River Kingdoms | Adventure Log | Obsidian Portal\n24.1. 2016 (26. Arodu 4696)\nJde to tu celkem dobře. Sice jsme asi úplně nemuseli zabíjet toho kluka, ale chápu, že Kvothemu připadal nebezpečný. Pavoukožrouti už byli mrtví a trochu nám pocuchali barda, to asi už pracuje karma, tak jsem šel první já a propálil jsem chodbu plnou pavučin. Cestou jsme posbírali pár pokladů, co se tu válely, tím jsme se dostali do místnosti s dost hlubokou jámou překlenutou lepkavou sítí. Na síti jsme našli zapomenutý kokon. Po návrhu rozseknout ho vejpůl se z něj ozvalo, ať na to zapomeneme. Oggy kokon vyzvedl a otevřel. Vyloupnul se z něj půlčík. Trochu nazelenalý, ale jinak v pohodě. Představil se jako Alanon, dobrodruh. Jeho “přátelé” od něj utekli, když je přepadli pavouci. V Echo Woodu hledali ztraceného syna madame Ravong.\nSíť přes jámu lepila, takže se dalo přelézt. Teda Kvothe to pro jistotu přeskočil. Alanon přehopkal. Oggy přelezl. Já teda nakonec taky, i když jsem se u toho málem poblil z toho hroznýho pohledu dolu do tý děsný propasti.\nMohli jsme pokračovat dál. Jediná cesta byly točité schody ještě hlouběji. Dovedly nás do jeskyně se stropem někde v nedohlednu. Pavučiny všude. Rozsvítil jsem si pochodeň a začal jsem je pálit. V tu chvíli se vynořil gigantický mutant, kříženec obřího pavouka a drowa, obrovský drider, a začal na nás kouzlit. Sugesce a blesky lítaly. Oggy to proběhl na druhou stranu, kde zmizel v protější chodbě. My zpátky. Drider se nás snažil vyšťourat že schodů. Ženským hlasem se nám driderka snažila namluvit, že orka sežrala stejně, jako sežrala nás. Tak jsem jí zkritizoval logiku jejího tvrzení. Poslala na nás na slepo spršku magických střel, tak jsem jí přiškvařil makadlo ohnivým obloukem. Co to kouzlo používám, nejsem v družině až tak neoblíben. Zahnalo ji to. Zneviditelnili jsme se a prošli jsme za Oggym. Ten tam zrovna prohledával paladina v místnosti pod šachtou, kterou šlo vidět nahoře denní světlo. Našli jsme mrtvého koně a nějaké magické prsteny. Paladina jsme ošetřili. Když se probudil, představil se jako Nemael, rytíř Iomedae a lovec nemrtvých z Pitaxu. Prý sem spadl tou šachtou. Na něco jsme se ho ještě vyptávali. Hlavně Oggy, který se přeříkával a půl napůl o něm mluvil jako o muži a jako o ženě.\nPřečkali jsme noc a vydali jsme se domluvit s driderkou. Kvothe si vedl dobře, projít nás nechala a přiznala i to, že má sošku, kterou potřebujeme. Za sošku a za náš průchod chtěla jídlo, dali jsme jí koně a slíbili jsme jí, že jí budeme nosit i další. Prý tu žere samé netopýry a kočky. Když se rozpovídala, změnil jsem téma na Agize. Toho znala a nebyla z něj nadšená. Ještě jsme z ní zkusili dostat něco o jejím pánovi, ale prý jen, že má čtyři ruce. No aspoň víme, kdo tady ty mutanty produkuje.\nMatilda už si o nás dělala starosti nahoře. Přece jen ty schody pro ni nebyly nic moc. Ještě by ten infarkt dostala doopravdy. Ale ohřála polívku, pochválili jsme jí recept a zabývaly už jen dvoje dveře. Jedny mrtvolně páchly a u druhých byly samé kočičí chlupy. Vybrali jsme si ty mrtvoly. Objevili jsme jsme se na náměstí na šibenici. Zrovna se nás chystali pověsit. Kvothe začal zaměstnávat kata, aby nám znovu přečetl rozsudek – zabralo další jeho klasické bla bla bla bla. Kat blekotal něco o lord Pebeltovi a zločinech proti němu. My jsme se mezitím rozvázali a sundali jsme si oprátky. Teda trvalo jim, než si nás všimli, ale to už jsem to jako neviditelný obešel. Dva drowí, strážci se nám přišli postavit. Kvotheho sekli a ten stuhnul na místě. Že by drowí jed? Hobit skočil za konstrukci šibenice a zmizel, no a Oggy se tam s nimi mlátil. Ještě s Matildou, která kotlem rozbila hlavu katovi. Drowové taky padli, jeden nerozdychal moje kouzlo a druhý Oggyho pěsti a Alanonovu dýku v zádech. Náměstí bylo namalované, jakoby z kulis, až na velké dveře, které vedly nahoru do nějaké místnosti, ve které dvě postavy držely truhlu. Když jsme se přiblížili, truhlu s lahvemi plnými hořlavin na nás vyklopili. To trochu zabolelo, ale mohli jsme dál. Postavy, dvě zombie, se rozpadly na prach. Následovala místnost s cirkusem. Naproti na závěsu byl znak Kassandřina cirkusu Nocturnal. Tohle bude ještě zajímavé.\nBardi vždycky všechno odserou. Ach jo.\nPo průchod taneční místností plné pastí jsme se těšili na odpočinek u jídla a hudby, která se ozývala z další místnosti. Přijetí na tanečním bále v místnosti ale nebylo tak vstřícné, jak bychom chtěli. Všichni tam na nás zírali jak na exoty. Jako kdyby tu neměli bandu otrhaných pobudů se zbraněmi v ruce každý den.\nTrojice z postav v místnosti byli obzvlášť zajímaví. Jednoruký muž a dvě ženy, všichni samozřejmě s maskami. Muž nás vyzval, abychom s nimi zůstali, nejlépe napořád. Což nás zrovna nenadchlo, ale dali jsme se do řeči. Přátelská konverzace se změnila ve velmi nepříjemný výslech, když většinu z nás ochromil a trápil nás výčitkami nad chybami z naší minulosti. Oggyho, tu něžnou duši, to dojalo natolik, že se pokoušel spáchat harakiri kuřecí kostí.\nNa mojí výzvu, aby toho nechal, jednoruký muž nereagoval. Tak jsem ho seknul mečem.\nMoc pozitivně to nevzal, takže jsme se do sebe všichni pustili. Se svým doprovodem nás na střídačku mátl, děsil a rozesmával, takže boj byl poněkud chaotický. Nakonec se nám ho podařilo udolat, bohužel ránou do hlavy mečem.\nPo odpočinku jsme prohledali vedlejší místnost, kancelář s celami, kde jsme našli obraz, pěknou sekeru, masku a kouzelné klíče. A muže připoutaného za ruku v jedné cele. S ránou od meče v čele. Vzali jsme si jeho ucho v dojemné naději na budoucí oživení. Jsme zkrátka ti dobří.\nUhodnutím jedné z Agizových hádanek v knize jsme se vrátili do hlavní místnosti se sochou a plánovali další postup (pozn: co má Agiz s tímhle místem společného? Vypadá to, jako by nám tuhle cest připravil on)\nSotva jsme přišli do místnosti, viděli jsme malého pavouka, jak odnáší klíč od horních dveří! Podběhl pod dveřmi, takže jsme se pustili za ním. Vešli jsme do jeskyně, která byla překlenuta úzkým kluzným můstkem a celá pokrytá pavučinami. Hm, podezřelé. Ale klíč potřebujeme, tak hurá vpřed.\nNa můstku nás překvapivě napadly příšery. Pár letajících Pavoukožroutů, jeden pavoukočlověk a ,k našemu překvapení, červy rozhýbaná Queen. Tu jsme rozsekli, mutanta jsem skopl z můstku (This Is Spart…Vidlákov!!). Spidereateři nám ale dali co proto. Kouzliči jednoho usmahli, ale druhý mě stihl paralyzovat a bodnout žihadlem. Fakt hnus.\nBabča se na mě vrhla a pokusila se ze mě pavoukožroutí vajíčka vyříznout, ale jak se jí klepali ruce, tak mi málem místo toho vzala ledvinu. Takže zatím rozhýbávám paralýzu a v břiše mám zárodek něčeho, co mě za pár dní bude chtít sežrat. Oficiálně nejhorší zážitek vůbec.\nJestli tohle přežiju, tak už s váma už nikdy nikam nejdu\nVyhlazení pavoukovců a průzkum podzemí\n23. Arodu 4696 AR\nMilý deníčku, dneska jsem se po dlouhý době vrátil ke svým orčím kořenům.\nPo tom co jsme dostali přes držku vod pavouků, tak jsme takticky zdrhli. Mě Oggyho zahnali na útěky trapný domácí škůdci. Odporný paraziti. Zapřísahal jsem se, že je je rozdrtim na prach. Snese se na ně můj boží hněv.\nJá s Queen jsme zdrhli mezi prvníma a po chvíli jsme se potkali se zbytkem party. Vyléčili jsme se a hned šli zpátky. Nalil jsem do sebe lektvary, Gildan mě rozsvítil kouzlama jak vánoční stromek a já se kompletně poddal zuřivosti a instinktům. Cokoli ke mě přišlo chcíplo. Bolestivě, hnusně a bez vyjímky. První kořistí se stal ten největší macek z pavouků. S vyceněnejma tesákama radostí sem sledoval jak padá k zemi. Pro jistotu jsem mu ještě rozšláp tu jeho vodpornou palici.\nKouzelnice nikde nebyla, tak jsem šel rubat ty divný pavoukolidi, padali jak hrušky, neměli šanci. Moje pěsti nesli smrt. Byl jsem bohem který se mstil. Byl jsem nepřemožitelnej a vztek mě přes všechnu bolest hnal dopředu. Jed na mě neměl žádnej vliv a v zádech se mi utábořila babča Matilda, která mě pořád léčila. Za chvíli se ke mě schoval i Gildan. Stal jsem se stěnou a zároveň kladivem proti nepřátelům. Jediný na co jsem byl schopnej myslet bylo zničení těhlech odporností.