Wikipedista:Ioannes Pragensis/ArchivOs02 – Wikipedie\n< Wikipedista:Ioannes Pragensis\n1 Září 2007\n2 Říjen 2007\n4 Prosinec 2007\n10. září 2007 Návrat z konference do běžné rutiny, stíhám jen odpovědět na diskusní stránce. Šachy už dostaly hvězdičku, takže moje původní mise na české Wikipedii byla úspěšná. Ale nemyslím, že tu skončím, ještě je tu pro mě dost práce.\n12. září 2007 Vyznamenávám kolegu Maraise za jeho muzikologické snahy a děkuji kolegovi Petemu za šablonu zaniklých států - kytičku už dostal od kolegy Emíra. Recenzuji Nový Jičín a zakládám pahýlek Kalixtus II. abychom se zbavili modrého linku.\nHlasuji pro smazání článku o jakémsi podivínu, jehož jedinou zásluhou je, že si kdesi vede potrhlý blog. Je to zvláštní rozhodování: Síla Wikipedie je v tom, že může referovat i o okrajových tématech, která se již nemohou dostat do encyklopedií z papíru. Jsem spíš inkluzionista, pokud jde o okrajová témata. Ale na druhou stranu platí i pravidla o relevanci - musíme se vyhýbat tomu, abychom mediální svět vytvářeli; naším úkolem zde je o něm informovat. A především platí pravidla slušnosti: co nechceš aby druzí činili tobě, nečiň ty jim. Posmívat se nějakému nešťastníkovi, z toho se mi zvedá žaludek.\n15. září 2007 Recenzuji pro Projekt kvalita Jeruzalémské království.\nHlasování o potrhlém blogerovi skončilo šalamounsky, začleněním informací do článku o internetových memech, který zřejmě má sloužit jako velkoplošná skládka. Česká Wikipedie není postižena záplavou všemožného blábolu tolik jako anglická, a proto nemá tolik nástrojů k obraně a mazání. Na EN by podobný článek asi nepřežil ani pět minut a zmizel by v propadlišti dějin bez jediné slzičky - tam se o smazání hlasuje spíš jenom ve sporných případech. Čili plevelu je tu na CS méně, ale má hlubší kořínky. Takový Robert Řehák, typický ješitný článek mladého doktůrka bez zásadních publikací, by na EN zmizel do týdne po šabloně prod; tady je nejisté, jak by dopadlo hlasování, a hlavně člověk nechce ztrácet čas svůj ani druhých editorů celou tou hlasovací mašinerií. Žij si tu tedy, rosť, a ať tě těší, že máš svoje heslo v encyklopedii...\n22. září 2007 Procházím znovu Mars; od poslední recenze lepší, ale pořád se mi leccos nezdá, skoro až moc na poslední fázi před hlasováním.\n24. září 2007 Zakládám aspoň pahýlky pro dva pojmy známé nám starším z povinného školení marxismu-leninismu: Světový názor (od nás chtěli vždycky ten vědecký, sebevědomě leninský, který tak půvabně splaskával při jakémkoli doteku syrové reality) a výrobní prostředek, jehož vlastnictví bylo pro marxistu jasným znamením příslušnosti k třídě vykořisťovatelů; neboť Klasik své spisky tvořil dávno před vynalezením provozního leasingu a e-byznysu.\nLautrec už v hlasování; trochu předčasně, obávám se. Snad to pan Šandík ještě stihne, třeba ho to i popožene. Fungovalo to tak ostatně i s tím fulneckým kostelem.\n27. září 2007 Mám chvíli volného času, resp. nechce se mi pracovat, a tak se pouštím do násilí.\nKolega emír s dlouhým jménem, jež si nemohu zapamatovat ani přes svoji dávnou sečtělost v mayovkách, povýšil Benátskou republiku na Dobrý článek. Možná trochu předčasné, tak se snažím v něm aspoň rychle dodělat nejnutnější. Dopisuji kapitolku o benátské kultuře a vzpomínám, jak jsem někdy kolem roku 1980 slyšel Pavla Klikara hrát Tarquina Merulu a spol. v Betlémské kapli a bylo to moje první setkání s raným barokem. U nás tehdy hudba začínala u Bacha nebo ještě spíš u Mozarta, a tak to bylo setkání nadmíru vítané a obohacující.\n1. října 2007 Je tu nový mistr světa v šachu, upravuji česká i anglická hesla o hře šachové a tvořím český pahýl Viswanathan Anand.\nJak teď nemám čas, nahromadilo se v anglickém hesle o šachu hodně podivnůstek, takže i celoměsíční pruning, prořezání. Ještě by to chtělo trochu přitlačit na pilku okolo obrázků, ale to snad někdy později.\n2. října 2007 Na přání autora recenzuji článek Nizozemská revoluce - nadějný, ale chtěl by pořádně učesat terminologicky, češtinářsky, slohově.\nZas otázka, jak se stavět k Dobrým článkům, kam tato slavná revoluce už také před pár dny přistála. Na jednu stranu se mi zdá správné, že do Dobrých může povyšovat každý, ale na druhou stranu tam pak padají takhle nedozrálé věci jen proto, že jsou dlouhé a opatřené referencemi. Jestli by nebylo lepší zavést nějakou "karanténu" - kdo by chtěl povýšit ještě nikým nerecenzovaný článek mezi Dobré, musel by tento svůj úmysl někde zveřejnit řekněme na dva týdny, a hvězdičku by mohl udělit jen pokud by během té doby nepřišla žádná námitka. V opačném případě by muselo být regulérní hlasování řekněme s třípětinovou většinou. Proti ovšem mluví to, že by se tím zaváděla další proklatá byrokracie do procesu. Čili lepší asi bude si to hlídat a nezasloužené hvězdičky zase bez okolků odebírat.\n3. října 2007 Ve chvilkách volna zakládám krátké pahýly Vilém I. Oranžský a Svatá liga pro výročí týdne.\nVčerejší výhrůžka splněna a Nizozemská revoluce ztrácí hvězdičku, rovnou připojuji také článek Normalizace, který rozhodně dobře nevypadá už od doby co jsem tady. Naopak znovu povyšuji Lesné, kolega Emír to naštěstí vstřícně akceptuje.\n4. října 2007 Pozvedám Svatou ligu z úrovně pahýlu, je docela dobré si konečně udělat v těch svatých ligách trochu jasno, pro člověka, který není profesionální historik, je v tom hrozný zmatek.\nLegrační pomyšlení: Svatá liga namířená proti Svaté říši římské. Naštěstí už dnes té svatosti v politice tolik nemáme, muselo to tehdy být na zblití. Není divu, že se Evropa stala kolébkou a baštou ateismu. – V rámci projektu Kvalita recenzuji původní heslo Voda na Marsu a povyšuji je mezi Dobré články. Autorovi, kolegovi Chmee2, samozřejmě patří kytička díků, tak mu ji rovnou uděluji.\n5. října 2007 Stylově, se sklenkou balkánského červeného vína tvořím malé heslo Alexandr I. Karađorđević v rámci zamodřování výročí týdne.\nMně neznámý, avšak nejspíš trochu ješitný muzikant vytvořil si miniaturní heslo na zdejší Wikipedii. Smazáno jako subpahýl, následoval zaujatý a přihlouplý útok jakéhosi pisálka na webu dsl.cz. Mimo jiné poukazoval na to, že Jan P. Muchow tu taky má tak krátký pahýl a nikdo ho nemaže. Bylo zveřejněno Pod lípou - a vzápětí kdosi přispěchal a Muchowův pahýlek označil jako „subpahýl“ a dal k možnému smazání... bez ohledu na to, že Muchow je hudebník skutečně významný. Zdejší politika ničení „subpahýlů“ se mi moc nezamlouvá: komu se článek zdá moc krátký, ať tam ještě jednu dvě věty přidá. Jinak jde o ničení užitečné informace: lepší jedna věta se stručnou definicí než vůbec nic. Dívejme se na to z hlediska uživatele. – Samozřejmě by to předpokládalo změnit politiku mazání. Nahradit vyhýbavé a laikům nesrozumitelné zaklínadlo „smazali jsme to jako subpahýl“ mužně přímým „smazali jsme to, protože nevíme o tom, že by o vás někdo nezávislý něco významnějšího publikoval; až se proslavíte, přijďte zas“.\n6. října 2007 Rediguji Tramvajová trať Liberec - Jablonec na přání kolegy Aktrona. Hlavně jsem mazal obrázky, bylo tam tolik fotek prázdných kolejí až to začínalo být nudné.\n7. října 2007 Posílám do procesu revize Nejlepších článků heslo Depeche Mode, potřebovalo by už generální rekonstrukci.\nAutor naštěstí je stále na Wikipedii a reaguje vstřícně. Horší to je pokud některá z obou podmínek není splněna, jako tomu bylo u muchomůrky zelené.\n8. října 2007 Pro zamodření linků na titulní stránce zakládám Moskevské velkoknížectví a Severní Vietnam. Začínám na žádost kolegy Aktrona s korekturou hesla Metro v Praze.\n15. října 2007 Pomalu pokračuji v korektuře článku Metro v Praze. Uděluji Železnou hvězdu kolegovi Flukemanovi za toho odporného červa.\n21. října 2007 Čtu ještě jednou korekturu hesla Cykasy a uděluji mu hvězdičku Dobrého článku. Vyznamenávám autora PeregrinaX a rovněž i Chmee2 autora nedávno mezi Nejlepší povýšené planety Mars. Naopak článku Alkany stříbrnou hvězdičku odebírám, ještě má některé sekce v zárodečném stavu.\nAutor přečetných obrázků v hesle Tramvajová trať Liberec - Jablonec zmarnil mou korektorskou práci revertem, článek opět připomíná spíš album než encyklopedické heslo. S amatérskými fotografy mám špatné zkušenosti už z bojů o anglické heslo o šachách: vymýtit neumělý snímek dědečka s holčičkou hrajících šachy na pozadí požárního hydrantu trvalo dlouho a hodně to bolelo. V případě trati se angažovat nebudu, není to můj boj, pouze zde veřejně prohlašuji, že článek v této podobě mou podporu na povýšení mezi Dobré nedostane.\n22. října 2007 Zakládám Oběť, koriguji články Betlém (Kuks) a Mohelnice v rámci projektu Kvalita a ještě leckde kutím a hlasuji. Celkem wikiaktivní den.\n23. října 2007 Koriguji a předělávám pár úvodů k článkům na hlavní straně. Hlavně Schuberta a komunismus.\nZdá se že napsat dobré heslo o komunismu je těžké. Prošel jsem pár jazykových mutací a nikde mě neuspokojili, zjevně je to téma současně složité a kontroverzní. Na české Wikipedii je ale komunistické heslo přes svůj rozsah obzvlášť špatné. Možná to souvisí s tím, že v českých zemích komunismus jako idea odumřel už v šedesátých letech. Ještě dvacet let přežíval v podobě politického režimu-zombie, ale už tu nebyl skoro nikdo, koho by idea komunismu zajímala, kdo by ji vážně studoval a promýšlel, kdo by jí byl nadšen, kdo by o ní kriticky diskutoval, kdo by ji chtěl a mohl rozvíjet. Dnes tak na jedné straně zbyl všeobecný třeskutý antikomunismus a na druhé straně pár procent rudých svíčkových bab obou pohlaví, hnaných spíš nostalgií a nenávistí než touhou uskutečnit nebe na zemi. Takže nám chybí jako věcná znalost komunismu, tak potřebný odstup od něj. Ve Wikipedii i všeobecně.\n24. října 2007 Zapletl jsem se do komunismu, hrozí mi, že dostanu Řád rudé hvězdy nebo aspoň titul Brigáda socialistické práce. Článek jsem rozdělil do dvou, nově vzniklý Komunistický režim dostal všechno, co se týká reálného socialismu, a pro samotný Komunismus bohužel skoro nic nezbylo. Z původně mnohomluvného textu zůstal pahýl s dlouhým úvodem, který jsem většinou napsal dnes a včera sám. Plus samozřejmě živá diskuse kolem, ale tu doufám všichni ustojíme.\n25. října 2007 Náhodou se mi pod ruku namanula Víra. Bohužel se ukázala snad ještě konfliktnější než komunismus, a tentokrát i mou vinou: byl jsem příliš horlivý v mazání textu, který jiným kolegům ležel na srdci, a přitom by z něho něco šlo jistě zachovat.\n26. října 2007 Beru ještě nezralému heslu Islámská architektura stříbrnou hvězdičku a pokračuji trochu s komunismem.\nDlouho dlouho váhám, jak se postavit ke kandidatuře kolegyně Vrbové na správkyni, na jednu stranu se mi ji chce podpořit, na druhou stranu už sám rozsah sporů, které její kandidatura vyvolává, vede k opatrnosti. Nakonec přece jen hlasuji proti, Islámská architektura a její nedodělky mne přesvědčují, že asi opravdu je to kandidatura o pár set editů předčasná.\n27. října 2007 Komunismus. Tolik semestrů jsem tím ztratil, a už ani nevím, co je v kterém díle klasiků k nalezení...\nKomunismus vyhazuji z seznamu článků připravených na hlavní stranu – pan Šandík spustil iniciativu k jejich očistě, a tohle je jasný bod kde začít. Trochu ješitně nahrazuji vlastní Benátskou republikou, vedle ješitnosti však hraje roli i jistota, že ten článek není úplně tragický, a naděje, že ho díky tomu zase někdo třeba postrčí kupředu.\n28. října 2007 Nových 95 tezí, jinak zase komunismus.\nKomunismus odstraněný z přípravy na hlavní stranu se zase vrátil. Jednou připraveno může heslo frontu opustit jen přes hlavní stranu.\n29. října 2007 Nové pahýly Chceme světlo! a Bitva u Milvijského mostu. Pár drobných oprav. Komunismus, už jsem založil internacionálu. Kdybych se tím nerouhal Marxovi, řekl bych, že je na komunismu práce jako na kostele, a moc vidět to není.