skôr by som asi rozmýšľal nad 32gb s lte, ale neviem ako používaš tablet.\nDva roky by ti mal este vydržať, v tom nevidím problém.\nPříspěvek od rapman » pát 05. úno 2016 0:36:47\nZa jakou by se tak dal pořídit cenu?\nPříspěvek od xanthor » pát 05. úno 2016 9:30:36\nTak se podívej třeba na Aukro, dá se vyhledávat i mezi skončenými aukcemi.\nPříspěvek od Longerski » pát 05. úno 2016 12:58:17\nTrošku mimo téma. Jak vám funguje dotyk na displayi? Mě se po určité době "rozhasí" tak, že nejde tablet vůbec používat. Reset nepomůže. Uklidní se to, až když je tablet na delší dobu vypnutej. Koukal jsem na XDA, trpí tím hodně těchto tabletů. Nějakou rozumnou opravu jsem ale nenašel\nPříspěvek od Freeride » úte 09. úno 2016 21:00:16\nNič podobné nemám, mám iba chybu s dotykovou vrstvou ze občas berie blbo dotyk ale to iba ojedinele\nPříspěvek od h4ck1 » stř 10. úno 2016 15:08:04\nLongerski píše: Trošku mimo téma. Jak vám funguje dotyk na displayi? Mě se po určité době "rozhasí" tak, že nejde tablet vůbec používat. Reset nepomůže. Uklidní se to, až když je tablet na delší dobu vypnutej. Koukal jsem na XDA, trpí tím hodně těchto tabletů. Nějakou rozumnou opravu jsem ale nenašel\nhttp://androidforum.cz/nexus-7-problem- ... 50948.html" onclick="window.open(this.href);return false;\nMyslím, že tohle by ti pomohlo:\nhttp://forum.xda-developers.com/showthr ... ?t=2428133" onclick="window.open(this.href);return false;\nDělalo mi to taky a vyřešil jsem to tím flashem. Pak ale nastaly další problémy, tak sem tablet reklamoval. Vyměnili mě lcd za nový a to už na tyhle problémy netrpí.\nPříspěvek od Longerski » stř 10. úno 2016 16:32:23\nMobil 2 / ROM: LG Optimus L9 II CyanogenMOD CM11\nTablet 2 / ROM: Nexus 7 16GB CyanogenMOD CM11\nPříspěvek od Noob » stř 02. bře 2016 9:39:59\nStejně jako u auta záleží na konkrétním stavu. Velikosti 16/32GB a jestli LTE nebo jen Wifi verze.\nCena odpovídá více či méně tomu co je na největším aukčním českém serveru, nebo jednomu velkému obchodu s novými, zánovními i bazarovými telefony.\nCo se týká náhrady za Nexus 7 2013 tak zatím na trhu nic není.\nLG , Asus, nVidia... ..příšerná ROM, nebo horší hardware. Když ne tak Nexus 9 nebo Nexus Pixel neakceptovatelná cena jako náhrada za N7.\nPříspěvek od Noob » stř 02. bře 2016 9:43:47\nja_som píše: Za mňa, nie. Mám ho, ale dúfam, že tento rok vyjde nový N7, ktorý by som kúpil\nTak doufat můžete , ale žádný Nexus 7 2015/2016 nebyl oznámen.\nPříspěvek od xanthor » stř 02. bře 2016 9:53:16\nMyslím, že ani nebude, lidé se přesouvají od 7" tabletů k větším (8"+) (on rozdíl mezi 5.5" displejem, který má spousta dnešních smartů a 7" displejem není zas tak velký) - i proto je cena 7" tabletů tak nízká.\nPříspěvek od Noob » stř 02. bře 2016 10:52:03\nxanthor píše: Myslím, že ani nebude, lidé se přesouvají od 7" tabletů k větším (8"+) (on rozdíl mezi 5.5" displejem, který má spousta dnešních smartů a 7" displejem není zas tak velký) - i proto je cena 7" tabletů tak nízká.\nJenže lidé se nepřesouvají k tabletům vůbec...