\nPak už si pamatuju jen jak se vobjevila pavoučí čarodějnice, byla větší a hnusnější než předtim. Podivala se na mě, řekla pár slov a já cejtil jak se mi do hlavy zabod studenej hřeb z magie. Najednou jsem žil jednou myšlenkou a chtíčem jí vykonat. “Zabij své přátelé,” zněl příkaz a já neměl šanci se mu ubránit. Zuřil jsem vzteky. Měl jsem doslova tmu. V tuhle chvíli ode mě naštěstí byli všichni dost daleko. Teda skoro všichni. Queen u mě věrně stála. Netušila co přichází. Nejspíš se na mě v tu chvíli ani nesoustředila, stála mezi mnou a pavoučicí a snažila se mě před ní ochránit. Naslepo jsem se rozmáchl a zasáhl jsem. Cejtil jsem jak moje pěst dopadla na měkkou srst, cejtil jsem jak se pod mojí silou lámou její kosti. Pak už jenom zakňučela a umřela. Z vočí se mi draly slzy, který smyly poslední zbytky hlavu voblbující magie. Už jsem zase byl zbraň a byl jsem vodhodlanej pavoučici roztrhat nakousky. Kvothe mě poslepu navigoval. Já došel na pozici a dal jsem do toho celou svou duši, neexistovalo nic jinýho než potřeba tu zkurvenou kreaturu zabít. I slepej jsem jí zasáhl a pak už neměla šanci, nepřestával jsem ani když byla na zemi, pokračoval jsem dokud jsem jí nerozšlapal na sračky. Byl jsem celej od pavoučích vnitřností. Po chvíli jsem vychlad a s tim se mi i vrátil zrak.\nPřišel jsem ke Queen, kleknul si a děkoval jí a zapřísahal se, že už pro mě nikdo nikdy neumře. Vzal jsem si dráp na památku a nechal jsem jí tam, věděl jsem, že lidi se pohřbejvaj, ale u zvířete jsem o ničem takovym nikdy neslyšel. Doma v Urgiru se nic takovýho nedělo, Bauglir, mi nikdy nic takovýho nevyprávěl a v kláštěře jsme nemohli mít žádný zvířata, kromě nějakýho dobytka. Gildan s Kvothem sice navrhovali, že bych jí měl pohřbít, ale mě připadalo hezčí aby se vo ní postarala příroda a tim mohl pokračovat koloběh. “Smrt je jen další cesta, kterou musíme jít,” řikával vždycky mistr Bauglir.\nOdpočinuli jsme si dali jsme se dohromady a šli prohledávat ruiny, na jednom sloupu jsme našli ďolík ve tvaru tý pavoučí sošky co měla ta pavoučice. Strčili jsme jí dovnitř a votevřeli se dveře a před náma byli točitý schody vedoucí fakt hluboko. Vzpomněl jsem si na Země Temnoty, hluboko pod Urgirem, vodkaď jsme my orci a trpaslíci a jiná verbež přišli. Nejspíš to nebude vono, ale pokud jo tak chytnu partu pod krkem a vodtáhnu je na povrch. Temný Země jsou plný Drow, Duergarů a jinejch podobnejch kříženců a zmutovanejch hovad, není to tam hezký.\nKdyž jsme došli na konec schodů byla tam divná čtyrruká socha s nějakou hádankou. Hádanky nejsou moje silná stránka, tak jsem to přenechal vodborníků. Vodborníci vyvodbornili že projdem všechny dveře a pak se uvidí. Plán nic moc, ale zněl vodborně, tak jsme šli k prvním dveřím a jen co jsme je votevřeli, tak jsme padli na hubu vomráčený, probudili jsme se v divný místnost plný zrcadel s tančícíma lidma. Vzpomněl jsem si na tu dobu v baráku Bezzduchejch, kde se v podobnym zrcadle rubala Mei’Xiu s tim malim pišišvorem. Už si nepamatuju jak mu to řikali. Ale nedávno na něj padla řeč u tý prolhaný Norny. Každopádně zpátky do divný místnosti s divnejma tancujícíma zrcadlo-lidma. Kvothe se velmi neohroženě vrhnul dopředu načež dostal čočku. Plamen mu sežehnul vobočí, ale jinak se hezounovi nic moc nestalo. Chvilku jsme jen tak stáli a házeli kusy mýho nepotřebnýho inventáře po celý místnosti. Vočividně to nebyli pasti. S kvothem nám hned došlo vo co go, vzali jsme se do tanečního postoje a šli jsme na to. Sem tam jsme sice trochu zaškobrtali, ale dostali jsme se na druhou stranu, všichni byli sice trochu pocuchaný, ale jen Bábi Matilda vypadala nad hrobem, ale to vona furt. Snad nám nepojde na infarkt nebo něco podobnýho. Stáli jsme v úzký chodbě a s dalšíma dveřma, Gildan sice něco mektal vo vodpočinku, ale nikoho to nezajímalo. Všichni se odmítali Oggyví jak dlouho muchlovat na chodbě vo velikosti 4,5 × 1,5 metru. Gildan byl dost zklamán, že se nebude moct tulit k mé mužné hrudi a byl pěkně protivnej. Rozhodl jsem se jít pořešit dveře.\nZpoza dveří hrála muzika a byli slyšet lidi. Tak jsem si řekl, že vodborník je vodborník a prostrčil jsem Kvotha dveřmama. Vevnitř byla spousta lidí s maskama a všichni tancovali. Bylo to jako v hospodě když se tam vobjeví bard, ale tadyto bylo takový víc fajnoví, míň chlastu a vošmatávání, víc masek a drahejch šatů. Jakmile jsme vešli tak kapela přestala hrát. Kvothe a já jsme na sebe rychle hodili převleky, takže jsme byli naprosto nenápadný. Gildan neměl masku ani pořádný šaty a jen se dál ksichtil. Matilda na sebe hodila hrnec. Bonusový body za kreativitu! Nějakej fajně voblečenej týpek nás začal zdravit, já mu začal vodpovídat. Načež mi Kvothe voznámil, že mám držet hubu a vypadat nenápadně. Plán se mi zamlouval, tak jsem se nenápadně vypařil k bufetovýmu stolu a šel jsem do sebe klopit žrádlo.\n4.1.2016 (22. Arodu 4696)\nČtení osudu teda ale vůbec nebyla komfortní záležitost. Nejdřív se ozvalo Oggyho zaúpění a žuchnutí na zem. Jelikož horké letní večery jsou už prakticky za námi, tak jsme dál dřepěli venku v té zimě a čekali. A já bez pláště. Už mě to fakt nudilo, tak jsem přemýšlel, jak zas budu muset prát ten plášť, kdyby mi ho Oggy zamatlal krví. Dělat se nic nedalo, mohli by si nás všimnout ti krvelační rybáci.\nJenom napětí a bílá záře zevnitř zpod dveří. Ponurou atmosféru proseklo až JEJÍ zvolání, že konečně vidí osud Ogguratův a něco o zkáze. Po chvíli se tam něco semlelo, pak další rána o zem a nesympaticky vypadající zelená záře vystřídala bílou. Tendence padat k zemi se tam rozmohla natolik, že nikdo z nás venku neměl odvahu otevřít dveře. Popravdě já třeba jsem svíral svoji plaveckou hůlku a byl připraven i na taktický ústup vodou. No po nějaké věčnosti se dveře konečně rozletěly a tam Oggy, že prý “to nevyšlo”. Košili sice měl roztrženou, ale jinak nic. Jo až na niť s uzlem, co z něj čouhala.\nPostupně z orka vypadlo, že se nějakou dobu vznášel nad svým tělem, až se tam ze zelené mlhy vynořil krysák Agiz v doprovodu Chiary a zarazil JÍ do hlavy velký meč. Taky se mohl bavit s Oggym, když byl mimo tělo. Proto nebylo celou dobu zvenku nic slyšet.\nJEJÍ aura mimochodem vyprchala a na zemi ležela extrémně sešlá různě zjizvená stařena s rozpolcenou lebkou. Navíc vypadala, jako by si někdy před dávnou dobou implantovala části těl jiných lidí. Žádné plátno u sebe neměla. Tohle sakra není fér! Když už jsme JI konečně našli a domluvili se s NÍ, tak musí přijít Agiz, prostě JI zabít a ještě sebral plátno toho netvora. A aby toho nebylo málo, tak si řekl o Oggyho uzel. A ani neprozradil, co za něj dá. Jen řekl, že něco dá a že to prý má hodnotu. Oggy to naštěstí odmítl, což bych taky udělal. Agizovi nevěřit ani nos mezi očima. Ještě když nechal zestárnout Chiaru o několik let. Jelikož ale vrátil Oggyho do jeho těla a nechal tam ten kouzelný meč, na kterém se objevil nápis “DÁREK”, tak po nás v budoucnu očividně bude ještě něco chtít. Vyděrač.\nNechtěli jsme se zdržovat na místě, kde se staly všechny ty věci, tak jsme sebrali to tělo a přeplavali zpátky. Další den jsme JI pohřbili. Oggy začal proslov, jelikož s ní měl největší zážitek, ale nakonec jsme jí na rozloučenou všichni něco řekli.\nTak je Mosswater za námi. Něco mi říká, že sem určitě ještě zavítáme. Příště ale budeme ještě připravenější.\nRáno nás čekala další cesta. Oggy pořád neviděl, vypadal, že mu bylo fakt špatně a asi si něco odnesl od těch vran a to se zhoršovalo. Silnice nikdo moc nepoužívá, takže jsme se po nich bez horších potíží dostali po setmění až k bráně Fort Inevitable. Strážní byli příjemní jako kudla v zádech a Kvotheho vyjednávací schopnosti zase ohromily, když jeho nejlepší argument pustit nás dovnitř zněl, že “Oggy má nemoc”. Sice nás nechtěli pověsit, ale vstupenku dovnitř nám zajistil až měšec zlaťáků. Konečně nocleh v normální posteli. Hospoda docela žila. Trochu jsme se vyptali. Kvothe přišel s tím, kde sehnat magické léčení a já jsem se rovnou vyptal na Mei-Xiu, když tak cestovala. A ono jo. Hlasitá skupinka na druhém konci výčepu by ji znát údajně měla. Hlasitá, protože se skládala z Garla (gnóm) a dvou žen – Dzinare a Evary (drow a tiefling), kteří se až teatrálně snažili lichotit poslednímu u stolu-nějakému šlechtici, jistému lordu Xaviovi Yarkanovi. Nebyl problém si přisednout. Ale byl problém poslouchat toho šaška a nevyprsknout přitom smíchy. Než ale kdokoli postřehl, jak kolosální nesmysl to zase vypustil z úst, tak už opět mluvil o něčem jiném, takže vlastně nebylo příliš možné s ním nějak rozumně polemizovat. Poslouchal jsem je a ve vhodných chvílích jsem se snažil převést téma na Mei-Xiu. Dozvěděli jsme se, že to ona je tři dala dohromady, což mi něco připomnělo. Kvothe ale pak zradil a přidal se k pochlebování lordovi. Kromě toho pořád mrkal na tu drowku. Sice drowy moc rád nemám, ale ani Dzinare a ani Evara nevypadaly zle. Jenže mi pořád leží v žaludku ta zatracená Maelyra. Nemyslela to upřímně a asi bych jí to měl nějak vrátit. Večer plynul. Triky s kartami, mincemi, hudba, tanec a já nevím, co všechno ještě. Pak už mě nebavili, tak jsem šel spát.