\nFranz Schubert na hlavní straně, kdysi jsem ho tu korigoval. Kdyby tam tak ještě byly pořádné reference v textu.\n30. října 2007 Komunismus. A recenzuji heslo Religionistika, kolega Podzemnik se činil, takže snad další kvalitní článek na obzoru.\nDiskutuji o cézaropapismu, zda byl v Byzanci či nikoli. Jak moc se musí císař vměšovat do záležitostí církve, aby to byl opravdu cézaropapismus?\n31. října 2007 Zase komunismus.\nDiskutuji zuřivě po e-mailu s jedním kolegou o tom, jaký má být správný rozsah hesla Komunismus. Argumentuje Britannicou, kde se tamní Komunismus obsahově kryje s naším heslem Komunistický režim. Odpovídám, že papírová Britannica musí být úsporná a nemůže proto opakovat to, co jistě má někde v hesle Marxismus, zatímco my si to dovolit můžeme, a že navíc ten termín má v různých jazycích trochu různé významy. A myslím si i cosi o tom, jak umírněnější levičáci slovo komunismus vytlačili z běžného užívání na ně samotné a ponechali ho jako nálepku pouze pro bolševiky: „My nic, my muzikanti, s komunismem nic společného nemáme.“ Marx se asi obrací v hrobě: Jeho vlastní děti!\n1. listopadu 2007 Zakládám hesla Louis Auguste Blanqui a Druhá internacionála pro heslo Komunismus, na kterém pracuji. Také zakládám Jiří Musil pro jednoho ze svých milých učitelů: kdosi pod tímto názvem založil článek jakési nevýznamné osoby, ten byl smazán, tak se snažím tam dodat správný obsah.\nS komunismem mi účinně pomáhají kolegové -jkb- a Kalupinka, nemluvě o několika dalších, kteří vnesli drobné korektury. Je příjemné, když člověk na něčem nedělá sám a může se spolehnout, že text ještě uvidí další oči. Možnost kolektivní práce s textem, to je na Wikipedii skutečně skvělé.\n2. listopadu 2007 S komunismem se už dostávám k Leninovi. Vzpomínám na Babelovu Rudou jízdu, kterou jsem kdysi četl ve škole pod lavicí, na Doktora Živaga a Majakovského básně. Zvláštní doba to byla, velmi zvláštní: Kdo by čekal, že zrovna tenhle vrahounský fanatik vyvolá takovou vlnu kreativity?\nKolegyně Vrbová mě obviňuje z porušování licence GFDL. Sám si toho vědom nejsem a ona na prosbu o vysvětlení neodpovídá; ulevuje tak mé nejistotě, zda jsem udělal dobře, když jsem jí nedal hlas jako správkyni.\n3. listopadu 2007 Začínám dělat na Stalinovi.\nČlánek Religionistika se díky kolegovi Podzemnikovi rychle blíží ke hvězdám. Už se těším, až ho tam budeme mít.\n4. listopadu 2007 Zase báťuška Stalin. Posílám Grand Prix San Marina 1994 do finální diskuse, už s ním nikdo nic nedělá.\nKolega Danny B. dal komunismus na titulní stránku Wikipedie. Kupodivu mě tím vůbec nepotěšiíl, protože článek je jednak ještě rozepsaný a to místo si vůbec nezaslouží, a jednak budu muset kromě vlastního vymýšlení textu revertovat příspěvky různých „odborníků“, kteří se jistě chopí příležitosti ho vylepšit. Psal jsem na diskusní stránce Článků týdne, že komunismus ještě ne, dal jsem do něj pro jistotu i pahýlové šablony – a bác, už je tam. Opravdu to nechápu a hněvá mě to.\n5. listopadu 2007 Asi si to moc připouštím, ale jsem nervózní z toho, že zcela nehotový článek je na hlavní straně a dělá tam ostudu. Dodělávám aspoň zhruba kapitolu o komunistických režimech, přesto tam je cítit nedodělky na každém kroku.\nJako náplast aspoň kytička od Šandíka a uznání od Decebala, ještě že mi někdo drží palce.\n6. listopadu 2007 Pracuji pouze na komunismu, velké výročí velkého října se blíží a chci mít aspoň hlavní věci hotové. Už se dostávám ke komunismu v umění, ještě by to chtělo komunismus ve vědě a komunistickou symboliku a bude zhruba hotovo.\n7. listopadu 2007 Výročí Velkého Října a den-blbec, i mimo Wikipedii. Prokletí Leninovy mumie? Večer aspoň chvíli dělám na vědě o komunismu.\nNa Wikipedii mi ráno dává kolega Miraceti lekce politologie, večer zase dostávám od nejmenovaného kolegy t.č. na nucené wikidovolené mail, v němž naznačuje, že jsem taky komunista. Asi ano, už věřím všemu.\n8. listopadu 2007 Koriguji heslo Religionistika, opatřuji stříbrnou hvězdičkou a nominuji na zlatou. Kolega Podzemnik se opravdu blýskl. Dodělávám hrubou stavbu komunismu a dávám k recenzi do projektu Kvalita a kolegyni Kalupince.\n9. listopadu 2007 Hlavně modřím komunistické linky – vytvářím krátká hesla Gracchus Babeuf, Prvobytně pospolná společnost, El Lisickij a spoustu redirectů. Taktéž jsem učinil zásadní prohlášení o pavědě, nechtělo se mi zrovna dělat nic užitečného.\nZhurta na mě útočí jakýsi impertinentní novopohan na kemetismu, ale vzhledem k jeho náboženskému vyznání nad tím nakonec mávám rukou, asi to zkrátka nemá lehké. Celkově však převažují dobré pocity: Kolega Danny B. mi poslal zdvořilý e-mail a snad jsme si některé věci vyjasnili. A především se stále více potvrzuje moje počáteční podezření, že na české Wikipedii pracuje mnoho skvělých editorů, jenom možná nejsou tolik slyšet na různých diskusích. S radostí uděluji kytičky díků Podzemnikovi za heslo Religionistika a Danieli Baránkovi za to, že nováčky nebombarduje šablonami, ale povzbuzuje je a vysvětluje co a jak. Dále Hvězdy kvalitního wikipedisty Lence64 za její nesčetná drobná vylepšení a Cinikovi na poděkování za „celoživotní dílo“. A konečně ZK001 Jungmannovu medaili za překlad článku STS-120.\n10. listopadu 2007 Ferdinand III. Kastilský, modřím odkaz na výročí. Kupíruji šablonku Komunismus. Je mí líto všech těch rozkošných slůvek, která tam byla nebo by tam mohla být, chozrazčot, politruk, sovnarkom, sovchoz a děžurka, pětiletka, stachanovec a kominforma, diamat a histmat, tečou po jazyku jak šťáva přezrálého melounu, už je známe jen my pamětníci, ale šablonky musí být krátké.\nDen diskusí kolem článku Kemetismus, rutinní náměty v projektu Kvalita se rychle zvrtly v hlasování o smazání. A taky diskusí na mé diskusní stránce, ještě si tu všichni nezvykli na pořádnou práci s textem dlouhých článků, doufejme že takových článků bude čím dál tím víc a nakonec se to nikomu nebude zdát zvláštní. Těší mě podpora mnoha kolegů, kytička od Mercyho a smíření s eggem.\n11. listopadu 2007 Diktatura proletariátu. A Pink Floyd aspoň do Dobrých, když už prohrál hlasování, tuhle hvězdičku si snad s přimhouřenýma očima zaslouží.\nNeuvěřitelná diskuse kolem kemetismu pokračuje. Nesmím tomu věnovat víc času, než si to zaslouží svým významem. Otevřenost Wikipedií zákonitě vede k tomu, že se na nich vytváří mnoho temných koutů a „walled gardens“; a pravidla i duch té české tomu nahrávají. Ale ani na anglické se mi kdysi nepodařilo prosadit smazání nádherného ilustrovaného článku o jisté osůbce nulového významu, a celá ta nádhera tam visí dodnes jako neplacená reklama průměrné kopistce cizích obrazů, nafouknuté do rozměrů nového Leonarda.\n12. listopadu 2007 Když kemetisté neodpovídají na moje otázky, přestávám odpovídat na jejich a věnuji se vytváření pravých hodnot: Leszek Kołakowski, Kominterna, Karl Kautsky a Erfurtský program, navíc recenzuji Jejkov na stránce jeho nominace, bohužel jsem se k tomu pro komunismus nedostal dřív a článek už je v hlasování.\nVytvořil jsem několik redirectů jako "střelka" na kompas. A už mám ve schránce kritický e-mail od kolegy, který si obává, že tím zabraňují budoucím wikipedistům vytvořit skutečné heslo o střelce. Argumentuji tím, že střelka nejen není moc encyklopedicky významná, nejen že se o ní dá psát i do článku kompas a případně to pak osamostatnit, ale hlavně že se tak slouží čtenáři Wikipedie, který hledá střelku. Lepší průměrný redirect než dokonalý červený link. Pořád mi neleze do hlavy, proč je tu takový odpor k redirectům. Kdyby bylo po mém, tak by tu vznikly redirecty třeba z nejdůležitějších slovních kořenů a pádů, aby se nemusely dělat složité piped links s tou odpornou svislou čárkou, kterou nelze najít na české klávesnici.\n13. listopadu 2007 Kromě pořádného promýcení nikým nepěstovaného hesla Karl Marx se ve volných chvilkách věnuji hlavně zamodřování komunistických odkazů kratšími či delšími pahýly: Ruská sociálně demokratická dělnická strana, Brežněvova doktrína, Mezinárodní den žen, Eduard Bernstein, Ústava (Platón), Horské kázání a Tichý Don. Docela pestrá směs; inu všechno souvisí se vším.\nKdyž do Googlu zadám slovo komunismus, na prvním místě vypadne moje kreace. Vnímám to jako zadostiučinění. Po letech, kdy mi marxismus vtloukali do hlavy proti mé vůli, teď zase mám slovo já a můžu učit komunismus podle svého.\n14. listopadu 2007 Zamodřuji New Labour, Vykořisťování a Základna a nadstavba. Upravuji si uživatelskou stránku, vyznamenání do zvláštní tabulky, a k tomu portrét maršála Vorošilova, který mě tuhle málem dostal ze židle na podlahu jak množstvím metálů, tak svým teoretickým pojednáním z roku 1937 o tom, proč je kavalerie lepší než tanky.\nRáno vedeme diskusi o Horském kázání, zda by to náhodou nemělo být Kázání na hoře. Svatý Matouš tomu sám žádný titul nedal, takže je to záležitost navýsost delikátní a vyžaduje mnoho googletestů.\nOdpoledne se snažím zklidnit milého kolegu Cinika, který se rozvášnil nad nějakým zločinným černouškem ke smazání, čímž možná vede lidi, aby hlasovali přesně naopak než jak on sám chce, a hlavně působí zbytečné sváry.\n15. listopadu 2007 Zakládám hlavně osobnosti: Enrico Berlinguer, Julius Nyerere, John Goodwyn Barmby; Vilém Prečan, Jacques Rupnik, Pavel Urbášek, Miroslav Vaněk; a jednu neosobnost, Stávkokaz.\nPokouším se o zásadní shrnutí pozitivních výdobytků mazací diskuse kolem kemetismu; jsem zvědavý, zda se podaří článek uspokojivě transformovat anebo zda tam pořád budou bujet údaje z encyklopedicky naprosto nevýznamných a nerelevantních webů.\n16. listopadu 2007 Je tu nově Wilhelm Weitling a Království boží.\nDen zásadních diskusí. Kolega egg mě kárá za metálového maršála, nechápe můj smysl pro humor, a tak slovutného vojevůdce raději stahuji, ať není nedorozumění. A hlavně pak hezký flame kolem toho, jestli psát slovo boží s velkým nebo malým písmenem. Zrovna v diskusi článku Království boží, kteréžto království má být královstvím míru a pokoje.\n17. listopadu 2007 Wikipedijně líný den, jsem unaven z dopoledního výletu za románskou architekturou, takže akorát ještě flamujeme s kolegy teology kolem toho boží/Boží. Pozoruhodné je, že za celou dobu prakticky nikdo v tom článku samotném nic věcně nevylepšil. A přitom právě teologové by k tomu mohli jistě říci plno zajímavých informací...\nPovzbuzuji kolegy, aby neházeli flintu do žita se Spoluprací měsíce/týdne. Během hodin osamělé chůze předzimní krajinou jsem měl čas si to ještě jednou rozmyslet, tak nastiňuji možný formát. Otestujeme, uvidíme.\n18. listopadu 2007 Zakládám O původu druhů, je to ve Výročích týdne. Recenzuji trochu Játra a zavazuji se, že pro připravovanou Spolupráci měsíce budu recenzovat heslo Kočka domácí.\nRáno vyhrávám docela pěknou šachovou partii bílými ze zahájení Caro-Kann. Těší mě, že už je to tady jakž takž popsané.\n19. listopadu 2007 Recenzuji kočičku a Vánoce, abychom byli připraveni na spuštění Spolupráce měsíce – to jsem tedy zvědav, jestli se ujme nebo ne. Vrhám se na kvůli komunismu zanedbaná NNČ, komentuji případy Voda na Marsu, Švédština a sem tam něco málo opravuji. Večer pokračuji v modření komunismu, vzniká Socialistická revoluce a Jiří Kabele.\nSpolupráce měsíce by mohla být dobrou šancí pro výměnu zkušeností mezi wikipedisty pokročilými a začátečníky. Společná práce a diskuse může být daleko efektivnější než samostudium doporučení a pravidel. A navíc by to možná mohlo pomoci vylepšit i zdejší atmosféru. Vyžaduje to ale, aby aspoň pár wikipedistů z obou konců spektra našlo čas a chuť se připojit a aby se nikdo nenechal strhnout k příliš vášnivé diskusi.