\nNexus 7 nejde s "normálním" tablety srovnat. Co se týká LCD mnohé 7/8/9/10 Android tablety mají jen jakési HD ready rozlišení 1GB RAM atd... ...ano jsou levné protože nacpali jen výběhový hardware do větší krabice. Pak není dlouho nic , najednou tablety za cenu 9000,- a vyšší o ty se kupodivu také lidé neperou. A ve srovnání s N7 je takový N9 totální propadák.\nPříspěvek od ja_som » stř 02. bře 2016 11:01:53\nNoob, oznámené nebolo zatiaľ nič, ani tablet ani mobil na tento rok.\nBolo by fajn, ak by spravili nejaký 7/8 palcový, za normálnu cenu, ako bol N7 2013, a nie N9 alebo minuloročný predražený Pixel C.\nPříspěvek od xanthor » stř 02. bře 2016 11:04:58\nJá nepsal, že se lidé přesouvají k tabletům (prodeje tabletů obecně klesají, kdo si koupil v posledních letech trochu lepší tablet, nemá důvod měnit), ale že se prodává víc větších tabletů na úkor menších (oproti dřívějšku). Třeba Nvidia Shield mi osobně přijde celkem slušná (jen tam mohli dát 32 GB paměti), 10" tablety jsou dražší (Lenovo má dostačující levnější, ale třeba na Galaxy Tab S2 nemají ani náhodou). Nexusy jako vždy málokoho zajímají, N9 se tu ani (oficiálně) neprodává.\nPříspěvek od h4ck1 » stř 02. bře 2016 14:56:46\nReklamoval jsem Nexus 7 a nedodrželi 30 dní, tak mi budou vracet peníze. Koupil jsem si jako náhradu Shield tablet K1 a ta výdrž na baterku je hrozná, nedá se s nexusem srovnávat. Přemejšlím, že ho ve 14ti dnech vrátím a koupím zase Nexus 7 asi na amazonu.de\nPříspěvek od Noob » stř 02. bře 2016 15:57:15\nxanthor píše: Třeba Nvidia Shield mi osobně přijde celkem slušná (jen tam mohli dát 32 GB paměti), 10" tablety jsou dražší (Lenovo má dostačující levnější, ).... .\nNvidia Shield je velmi rozporuplný tablet. Herní výkon super, hardware průměr, ale software je tragédie. Hlavně pro nVidii je to prostředek napojení na jejich GeForce herní grid. Tedy primárně streamování her. Na alternativní ROM se spoléhat zatím nelze.\nJinak Lenovo jsou po stránce hardwaru ať 8 nebo 10 jsou tragické. A je jedno jestli se jedná o Idea tab nebo tablety Yoga.\nV tomhle N7 nasadil vysokou laťku, která se možná obrací i proti samotnému Google pokud by chtěl vydat nástupce a zároveň neuznat že N9 a Pixel C byl a je chyba.\nPříspěvek od MONT! » stř 02. bře 2016 16:20:37\nShield Tablet není špatný, sám ho mám...ale ano, má několik much. Chce to trpělivost, neaktualizovat hned po vydání novou verzi ofiko romky a počítat s tím, že minimálně jednou ho budeš reklamovat. Stačí si projít příslušná témata tady na fóru a budeš v obraze:\nhttp://androidforum.cz/nvidia-f1331.html" onclick="window.open(this.href);return false;\nDíky vysokému výkonu nemá mezi droidími tablety moc velkou konkurenci i přes už zastaralejší hardware. Já bych ale i přes problémy, které jsem si s ním užil, neměnil. Výkon je opravdu dostatečný, ve hrách má Tegra často nějaký ten grafický detail navíc a vychází na něj i exkluzivní tituly jako Portal nebo Half-Life. Služba Grid pro stream her je kapitola sama o sobě a má poměrně velké nároky na kvalitu internetového připojení, hlavně latenci. Výdrž na hraní je díky výkonu taky docela nízká (2-5 hodin dle hry). Tablet má ale spoustu drobných funkcí, které konkurence nenabídne, např. konzolový mód při připojení k TV pomocí kabelu, kdy jde obraz jen do TV. Na druhou stranu třeba neumí Miracast. Jednoznačně bych ho ale označil jako lepší než Nexus 7 (2013) co do výkonu, se softwarem je prakticky vždy jediný problém - s Wi-Fi. A to skoro po každé aktualizaci, netuším, proč to vždycky tak zmastí. A custom romky na něj jsou, ale jako obvykle, jsou problémy s některými funkcemi a jsou to vždy čisté AOSP, takže tak přijdeš o nVidia funkce.