\nKvothe nespal v hostinci a jen nechal vzkaz, že se potkáme někde u brány. Fajn. Vyřídili jsme si vyléčení Oggyho u poněkud kultistického kněze, pak pár nákupů a šlo se. Odpoledne jsme se s tou bandou zase potkali. Měli povoz, jak na stěhování. A taky, že ano. Téměř kompletně odstěhovali inventář z domu lorda Yarkana. Večer u ohně se podávaly křepelky s tymiánem a další lordovy pochutiny, kterým ani Garl neuměl přijít na jméno. (A že je to kaviár z dikobraza fakt neberu.) No a nakonec Evara s Dzinare společně zmizely ve vozu. Kvothe se snažil nakukovat, ale nebylo vidět, tak jsem mu teda pomohl. Naházela se velká spousta dřeva na oheň, že ta vatra dosvítila až k vozu a už to tam Kvothe šmíroval tou svojí průzkumnickou magií. Ráno ten obraz zkoušel vyvolat zase iluzorními kouzly, ale pamatoval si jen části a měl to beze zvuku, takže pěkná otrava.\nV Thorn Keep si ta banda konečně šla po svých za jistou madame Ravong a my jsme si mohli taky jít, protože Kvothe se doptal lidí na ty ruiny. Nikdo tam prý nechodí, protože takhle hluboko v lese jsou obří pavouci a ti, kdo se tam odvážili, se už nevrátili. To zní fajn, aspoň to bude nedotčené. Abychom to nehledali týden, najali jsme si jednoho z lovců. Sice hrozně skuhral, ale vyznal se a příští den nás dovedl skoro až k oněm ruinám. Ten kousek jsme si došli a on běžel asi za maminkou, aby stihnul večeři. Dalo se to najít docela snadno. Stačilo jít směrem, kterým přibývaly pavučiny.\nNa první pohled ruiny docela zklamaly. Žádná impozantní stavba, ale jediná zřícenina kdysi snad nějaké věže, ze které zbylo podium a část prvního patra včetně schodů. Kolem bylo ještě pár zbytků z obvodových zdí. Dávali jsme pozor jako ostříži, ale pavouci nikde nebyli. Chtěli jsme opatrně obejít ty ruiny. Myslel jsem, že půjdeme jen kolem zdí, ale když Kvothe došel k podiu, začala být pod zemí patrná jakási znepokojující aktivita. A hned na to se ze země vynořilo snad šest pavoučích mutantů. Možná kdysi lidé měli různě na těle přišité části z obřích pavouků. K nim ještě velký pavouk s hejnem nechutných menších kolem sebe. Hned jsem měl možnost vyzkoušet si, jaké to je, když zalezou všude. A to jsem byl neviditelný! Oggy, jeho vlčice a Kvothe se tam mezitím bili s hordou mutantů. Z nejvyššího místa ruiny na nás ještě nějaká pětkrát nakopírovaná pavoučnatka posílala kletby. Pak vytáhla fialovou sošku pavouka a začala něco mumlat. A trvalo jí to a to hodně. Kvothe se vydal jí tu sošku vyrazit z ruky a já jsem ji zkoušel omráčit kouzlem. Jenže se nedařilo a jen mizely její klony a někdy ani to ne. Oggy se už nedokázal dostat se k ní přes ty mutanty a prostě dokončila svoje kouzlo. Objevil se neskutečně gigantický pavouk a kousnul mě tak, že mě málem přehryzl vejpůl. To nám už stačilo a vzhledem k našim zraněním jsme z boje raději vycouvali. A ani to moc nebyl problém. Megapavouka jsem nějak přelstil a Kvothe s Oggym utekli, protože ještě fungovalo zrychlovací kouzlo. Pavouci nás po chvilce přestali pronásledovat. Očividně se nemůžou nějak víc vzdálit od ruin.\nMosswater a Pohřební sudička\nGildanův zatím neposlaný dopis\n19. Arodu 4696 v Mosswater\nco si vzpomínám, svých výprav jste se vždycky účastnili společně. Tak mohu doufat, že si i toto psaní jednou přečtete společně. S přáteli se nám podařilo odhalit rozsáhlou akci prastarých hag, které jsou dnes známy jako Tři sestry. Nehodláme to nechat jen tak, a proto jsem se rozhodl toto napsat, protože mě ještě čeká mnoho nebezpečí.\nKde začít? Před pár dny jsme cestou sem osvobodili pár ubožáků z vypleněné vesnice. Vodní naga dopravovala její poslední obyvatele do svojí podvodní říše jako otroky. Její přisluhovače, trolly, jsme přemohli a naga se dala na útěk. Jedna vysloužilá půlorčí stařenka se s námi hned dala do hovoru. Kvothe se jí hned začal vyptávat, co umí. Ukázala na svůj kotel, který mimochodem vypadal mnohem těžší než ona sama, a odpověděla, že dělá skvělý vývar. To je holt Kvothe-pragmatický půelfí bard a odborník přes scimitar. Hned hledá, jak věci využít ve svůj prospěch. Našeho rozptýlení hned využili zbylí zachránění vesničané a nenápadně se vytratili. Doteď si nejsem jist, jestli byli nervózní z nás, nebo se chtěli zbavit stařenky. Každopádně stařenka, která se představila jako Matilda, automaticky předpokládala, že půjde s námi na sever. No a když si ji Oggy vzal na svého koně, tak jsme mohli vyrazit. To je holt on. Oggurat-snad asi jediný ork, který prosazuje dobro a sebeobětování. Co se jeho intelektu týče, tak to sice není úplně nejostřejší nůž v šuplíku, ale má vznešené cíle a už několikrát se ukázalo, že je to opravdový přítel.\nPo dalším asi dvoudenním cestování, kdy jsem měl pocit, že nás řeka zlověstně pozoruje, se před námi vynořily ruiny města a oprýskaná cedule “Vítejte v Mosswater”. Při opatrném průzkumu jsme kromě svítících leknínů v zátoce, kouzelného mechu na soše na náměstí a ostrovu se hřbitovem a kryptou narazili na strašáka v poli. Po Kvotheho profesionálním ohledání metodou šťouchnutí se strašák ukázal se být strojem. Strojem na zkázu. Všude se najednou vyrojily vrány. Kvothe začal strašáka cupovat na kusy svojí čepelí, ale po chvíli se svíjel strachy. Oggy pobíjel vrány, jak se dalo. A já jsem si zakrýval oči, jak to šlo, než jsem se z hejna dostal pryč. Ve finále jsem strašáka spálil plamenným kouzlem. Když se nám i hejna vran podařilo rozptýlit, Oggy už měl bohužel vyklované oči. Po nějakém tom ošetření a průzkumu mlýna jsme se zaměřili na náměstí a ostrov.\nKvůli svým indispozicím se držela orčí část vzadu a já s Kvothem jsme se doplížili až ke břehu. Do vody bychom stejně nakonec chtěli jít, tak jsem kvůli svým předtuchám zvířil hladinu. Předtuchy ale nebyly tak přesné jako bývají a nohu mi prošpikovala harpuna. Prostě železnej hák na řetězu. Z vody se na nás vyhrnuli vodní lidé a merfolkové. Nebylo jich moc, asi jen hlídka, ale byli docela velcí a jejich harpuny málokdy minuly svůj cíl. Oggyho vedla jeho věrná vlčice, ale když si k nám doběhli, všude se objevily pavučiny a my jsme se nemohli dostat dál. Sil nám už tolik nezbývalo a museli jsme sáhnout do svých rezerv, abychom boj s nimi zvládli, ale jakmile jsme se sebrali, mohli jsme se jim postavit na odpor. Ze sítí se z místa, kde stála Matilda ozývaly nejdřív nadávky. Když už nepřátelé skoro prchali, zahlédl jsem ji, když zrovna škrtala křesadlem u pochodně, pak vyžehly plameny a nakonec se Matilda vítězoslavně vznesla z pavučin přímo vzhůru, čarodějnice jedna. Bylo po boji, tak jsme neotáleli, sebrali se a přeplavali na ostrov. Tedy až na letkyni s bradavicí a příležitostným zlým pohledem.\nTak jsme se dostali na ostrov. Do krypty se nikomu nechtělo, tak jsme jen tak potichu koukali po hřbitově. Až Oggy prolomil ticho a zkoušel JÍ lichotit. Další ticho. Třeba nerozuměla. Zkusil jsem JI oslovit lepšími slovy a v Sylvanu. Opět nic. Až Kvothe protočil panenky a prostě normálně řekl, že jsme JI dlouho hledali a jdeme za NÍ na návštěvu. Nato se dveře otevřely a ONA na nás zavolala.\nVnitřek nebyl moc osvětlený a ticho narušovalo jen vrzání kolovratu. Naplňovala nás JEJÍ mocná přítomnost. Přesto bylo poznat, že JI moc nezajímáme. Napjatou auru narušila až Matildina poznámka na kolovrat. Po jejich debatě o tom, že Růžena 2000 je rozhodně ten nejlepší model, jsme si oddychli, protože bylo jasné, že s NÍ bude řeč.\nCo ovšem nejvíc upoutalo JEJÍ pozornost byla Oggyho zmínka o Felkenworovi. Byla neuvěřitelně sdílná, takže pozorně čtěte.\nZáleží JÍ na Felkenworovi. Považuje ho za svého syna. Byl pravděpodobně posledním, koho k sobě přivedla, aby JÍ dělal společnost. Takže ONA opravdu dokáže spřádat osudy. Je osamělá a rozmrzelá. Nejvíc by JI potěšilo, kdyby se k NÍ Felkenwor vrátil, ale Felkenworovým osudem je už jen pomsta. A ONA ačkoliv to ví, zabít ho nedokáže, i když uznává, že by se tím dost vyřešilo. Dále o Felkenworovi ONA ví, že se spojil s “Pricem temnot” a momentálně se nachází v Daggermark. Z toho vyplývá, že Ranalc z Absalomu je Černý princ a je spojenec Tří sester. Teď navíc víme, že se k nim přidal Felkenwor a všichni se nachází v tvrzi v Daggermark. Jejich public face je Torr de Arie. Na hlídání a špinavou práci mají skupinku pěti holek. (Ačkoliv Kvothe posledně viděl jen čtyři.)\nLegenda o Černém princi a zjištění cestovatele jsou tedy pravdivá. Černý princ byl poražen arcimágem a byl uvězněn v Absalomu. Mágovi se ale něco stalo a Černý princ se osvobodil. Teď se vrátil do River kingdoms pomoct svým sestrám vrátit se do Prvního světa, odkud všichni pochází. Nejde jim ale jen o to. Kompletní Kniha soumraku znamená zkázu River Kingdoms. Tak to ONA viděla.