\n20. listopadu 2007 Pouštím Cykasy do procesu nominace Nejlepších článků – odhaduji, že by se PeregrinoviX mohlo tak akorát podařit v pravou dobu heslo dodělat. Zamodřuji Lubomír Mlčoch a John Reed.\nZajímavá zkušenost s prosbou o pomoc. Kolega kemetista Niusereset mě schválně dráždí onikáním, jelikož se snažím stále zabránit, aby se tato wiki nestala místem volné kemetistické tvorby a držela se věcí dokazatelných a relevantních. Žádám tedy o podporu a zprostředkování Pod lípou; pan egg laskavě vyhovuje, věc může být uzavřena; ale přicházejí si přisadit další kolegové a ještě si musím vyslechnout komentář „vzhledem k tomu, že sám často ve svém deníku saháte k ironii a sarkazmu a ne vždy ste vstřícný k připomínkám ostatních mi případá protest proti vcelku nevinému onikání /jenž je z hlediska Niusereseta určitým vyjitím vstříc/, poněkud přehnaný.“ Zvláštní svět je internet.\n21. listopadu 2007 Další rudé linky zamodřeny: Andrej Ždanov a Victor Adler, marxismus stalinský a marxismus demokratický. \nPosouvám religionistiku do finální diskuse. Nikdo se k ní sice zatím nevyjádřil, ale beru to jako „kdo mlčí, souhlasí“. A obecně platí, že čím esoteričtější téma, tím méně diskutujících.\n22. listopadu 2007 Nově Křesťanský komunismus a Michail Kalinin.\nKřesťanský komunismus je zapeklitý. Slepil jsem ho nějak na základě francouzské Wikipedie, kde to ještě pojali nejrozumněji, ale sám s tím spokojený nejsem; a kolega Cinik heslo vcelku právem hned opatřil nehezkou šablonkou. Tímhle termínem se už označovalo leccos, ale žádná jednotná definice nebo aspoň jednotné použití asi neexistuje. Nevíc se mi nechce kvůli takové marginálii se dlouho hrabat v knihách a internetu.\n26. listopadu 2007 Repasované počítače.\nAno, repasované počítače, někdo je dal ke smazání, a jako věrný byť umírněný inkluzionista se snažím je opatřit referencemi, abych dokázal jejich notabilitu. Nevím, zda přesvědčím ostatní editory, ale rozhodně to teď v poměru k textu patří k nejoreferencovanějším článkům české Wikipedie. Což je osud mnoha hloupostí těsně kolem hranice významnosti nebo pod ní.\n27. listopadu 2007 Návrat ke komunismu, zamodřuji odkazy Nová harmonie, čistka a Velká čistka, první dva velmi stručně, třetí poněkud podrobněji.\nOdešel kolega egg, mrzí mě to. Asi udělal dobře, pokud se cítil stresován, navíc když si založil rodinu, tak má i jiné povinnosti. Ale doufám, že se časem zase vrátí; obvykle jsme spolu nesouhlasili, přesto si velmi vážím jeho práce.\n28. listopadu 2007 Pár drobností, ale žádné nové články, mám málo času před zítřejší cestou do Rakouska.\nPřemýšlím nad tím, jak zvláštní jsou tu hlasování o smazání. Ne že by na repasovaných počítačích stál osud Wikipedie. Ale když jsem to heslo překopal tak, abych odstranil všechny nominátorovy výtky - tedy reference a neencyklopedičnost - tak se divím, proč tolik lidí hlasuje pro smazání na základě deklarované shody s nominací. To si to heslo ani neotevřou, než o něm hlasují? I když tu jsou pravidla nastavena tak, že nelze smazat skoro nic, co není úplně padlé na hlavu a trapné na první pohled, mělo by se hlasovat s větší vážností. Anebo možná také neznají pravidla toho, co v kontextu Wikipedie znamená "encyklopedický".\n30. listopadu 2007 Připravuji spuštění pokusného provozu Spolupráce měsíce a dodávám do Komunismu první dávku literatury - klasiky.\nJsem zvědavý, zda lidé Spolupráci měsíce budou využívat nebo zda zanikne pro nezájem. Soukromě bych uvítal spíše druhou možnost, protože nemám rád pravidelné povinnosti. Ale ještě radši bych byl, kdyby se z toho stala nejen příležitost vylepšit důležité články, ale hlavně si zkusit týmovou práci. Myslím, že většinou tu lidi pracují hodně individuálně. Vyberou si nějaké zajímavé téma, píší a píší, a v podstatě se moc nemusejí starat, co dělají jiní. V řadě případů je to tak nejlepší, ale někdy zase je kolektiv více než jenom suma jednotlivců.\n1. prosince 2007 Spouštíme s kolegou Reapermanem pokusný provoz Spolupráce měsíce. Zakládám Vestfálsko. Malým přepracováním se mi daří zachránit před vymazáním další článek, Využití počítačů ve výuce.\nDospívám k závěru, že do návodu k tomu, jak navrhnout článek ke smazání, by mělo být zařazeno toto: Zkuste článek přepracovat - smažte zjevně neencyklopedické části; pokud ovládáte cizí jazyky, hledejte interwiki a podívejte se, jak téma řeší jiné Wikipedie; prohledejte internet a knihovní databáze, zda k tématu neexistují nějaké nezávislé a spolehlivé zdroje. A teprve když nic z toho nepomůže, aby článek splnil nároky Wikipedie, dejte ke smazání.\nMám dojem, že kdyby se lidé tímto návodem řídili, nemalá část hlasování by tu mohla odpadnout.\n3. prosince 2007 Píši o obětech komunismu do hlavního článku a zakládám Marxův Kapitál.\nTeď oznámil odchod zase kolega Cinik, toho jsem se obával ale už dlouho. U něj však doufám, že se zase vrátí. Kéž by pak dokázal být méně konfliktní a více zdvořilý.\nJe úplně přirozené, že člověk se časem opotřebuje a třeba ho začne zase bavit něco jiného než Wikipedie. Škoda však, že často ty odchody bývají s trpkou příchutí. Možná je to tím, že Wikipedie bývá hodně nevděčná - zásluhy starší jednoho měsíce jsou obvykle spolehlivě zapomenuty - a že elektronická komunikace často vede k zbytečné eskalaci sporů. S příchodem každé další generace nových editorů je to vždy aktuální.\n4. prosince 2007 Ve volné chvilce zamodřena Monroeova doktrína.\n5. prosince 2007 Zakládám Friedrich Ferdinand von Beust, Povinná školní docházka a Otto Albert Tichý. Připravuji do návrhů na Články týdne ty Nejlepší články, které dosud nebyly na titulní straně a mají rozumný úvod – s výjimkou Matematického důkazu, který považuji za zajímavý jen pro lidi... inu, chytré aspoň jako jeho autor. Večer se věnuji aplikovanému spiritismu a odděluji od sebe články Přízrak a Duch, které dosud byly nerozlučně spojeny.\n6. prosince 2007 Nově Vyhlazovací tábor v Chelmnu pro výročí dne a Volební právo pro Komunismus.\nOpět mě nadzvedl ze židle kolega Nolanus tím, že vítá nováčky šablonou Náhled. Upozornil jsem ho na jeho diskusní stránce, a přirozeně se z toho vyvinula oboustranně znechucující debata, stejně jako už několikrát předtím. Připouštím, že fixace na techniku a technické procedury patří mezi věci, na které jsem silně alergický, takže mě jeho přístup možná štve víc, než je zdrávo. Ale rozhodně je potřeba chránit nováčky a bránit tomu, aby se tu hned setkávali s poučováním a hnidopišstvím a karatelstvím ze strany mazáků.\n7. prosince 2007 Rozhodl jsem se, že se pokusím sepsat si všechny články, které „reprezentují“ českou Wikipedii: Nejlepší a Dobré a ty, které byly na hlavní straně nebo jsou na ni navrženy. A budou-li mi stačit síly, přehlédnu je a pokusím se je zhodnotit.\nBoj o pátera Halíka. „Z lásky ke Kristu a církvi, pro dobro a spásu nesmrtelných duší a z poslušnosti vůči Bohu“ na něj mniši z kláštera sv. Josafata v obci Pidhirci, Brodivský rajón, Lvovská oblast, podali kanonickou žalobu pro herezi a chtějí dosáhnout jeho exkomunikace, jakož i potrestání kardinála Vlka, který k Halíkovým rejdům mlčí. Kolega Sladovnik o jejich bohulibém úsilí napsal dlouhý odstavec do Halíkova článku. Já jsem jeho dílo smazal, neboť jsem o encyklopedické významnosti žaloby zapochyboval, a tím vznikl nemalý flame na diskusních stránkách. Kdyby se zbožným mnichům podařilo skutečně Halíka exkomunikovat a předat světskému rameni k potrestání, stálo by to jistě za dlouhý, dlouhý odstavec. Dnes je však svět prolezlý herezí a apostazí a v takový výsledek naprosto nelze doufat. Bývaly to jiné časy ještě v devatenáctém století! „Ugo Bassi, mnich a republikán, / chycen Rakušany, vydán Římu; / odsouzen jest k ztrátě posvěcení / a pak k smrti v sedmi pušek dýmu. // Vyvedli ho, čtverhran rozstavili. / Katan kněz naň vskočil jako saně, / hrubou cihlou drhnul šíji jeho, / drhnul do krve mu jeho dlaně.“ Tomáš Halík, kněz a publicista, / chycen čtyřmi mnichy, vydán Římu – to už se tak dobře nerýmuje.\n10. prosince 2007 Spor o TGM. Otázka jako pro Jana Tleskače: Narodil se opravdu jako Masařík?\nPracuji hlavně na své vyhodnocovací akci, je to přes 200 článků, které musím aspoň proletět pohledem a zaznamenat hodnocení. Zatím je celkový dojem spíš pesimistický, třebaže ani příjemná překvapení nechybí.\n11. prosince 2007 Kousek práce na esperantu, jinak hlavně zase hodnocení.\nŘeším s Miracetim angelologii a angelologa jménem Emil Páleš. Bohužel se přitom naštval autor, kolega Svajcr, tak, že oznámil odchod. Netuší, že můj vztah k andělům není vůbec záporný, jen že k nim přistupuji s bázní. Denn das Schöne ist nichts / als des Schrecklichen Anfang, den wir noch grade ertragen, / und wir bewundern es so, weil es gelassen verschmäht, / uns zu zerstören. Ein jeder Engel ist schrecklich. Škoda.\n12. prosince 2007 Hodnotím a recenzuji a hlasuji v NNČ.\nProtestuji proti podle mého názoru nespravedlivému a nikoli nestrannému rozhodnutí správce Miracetiho zablokovat kolegu Svajcra, který do článku svého okultního spisovatele v dobré víře patlal jakési neformátované texty. Nedostal ještě ani jednu varovnou šablonu a zjevně nechtěl nic vandalizovat, a hned celodenní blok. Plakal bych nad tím, jak se tu zachází s nováčky a nezorientovanými uživateli. To si vážně ti editorští polobozi neuvědomují, že každý byl jednou začátečník a že bez začátečníků půjde časem celé jejich skvělé dílo s odpuštěním do konečníku? Vždyť jenom příliv nových sil může Wikipedii udržet v chodu a rozvíjet.\nKolegyně Kalupinka mě ohledně jednoho mého dílka vyzvala: „pokud soudíte, že takovýto politický pahýlek je lepší než nic, aspoň se k tomu nestyďte přiznat.“ Nijak se nestydím a přiznávám. Podle mého názoru jednoduchý pahýl s dobrou definicí uspokojí polovinu uživatelů, kteří nehledají více. A pokud má i interwiki, tak ještě lépe, protože z té druhé neuspokojené poloviny si zase polovička bude umět přečíst anglické nebo německé heslo a uspokojí se taky. Čili celkem tři čtvrtiny aspoň trochu spokojených klientů díky dvěma větám – to přece stojí i za ty pahýlky.\n13. prosince 2007 Dodělávám a uveřejňuji svůj průzkum kvality. Hrozím sankcemi vůči nekvalitním heslům.\nNavrhl jsem milým kolegům Šandíkovi a Danieli Baránkovi, aby kandidovali na adminy. Pochopitelně se jim moc nechce, čemuž se není co divit. Je však v zájmu všech mít dobré, zkušené a důvěryhodné správce a mít jich dost. Teď jich máme ani ne dvacet, a to už myslím velikosti CS neodpovídá. Potěšilo by mne, kdyby aspoň jeden z obou pánů nabídku přijal.\n14. prosince 2007 Překládám Mutualismus (ekonomie), Otto Bauer a Max Adler, za komunismus méně červený.\nZahájil jsem přejmenovací diskusi kolem článku o Luně, přítelkyni básníků, průvodkyni pijáků a důvěrnici zamilovaných. Dosavadní název Měsíc (měsíc) mi neustále přivádí na mysl majora Majora z Hlavy XXII. a vůbec neodráží poetické city, které k ní chovám.\n15. prosince 2007 Austromarxismus, Reálný socialismus, Východoněmecké povstání roku 1953; zcela přepisuji článek Inteligence (třída) po někom, kdo při čtení názvu žádnou inteligenci nepoužil.\nDvě doufám Wikipedii prospěšné události: Luna konečně přejmenována a kolega Daniel Baránek si podal kandidaturu na správce.\n16. prosince 2007 Recenzička Sněhuláka. Nemám čas na WP, hraji šachy.