\nNexus 7 (2013) jsem sám měl a neměnil bych. A s dotykem jsem taky měl problém, byla to běžná vada tohoto modelu, reklamace a následná výměna celého LCD panelu to vyřešila, byla asi nějak špatně uzemněna dotyková vrstva.\nPříspěvek od rapman » čtv 17. bře 2016 18:16:11\nTak jsem koupil 16gb verzi za 2000Kč, tak uvidíme...\nPříspěvek od IMI » sob 19. bře 2016 19:17:00\nKoupě se rozhodně vyplatí za cenu 2000 až 3000 Kč. Oproti těm tabletům z Tesca za tisícovku na jedno použití.\nZajímavé video https://youtu.be/mfEpxvRzMd4" onclick="window.open(this.href);return false;\nA tady návod jak to zprovoznit https://youtu.be/ncErdEoDBMk" onclick="window.open(this.href);return false;\nAž to někdo budete mít dejte vědět.\nA taky mě zajímá do kdy bude Google N7 aktualizovat jestli dostane android N.\nPříspěvek od ja_som » sob 19. bře 2016 20:51:50\nPříspěvek od IMI » sob 02. dub 2016 6:32:26\nja_som : a je to 100%. A do kdy bude dostávat ty bezpečnostní aktualizace ?\nPříspěvek od ja_som » sob 02. dub 2016 12:03:03\nNový systém na dva roky, 2014 Lollipop a 2015 Marshmallow, dosť...\nBezpečnostné aktualizácie ešte ďalší rok, takže do vydania N...\nPříspěvek od IMI » sob 02. dub 2016 12:13:16\nNo letos by teda mohl Google představit nástupce N7.\nPříspěvek od Noob » úte 17. kvě 2016 9:29:48\nIMI píše: No letos by teda mohl Google představit nástupce N7.\nTo je stále opakující se sen. Už je problém v tom že pod pojmem nástupce Nexus 7 si každý představuje technicky a cenově něco jiného .\nPříspěvek od Alf125 » čtv 07. črc 2016 15:12:00\nZrovna si plánuji koupit nexus 7 2013, takže se tato koupě už nevyplatí? Tablet bych používal na psaní poznámek, sledování filmů a videí a občasné hraní her. Momentálně mám UMAX VisionBook 8Wi Plus, ale windows má bohužel hodně málo aplikací.\nPříspěvek od Mirda86 » čtv 07. črc 2016 15:31:10\nTo je furt dokola.Zalezi za kolik si ho nasel.Hw je ten tablet jeste furt dost dobrej.\nPříspěvek od IMI » čtv 07. črc 2016 15:31:52\nVyplatí se koupit i dnes cena/výkon samozřejmě už ho neseženete se zárukou. Jinak co mě udivuje že baterka i po skoro 3 letech je jako nová výdrž mám stále parádní 8 hodin zapnutý displej záleží co se samozřejmě na tabletu dělá ale i když má zápřah tak 5 hodin bez problémů. Já ho asi budu prodávat kdyby jste měl zájem tak se můžeme dohodnout chci větší úhlopříčku 10"\nA záleží na ceně za jakou ho koupíte.\nPříspěvek od Alf125 » čtv 07. črc 2016 15:35:20\nKupoval bych ho za 2690 Kč. Se zárukou 6 měsíců přímo tady https://www.mp.cz/tablet-google-new-goo ... gb-pouzity\nPříspěvek od IMI » čtv 07. črc 2016 15:39:20\nJe to N7 II ? Na obrázku je N7 I verze\nTime: 0.722s | Queries: 32 | Peak Memory Usage: 10.22 MiB