\nJe nám jasné, že je potřeba něco udělat. Věc, kterou nám nabídla, je lákavá a zasadila by našim nepřátelům ránu, ale není zadarmo. Ten, kde se rozhodl obětovat se, je Oggy. Neodvážil jsem se mu to nijak rozmlouvat, a to i přestože si svým rozhodnutím nebyl příliš jistý. Chceme tu u NÍ zůstat pár dní, tak uvidíme.\nTaké jsme se od NÍ dozvěděli, že nějakou dobu pobývala v Heibarru, ale místo na NI nepůsobilo dobře. Pod ním se prý nachází strašlivé zlo související s Gyronnou. Proto odešla sem. Sice zátoku v Mosswater obývají vodní lidé, kteří původní město zničili, ale na NI si asi těžko něco dovolí.\nDopis dále nepokračuje čekaje na dokončení.\nÚtěk z hradu Daggermark a cesta na Sever\nZ dnešního dne by mohla být docela pěkná hra plná silných bojovníků, odvážných bardů a naprosto neužitečných čarodějů. Ale stejně to teď nebudeme moci vydat.\nPostavy: Uggy, tupý, ale silný rváč, nejlepší přítel křehkých kouzelníků\nKote, naprosto úžasný a brilantní bard, který si ale bere loutnu i na vloupačku\nHildan, neurotický kouzelník, který si potrpí na svoji sbírku knih\nLynx, tajemný vrahoun v černém, s hrozivě nenápadnou maskou na obličeji\nLaurena, cáklá léčitelka s otiskem cihly na čele a fetišem na prasata\nPozn. Jakákoliv podobnost z existujícími postavami je čistě náhodná\nDějství první, hrad.\n-Scéna začíná ve chvíli, kdy skupina Odvážných Osvoboditelů (OO) v hradním vězení zachraňuje vězně a přemýšlí, co s kouzelnými řetězy\n„Uggy, zapoj svoje mocné svaly a zkus, zda by řetězy těchto nebožáků nepovolili pod náporem Tvých mocných paží.“ KŘACH. Povolily.\n-Gnómové, sourozenci Neveth a Celestýn utíkají z vězení a z hradu, cestou jen dojdou pro svoje ohaře a způsobí rozruch. Jsme domluveni, že se pak setkáme a pokusíme se proniknout blokádou Sevenarches. Lynx je doprovodí na nádvoří a pak zmizí.\n-Kote a Hildan obírají stráže. Hildan narafičí důstojnici za stolek a do ruky ji vtiskne odznáček Vrahů, malý pozdrav od Lady Smilos. Mise splněna. Kote mezitím nahlíží klíčovou dírkou a kouzly špehuje, o čem se vlastně jedná.\n„Ty Hildane, většina těch dokumentů je o poskytnutí vojska a zásob proti Sevenarches, vše pod vedením Ranalca. Ty lordi musí snad bejt úplně blbý. A nebo očarovaný. Sám Ranalc je v místnosti, svítí kouzelnými aurami jako Vánoční stromeček. Vedle něj několika lordům teče slina po bradě, včetně duchem nepřítomného Arnefaxe“\n„Hm, asi jsou nějaký blbý,“prohlásí vzdělaný a brilantní kouzelník. „Vidíš, koho si tu vyberou za vládce,“ a pokračuje v obírání mrtvol.\nBard, od přírody nenechavý a zvědavý člověk, začne prohledávat věž a zjistí, že se dá vylézt z okna na střechu hlavní hradní budovy. A taky to hned udělá.\n„Hildane, zírej,“ Kote vyhodí hák na střechu a vyšplhá po něm. Po chvíli šmejdění se rozhodne pod vlivem lektvaru neviditelnosti vlézt do otevřeného okna. A koho tam neuvidí? Hildanovu přítelkyni, která si zrovna čte jeden z jeho milostných dopisů (dost nic moc, na kouzelných univerzitách asi zanedbávají tvůrčí psaní, pozn. autora). Co vůbec dělají holky v hradu? A Hildan jim píše, kde jsme a co děláme, jo? To jsou věci.\nHrdiný bard se zhoupne do okna a prohledá patro bez povšimnutí. Královská ložnice vypadá nepoužívaná, zvláštní. Ve zbytku patra jsou jen holky a dole je nezdravo moc stráži. Při pokusu protáhnout se oknem zpět na střechu si Koteho ale všimne čarodějka, a tak je nucen vyskočit z okna dolů do vody. Cestou vidí jak, jeho eskapádu (ne)pozoruje zbytek Odvážných Osvoboditelů.\n„Tak dem, ne?“ prohlási Uggy do ucha Hildanovi, poté, co se nenápadně připlíží za něj. Oba uznají, že bez barda to není ono a že radši půjdou.\nNádvoří – sem asi zakomponuji scénu, co se skutečně stala\nCenestýn a Neveth se nahrnnuli ke svém ohařum a vítali se s nimi. V tu se rozrazili dveře z tvrze vyšel Ranalc v doprovodu Arnefaxe. Jak viděl Neveth s ohaři, tak se ďábelsky rozesmál a použil obojek Černého prince. Ohaři začali vrčet, vrhli se na Neveth a i s bratrem je roztrhali na kusy. Pro arnefaxe to byl takový šok, že se probral z okouzlení a začal bojovat s Ranalcem. Strhla se bitva, kterou nakonec Arnefax pustil na stínových koních s mrtvolami obou gnómů.\nDějství druhé, cesta\n-Hrdinové na poslední chvíli utekli z hradu, sešli se u koní a v doprovodu Moonlight vyráží na Sever.\n„Hele, fronta“, hlásí Uggy a ukazuje masitou prackou dopředu. Před družinou je zátaras a stráže hledají jistého Maxe, za vraždu svého otce.\n„Hm, že by se Anthrax zase do něčeho namočil, brouká si Hildan.“ Nicméně, v družině nemají žádné, krysy, sraby ani práskače, a tak toho strážím řeknou minimum. Asi Hildan je pošle do Daggermarku.\n-Cestou se družina snaží zrušit údajné okouzlení Moonlight, ale neúspěšně. A zase se k nim přidá Laureena.\nDějství třetí, Maashinelle\n-Odvážní osvoboditelé navštíví Arnefaxe a najdou ho truchlit nad těly svých přátel.\n„Ten Arnefaxh nám nějak vyměkl,“ říká si pro sebe Kote když ho vidí ronit slzy.\nPo krátké rozpravě je Odvážným Osvoboditelům jasné, že byl již dlouho pod vlivem kouzla od Ranalca. Nyní ale plánuje bojovat proti němu a dokonce se nechá přesvědčit ke spojenectví s Lady Smilos. Hildan sebere pár uší od gnómů a jde se dál, směr Scrawny Crossing a Mosswater .\nDějství čtvrté, Scrawny Crossing\n-Hrdinové vjíždí do malé vesničky a vidí, jak je pár jejich obyvatel unášeno trolly a nagoou\n„Hele, nepřátelé. Tak útok, ne?“ (už nevím kdo, ale tak nějak to vystihlo názor celé družiny).\nUggy tam naskočí jako první a začne spolu s prasetem všechny „řezat“. Po chvíli se přidají i Kote s Laureen, ale moc dlouho to nevydrží. Zatímco Uggy, všechny mlátí, podráží a připaluje (výlet do řeky se nepočítá), tak milý bard dostane čočku ve dvou kolech a jde na zem. Stane se ale zvláštní věc – najednou zmizí a objevil se o kus dál, navíc vedle jeho těla byl Stín, který se zapojí do boje a nepříjemně oslabuje nepřátele. Zajímavá zkušenost.\nLaureena mezitím všechny proklívá, mlátí a léčí. Hildan družinu trochu zrychlil, ale pak už nevím…vyvolává démonky? Rejpe se v nose? Ani ten Acid splash dneska nebyl.\n(Pozn. Družina se shodne na tom, že poslední dobou je nejneužitečnějším členem družiny kouzelník. To je, vzhledem k faktu že v družině je i bard, skutečně úspěch…)\nBoj dopadne celkem dobře, zuboženou družinu vyléčí Laureen, jen ta naga zdrhne.\n-Záběr na jásající osvobozené vesničany, kteří se druhý den sbalí a vpadnou, protože ve vesnici jinak nikdo nezůstal.\nTrochu se bojím, že děj bude rozvleklý a plný neužitečných dialogů a hádek nad knihami kouzel. Příští hru zkusím s herci dirigovat trochu svižněji. Raději si na to vezmu pevnou hůl.\nPauza, brigádníci a několikanásobná sabotáž Ranalca\n13th and 14th session\nPrvní zápis do nově založeného deníčku Oggurata, budoucího Boha´\nzaložil jsem si tě, protože místní pošta stojí strašně za hovno.\nS klukama sme si dali menší pauzu během který se od nás vodpojil Anthrax.\nBěhem pauzy jsem potkal nějakýho chlapa kterej mi ukázal novej bojovej styl.\nŘikal tomu styl Draka, připomnělo mi to Martyna, ten taky používal něco podobnýho a protože Martyn byl vždycky velkej machr, kterej mě skoro vždycky porazil, tak sem si řekl, že by nebylo marný se to naučit. Pár dní to trvalo, ale nakonec jsem to zvládl.\nKdyž jsme si všichni zařídili to co jsme potřebovali a jen tak jsme se flákali kus od Daggermarku, tak k nám přijela taková strašně naleštěná ženská na koni. Vypadala jak živá plechovka, hned se začala představovat jako Aribel. Hned nám začala cpát jak nás musí sprostit viny a že ví, že jsme Johana nezabili mi a že to viděla a bla bla bla bla….\nKdyž jsem se zmínil, že chci bejt bůh tak hned měla kecy, že je to kacířství, přitom uctívala Iomedae, blbka jedna.\nChvilku jsme se dohadovali co kdo bude dělat, ale nakonec jsme se vydali do Daggermarku a rozdělili jsme se, každej šel dělat něco jinýho.\nKluci šli pročesat Johanův barák, Aribel šla dělat kdo ví co a já jsem se doslechl o tom že Loric je ve městě, tak jsem se šel podívat po Martynovi.\nNašel jsem ho v hospodě, chvilku jsme kecali o tom co se děje a zněho vypadlo, že povýšil, teď je z něho Loricova pravá ruka a žádý dopisy co jsem mu poslal mu nepřišli. Taky jsem z něho vymáčkl něco málo o Moonlight, ale nic velkýho. Pak jsme ještě chlastali než se ke mě přidal zbytek party. Aribel přesědčila Lorica aby nás vzal jako bodyguardy do tvrze.