\nKolega Cinik se pustil do článku Komunismus, což by bylo velice vítané, jelikož recenzi tohoto článku v rámci projektu Kvalita dosud nikdo nepodnikl. Bohužel se do toho pustil svým typicky zbrklým a nediplomatickým způsobem. Zdálo se mu, že tam je málo o antikomunismu a chybí básník Zahradníček; začal tedy tím, že do článku vložil celkově zpochybňující šablonu ještě předtím, než ho dočetl do konce. Naštvalo mě to a málem vypukla editační válka – nemám rád, když se bezdůvodně komunikuje přes šablonky, a k tomu ještě takhle. Nakonec jsme sice oba zklidnili a kolega Cinik se dokonce omluvil za zbrklost, což jsem velmi ocenil. Nicméně šablona tam zůstává a špatný pocit ve mně také. Rozhodl jsem se, že si dám od editování komunismu dovolenou a budu doufat, že to vyřeší někdo jiný, nejlépe sám Cinik. Já ani přesně nechápu, co vlastně ta šablonka chce říci, a nemíním si pálit prsty a být obviňován z editačních válek.\n17. prosince 2007 Dělám Polské protesty v roce 1970 na hlavní stranu, recenzuji hesla Kukuřice setá a Škrkavka psí; biologie je mi značně cizí, ale aspoň formální věci a pohled laickýma očima nezkaženýma odborným žargonem.\nBilancujeme projekt kvalita. Jeden z mých bývalých šéfů říkal, že bilancování je předzvěstí zániku, tak uvidíme.\n18. prosince 2007 Mažu umění z komunismu, když je kolem toho takový rozruch, a přendavám ho do komunistického režimu, prozatímního odpadkového koše na přebytečné kusy komunismu.\nJinak spíš dělám na anglickém chess, probíhá zase FAR. Tentokrát spíš trochu úsměvné, ale přece.\n20. prosince 2007 Čtu recenzi kolegovi Šandíkovi na Melantricha; a uzavírám dvě hlasování o NČ, Religionistika a Esperanto.\nOd diskusní stránky článků přes vyznamenání tvůrců až po přidání žluté tečky do interwiki na anglické verzi, aby roboti věděli, že jsou to články Nejlepší, mi to uzavírání zabralo přes hodinu. Je to hrozná byrokracie.\nMezitím na mém průzkumu kvality proběhla diskuse o tom, zda nehodnotím moc přísně. Je mi známo, že nasazení vyšší laťky leckoho štve a že jsem považován za hlavního viníka. Tak mi to sem tam někdo dá najevo. Co se dá dělat, proroky vždycky kamenovali. Horší je, že to prý i některé kolegy demotivuje; mají pocit, že na to nestačí. Co s tím?\n21. prosince 2007 Pokračování Melantricha. Dávám Depeche Mode do hlasování, bohužel to na záchranu hvězdičky tentokrát nevypadá.\nOpatřil jsem ošklivými šablonkami článek Potence, teď je to jakási podivná homeopatická úvaha. Doufám, že se jej časem ujme někdo z kolegů amatérských sexuologů a přemění jej v duchu své disciplíny, neb to je asi nejběžnější význam.\n22. prosince 2007 Recenzuji Čerokíje pro spolupráci měsíce, dotahuji Melantricha a rozdávám stříbrné hvězdičky článkům a odpovídající zasloužené děkovací kytičky autorům: Hazmburk (Miraceti), Mohelnice (Power) a Jiří Melantrich z Aventina (Šandík). Ať tu aspoň někomu dám něco k vánocům.\nČtvrtá internacionála, organizace různými spory proslulá, vyvolává spory i u nás. Zjistil jsem, že kolega -jkb- v zoufalství nad nějakým editačním sporem revertoval svoje příspěvky až na pahýl a zříká se autorství; vracím je zpátky a doufám, že až se vášně usadí, k autorství se zase přihlásí a bude v úpravách pokračovat. Ale raději jsem si přidal milou internacionálu do watchlistu.\n24. prosince 2007 Zakládám heslo Johannes Ockeghem. Ježíšek mi přinesl cédéčko s jeho Rekviem a zjistil jsem, že o tomto nejslavnějším skladateli své doby tu nemáme ani řádek. Tak aspoň krátce.\nDospělost se pozná podle toho, že věci, po kterých člověk opravdu touží, se nedají zabalit pod stromeček. U mě už nastupuje další fáze, kdy mě opravdu potěší i těch pár maličkostí, třeba nahrávka hudby, kterou skoro nikdo neposlouchá.\n26. prosince 2007 Kalupinka mi k vánocům dala důkladnou korekturu „mého“ hesla Šachy, za což jsem jí nadmíru vděčný; ale musím zamodřovat Turnaj a Soutěž, které mi nechala v úvodu červené.\n27. prosince 2007 Dělám na anglickém Chess, povánoční zeštíhlovací kůra. Philcha tam iniciativně rozepsal detaily z různých mistrovských zápasů, tak mu to s omluvou musím zase mazat.\nPíši omluvu na Philchovu diskusní stránku. A náhle pocit objevitele: poprvé v životě vidím na diskusní stránce anglické Wikipedie napomenutí ve stylu „používej náhled!“ Samozřejmě je psané v osobním tónu, žádná šablonka, a začíná trojím please please please, ale přece jen. Vždycky jsem si myslel, že je to jenom zdejší mýtus, že by se taková napomenutí používala ještě jinde než na zdejší neurotické WP, a že ve skutečnosti po tom na EN neštěkne ani pes – a teď takovýhle důkaz. Veden zvědavostí sleduji, co vlastně Philcha provedl. Ano, v jednom článku vytvořil asi sto většinou malých editů blízko za sebou, to už opravdu někomu musely začít téct nervy.\nCitováno z „https://cs.wikipedia.org/w/index.php?title=Wikipedista:Ioannes_Pragensis/ArchivOs02&oldid=2117270“\nNaposledy editováno 2. 1. 2008 v 22:49


Nejlepší pojištění vozového parku nabízí Allianz pojišťovna. Obdržela cenu Fleet Awards 2015 - MotoFocus.cz\n› Jiné info / zajímavosti › Nejlepší pojištění vozového parku nabízí Allianz pojišťovna. Obdržela cenu Fleet Awards 2015\nRSz https://motofocus.cz/ , 2. listopadu 2015, 9:07\n„Tuto prestižní anketu každoročně vyhlašuje magazín pro efektivní správu a řízení vozových parků Fleet na základě rozhodnutí nezávislé odborné poroty. Nejvýznamnější domácí fleetové pojištění pak obdrží takzvanou „Fleetovou múzu“, která symbolizuje nápaditost a dynamiku. Jsem rád, že už máme na našem kontě jejich hezkou trojici,“uvedl při příležitosti vyhlášení výsledků Jiří Jirsa, manažer flotilového pojištění Allianz pojišťovny.\n„Porota ocenila, že naše flotilové autopojištění vyhoví jak klientům, kteří požadují jen základní pojistnou ochranu, tak i těm nejnáročnějším, kteří chtějí mít pokryta všechna myslitelná rizika a chránit se před nečekanými výdaji v případě větší pojistné události,“doplnil Jiří Jirsa. Plusové body sbírala Allianz pojišťovna i za to, že každému klientovi bez ohledu na velikost podnikání poskytuje individuální péči, a to jak při stanovení pojistného, tak při správě pojištění a veškeré komunikaci s ním.\nTagy: allianz, fleet-award\nAllianz má pro klienty novou aplikaci k hlášení dopravních nehod, registrace škody trvá 5 minut\nAllianz je dlouhodobě průkopníkem v oblasti inovací a chce maximálně využít potenciál, který přinášejí moderní technologie. Proto nyní přichází se zcela novým počinem v oblasti digitalizace – mobilní aplikací k hlášení dopravních nehod. Její instalace a nastavení trvá několik vteřin, registrace škody na vozidle pak pouhých pár minut. „Zcela cíleně jsme testovali čas potřebný k […]\nNesprávný způsob přepravy lyží ve střešním boxu ohrožuje všechny účastníky silničního provozu, varuje Allianz\nV pondělí začínají jarní prázdniny, během kterých budou motoristé při cestách na hory častěji využívat střešní box na přepravu lyží. Ne vždy si však uvědomí, že pro převoz věcí v boxu a v klasickém zavazadlovém prostoru neplatí stejná pravidla. Allianz centrum pro technologie (AZT) proto udělalo crash test automobilu s naloženým střešním boxem. I při […]


„Život v SAR je těžký, není ale nedůstojný,” říká česká skautka. Působila v jedné z nejnebezpečnějších zemí - HateFree Culture\nJeli byste jako dobrovolník do jedné z nejnebezpečnějších zemí Afriky? „Studovala jsem humanitární práci a od té doby mě tyhle nebezpečné destinace určitým způsobem lákají,“ říká Kateřina Steinerová, která chce především pomáhat smysluplně a při takové práci je pro ni důležité nenahlížet na místní lidi jako na chudáky a necítit jen soucit. „Přinášet někam vzdělání, uschopňovat místní tak, abychom tam později my ani nemuseli být přítomní, takhle si představuju smysluplnou rozvojovou práci.“ Kateřina jela nedávno školit učitele do Středoafrické republiky (SAR) pro českou organizaci SIRIRI, jedinou, která v zemi pracuje. Tvrdí, že si byla vědoma všech rizik a věřila tomu, že jsou co nejvíc minimalizované a ošetřené. Při pobytu v Keni si už dříve otestovala, jak reaguje na velkou kulturní změnu a jak vystoupit z komfortní zóny – pracovala s kluky z ulice. Život v SAR je podle ní těžký. „Byli jsme se tam podívat v místní nemocnici a to byl asi jeden z těch nejdrsnějších zážitků, kdy člověku prostě dojde, jak moc se my všichni tady máme dobře. Viděla jsem jejich porodní sál, to byla vlastně jen špinavá místnost s lehátkem za plachtou z látky, a říkala jsem si, že rodit v takových podmínkách musí být šílené,“ vypráví Kateřina. „A pak nám doktor řekl, že ženy, které to stihnou do nemocnice a nerodí na poli, jsou na tom vlastně ještě strašně dobře.“ Mohou si být lidé z tak odlišných zemí a kultur blízcí? „Přišlo mi, že nejvíc stejní jsme všichni byli, když jsme hráli nějakou hru, při které jsme se smáli. Asi to zní jako úplné klišé, ale smích fakt spojuje, v tom momentě bylo jedno, jestli je člověk Čech nebo Středoafričan, ty rozdíly se smazávaly.“ Jaké Kateřině naopak připadaly největší rozdíly? „Nejvíc rozdílní mi asi přišli ve vnímání smrti. Lidi ve Středoafrické republice umírají často a hodně kvůli chybějící zdravotní péči, při nehodách, nezřídka za to může uštknutí hadem,“ vysvětluje. „Smrt je totiž v SAR brána jako součást života, která může přijít kdykoliv. Přijde mi, že u nás je tohle téma pořád tabu a neumíme se se smrtí vypořádat.\nJela jsi jako dobrovolnice do jedné z nejnebezpečnějších zemí Afriky, proč?\nNe že bych se chtěla nějak cíleně vystavovat nebezpečí, ale přijde mi, že čím víc je člověk ochotný jít do rizika, tím má ta práce větší smysl. A taky je často tím víc potřeba. V době, kdy jsem studovala, mě doma nic nedrželo a bylo pro mě jednoduché představit si, že odjedu někam pryč a na dlouho, i když to asi nebude úplně bezpečné. Pak jsem ale potkala mého budoucího muže a najednou mi tyhle plány přestaly vycházet, protože na takové dobrodružství člověk potřebuje být sám a nenechávat nikoho doma. Takže pro mě tenhle dvoutýdenní výjezd se SIRIRI byl vlastně návrat k tomu, co jsem kdysi chtěla dělat. Zároveň jsem věděla, že všechna rizika spojená s touhle cestou jsou co nejvíc minimalizovaná a ošetřená, ten projekt už funguje několik let, takže jsem si byla jistá, že pokud se něco nepodělá, mělo my to být i bezpečné. A taky jsem v tomhle viděla velký smysl. Ten projekt funguje, má výsledky, není to jen nějaký volunturistický sexy job, ale práce, co má reálný dopad. A to bylo při mém rozhodování důležité. Takže asi to byla kombinace toho, že chci zpátky do Afriky a zároveň smysluplně pomáhat.\nTakže jsi nebyla v Africe poprvé?\nNe. Během studia jsme měli povinné tříměsíční praxe a já jsem tu svoji strávila v Keni. Byla jsem v takové malé lokální organizaci, která se starala o kluky z ulice. Tohle je v Keni velký problém, často jsou na ulici i malé děti a není nikdo, kdo by se o ně postaral. Takže se dostávají do dětských gangů, fetují lepidlo, kradou. V téhle organizaci jim dávali najíst, místo na spaní a zařídili sponzory, aby mohli chodit do školy. My tam měli na starost učení ve slumu a nějaké volnočasové aktivity. Když to srovnám se školením v SAR, tak to rozhodně nebylo tak přínosné. Ale spíš jsem si tam otestovala, jak reaguju na tak velkou kulturní změnu a jak moc jsem schopná vystoupit ze své komfortní zóny a naučila jsem se přizpůsobit a pracovat s tím, co mám. Tohle mi pak hrozně moc posloužilo v SAR. I to, že jsem nenahlížela na místní lidi jako na chudáky a necítila jen soucit, ale že jsem k tomu dokázala přistupovat s nadhledem a profesionálně, bez zbytečných emocí.\nJaký ti přijde život ve Středoafrické republice? A jaká je ve srovnání s Keňou? Mnoho lidí má pocit, že Afrika je všude stejná.\nŽivot ve Středoafrické republice mi přijde neskutečně těžký. Všechno, co považuju já sama za normální, a to si myslím, že stejně žiju docela skromně, je ve srovnání se SAR luxus. Byli jsme se tam podívat v místní nemocnici a to byl asi jeden z těch nejdrsnějších zážitků, kdy člověku prostě dojde, jak moc se my všichni tady máme dobře. Viděla jsem jejich porodní sál, to byla vlastně jen špinavá místnost s lehátkem za plachtou z látky, a říkala jsem si, že rodit v takových podmínkách musí být šílené. A pak nám doktor řekl, že ženy, které to stihnou do nemocnice a nerodí na poli, jsou na tom vlastně ještě strašně dobře. Ta místní chudoba je pro nás, bohaté bělochy, paralyzující. Ale ti lidé nejsou nešťastní, nic jiného vlastně neznají. Takže život v SAR je těžký, ale neřekla bych, že nedůstojný. I když se to na první pohled nezdá, větší beznaděj vidím spíš v Keni. Ta země je na tom sice o mnoho líp, ale jsou tam velké rozdíly mezi chudými a bohatými. Keňská chudoba je víc špinavá a hůř se s ní pracuje. I přes velký turistický příliv se ta země vlastně nikam nehýbe, to mi na tom přijde nejvíc zoufalé. V SAR jsou všichni stejní, stejně chudí. Lidé z obou zemí jsou samozřejmě rozdílní. Stejně jako my jsme jiní než Němci nebo Francouzi, tak i lidi v Keni mají jiné zvyky, tradice, kulturu a jazyky než lidi v SAR. Ten stereotypní náhled ale lidem nejde vyčítat, pro lidi z Afriky jsme zase my běloši taky jeden prototyp Evropana.\nAsi nejmíň jsem čekala to, že nešlo poznat, že v té zemi je pořád občanská válka. Viděli jsme pozůstatky toho konfliktu, vybydlené domy a opuštěná místa, ale podle atmosféry a chování lidí, kteří vedli úplně normální životy, bych vůbec neřekla, že víc na východ se odehrává konflikt. Tahle normálnost naprosto přebila moje očekávání. A ještě víc mě překvapilo ubytování. Bydleli jsme u otce Aurelia a na místí poměry to bylo úplně luxusní ubytování. Po zkušenosti z Keni, kde jsme bydleli přímo v té organizaci a v podmínkách, ve kterých žijí místní, tenhle luxus ale chápu. Ono totiž nejde pomáhat, pokud člověk nenaplní svoje potřeby a není v pohodě.\nRozuměla sis s místními lidmi?\nRozuměli jsme si lidsky, protože nás spojoval společný projekt, takže tam byl průsečík. A pak taky díky francouzštině, bez té by to bylo o dost náročnější (smích). Přišlo mi, že nejvíc stejní jsme všichni byli, když jsme hráli nějakou hru, při které jsme se smáli. Asi to zní jako úplné klišé, ale smích fakt spojuje. V tom momentě bylo jedno, jestli je člověk Čech nebo Středoafričan, ty rozdíly se smazávaly. Lidi v SAR mají ale i odlišné postoje a náhledy, které jsme my už nějak překonali a posunuli, ale oni mají ten vývoj mnohem pomalejší. Bylo pro mě trochu náročné stát před třídou skoro plnou mužů jako žena, protože ženy tam pořád mají nižší pozici. Jiní jsou i ve stylu komunikace. Jsou zvyklí si bez okolků říkat o věci, úplně napřímo, takže to někdy dokáže překvapit, zvlášť pokud člověk není zvyklý říkat asertivně ne. A nejvíc rozdílní mi asi přišli ve vnímání smrti. Lidi ve Středoafrické republice umírají často a hodně kvůli chybějící zdravotní péči, při nehodách, nezřídka za to může uštknutí hadem. Během jednoho týdne, kdy probíhalo školení, tak jednomu mému spoluškoliteli umřela malá neteř na nějakou nemoc a bratr na uštknutí hadem. Pro mě to bylo naprosto šokující, ale on se s tím vyrovnal s úplnou přirozeností. Smrt je totiž v SAR brána jako součást života, která může přijít kdykoliv. Přijde mi, že u nás je tohle téma pořád tabu a neumíme se se smrtí vypořádat.\nJak ty sama definuješ chudobu?\nChudoba je pro mě pocit nedostatku, který mi brání normálně fungovat nebo naplňovat moje potřeby. Je to ale strašně subjektivní a strašně moc to závisí na kontextu, ve kterém člověk žije. Už jsem to zmínila, když jsem mluvila o místní porodnici. Pro nás to byl skoro traumatizující zážitek a pro ně to představuje šanci na přežití u porodu. Myslím ale, že stejně, bez ohledu na kontext, by měla být nějaká nepřekročitelná hranice chudoby, za kterou by neměl stát žádný člověk - ne v naší době a s našimi možnostmi. A stejně v SAR za touhle hranicí stojí většina lidí.\nJak vypadá program Škola hrou?\nŠkolství v SAR jede pořád ve stejných zajetých kolejích a styl učení je založený na opakování po učiteli. Děti proto často vůbec nechápou principy, ale jen automaticky memorují to, co jim říká učitel. Většina škol navíc vyučuje ve francouzštině, to je jako kdybychom my přišli do první třídy a spustili by na nás jen v angličtině. A přesně tohle projekt Škola hrou mění. Snaží se díky cvičením a hrám přimět děti i učitele, aby k učení přistupovali jinak, víc hravě a odlehčeně. Celý program vychází z myšlenky Jana Amose Komenského a je šitý na míru Středoafrické republice. To znamená, že vyučování probíhá nejdřív v sangu, jejich místním jazyku, a teprve později se přechází do francouzštiny. Taky jsou v materiálech použité věci a prostředí, které děti znají. Doteď děti pracovaly s francouzskými učebnicemi, kde se učí o vlacích a letadlech, i když pravděpodobně žádné v životě neuvidí. Program pracuje s místními reáliemi a to je přesně ta přidaná hodnota, kterou SIRIRI přináší. Během týdenního školení jsme potom s dalšími místními kolegy školili skupinu 30 místních učitelů. Celý program začíná pochopením pěti principů a letos bylo nově i školení matematiky a čtení, které bylo určené pro učitele, kteří už zvládli základ. Společně jsme hráli hry a procházeli aktivity v příručce, aby si učitelé sami prožili to, co by pak měli použít ve svých třídách a při své výuce, tak aby se děti učily, zatímco si hrají. Nejlepší na tom všem bylo, že jsem mohla navázat na práci někoho, kdo tam byl roky přede mnou, a vidět, že si ti učitelé fakt něco pamatují a dělají je ve svých třídách. To mi na tom všem přišlo skvělé.\nJe gramotnost důležitým krokem v rozvoji země?\nRozhodně ano. Gramotný člověk má větší rozhled, chápe věci, dokáže je posunovat k lepšímu, vidí souvislosti. I na těch samotných učitelích bylo vidět, že ti, kteří měli nějaké vzdělání, nám rozuměli rychleji a dokázali tvořit nové varianty a hledat vlastní řešení. Myslím, že i pro člověka, co prodává na trhu banány, by mělo být důležité umět číst, psát a počítat, i když to třeba nutně nepotřebuje ke svojí práci. Taky si myslím, že gramotnost přispívá k většímu sebevědomí každého člověka a je menší šance, že s ním pak někdo zamete. U Středoafrické republiky to platí dvojnásob. Je to země plná nerostného bohatství, které jí ale nepatří. Možná, že s lepším vzděláním si místní víc uvědomí hodnotu, kterou má jejich země.\nDoporučila bys dobrovolnictví ostatním?\nDoporučila bych ho každému, kdo chce mít ze své práce dobrý pocit. V tom je ta odměna, že člověk dělá něco pro druhé a nic za to nechce a má z toho radost. Ta hodnota práce je najednou někde úplně jinde, než když člověk dostane zaplaceno. Taky to dává pocit užitečnosti a vypovídá o určité nesobeckosti. Dneska už jde dobrovolničit i jinak, než že člověk rozdává polívky bezdomovcům, klidně může pomáhat ve svém oboru. Takže jo, myslím, že dobrovolnictví je pro každého.\nJsi skautka. Potkala ses s nimi i v SAR?\nJsem skautka od svých šesti let, ale s těmi místními jsem se nepotkala. Nedávno jsem ale četla článek o tom, že skauti jsou ve Středoafrické republice důležitou skupinou. Doprovází místní při cestách, které jsou obecně hodně nebezpečné. Spolupracují s neziskovými organizacemi na zdravotní osvětě, pomáhají v uprchlických táborech. A taky je to prý velká prevence kriminality, kluci místo aby se připojili k drogovému gangu nebo ozbrojené skupině, najdou si kamarády v téhle komunitě. Poslední roky se taky začínají spojovat doteď nábožensky rozdělené oddíly, protože se chtějí připojit k oficiálnímu celosvětovému hnutí a k tomu je potřeba mít jednu národní organizaci. Myslím, že v tomhle je skauting opravdu unikátní. Nedělá mezi lidmi rozdíly a bere je takové, jací jsou.\nStudovala jsi humanitární pomoc. Měli by humanitární a rozvojoví pracovníci mít určité kompetence, vlastnosti, dovednosti? Může to dělat každý?\nStudovala jsem v Olomouci na Caritas VOŠ a zároveň na Univerzitě Palackého. Měla jsem dokončené studium francouzštiny v Brně a nějak jsem cítila, že to není ono a že potřebuju pracovat s lidma. Vlastně mě na tu myšlenku jít studovat na Caritas přivedl můj budoucí muž, tehdy ještě kamarád, který ji zrovna dokončil, a mně přišlo, že by mě to mohlo bavit. Zároveň jsem chtěla ještě jednou vycestovat do zahraničí na delší dobu, a to by se mi na dalším bakaláři nepodařilo, protože Erasmus už jsem si vyčerpala na francouzštině. Až později jsem zjistila, jak moc dobře jsem se rozhodla, protože ta škola mi dala hrozně moc. Dostala jsem spoustu příležitostí, které bych jinak asi těžko hledala. Třeba týden po nástupu na školu, to bylo v roce 2015, zrovna když vrcholila uprchlická krize na Balkáně, jsem byla vybraná do týmu studentů, kteří jeli pomáhat na hranice. Dost tomu tedy asi pomohla i moje skautská minulost, protože nejspíš hledali lidi, kteří nemají problém vystoupit ze své komfortní zóny. A to díky skautu rozhodně nemám. V tomhle momentě jsem měla pocit, že budu studovat něco, co má reálný dopad. A to byl obrovský rozdíl oproti francouzštině, kde je člověk zahrabaný v knížkách. Caritas mi taky dala několik nových přátelství. I když se říká, že po pětadvaceti se už nové vztahy nedají navázat, tak dají. Velkou zásluhu na tom mají určitě hodně intenzivní zážitky, kterými jsme si společně prošli, třeba tříměsíční praxe nebo zátěžový výcvik. Nejvíc mě ale Caritas vybavila právě kompetencemi a dovednostmi, abych uměla správně pomáhat, protože to rozhodně není práce pro každého. Je hrozně jednoduché myslet si, že stačí vůle a chuť a zbytek nějak půjde sám. Je to stejné jako myslet si, že postavím dům tak, že prostě budu jen na sebe skládat cihly. Pokud ta pomoc totiž není kvalitní a dobře naplánovaná, může se stát, že se celý ten proces sesype, protože mu chyběly dobré základy. Takže být užitečným humanitárním nebo rozvojovým pracovníkem není jednoduchý úkol, je potřeba znát vlastní hranice a kompetence a hlavně umět si popravdě říct, co já těm lidem přináším. Protože cestovat přes půlku světa, abych někde strávila dva týdny se sirotkama v Kambodži nebo sbírala odpadky na pláži, mi přijde jako naprostá ztráta času i peněz, když to všechno můžou udělat místní. Tenhle trend volunturismu mi hrozně vadí a kazí práci profesionálům. Než někam sama vyjedu, snažím se narovinu si přiznat, jestli místním lidem přináším něco jedinečného, co by jinak nezískali a co jim opravdu pomůže, a jestli to vůbec chtějí. A v případě SIRIRI mi vyšlo jednoznačně ano. Přinášet někam vzdělání, uschopňovat místní tak, abychom tam později my ani nemuseli být přítomní, takhle si představuju smysluplnou rozvojovou práci.\nFoto: Archiv Kateřiny Steinerové


Prodej stavebního pozemku v Dobraticích, Frýdek-Místek. Pozemek vhodný pro umístění rodinného domu. Pozemky kolem domu lze využít pro chovatelské nebo pěstitelské účely. K dispozici jsou vyjádření správců sítí, stavebního úřadu. Příslušenství\nBc.\tDalibor Hynčica\tMobil: +420 777 100 293 +420 zobrazit kontakt E-mail: hyncica@arkus.cz zobrazit kontakt @arkus.cz\tNezapomeňte uvést, že nabídka je na portálu RealHit.cz vedena pod tímto kódem: REALHITCZ-N00328


Váhy TSQHW do 30kg | Registrační pokladny pro EET\nÚvod » Váhy » Váhy TSQHW do 30kg\nVíceúčelová váha do kuchyní, skladů a výroben. 6 režimů vážení. Do 30kg.\nVíceúčelová přesná a levná váha pro použití v kuchyni, skladu či výrobně. Nabízí práci v šesti režimech: počítání kusů, procentuelní vážení, limitní vážení, limitní vážení počtu kusů, limitní procentuelní vážení a sčítání hmotnosti. V ceně je vestavěný akumulátor na 90 hodin provozu bez připojení k síti. Má modře podsvícený displej umístěný na těle váhy. Je dobře čitelné i z větší vzdálenosti a to i pod úhlem 170 stupňů. Standardně je vybavena komunikačním portem RS-232 pro připojení k tiskárně vážních lístků nebo etiket. Váha má maximální váživost 30kg. Přesnost do 15kg je 5g, od 15kg do 30kg je 10g.