\nPotřebovali jsme se dostat do Daggermarský tvrze ale i ven a to bez Lorica, ale nevěděli jsme jak, tak jsme se rozhodli navštívit lady Smilos a říct si vo pomoc. Cesta chvíli trvala a když jsme tam dorazili tak jsme ještě museli čekat než se šéfka uráčí nás potkat. Upřímně řečeno, tahle ženská nemá žádný vychování. Seděli jsme takhle u táboráku a najednou jsme byli prej vobklíčený zabijákama. Nemohli jsme nic dělat tak jsme museli bejt k lady strašně slušný. No každopádně jsme uzavřeli vcelku slušnej vobchod, ona nám řekla jak se dostat do tvrze, pomocí tajný cesty ve studně a my jí slíbili že postrašíme Ranalca.\nKdyž jsme dorazili zpátky do Daggermarku, pečlivě zamaskovaní, tak jsme u vězení potkali tři hranice, k jedný byla přivázaná Moonlight. Menší změna plánu.\nRozhodli jsme se druhej den brzy z rána osvobodit Moonlight. Plán byl jednoduchej já drapnu Moonlight zatimco ostatní budou dělat bordel a vytratím se s ní na hřbitov. Všechno vyšlo jak po másle a na hřbitově jsme se sešli… teda až na Aribel, tu už jsme potom neviděli. Škoda mohla nám přece jenom ještě chvíli pomáhat.\nMoje úžasný léčitelský schopnosti vyléčili Moonlight, která nám pověděla jak jí zabásli za pomáhání goblinům a že se na ní její bohyně vyprdla. Kvothe začal mektat něco o tom, že nás k ní ta Desna poslala. Nevim vod kdy zrovna von je poslíček Desny, ale budiž. Podařilo se nám přesvědčit Moonlight, že si jenom něco rychle vyřídíme a že pak půjde s náma na sever.\nVrátili jsme se zpět k našemu plánu, Gildan navrhnul udělat průzkum tajný cesty, v přístavu jsme potkali mrňavýho otravnýho trpaslíka, kterej nás celou dobu prudil a pozoroval, jak se potápíme a cestu hledáme. Naštěstí nebyl tak chytrej jako já aby mu došlo, že děláme něco podezřelýho.\nKdyž jsme byli ready, stavili jsme se za Loricem a v průvodu jsme dorazili do Daggermarský tvrze, Loric zmizel jednat s lordama a my jsme šli hledat Maesnerovi, knihu a nakrást všechno cenný co najdeme. Sice to chvilku trvalo, protože Kvothe s Gildanem blbli po celý tvrzy a nakonec byli vykázaný z kuchyně a bůhví co ještě, nakonec se ale všechno urovnalo a my se tajně proplížili po hradu. Jakmile jsme vešli do první věže tak jsme uviděli kurevsky hustou balistu, mě s Kvothem hned napadli všechny druhy píčovin co by se s ní daly dělat, bohužel nám to nebylo dovoleno. Další překvápko který nás v týhle místnosti čekalo byl zamskovanej týpek, kterej se představil jako Lex a vysvětlil nám, že je od Lady Smilos a že na nás přišel dohlížet. Chvilku jsme ho vyslýchali, ale jeho tvrzení i to že se tu jen tak vobjevil bylo tak nepodezřelý, že jsme to nechali bejt a přivítali ho s otevřenou náručí. Musim říct, že ten člověk má ale zlatý ručičky. Když jsme totiž zjistili že tady nic víc zajímavýho nebude a přesunuli jsme se s trochou rozptýlení vodě mě do další věže, tak povotvíral uplně všecky dveře a zrubal všechny pasti, na tohle je ten týpek fakt machr, našli jsme nějaký fajný věcičky v bejvalecjch pokojích asasínů, což bylo fakt super, bohužel když jsme pokračovali v hledání tak jsme narazili na místní stráž. No ale to mě zas nějak nevadilo, hned jsem vodskoušel všechno co jsem uměl novýho a všichni se váleli na zemi, kde už jsme je dokopali, bohužel Queen jsem nechal za městem abych nebyl podezřelej, takže jsme byli trochu ve voslabení, ale i tak jsme je umlátili. V dalších dveřích jsme našli věznici s těma prašivejma Gnómama.\n30.11. 2015 (9. Erasu 4696 AR)\nProbral jsem se, když mi někdo třásl ramenem. Gildan. To mne dost potěšilo, protože jsem po minulé nakládačce čekal spíš gnóma s ostrým nožem. Vedle mne se ze země sbíral Oggy, vypadal snad ještě hůř než já. Dvojčata nás z nějakého důvodu nechala žít. Po prohledání kapes jsme ale zjistili, že všechny peníze a cennosti jsou pryč, bohužel včetně té zatracené knihy. Tolik k vydělání si na školné…\nKdyž jsme se rozhlédli, tak jsme kolem nás viděli jen vysoké stěny z trní. Slunce jimi sotva prosvítalo, nebyl to moc povzbuzující pohled.Ale zase jme živý, no ne? Tak jsme se sebrali a vyrazili do bludiště, hledat onu údajnou vesničku. Prý, že když nevíš kam jdeš, tak je každá cesta stejně dobrá. Tak jsme to nechali na Oggym…\nA víte co? Ono se to povedlo. Oggy dostal nějaké vnuknutí a provedl nás do labyrintem do jeho středu, kde nás napadlo, že by mohla být ta vesnice. Byl tam akorát kruhový palouček, nikde ani človíčka. Chudáci zpěváci se tu tahají a nic. Tak jsem sednul na zem, že si dáme pauzu a něco zahraju.\nHudba měla nejen ozdravný účinek, ale dokonce i přilákala obyvatele bludiště. Jen dobře, že to nebyl minotaur. Zrovna když mi praskal struna z křoví vylezl malý příšerák s dýní na hlavě a podával mi kus drátu.A tu dýni neměl na hlavě, to byla jeho hlava! Kde už jsme je jenom viděli…?\nLeshýci si postupně posedali do kruhu a poslouchali. Postupně nám došlo, že jsme něco podobného našli tehdy, když jsme hledali hůlku černého prince. Že by se tu usídlila Slunečnice? No jo, to by dávalo smysl. Bytůstky se ukázali celkem užitečné. Za příšerami nás odvést nechtěli, ale svojí paní prý přivedou. Lepší, než za nimi lézt do těch trnů.\nPo delší době skutečně dorazila Slunečnice. Tak jsme pokecali, zavzpomínali na staré časy a tak. Byla ráda, že jsme…se zastavili na návštěvu, ehm…V její vesničce plné malých Leshi připravujících se na boj s masožravýma kytkama jsme se utábořili a nabídli jí pomoc s otravnou obří kytkou. Stejně by nám zacláněla u vstupu do podzemních tunelů, tak jsme se rozhodli pro trochu zahradničení. Profession (gardener) anyone? Na kytku jsme s sebou vzali pár místních říct hrdinů, obránců vlasti. Vesměs zloději a podvodníci, kterým Slunečnice nabídla útočiště. Stačilo mírně apelovat na jejich smysl pro povinnost a sounáležitost, ten tasený meč byl jen takový kosmetický doplněk. A tak jsme šli.\nPřiplížili jsme se k doupěti kytky a té potvoře se nás skoro podařilo překvapit, Najednou vyrazila ze země obří zelená tlama s kořeny a začala vše omotávat šlahouny. Oggy k ní samozřejmě naběhl a začal do ní bušit hlava nehlava. Gildan na ní naházel pár sněhových koulí a bylo. Všechno se to odehrálo tak rychle, že jsem si málem ani neuvědomil, že se pohybuju nějak rychle. Jo a od příště se budu před bojem preventivně mazat sádlem!\nOggy si zbytek kytky naložil na záda a vrátili jsem se do vesničky. Hrdinní obránci práskli do bot při první známce nebezpečí, tak jsme alespoň posbírali jejich motyky. Slunečnice měla radost.\nDruhýá den jsme se vypravili do těch tunelů, které by prý měli vést ven z labyrintu. Procpali jsme se dírou v zemi a hned za rohem narazili na velmi realistickou sochu Černého prince. Umělecký dojem nám ale zkazili dva stíny, které se z ní vynořili a vrhli se na nás. Já boj s nimi snášel docela dobře, ale Oggymu se nějak rozklepali nohy. Gildan se jako vždy statečně držel vzadu:-)\nPo boji se stíny se od sochy Prince oddělil jeho plášť. Prohlédli jsme si sochu a chyběli na ní další dvě věci – náramek a náhrdelník. Kdo tu asi tak byl před námi, hm? Zatracení gnómové. Prohledali jsme zbytek podzemí a našli stopy po nábytku, vypadalo to, že tu kdysi někdo pohodlně bydlel. V jednom koutě jsme ale našli temné jezírko s tekutiou připomínajíc ty stíny. Tak jsme ho preventivně vypálili. Jen jsme si vzali pár lahviček s sebou.\nPo prohlídce jsme vyrazili po schodišti směrem ven z bludiště, a na koho tam narazíme? Na tu zatracenou gnómku!. A chce se s námi paktovat, mrcha. Prý že její kamarádíček král jí dal pár facek, když mu přinesla naší knihu a bráchu dokonce šoupnul do vězení. A dělala, že si musíme navzájem pomoct. No, netřeba říkat, že jsme z toho návrhu byl celý odvařený. Ale když na vás míří bleskem, tak máte trochu jinou perspektivu. Takže se nás stanou hrdinové Lambertu. No, zase dostaneme naše věci zpátky.\nMusíme teď zjistit, proč se místní vládce chová tak divně. Prý to má něco společného s Daggermarkem, možná místním vládcem Ranalcem. Takže výprava za Kočičím pokladem se odkládá, jedeme zpět do Daggermarku. Taky proto, že jistý elfí kouzelník v Daggermarku zapomněl tu zatracenou kočku, kterou budeme potřebovat!\nKdyž jsme přijeli do Daggermarku, tak nás přivítala hromada novinek. Za prvé, místní policejní kreslíř by nenakreslil správně ani kobylu, na tom plakátu mám nos úplně blbě. Ostatní taky, ale na těch není co zkazit. Zadruhé, někdo zabil Johana, prý my. A asi jsme to z Tymonu udělali dost mizerně, protože ta odměna byla dost nízká. Samozřejmě jsme zvědavě vlezli zamaskovaní do města a obhlédli si to tam. Johanův dům je střežen stráží a holky z hospody jsou pryč. Jdeme spát, ráno moudřejší večera. Alespoň si můžu hrát s pláštěm, na který Gildan furt chmatá…\nCesta do Maashinelle a exkurze labyrintu\n23.11. 