1. Bundesliga - van Bommel na odchodu, přijde Luiz Gustavo a Baines? | FotbalPortal.cz\nZpět na » 1. Bundesliga » van Bommel na odchodu, přijde Luiz Gustavo a Baines?\n1. Bundesliga - van Bommel na odchodu, přijde Luiz Gustavo a Baines?\n20.12. - Hodně rychle se otočily karty pro kapitána nizozemského reprezentace a Bayernu Mnichov Marka van Bommela. Tenhle fotbalista je totiž považovaný za opravdového lídra, kterého potřebuje každý klub. V Bayernu už o něj ale nejspíš nestojí.\nZnámá fráze, že ve sportu nemáte nic jistého, je už tak otřepaná, že ji nikdo nebere vážně. Na van Bommělovi situaci se ale hodí náramně. Podle spoluhráčů je stále pravou rukou kouče van Gaala. Dle médií je již odepsaným fotbalistou, kterému po sezóně skončí smlouva a bude tedy lepší ho prodat již v zimě.\nSamozřejmě bude hodně záležet na Hoffenheimu, kde aktuálně působí mladý Brazilec Luiz Gustavo.\nTen by měl totiž v kádru mnichovského klubu nahradit třiatřicetiletého holandského středopolaře.\n"Jsem kapitánem Bayernu a tuto pozici zastávám hrozně rád. Bylo by tedy hodně kuriózní, kdybych v zimě odešel," prohlásil van Bommel po vítězném utkání ve Stuttgartu (5:3 vyhrál Bayern, pozn. redakce).\nO zaměstnání by přitom nemusel mít nouzi. Z bundesligových vod se už lehce přihlásil VFL Wolfsburgu a zájem je také v Anglii, kde situaci monitorují Tottenham a Manchester City. Co se týče Luize Gustava, kouč Hoffenheimu Rangnick sice nechce nic slyšet, ale majitel Dietmar Hopp už řekl médiím více: "Nemohu říct, že o ničem nevím. Oficiálně zájem Bayernu tu je, o ničem konkrétním jsme se však ještě nebavili."\nV letošní sezóně trápí loňského finalistu Ligy mistrů také defenzíva. Stopeři si střídají jako na běžícím páse, jedinou konstantou je Phillip Lahm. I proto se zastupitelé klubu rozhodli porozhlédnout se po levém bekovi, kterého tak usilovně sháněli již v loňské sezóně. Mladý Contento hraje sice dobře, ale pro Bayern se musí ještě rozehrát jinde.\nMožný přestup již zamítl hráč Janove Domenico Criscito a tak nyní bavorský klub loví v Anglii. Podle informací tamních médií už poslal konkrétní nabídku 10,5 miliónů euro za levonohého beka Evertonu Leightona Bainese. Manažer David Moyes usilovně shání finance na posílení útoku, proto by mu prodej Baines přišel vhod.\n- 29.12.\tOdpovědět\nMARVINHO\t- 20.12.\tOdpovědět\nto snad ne, prodat bainese by byla hrozná chyba, sice potřebujem posílit v útoku ale prodávat tohodle hráče to bych těžko rozdýchával, navíc nemáme nalevo žádnou alternativu\nTymo\t- 20.12.\tOdpovědět\nNo sť si myslí každý kdo chce ,Van Bommel je nepostradatelný hráč umí tým nabudit hraje do poslední minuty techniku má taky parádní ,loni dal dokonce důležitej gol proti fialkám v LM.Navíc když se o něj zajímají citizenz tak určitě pořád za něco stojí ,Mark určitě musí zůstat.Ale obránce by jsem potřebovali jako sůl, Lahm Breno Contento Bosingva,rozhodně už nechci vidět v naší obraně Van Buytena .\nbayern mnichov leighton baines luiz gustavo mark van bommel


Jak provádět dětskou relaxaci - SPORTJOY, z. s.\nJak provádět dětskou relaxaci\nI u dětí můžeme uplatňovat relaxační techniky, a pomoci tak dětem vydechnout, odpočinout si, zklidnit se a získat soustředění. Relaxace je vhodná pro úzkostné, neklidné, nesoustředěné děti, děti, které trpí nočními můrami, vadami řeči a tiky.\nDětská relaxace je trochu odlišná od dospělé. Zejména v její délce. Často také nemusí vypadat jako relaxace, ale jako volná pomalá řízená aktivita na zaměření pozornosti a představivosti. Relaxační techniky pro děti přispívají ke zklidnění, k lepšímu výkonu, k sebeovládání a sebekontrole. Také napomáhá k lepšímu životnímu stylu a k umění lépe zvládat zátěžové situace. Je to důležitá součást duševní hygieny.\nObvykle bývá relativně krátká. Její délka záleží na řadě faktorů: věku, charakteru a únavě dítěte, denní době a předchozí nebo následující činnosti, ale třeba i na ročním období a na počasí. Většinou se začíná na 10-15 minutách. Lze využít i jógové sestavy. Zde v průběhu sestav stačí pár sekund v pozici dítěte, závěrečná relaxace může být pár minut v pozici blaženosti v klidu nebo s příběhem.\nAkční děti se zklidní spíše fyzickou aktivitou venku než relaxačním cvičením. Je dobré ale relaxaci do cvičení zařazovat a doplňovat. Děti se postupně relaxovat naučí a budou umět lépe čelit stresovým situacím. Relaxace po náročnějším cvičení vede k rychlejší regeneraci organismu. Relaxace s povídáním navozuje důvěru a pochopení. Lze ji použit jako formou uspávání malých dětí. Pokud se na ně vaše děti navyknou, uspávání se pro vás stane jednodušší.\nPokud po relaxaci následuje běžný denní režim, je potřeba, aby ukončení relaxace bylo citlivé. Nelze ji ukončit prudce. Dětem připomeneme, kde jsou a co vnímají, vedeme je k aktivnějšímu dechu a k jemnému pohybu (prstů, očí, hlavy, protažení horních i dolních končetin a celého těla). Můžeme připomenout, že se probrala i zvířátka a věci kolem nás. Zmíníme, že jsou usměvaví, plní energie a chuti do další činnosti.\nRelaxační cvičení nafukovací balón\nPředstav si, že jsi balonek, který je nejdřív vyfouknutý. To znamená, že si lehneme na zem a bezvládně ležíme - úplně uvolnění. Když teď zvednu ruku, tak spadne dolů (zkusit) zcela vyfouknutý balonek. A teď se začíná nafukovat – zvedá se hlava, krk, horní část těla, jedna ruka, druhá, sedneme si a máme nafouknuté celé tělo a teď se nafukují nohy, až klečíme a cítíme, jak se nafukujeme ještě víc, stojíme na nohou a ruce a nohy se nám roztahují do stran, stále více se rozkročujeme, ruce směřují nahoru a do stran – tělo vypadá jako písmeno X), jsou úplně napnuté… A teď letíš (s rukama nahoře chodíme na špičkách, jakoby letěl balonek a odrážel se od země). A teď balonek narazil na trn a začíná se vyfukovat (ruce povolují, tělo v normálním stoji), vyfukují se nohy (klek, sed), břicho (pololeh), hrudník, ruce, krk i hlava… a balonek leží bezvládně na zemi. Plandají nám ruce a nohy – a teď se několikrát pořádně nadechneme, tím se zase dostaneme do normálu (dítě se postaví) a je nám krásně.


Je ta válka na Ukrajině, nebo v Ukrajině? Čeština má v tomhle jasno - Metro.cz\nČeši stojí na Ukrajinou. I ti na Moravě. | foto: Tomáš Blažek, MAFRA\n19. dubna 2022 19:31 Pavel Hrabica Metro.cz\nČech to neřeší. Vyrazíme lyžovat na Moravu, na Slovensko anebo jinam. Čeština nemusí vždy odrážet to, co vnímá cizinec. Týká se to třeba i toho, jestli je u názvu jeho země ta správná předložka.\nVitalie Dalecká je Ukrajinka. Nedávno jsme s ní dělali rozhovor na téma pomoci válečným uprchlíkům. V krátkém představení, co je zač a odkud pochází, v textu opravila, že se nenarodila „na Ukrajině“, ale „v Ukrajině“.\nNa? Nebo do?\nZa týmem Jaromíra Jágra do Kladna, na Kladno? Lze obojí.\nPředložku „na“ nejčastěji volíme podle toho, jestli je daná oblast geograficky výš.\nTřeba že je na mapě víc na severu, případně ve vyšší nadmořské výšce. Deník Metro ale sídlí „na Smíchově“, i když je Smíchov dole u řeky.\nKdyž řeknete, že jedete „na Mělník“, může to znamenat, že míříte buď přímo do města, nebo jste se naopak vydali pouze tím směrem.\nMá české školy, předložku proto neřeší\n„Vlastně jsem poprosila o korekturu manžela,“ vysvětlila, když jsme ji ohledně správného psaní předložky „na“ nebo „v“ oslovili. Vitalie připouští, že v tomto ohledu je její český manžel sečtělejší. „Ukrajinec by použil určitě spojení v Ukrajině. Já jsem chodila do školy tady, proto ten rozdíl příliš nevnímám,“ říká rodilá Ukrajinka Vitalie Dalecká.\nV internetové poradně Ústavu pro jazyk český Akademie věd České republiky (ÚJČ AV ČR) najdete vysvětlení, že „volba předložky je v těchto případech ustálená a daná tradicí“. Říkáme tedy na Slovensku, na Moravě, na Ukrajině, pokud tam jedeme, je to opět ve spojení s předložkou „na“. Čeština však toto spojení používá nejen u států, ale i v případě ostrovů: na Maltě, na Krétě. Ovšem u Grónska, byť je to ostrov, platí pro náš jazyk „do Grónska“ a také „v Grónsku“.\nBojovalo se o jméno i o území\nUžhorod býval hlavním městem Podkarpatské Rusi, která patřila k Československé republice.\nO nejzápadnější výspu Ukrajiny se ve 20. století vedly spory. A to jak slovní, tak vojenské.\nV první republice se bývalá součást Rakouska-Uherska nazývala Podkarpatskou Rusí. V roce 1939 z ní na pár dní byla Karpatská Ukrajina.\nPo „referendu“ v roce 1945 Československo „dobrovolně“ podstoupilo tuto část našeho státu Sovětskému svazu. Ten ji nazval Zakarpatskou Ukrajinou.\nNyní je to Zakarpatská oblast Ukrajiny.\nPokud vnímáme pocity jiných, lze pravidla měnit\nO vysvětlení jsme požádali Martina Proška, ředitele ÚJČ AV ČR. „Pokud byste hovořili česky, je skutečně namístě respektovat normy češtiny a použít ‚na Ukrajině‘. Je celkem běžným jevem, že co zní v jednom jazyce zcela neutrálně, může v jiném jazyce být spojeno se zcela jinými skutečnostmi a konotacemi, ale není to důvod měnit pravidla jednoho jazyka kvůli druhému plošně a poněkud mechanicky,“ vysvětluje Prošek. Jak ředitel ÚJČ podotýká, je však možné v soukromé komunikaci uvnitř uzavřeného okruhu lidí, například v zaměstnání, na školení, v ubytovacím zařízení a podobně, dojednat jiná pravidla a s ohledem na pocity Ukrajinců používat spojení „v Ukrajině“.\nUkrajinci, kteří v současnosti našli kvůli válce ve své vlasti domov v Česku, ale i ti, kteří u nás již delší dobu žijí, občas připomínají, že by raději slýchali spojení „v Ukrajině“ než naše zaběhlé „na Ukrajině“. Vysvětlují to tím, že s předložkou „na“ se pojí významový odkaz na nějaké okrajové území, které je významově podřízené většímu celku.\nVíc vadí ruština než předložka „v“ nebo „na“\nSpor, jestli říkat „na“ či „v“, ale není až současný. Výrazněji totiž začali jak tlumočníci a překladatelé, tak Ukrajinci u nás řešit tento problém už v roce 2014, kdy Rusko okupovalo východní Luhanskou a Doněckou oblast jejich země. Tehdy se začalo výrazněji prosazovat především odruštění ukrajinských pojmenování.\nUkrajinštinou hovoří přibližně 40 milionů lidí.\nNěkteré oblasti Ukrajiny, především ty východní, jsou výrazně jazykově ruské. I tím odůvodňují Rusové napadení Ukrajiny; jako ochranu ruskojazyčného obyvatelstva.\nOd roku 2017 platí zákon, který omezuje užívání ruštiny v celostátním měřítku.\nEvropsko Ukrajinská Perspektiva (EUP), organizace, která se snaží zvyšovat povědomí o své mateřské zemi, se například zasloužila o to, aby se od roku 2019 na informačních tabulích příletů a odletů našich letišť nepsalo z ruštiny převzaté pojmenování Kyjev, ale Kyiv.\n„Ukrajinec samozřejmě řekne ,v Ukrajině‘, ne na ,Ukrajině‘,“ říká Galina Andrejcivová, ředitelka EUP. Ví, že některým krajanům se obrat „na Ukrajině“ nelíbí. Ona sama v tom ale po více než dvaceti letech problém nevidí a neřeší to. „Asi by bylo složité a zbytečné kvůli tomu měnit zaběhlá pravidla češtiny,“ říká Galina. Ona sama, i řada Ukrajinců, pomáhájících teď aktivně uprchlíkům, má problém s ruštinou. I když ví, že jazyk není viníkem, nechuť k ruštině u ní v posledním období zesílila. „Mluvit jazykem okupanta a agresora se nám moc nechce,“ říká ředitelka EUP. Samozřejmě když do jejich centra dorazí s prosbou o pomoc rusky hovořící ukrajinští běženci, nikdo je neodmítne ani nedá najevo vztah k ruštině. Tady podle názoru Galiny Andrejcivové žádná hranice není.\nTanky z války opraví Češi. Ukrajina nás požádala jako první, řekla Černochová\nUkrajina si oblíbila slovo „makronovat“, tedy litovat, žvanit, nic nedělat\nKdyby Ukrajina prohrála, měli byste špatného souseda, říká zakladatelka centra pomoci\nDalší články k tématu: Malta, Rusko, Slovensko, Ukrajina, Grónsko, Jaromír Jágr, Smíchov, Martin Prošek, První republika, Kréta, Podkarpatská Rus, Československo, Ústav pro jazyk český Akademie věd České republiky, Sovětský svaz (SSSR), Kyjev, Kladno, Mělník


Hrací plocha | Welcome in my world with my dreams...\nBlog.cz\t=> Welcome in my world with my dreams...\t=> Archiv\t=> Září 2007\t=> Hrací plocha\n2. září 2007 v 11:25\t| Janča\nHřiště je obdélník o rozměrech 18 x 9 m obklopený volnou zónou, která je na všech stranách minimálně 3 m široká. Volný hrací prostor je prostor nad hrací plochou, který je bez jakýchkoliv překážek. Volný hrací prostor je vysoký minimálně 7 m od povrchu hrací plochy. Pro všechny světové a oficiální soutěže FIVB musí měřit volná zóna nejméně 5 m od postranních a 8 m od koncových čar. Volný hrací prostor je vysoký minimálně 12,5 m od povrchu hrací plochy.\n1.2.1 Povrch musí být plochý, vodorovný a jednolitý. Nesmí pro hráče představovat jakékoliv nebezpečí zranění. Je zakázáno hrát na hrubých nebo kluzkých površích. Ve všech světových a oficiálních soutěžích FIVB je povolen pouze dřevěný nebo syntetický povrch. Každý povrch musí být předem schválen FIVB.\n1.2.2 V halách musí být povrch hřiště světlé barvy. Ve všech světových a oficiálních soutěžích FIVB je pro čáry požadována bílá barva (prav. 1.3). Pro hřiště a volnou zónu jsou požadovány různé barvy, od sebe odlišné (prav. 1.1).\n1.3.2 Čáry vymezující hřiště. Hřiště je vymezeno dvěma postranními a dvěma koncovými čarami (prav. 1.1). Jak postranní, tak koncové čáry jsou vyznačeny uvnitř rozměrů hřiště.\n1.3.3 Střední čára. Osa střední čáry rozděluje hřiště na dvě stejná pole, každé o rozměrech 9 x 9 m. Tato čára prochází pod sítí od jedné postranní čáry k druhé (obr. č. 2a).\n1.3.4 Útočná čára. V každém poli je vyznačena útočná čára ve vzdálenosti 3 m od osy střední čáry (prav. 1.3.3; prav. 1.4.1). Pro všechny světové a oficiální soutěže FIVB je útočná čára prodloužena přidáním přerušovaných čar od čar postranních s pěti 15 cm dlouhými a 5 cm širokými úsečkami, vyznačenými 20 cm od sebe do celkové délky 1,75 m (obr. č. 2a).\n1.4.1 Přední zóna. Přední zóna každého pole je vymezena osou střední čáry a útočnou čarou (šíře útočné čáry je součástí přední zóny; prav. 1.3.3; prav. 1.3.4). Přední zóna je chápána jako prodloužená za postranní čáry až ke konci volné zóny (prav. 1.1; prav. 1.3.2).\n1.4.2 Zóna podání. Zóna podání je 9 m široká plocha za koncovou čarou. Po stranách je vymezena dvěma krátkými čarami o délce 15 cm, vyznačenými 20 cm za koncovou čarou jako prodloužení obou postranních čar (prav. 1.3.2). Obě krátké čáry jsou součástí šíře zóny podání (obr. č. 1b). Hloubka zóny podání je vymezena koncem volné zóny (prav. 1.1).\n1.4.3 Zóna střídání. Zóna střídání je vymezena prodloužením obou útočných čar až ke stolku zapisovatele (prav. 1.3.4; obr. č. 1b).\n1.4.4 Prostor pro rozcvičení. Ve všech světových a oficiálních soutěžích FIVB jsou prostory pro rozcvičení, o velikosti přibližně 3 x 3 m, umístěny v obou rozích na straně hráčských laviček mimo volnou zónu (obr. č. 1a; 1b).\n1.4.5 Prostor pro vyloučené. Prostor pro vyloučené, o rozměru přibližně 1 x 1 m a vybavený dvěma židlemi, je umístěný v kontrolovaném prostoru vně prodloužení koncové čáry (obr. č. 1a; 1b). Může být označen 5 cm širokou červenou čarou.\nNejnižší teplota nesmí klesnout pod 10° C (50° F). Ve všech světových a oficiálních soutěžích FIVB by neměla být maximální teplota vyšší než 25° C (77° F) a minimální nižší než 16° C (61° F). V případě Ostřetína je povolena výjimka a teplota nesmí klesnout pod -15°C


Hodnocení maturitních zkoušek. Kritéria hodnocení profilových zkoušek maturitní zkoušky - PDF Free Download\n1 Hodnocení maturitních zkoušek Konání maturitní zkoušky se řídí školským zákonem (č. 561/2004 Sb. v platném znění) a příslušným prováděcím právním předpisem (vyhl. č. 177/2009 Sb., v platném znění). Maturitní zkouška se skládá ze společné a profilové části. Hodnocení zkoušek společné části maturitní zkoušky probíhá dle 22 a 23 vyhlášky č. 177/2009 Sb., o bližších podmínkách ukončování vzdělávání ve středních školách maturitní zkouškou, ve znění pozdějších předpisů. Hodnocení zkoušek profilové části maturitní zkoušky probíhá podle 24 a 25 výše zmíněné vyhlášky. Při celkovém hodnocení maturitní zkoušky se postupuje dle 26 vyhlášky (viz výše). Kritéria hodnocení profilových zkoušek maturitní zkoušky Skládá se ze 3 povinných zkoušek a max. ze 2 nepovinných. Výsledky nepovinných zkoušek se uvádějí na Maturitní vysvědčení, do celkového hodnocení maturitní zkoušky se však nezapočítávají. Obsah, formu a témata zkoušek určuje ředitel školy. Pro každou ústní zkoušku bude určeno 25 témat, příprava k ústní zkoušce trvá 15 minut a vlastní zkouška trvá nejdéle 15 minut. Podmínkou vykonání praktické zkoušky z odborných předmětů je úspěšné složení všech jednotlivých dílčí částí. Profilové zkoušky: Informační technologie: M/01 Praktická zkouška z odborných předmětů - písemná forma, bude se psát ve 2 dnech a bude se skládat z těchto předmětů: Účetnictví, Ekonomika, Programování nebo Databázové systémy (dle dřívější volby bloku předmětů), Grafika na PC, Aplikace na PC Počítačové systémy a předměty výpočetní techniky ústní zkouška Volitelný předmět ústní zkouška: Nepovinné zkoušky: Ekonomika a účetnictví, cizí jazyk - pokud nebyl zvolen ve společné části, matematika pokud nebyla zvolena ve společné části Ekonomika a účetnictví, cizí jazyk - pokud nebyl zvolen ve společné části, matematika pokud nebyla zvolena ve společné části Dle školského zákona 19 je možnost nahrazení profilové maturitní zkoušky z cizího jazyka výsledkem standardizované zkoušky dokládající jazykové znalosti žáka na úrovni B1 nebo úrovni vyšší podle Společného evropského referenčního rámce pro jazyky. Seznam zkoušek je na stránkách ministerstva školství.\n2 Výkony žáka v jednotlivých profilových zkouškách maturitní zkoušky stanovených školním vzdělávacím programem se hodnotí těmi to stupni prospěchu: a) 1 výborný, b) 2 chvalitebný, c) 3 dobrý, d) 4 dostatečný, e) 5 nedostatečný Pokud žák zkoušku nebo dílčí zkoušku nekonal, uvádí se v protokolech u příslušného předmětu místo stupně prospěchu slovo nekonal. Kritéria stupňů prospěchu Při klasifikaci výkonů žáků u profilových zkoušek s převahou teoretického zaměření se v souladu s požadavky školního vzdělávacího programu hodnotí: a) ucelenost a trvalost osvojení požadovaných poznatků, faktů, pojmů, definic, zákonitostí, vztahů a schopnost vyjádřit je a aplikovat, b) kvalita a rozsah získaných dovedností a jejich uplatnění při vlastní práci, c) schopnost využívat a zobecňovat zkušenosti a poznatky získané při praktických činnostech, d) kvalita myšlení, především logika a samostatnost, e) aktivita v přístupu k činnostem, zájem o ně a vztah k nim, f) kvalita, výstižnost, odborná a jazyková správnost ústního i písemného projevu, g) osvojení účinných metod samotného studia. Při klasifikaci výsledků praktických činností se hodnotí zejména: a) osvojení praktických dovedností a návyků, zvládnutí účelných způsobů práce, b) využití získaných teoretických vědomostí v praktických činnostech, c) samostatnost a iniciativa v praktických činnostech, d) organizace vlastní práce. Stupeň 1 (výborný) Žák ovládá požadované poznatky, fakta, pojmy, definice, zákonitosti uceleně, přesně a plně chápe vztahy mezi nimi. Pohotově vykonává požadované intelektuální a praktické činnosti. Samostatně a tvořivě uplatňuje osvojené poznatky a dovednosti při řešení teoretických a praktických úkolů, při výkladu a hodnocení jevů i zákonitostí. Myslí logicky správně, zřetelně se u něj projevuje aktivní přístup, samostatnost a tvořivost. Jeho ústní i písemný projev je správný, přesný, výstižný. Grafický projev je přesný a estetický. Stupeň 2 (chvalitebný) Žák ovládá požadované poznatky, fakta, pojmy, definice a zákonitosti v podstatě uceleně, přesně a úplně. Pohotově vykonává požadované intelektuální a praktické činnosti. Samostatně a produktivně nebo podle menších podnětů učitele uplatňuje osvojené poznatky a dovednosti při řešení teoretických a praktických úkolů, při výkladu a hodnocení jevů i zákonitostí. Myslí správně, v jeho myšlení se projevuje logika a tvořivost. Ústní a písemný projev mívá menší nedostatky ve správnosti, přesnosti a výstižnosti. Grafický projev je estetický, bez větších nepřesností.\n4 Hodnocení praktické maturitní zkoušky z odborných předmětů - ekonomika a účetnictví Podle časové náročnosti budou k jednotlivým částem přiřazeny tyto přepočítací koeficienty: Obor M/01 Informační technologie (3 x 60 min.) INF čas body koeficient UCE ,2162 TR ,5102 DE ,4032 MZ 30 8,5 3,5294 ODP ,0000 Zásobování , x x Na základě počtu přepočtených bodů bude provedena klasifikace podle následujících rozpětí: Obor M/01 Informační technologie\n5 Hodnocení praktické maturitní zkoušky z odborných předmětů Aplikace na PC (150 minut) - předměty ICT MS Word: Uložení a názvy souborů 9 Úprava letáku 50 Styl Nadpis 6 Korespondence-zdroj 10 Korespondence-sloučeno 12 Obsah, záhlaví a zápatí 13 Celkem 100 MS Excel: Vzhled tabulky, formáty, název souboru Ověření, vklad 5 Individuální účet, 1. rok, 2. rok Úrok, 1. rok, 2. rok Čtvrtletní příspěvek, 1. rok, 2. rok Prémie 12 Daň, zaokrouhlení Čistý výnos 6 Celkem 100 Na základě celkově získaných bodů byla provedena klasifikace podle následující tabulky:\n6 Grafika 2D a 3D (60 minut) 3D součástka - modelování 40 3D součástka technický výkres 40 2D grafika C DRAW X4 30 2D grafika C Photo-Paint X4 30 Celkem 140 Na základě součtu bodů za obě části byla provedena klasifikace podle následující tabulky:\n7 Databázové systémy (150 minut) Praktická část Vytvoření databáze a naplnění dat do databáze 8+8 Složené selecty a fce group by 25 DB Designer 10 Záloha dat 20 PHP 30 Teoretická část 20 Celkem 121 Na základě součtu bodů za obě části byla provedena klasifikace podle následující tabulky:\n8 Algoritmizace (30 minut) Teoretický test obsahoval 15 otázek, na základě získaných bodů byla provedena klasifikace podle následující tabulky: Programování (120 minut) OOP objekty 3 ALG použití průchodu kolekce, cykly a podmínky 3 Chyby a kontrola, návratové hodnoty 3 Funkčnost aplikace 3 Celkem 12 Na základě získaných bodů byla provedena klasifikace podle následující tabulky: Maturitní komise byla seznámena s hodnocením maturitních zkoušek.