2015 (8. Erasu 4696 AR)\nDružina vyřešila pochůzku v Tymonu. Další den něco nakupovali, až na Oggyho, který se v poledne vrátil po boku s mohutnou vlčicí, kterou pojmenoval Queen. Show must go on. Všichni se shodli na tom, že ve městě asi už nic nezmůžou, a tak se vydali na sever podle původního plánu. Antrax i Loreena se někde zapomněli, a tak Gildan, Kvothe a Oggy cestovali jen ve třech.\nKus cesty za zdmi Tymonu zaslechli zvuky boje. Připlížili se k místu, odkud vycházely a dostali se opět do vypálené vesnice, kde proti sobě stáli čtyři Razmirani a čtyři ženy, které by jeden tipnul na vesničanky, tedy nebýt toho, že čarovaly a oháněly se dýkami se znakem oka. Takže Gyronna versus Razmir. Trojice dobrodruhů chvíli pozorovala vývoj a připravovali se vyřídit vítěznou stranu. Oggy se zkoušel proplížit kolem spáleného domu, ale všimli si ho, čímž se boj vlastně zkrátil. Gildan jim nejdřív asi dvakrát řekl, aby se laskavě vzdali. K tomu se nějak neměli, tak chtěl kouzlem zacílit dva razmianské kultisty, ale ve finále je dva pouze zranilo, dorazilo jednu z žen a druhou oslepilo, bohužel pro ni. Zatím se náš empatický ork vypořádal s prvním kultistou, přiběhnul do vřavy a citlivě poslal další z žen do říše snů. Kvothe sundal druhého kultistu, Gildan třetího a ten poslední díky lektvaru neviditelností utekl. Kvotheho útok do prázdna mu v útěku nezabránil a Gildanova sněhová salva naslepo ho bohužel buď netrefila, nebo mu toho nezvládla dost udělat. Gildan Razmirany fakt nenávidí a za tím neviditelným ještě hulákal něco o falešném bohu. Poslední z žen se vzdala.\nBěhem jejího výslechu se družina dozvěděla, že se chtěly pomstít tábořící skupince kultistů za vypálenou vesnici. Také dost rezolutně hlásala, že Gyronna je nepřítel Tří sester. Na to měl Gildan kousavou poznámku, tak mu ta vesničanka plivla do obličeje. Mrtvá kněžka měla u sebe svatý symbol Gyronny, dýku se skutečným okem. To normálně mrkalo, slzelo a navíc se samo rychle léčilo. I o dýce se přeživší žena rozpovídala. Nakonec ji družina celkem bez újmy propustila na svobodu a Kvothe dokonce tu omráčenou vyléčil. Nepřítomnost Antraxe má pozitivní vliv na úmrtnost nepřátel našich nepřátel.\nPříští den Gildan detailně prozkoumal dýku. Zkusil, jestli ho Gyronna skrz ni poslouchá. Další plivanec do obličeje byl výmluvnou odpovědí. Takže mrkající dýka, co umí plivat.\nBěhem nocí se držely hlídky. Všichni měli pocit, že je někdo sleduje. Ale po prohlédnutí okolí… nikde nikdo.\nDobrodruzi šli nejkratší cestou a to znamenalo přes Lambreth, kde po třech dnech dorazili do hlavního města a vpluli do první slušně vypadající hospody. No a na koho tam hned nenarazili? U vedlejšího stolu seděla gnómka Nevet Maesner se svým bratrem Cenestinem, což jsou přátelé (a rádci) krále Lambrethu. Kvothe se kouzlem porozhlénul po magických aurách. Na otázku, co se děje, neodpověděl. Gnómka po nově příchozích pokukovala a když se střetnul její a Oggyho pohled, ork se osmělil a vyrazil směrem k nim. Chvíli se bavili a Nevet pozvala i Gildana a Kvotheho k jejich stolu. Oggy se hned začal vyptávat a shánět po práci. Nakonec Nevet práci nabídla. Cenestin je správcem Labyrintu, ve kterém žijí jedovaté rostliny a kam se posílají trestanci. Jenže toto místo se jim vymklo z kontroly a oni potřebují někoho, kdo tam udělá čistku. Peněz nenabídli málo, tak družina nabídku přijala. Sourozenci vedou výpravu z Lambrethu proti Sevenarches, tak dali Gildanovi svou pečeť jako záruku, kdyby se dobrodruzi zdrželi v labyrintu natolik, že by je mezitím propásli.\nDalší den, vybavená, připravená a natěšená stanula odvážná trojka dobrodruhů v bludišti tvořeném magicky vytvarovanými rostlinami a dřevinami. Tak nějak se sotva rozkoukali, že bludiště začíná napravo, ale to už jim v cestě stáli dva již známí gnómové a všem třem obmotávalo nohy oživlé trní seslané Cenestinem. Strhnul se boj. Bylo těžké se vůbec pohybovat, natož se hned gnómům nějak postavit. Oba vrhali mocná kouzla. Gildan se držel vzadu a jelikož byl připraven na sklony kytek mít šlahouny a pořád s nimi něco omotávat, tak z těch větví a všeho nakonec Kvotheho magií nějak dostal. Tomu se povedlo společně s Oggym nakonec nějak proklestit cestu až k Nevet, jejíž bleskové orby létaly všude kolem. I Gildan se přidal a vrhnul po ní kouzlo. Nikdo z hrdinů ale nedokázal magií chráněné gnómce něco udělat. Když měla oba bojovníky přímo vedle sebe, jen pokynula rukou a její kulové blesky v momentu dokončily dílo zkázy. Nakonec i Gildan ztratil vědomí.\nDružina se po nějaké době probrala. Živá a vyléčená. Vzali jim peníze, ale jinak jim skoro nic nechybělo. Až na Knihu soumraku…


Povinné ručení bude dražší, upozorňují Hospodářské noviny | iROZHLAS - spolehlivé zprávy\nPovinné ručení bude dražší, upozorňují Hospodářské noviny\nPříští rok bude motoristy stát povinné ručení více peněz, zjistily Hospodářské noviny. Státní vyznamenání z rukou prezidenta Václava Klause v sobotu zřejmě převezme i předsedkyně Konfederace politických vězňů Naděžda Kavalírová, informují Lidové noviny. Podle Mladé fronty Dnes se chystá výměna dvou lidí v centrální bance - Hrad ale stále neprozradil, za koho. Právo píše o tom, že druhé kolo senátních voleb možná ovlivní volno školáků.\n8:15 26. října 2006 Sdílet na Facebooku Sdílet na Twitteru Sdílet na LinkedIn Tisknout Kopírovat url adresu Zkrácená adresa\nMajitelé automobilů se musí příští rok připravit na to, že za povinné ručení dají víc peněz. Jak zjistily Hospodářské noviny, některé pojišťovny zdražují. Zvýšení cen o čtyři až sedm procent připravuje například Kooperativa, která je dvojkou na trhu. Sazba pro osobní auta s obsahem motoru 1350 až 1400 kubických centimetrů vzroste o více než tři stovky - na 5688 Kč. V ostatních kategoriích se zdražení pohybuje v řádu několika set korun ročně. Růst cen povinného ručení o stovky korun oznámila také ČSOB Pojišťovna.\nMezi osobnostmi, které v sobotu převezmou z rukou prezidenta Václava Klause státní vyznamenání, by podle dnešních Lidových novin měla být i předsedkyně Konfederace politických vězňů Naděžda Kavalírová. List dodává, že prezident chce při příležitosti státního svátku vyznamenat také Hildu Čihákovou-Hojerovou, která byla za protektorátu v odboji. Obě ženy byly pronásledovány komunistickým režimem.\n"Jsou to hrozní tajnůstkáři," zlobí se Naděžda Kavalírová, "nikdo z Hradu mi přímo nic neřekl." Prezident jí má podle Lidových novin udělit Řád T. G. Masaryka. Třiaosmdesátiletá Kavalírová byla za účast na pochodu na Pražský hrad, kterým chtěli studenti během únorového komunistického puče podpořit tehdejšího prezidenta Edvarda Beneše, vyloučena z lékařské fakulty. V roce 1956 byla souzena ve vykonstruovaném procesu za vlastizradu, velezradu a špionáž.\nPrezident Václav Klaus má v programu pro nejbližší dny svůj oblíbený bod: jmenování nových členů bankovní rady České národní banky, všímá si Mladá fronta Dnes. 1. prosince skončí mandát dvěma ze sedmi stávajících bankéřů - Michaele Erbenové a Janu Fraitovi. A prezident Klaus se právě teď rozhoduje, zda je ve funkci ponechá ještě dalších šest let, anebo je nahradí někým jiným. Jak list připomíná, jde o jednu z mála výhradních pravomocí prezidenta, a tak si výběr vhodných kandidátů Václav Klaus pořádně užívá.\n"O ničem ještě není rozhodnuto. Žádná jména nejsou definitivní. Pan prezident všechno jako vždy pečlivě promýšlí, " říká podle listu šéf Klausova politického odboru Ladislav Jakl. A tak zatímco prezident mlčí a všechny napíná, uvádí dále Mladá fronta Dnes, mezi odbornou veřejností bublají nejrůznější spekulace.\nJednou z nich je, že "horkým kandidátem " je bývalý poslanec ODS a Klausův přítel Martin Kocourek. Koncem září se totiž překvapivě zúčastnil první oficiální schůzky mezi premiérem Mirkem Topolánkem a guvernérem centrální banky Zdeňkem Tůmou, dodává deník.\nUž zítra se znovu otevřou volební místnosti, připomíná Právo. Volební účast, a tím i výsledek druhého kola voleb do třetiny Senátu, mohou podle něj významně ovlivnit podzimní prázdniny. Školní volno nejspíš vyláká řadu rodin s dětmi mimo bydliště a svou roli možná sehraje i počasí, které se má koncem týdne zhoršit. I to by mohlo lidi odradit od návštěvy volebních místností.\nV minulosti byla účast v druhém kole nízká. Před dvěma lety přišlo k volebním urnám jen přes 18 procent lidí. List přiznává, že nižší účast nahrává stranám, které mají disciplinované voliče: to platí o ODS, KSČM a KDU-ČSL. Naopak poškodit by to mohlo sociální demokraty, píše Právo.\nVolební zákon přikazuje, že lístky pro druhé kolo budou jiné barvy. Zatímco ty z prvního byly našedlé, tentokrát budou žluté. Pokud je nemáte, dostanete je až ve volebních místnostech.


KPMG - Tým - Jan Směták\nPraha, Brno, Ostrava, České Budějovice\nKdyž je sezona, zůstává v práci často déle a nezbývá mu tak moc volného času. I přesto se ale snaží najít si chvilku a jít si alespoň zaběhat. Sport miluje a vypozoroval, že když dlouho nesportuje, podepisuje se to negativně nejen na jeho těle, ale také na psychice. Mimo sezonu, kdy je více času, se snaží sportu věnovat maximálně, k běhu přidá i posilovnu a bojová umění jako MMA, box nebo Muay Thai.\nV auditu začíná hlavní sezona v lednu a trvá až do konce března. V té době odbaví nejvíce zakázek. Jan je zodpovědný za 8 až 16 projektů za sezonu, jejich počet záleží na rozsahu daných zakázek. Jeho úkolem je audit naplánovat, zrealizovat a zpětně ho vyhodnotit. To zpravidla trvá týden, ale i déle. K ruce má minimálně dva auditní analytiky, kteří zpracovávají podklady. On kontroluje odvedenou práci, zpracovává složitější části a komunikuje s klientem. Dělá to, co vždy chtěl, a je náležitě hrdý, když na auditní zprávu můžou dát razítko KPMG, které je zárukou kvality.\nUž od dětství věděl, že se chce přestěhovat do Prahy a pracovat s čísly. A tak dělal vše proto, aby si svůj sen splnil. Nejprve studoval ekonomické lyceum a následně na vysoké škole podnikovou ekonomiku a management. Audit a daně ho vždy lákaly. Do KPMG nastoupil ještě během studia, a to do brněnského oddělení Audit Service Group, kde z kanceláře pomáhal auditorům se zakázkami. Po roce se pak přemístil do vysněné metropole už jako analytik auditního oddělení.


Nehod motorek v kraji opět přibylo. I kvůli řidičům aut - Břeclavský deník\nNehod motorek v kraji opět přibylo. I kvůli řidičům aut\nJižní Morava /ANKETA/ – Se zraněním páteře, hlavy ale také vnitřních orgánů vozí nejčastěji jihomoravští záchranáři do nemocnic vybourané motorkáře. Podle lékařů jsou jejich zranění ve více než třetině případů velmi vážná. řidiči motocyklů jsou přesto nepoučitelní. Od začátku roku jich na jihomoravských silnicích bouralo již přes osmdesát.\nNa vině je podle jihomoravského koordinátora Besipu Pavla Čížka velmi často nedodržování předpisů. „Roli hraje hlavně vysoká rychlost," podotkl Čížek.\nTo potvrdil svou jízdou před nedávnem také šestačtyřicetiletý řidič motorky v Ratíškovicích na Hodonínsku. V rychlosti nezvládl levotočivou zatáčku. „Řidič motorky v zatáčce vyjel mimo silnici. Při havárii utrpěl vážné zranění. Do brněnské nemocnice ho musel převážet vrtulník," popsal nehodu hodonínský policejní mluvčí Petr Zámečník.\nPodle Čížka z Besipu si motorkáři často neuvědomují, že není bezpečné zkoušet, co jejich stroj dokáže na silnicích, kde jezdí i další řidiči. „Od toho jsou okruhy nebo motoškoly. Musí si uvědomit, že hazardováním na normálních silnicích ohrožují především svůj život. Motorka jim neposkytuje žádnou ochranu jako třeba auto. Navíc jde i o zdraví dalších účastníků provozu," varoval Čížek.\nŘidiči motorek se ale hají. Upozorňují, že ne vždy jsou na vině oni.„Řidiči aut nás často přehlížejí. Už několikrát se mi stalo, že jsem jel po hlavní silnici a z vedlejší mi tam vjelo auto. Řidič dělal, že mě nevidí. Neberou nás jako plnohodnotné účastníky provozu," stěžoval si Petr Kocián z Brna.\nJeho slova potvrzují policejní statistiky. Z jedenaosmdesáti nehod zavinili motorkáři sedmačtyřicet. Tedy zdaleka ne všechny. „Musí si ale uvědomit, že zvlášť pokud jedou vysokou rychlostí, jsou snadněji přehlédnutelní než auta," upozornil koordinátor Čížek.\nPři nehodách se od začátku roku na silnicích zranilo šestasedmdesát motorkářů. „Čtrnáct lidí z toho těžce. A jeden zemřel," uvedl mluvčí policie Pavel Šváb.\nPodle primáře traumatologie brněnské fakultní nemocnice Petra Nestrojila je při jízdě na motorce důležité kvalitní oblečení a především helma. „Helma ochrání hlavu, ale ne například páteř a orgány v těle. Proto je nutnátaké kvalitní kombinéza, která má ztužení na několika místech těla," vysvětlil Nestrojil.\nNejzávažnější zranění podle něj vznikají při střetu motorky s jiným autem. „Čím rychleji motorkář jel, tím jsou zranění těžší," dodal lékař.\nZa nárůst počtu nehod motorkářů může podle koordinátora Besipu možná částečně stát také nový zákon. „Od roku 2013 totiž řidiči nemusí mít na skútry a motorky s objemem válců do 125 kubických centimetrů speciální řidičské oprávnění," poznamenal Čížek.


Katapult pro muzikanty\nHanka Hosnedlová | 16. 2. 2018 | Koncerty a festivaly\nEliška a Votvíráci, nadějná hudební formace z Písku, Želiborovi a přátelé se swingem a country hudbou a sehrané Trio Víti Troníčka tvořili programovou náplň lednového koncertu cyklu Večery s…, které se konají jednou za měsíc v Divadle U Kapličky na předměstí Českých Budějovic. Byl to zároveň první startovní koncert už druhého ročníku jihočeského hudebního projektu, který na začátku loňského roku uvedli do života Jarda Hnízdil (Spolektiv) a Vašek Koblenc (Bonsai č.3).\nZáměrem, zůstávajícím i nadále jako krédo celé akce, je poskytování příležitostí neznámým nebo začínajícím kapelám i jednotlivcům, představit je publiku a napomoci tak k jejich dalšímu zviditelnění. A po zkušenostech z uplynulého ročníku musím říci, že se toto heslo naplňovat skutečně daří.\nPatronem prvního ročníku byla folková legenda Pavel Žalman Lohonka, což byla nesporně moudrá volba. Toho pak v letošním roce vystřídal Víťa Troníček - kapelník známé skupiny Marien a spoluzakladatel dění Folk žije. Ačkoliv se obvykle tvrdí, že akce musí probíhat minimálně tři roky, než vejde do povědomí a než získá spolehlivý okruh příznivců, zdá se že Večery s… mají akceleraci poněkud rychlejší. Pořadatelům tohoto netradičního festivalu se podařilo vytvořit určitý okruh stálých návštěvníků již během prvního roku a navíc start druhého ročníku byl bohatě podpořen nejen regionálními, ale i celostátními médii. Navíc pořadatelé začali perspektivně spolupracovat i s organizátory Porty, což je víc než prozíravý krok. Ale slušný ohlas je i ze strany druhé – tedy ze strany účinkujících. Ti, kteří touhle startovní scénou prošli, mají dobře nakročeno a nejednomu z těchto objevů se dostalo i dalších šancí. Za pozitivní lze považovat i skutečnost, že zatímco v předchozím ročníku pořadatelé tyto formace a písničkáře vyhledávali, dneska už projevují zájem o pódiovou prezentaci ve zmiňované přehlídce sami muzikanti.\nÚnorový program nabízí Banjaluku, jejíž repertoár je charakterizován jako crossover folk, charismatického písničkáře Reného Součka a již osvědčený bluegrassový Giant Mountains Band dokonce s mezinárodními vavříny. Březnový páteční večer naplní Kvintet s bluegrassem a country, dámská skutečně živelná sestava Živolenky a žánrově pestrý Chansonet se swingem, jazzem i folkem. V dubnovém pořadu pak Spolektiv oslaví na scéně třicet let svého trvání a jako hosta si pozval recesistického autora a hudebníka Standu Kahudu jr. s jeho Magnetickým moučníkem. Další pořady pak navážou na tuto linku zase až po jarně-letní přestávce, která dává prostor nejen zavedených open-air festivalům, ale i dovolenkovým a prázdninovým únikům z měst. Takže s dalšími novinkami se ozveme zase za půl roku.