Vinaři na Jižní Moravě zaznamenávají výrazný nárůst turistů i během hospodářské krize | Vína z Moravy a vína z Čech\nVinaři na Jižní Moravě zaznamenávají výrazný nárůst turistů i během hospodářské krize\n6. 9. 2009 15:05\nTisková zpráva, NVC, Omnimedia\nZvýšení návštěvnosti výrazně pomohl projekt podpory a propagace vinařské turistiky a certifikace vinařské turistiky. I přes probíhající finanční a hospodářskou krizi zaznamenalo nárůst návštěvnosti celých 71 % certifikovaných zařízení, zbylých 29 % nezaznamenalo nárůst vinařských turistů, ale ani jejich pokles.\n„Projekt podpory a propagace vinařské turistiky realizuje Národní vinařské centrum ve Valticích za financování Vinařského fondu již čtvrtým rokem“ konstatuje Pavel Krška, ředitel Národního vinařského centra a dodává: „Součástí projektu je od loňského roku také certifikace objektů vinařské turistiky.“\nCertifikace objektů vinařské turistiky, tzn. vinných sklepů, vinařství, vinoték, ubytování s vinařskou tématikou a vinařských restaurací, je projekt, jehož cílem je dosáhnout vyšší úrovně kvality služeb pro vinařské turisty měřitelné pomocí jasně nastavených kritérií.\nZákladním posláním je označit a nadstandardně propagovat zařízení, která kvalitou poskytovaných služeb, ale i historickou nebo architektonickou hodnotou objektů reprezentují to nejlepší z vinařské turistiky ve vinařských oblastech Morava a Čechy.\nV polovině srpna oslovilo Národní vinařské centrum provozovatele certifikovaných zařízení vinařské turistiky se žádostí o vyplnění krátkého dotazníku, jehož cílem bylo srovnání návštěvnosti jejich zařízení s loňským rokem a posouzení vlivu projektu certifikace na návštěvnost. „S propagací certifikovaných zařízení je dle zaslaných odpovědí spokojeno, nebo částečně spokojeno 85% provozovatelů.“ komentuje Pavel Krška a dodává „Mám za to, že návštěvníci jsou si velmi dobře vědomi toho, že certifikovaná zařízení procházejí náročným výběrovým řízením s jasnými pravidly a je na místě od nich očekávat vysokou kvalitu poskytovaných služeb.“\n„Certifikace má pro nás velký význam. Pokud se při degustacích zmíním, že jsme certifikování, lidé se ptají, co to znamená a stejná otázka padá i v případě, pokud si všimnou označení certifikace zvenčí našeho sklípku. Když jim to vysvětlím, tak se z davu ozývá, tak to Vás budeme doporučovat.“ říká Josef Dufek z Vinařství Dufek. „Zaznamenali jsme nárůst návštěvnosti naši provozovny.“ komentuje Petr Burian z Obecní vinotéky v Pavlově a dodává přitom: „Pokud odhadnu nárůstu oproti loňskému roku o cca 15 % tipuji, že certifikace k tomuto nárůstu přispěla dvěma třetinami.“\n„Stálá degustační expozice Salonu vín České republiky ve Valticích hlásí nárůst návštěvnosti degustačních programů o téměř 30 %.“ dodává pak Marek Babisz, hlavní sommelier Národního vinařského centra.\nV současnosti je vypsáno druhé kolo certifikace zařízení vinařské turistiky, které bude vyhodnoceno ke konci letošního roku. Certifikované zařízení vinařské turistiky jsou propagovány v průvodcích vinařskou turistikou na jižní Moravě a ve vinařské oblasti Čechy, na webové stránce našich vín www.vinazmoravy.cz a www.vinazcech.cz a dalšími způsoby.\nSeznam certifikovaných zařízení vinařské turistiky\nIng. Petr Gondáš, projektový manažer, Národní vinařské centrum, o.p.s.\nTel: +420 602 470 261\nIng. Pavla Kršku, ředitel Národního vinařského centra, o.p.s.


Den 9. – Hollywood – Czech in California\nby jiripavlik · Published 10. 07. 2013 · Updated 28. 10. 2015\nDen 9.; July 10th, 2013 (středa).\nPsáno zpětně někdyněkde v USA.\nPo dlouhé době (aneb asi po dvou dnech) jsme zase vstali brzo a téměř ihned jsme se vydali ze Santa Pauly do Griffith Parku v Los Angeles, od kterého vede 10kilometrový roundtrip hike ke vrcholku Cahuenga, který je shodou okolností úplně přesně za nápisem Hollywood.\nRush hour v LA\nCesta do Los Angeles v devět ráno byl totální masakr, šestiproudá dálnice byla naprosto zasekaná (celkem očekávatelný), naštěstí asi po 5 minutách jsme se problinkrovali do carpool pruhu (pruh úplně vlevo, kde můžou jet jen auta se dvouma a více lidma, tzn. že je v nich vždycky prázdno) a ujeli jsme rychle značnou část cesty. Někde, už uvnitř LA, ale carpool pruh skončil a asi půl hodiny jsme popojížděli v koloně, než jsme se dostali k našemu exitu.\nDálnice u Los Angeles jsou hustý. Je tady takovej provoz, že tady na dálnici není jenom jeden připojovací nájezd. Ale nejdřív se nájezdem najede na takovou semi-dálnici, která je ale sama teprve tím hlavním připojovacím pruhem na hlavní dálnici. Docela peklo. Jinde je to zase řešené tak, že na připojovacím nájezdu jsou semafory, kde blikne zelená cca každých 20 vteřin, na kterou může projet jenom jedno auto.\nZnačky, cedule a nápisy\nNejsem si jistý, jestli jsem to tady zmiňoval, ale možná už ano. V Americe jsou cedule na všechno. Abyste se připoutali. Abyste odstavili auto když máte fender bender. Abyste nejezdili unavení. Na všechno. Proto mě hodně překvapuje, že na smíchávacích pruzích (spousta aut najíždí, spousta aut vyjíždí a je to takový zmatený) se zcela přirozeně (!) dodržuje pravidlo zipu, na který tady kupodivu cedule nejsou. To je zas něco, na co jsou cedule v Česku a půlka lidí to stejně dodnes nechápe.\nOkolo Hollywood nápisu nejsou na turisty zvědavý\nJezdit v Los Angeles autem je zážitek sám o sobě, hromady aut co někam spěchají, oproti tomu byl všechen traffic v San Franciscu i kdekoliv jinde poklidná projížďka. Každopádně ona procházka k Hollywood signu má být jakýmsi místním tajemstvím, i když instrukce se dají vygooglit během minuty. Ve čtvrtích, kterýma jsme projížděli, bylo asi 5 různých cedulí typu „THE IS ABSOLUTELY NO WAY THERE TO GET TO THE HOLLYWOOD SIGN“ a pár dalších, které vytvářely přijemnou atmosféru pro turisty (Tourists go away!). No do Griffith parku jsme dojeli, abysme tam narazili na ochranku a 10 obřích karavanů nějakýho studia, kde se zrovna natáčel nějakej film, takže na parkovišti vybraným z Google map jsme nemohli zaparkovat. Jen tak pro zajímavost, herci musí mít takový luxus, že nějakej poskok ještě začerňoval špinavý pneumatiky na jednom z karavanů (trošku se zaprášily při příjezdu na prašný gravel parkoviště).\nShodou okolností okolo projel zelenej Mustang kabriolet bez rámečků kolem SPZky, což znamená v podstatě jediné – z půjčovny. A to se skoro rovná turista. A ten si to svištěl dál podél parkoviště nahoru, tak jsme jeli za ním a zjistili, že o půl kilometru dál je ještě jedno menší parkoviště, navíc pod stromama ve stínu, hned u závory za kterou se už muselo jít pěšky a odkud to k Cahuenga peak bylo přesných 5 km.\nVsuvka: Když jsme ráno ještě stáli u benzínky a četl instrukce tohoto hiku, tak tam bylo napsáno „blablabla and be aware of rattlesnakes.“, protože jsem nevěděl co to je, ptám se ségry: „Nevim, asi ňáká užovka nebo co, …“ (mezitím otvírá slovník) „… tak ne tyvole, chřestýš.“ :D\nVsuvka 2 z listopadu 2014: Losangeleskému hnutí za nedostupný Hollywood sign se povedlo ve veřejných mapách zcela změnit jeho polohu a pokud se necháte navigovat navigací, zavede Vás na jedno z několika míst, odkud je na něj dobrý výhled, ale ne přímo k němu. Docela zajímavé počtení je o tom tady na Gizmodu nebo tady, kde píší o tom, že trail, po kterým jsme tam my sami šli, byl nějakou dobu nepřístupný.\nVzhůru na výcházku k nápisu\nTakže po projití okolo asi 6. cedule, která upozorňovala, že si máme dávat pozor na ty chřestýše jsme se konečně dali na výšlap, naštěstí bylo pod mrakem, takže nebylo úplný vedro, a už jsme byli dostatečně vysoko, aby tady byl čistej vzduch. Kromě dvou asi Němců z toho Mustangu tam jinak parkovali v podstatě místní běžci a cyklisti, kteří sem chodí sportovat, i když ty kopce na běhání jsou docela hustý.\nNutno dodat, že se nám na krku houpaly foťáky a víceméně spolu mluvili česky, a potvrdit můžu jednu věc. Místním se fakt nelíbí, když tady chodí turisti a dávají to najevo. :D Well, fuck you too.\nPo hodině a půl šlapání do kopce jsme konečně stanuli na vrcholku a před námi se rozprostíral výhled na Los Angeles s Hollywood nápisem v popředí. Hustý. Fakt tyvole hustý. Normálně to člověk vidí furt jen ve filmech a teď jsme si na to mohli skoro sáhnout! Ve skutečnosti byl před náma plot, na něm 143 kamer, mířící na nápis, pod něj, před něj i za něj, zase plot a v pozadí obří město s pár mrakodrapama naprosto utopený ve smogu, jakoby tady v ovzduší byla půlka světové ropy. Každopádně výhled odsud byl taky pěknej, a příjemně tady docela foukalo a je to asi nejlepší pohled na Hollywood sign, i když je zezadu a za plotem. Vzhledem k tomu, že tady jsme ho viděli poprvé, tak i z druhé nejlepší lokace na pozorovaní (Canyon Lake Drive) už vypadal směšně maličkej, ale i tam jsme se byli zastavit. Tam už se dá dojet autem, takže tam bylo celkem narváno lidma. Hmm, teda ne zas tak moc v porovnání s tím, co nás čekalo za chvíli.\nTen hike jsem si říkal, že by byl fakt super na kolo. Po návratu jsme bohužel zjistili, že pro kola je tam vjezd zakázaný, i když jsme jednoho člověka viděli tam vjet. Možná to pak tlačil nahoru pěšky. :D\nLos Angeles je jinak díra. Pořádná.\nPokud jsem ráno mluvil o tom, že traffic v Los Angeles je extrém, tak v Hollywoodu to bylo squared. Jeli jsme zaparkovat do obchoďáku Hollywood & Highland, kde parkování stojí $2 na 2 hodiny, což je úplně zadarmo vzhledem k lokaci, ale zároveň asi poslední pozitivní věc na tomhle místě.\nHollywood Blvd. je totiž hnusnej a špinavej a to samý platí o Walk of Fame. Že je podstatná část Los Angeles asi díra jsem čekal, ale aspoň místo s největší koncentrací turistů by mohlo být udržovaný a trochu čistý, což nebylo ani jedno. Uznávám, Walk of Fame je dlouhej jak prase a z toho asi kilometru, co jsme viděli, jsme mohli být na jeho nejšpinavější části (unlikely…) a nejfrekventovanější části (to zase asi jo). Každopádně hvězdu tady má kde kdo a jenom najít jméno aspoň částečně známý nám dalo docela zabrat.\nAle jasně, když už je člověk jednou v Los Angeles, byla by škoda se sem aspoň nepodívat, ale celkový dojem byl tak nějak negativní. Všechny gift story přímo na Blvd. byly extrémní kýče. Zbytek z limitu na parkování jsme strávili prolízáním obchoďáku kde jsme parkovali a v místním Hard Rock Cafe, kde to už vypadalo jako v normální civilizaci (teda co se týká dojmu, čistoty a tak – jinak ale narvávo lidma až to hezký nebylo). Tak jsem se zas těšil až vyjedem z toho města ven, zas někam do klidu.\nFajn, ale znovu jsem u nepojedem. Asi nikdy.\nCelkově za mě je sice Hollywood must-see na spoustě travel listů, ale pokud ho tam nemáte, můžete ho s klidem vynechat a jenom si udělat procházku k Hollywood nápisu zezadu. Turistů tam moc nepotkáte, možná občas nějakýho chřestýše, ale jak nám někdo včera řekl, na to, abyste se dostali do nemocnice máte docela dost času, takže vlastně pohodička. Celkově mi přijde, že sláva tohodle místa už je taková zašlá, ale těžko se to popisuje. A od tohoto dne jsme to začli vnímat. Každej Američan, se kterým jsme od té doby mluvili a zmínili Los Angeles, nám řekl že to je strašná díra a že jsme radší měli jet do San Diega, které jsme bohužel nakonec vynechali.\nJsem zvedavý na další části této obří aglomerace, které máme v plánu zítra.\nMěstečka okolo LA jsou ale fajn!\nNáladu nám večer spravilo město Calabasas, které je v losangelské aglomeraci (v podstatě na jejím úplném okraji), ale už od pohledu to tady vypadá přesně naopak. Z části leží v národním parku Malibu Creek (shodou okolností máme na GoPro natočený příjezd tímto parkem sem z Pacific Coast Highway); a je tady naprosto čisto, uklizeno, pěkná příroda v okolí a nádherná highschool, kdybyste třeba někdo hledal, kam jet… po check-inu na foursquare se dozvídám, že je tady např. naprosto zakázáno kouření na veřejnosti. Takže po objíždění okolí nakonec kempujeme u nonstop McDonaldu. Free internet straight to the car, yay!\nNext story Den 10. – LA Downtown, Santa Monica a Shipito\nPrevious story Den 8. – Santa Barbara