Práce je zaměřena do oblasti vývoje nových pevných lékových forem. Zabudováním léčiva do nosiče lze významně ovlivnit rychlost jeho uvolnění po aplikaci, zlepšena může být i jeho stabilita vůči degradaci. V práci budou studovány metody vhodné pro zabudování léčiv špatně rozpustných a nerozpustných ve vodě do vrstevnatých anorganických a hybridních anorganicko-organických nosičových materiálů. Sledováno bude rovněž zpětné uvolnění účinných látek v simulovaných tělních tekutinách.\nKlastrové biomateriály pro fotodynamické aplikace\nStudijní programy: Léčiva a biomateriály, Léčiva a biomateriály\nVedoucí práce: Kaplan Kirakci, Ph.Dr.\nSingletový kyslík je excitovaná forma kyslíku s cytotoxickými účinky. Vzniká přenosem energie z excitovaných tripletových stavů fotosensitizátoru na molekulární kyslík. Nádorové buňky nebo bakterie nemohou vyvinout rezistenci vůči singletovému kyslíku, a proto jsou fotosensitizátory využívány pro fotodynamickou terapii rakoviny nebo fotoinaktivaci bakterií. Luminiscenční oktaedrické klastrové komplexy molybdenu s obecným vzorcem [Mo6I8L6]2- jsou účinnými fotosensitizátory singletového kyslíku při excitaci viditelným světlem nebo rentgenovým zářením. Cílem disertační práce bude připravit tyto komplexy ve formě nanočástic nebo filmů pro fotodynamickou terapii nebo antibakteriální aplikace. Důležitým aspektem této práce je popis vztahu mezi morfologickými a fotofyzikálními vlastnostmi připravených materiálů a jejich biologickou aktivitou. Práce zahrnuje: • syntéza výchozí klastrové sloučeniny Mo6I12 v pevné fázi • příprava komplexů Mo6 • charakterizace připravených Mo6 komplexů (NMR, ESI-MS, CHN analýza) • příprava nanočástic na bázi Mo6 a funkcionalizace povrchu • příprava baktericidních filmů • morfologická charakterizace připravených materiálů (SEM, TEM, XRD, DLS) • fotofyzikální charakterizace\nStrukturní charakterizace elektrodových materiálů pro lékařskou diagnostiku\nVedoucí práce: prof. RNDr. Bohumil Kratochvíl, DSc.\nPráce se bude zabývat strukturní charakterizací elektrodových materiálů pro lékařskou diagnostiku, např. pro detekci klíšťové encefalitidy elektrochemickými metodami. Pod pojmem strukturní charakterizace se rozumí všechny pevnolátkové mikrostrukturní analytické metody. Předevěím však RTG strukturní a fázová analýza. Předpokládá se kooperace se staršími doktorskými studenty, kteří se této problematice věnují a kooperace s Katedrou analytické chemie PřF UK Praha.


Stručná historie TJ Sokol Vysočany | Tělovýchovná jednota\nZde se nacházíte: › Úvod › Informace TJ › Stručná historie TJ Sokol Vysočany\nPočet přečtení: 3121×\nUstavující schůze se konala dne 22. února 1920 v hostinci paní Kalové v Molenburku, za účasti bratří z jiných obcí hlavně ze Sloupu. Před touto schůzí byla schůze přípravná ve škole dne 8. února 1920, kde pan řídící učitel František Tenora promluvil o významu sokolské myšlenky, znázornil vývoj Sokola až do tehdejší doby (t.j. do roku 1920), ukázal několik ilustračních momentů z posledních sletů v Praze. Po přednášce je přikročeno k zápisů členů nově založené odbočky SOKOLA SLOUPSKÉHO V MOLENBURKU.\nHlásí se: Bohumil Kala - povolání kolář, Oldřich Nečas - učitel, Teodor Kala - řezník, Leo Kala - úředník, Tomáš Konečný - rolník, František Ševčík - kolář, Andělín Nečas - povolání neuvedeno, Alois Ševčík - krejčí, František Hudec - rolník.\nVšichni členové činní. Z dostupných materiálů a vyprávění dnes již nežijících pamětníků se dovídáme o počátečních potížích s místem na cvičení. Muži cvičili v čísle 1 u Hudců na zahradě. Na včelíně bylo heslo „CO ČECH TO SOKOL“.\nBylo vyhlédnuto místo v lese „pod Jankovéma“ a začalo se vyjednávat s lesní správou v Baldovci. Uvažovalo se zřídit v tomto místě provizorní hrazdu jasanovou na sloupcích. V srpnu 1920 byli za členy přijati bratři legionáři vrátivší se z Ruska, Hubert Flajzar, František Přibyl, Metoděj Nejedlý. V roce 1920 řídil schůze bratr vzdělavatel Oldřich Nečas - učitel.\nV roce 1921 starosta Sokola Tomáš Konečný - rolník.\nV roce 1922 starosta Sokola Ludvík Jančík - lesní správce.\nZ rekapitulace se o průběhu veřejného cvičení dovídáme že z Drahan se dostavila celá jednota s hudbou, dále několik bratří ze Sloupu a z Hartmanic (dnešní Niva). Hudebníci z Lipové hráli při prostných a při večerní zábavě. Pořad byl: žákyně - hry, žáci - prostná, muži - nářadí, ženy a dorost tělocvik prostný, žačky - taneček, dorost - nářadí, muži - skok daleký, ženy - kužely, dorost - prostná. Účastníci v krojích 16x, sehráno divadelní představení „LEŠETÍNSKÝ KOVÁŘ“.\nNěkolik schůzí jak výborových, tak i členské schůze se uskutečnily na Kovárně!\nZpráva o roku 1923, konalo se loutkové představení akademie v Housku, divadelní představení „ŽENA LEGIONÁŘE“.\nV roce 1924 - účast na okrskovém sletu v Rájci. Červenec 1924 - Župní závody - Kunštát.\nRok 1925 - starosta Ludvík Jančík, jednatel - Bohumil Ondroušek, náčelník - František Hudec, hospodář - Tomáš Konečný, vzdělavatel - František Pala.\nVeřejné cvičení Rájec, Sloup, Hartmanice, Žďárná, Protivanov, Molenburk - okrskové cvičení. V roce 1925 - žádost k obci o místo pro stavbu sokolovny (uvažovalo se o rozprodej losů), povolení od ministerstva financí.\nV roce 1926 - lesní zpráva v Plumlově povoluje cvičit na cvičišti v lese. Odchází starosta Ludvík Jančík do Blanska. Společenská místnost dojednána s paní Kalovou - hospodskou za roční poplatek 100 Kč, od 1. dubna počínaje. V tomto roce jednota pořídila vlastním nákladem nové jeviště. Sehráno 5 divadelních představení.\nDle přehledu tělocvičné činnosti Župy krále Jiřího z Poděbrad,která se sestávala z okrsku blanenského, boskovického, černohorského, jevíčského, letovického a svojanovského se dovídáme, že v roce 1927 cvičilo v naší jednotě 23 cvičitelů, 10 cvičenek, 6 dorostenců, 29 žáků, 28 žaček. Starosta Sokola Ladislav Sobotka. Jednota vlastní knihovnu, která čítala koncem roku 168 svazků.\nMístostarosta Leo Kala, jednatel a vzdělavatel Rudolf Sychra, pokladník Alois Hejč, hospodářJosef Procházka, knihovník Anna Váhalová, delegátem do Župy Josef Škvařil. Muži cvičí na zahradě u Hudců č. 1. Župní slet žactva v Letovicích, účast 26 žáků, doprava koňskými povozy - Jaroslav Němec a pan Antonín Hebelka.\nRok 1928 - povoleno cvičení v místním hostinci - 2x týdně. Župní slet ve Svitávce 17. června 1928. Veřejné cvičení v Molenburku - zúčastnili se Protivanov, Hartmanice, Sloup, Žďárná. Cvičilo se na veřejném cvičišti dnešních garáží ČAD.\nRok 1929 - starosta Josef Procházka, místostarosta Florián Přibyl, náčelník František Hudec, náčelnice Marie Myslivečková, jednatel Karel Čapka, vzdělavatel Antonín Talský, novinářem František Vymazal.\nSehrána divadelní hra „Falešná kočička“ - celkem 3 představení.\n16. června 1929 - uvítání prezidenta Tomáše Garrigue Masaryka v Boskovicích - účast 14 členů.\n9. června 1929 - účast žactva na sletu v Blansku.\n30. června 1929 účast žactva na veřejném cvičení ve Sloupě.\n4. srpna okrskový slet v Rudici - muži.\n1930 - 1931 - sehrány 3 divadelní hry „Děda Štrádal u pana prezidenta“, hry sehrány k osmdesátinám pana prezidenta Masaryka.\nStarosta Josef Procházka, místostarosta Vladimír Němec, náčelník František Hudec, náčelnice Marie Myslivečková, vzdělavatel Karel Hudec, jednatel Karel Čapka, pokladník František Kala, knihovník Vladimír Němec.\nRok 1932 - starosta bratr Karel Čapka, místostarosta Josef Procházka, jednatel Josef Grmela, pokladník Marie Myslivečková, vedoucí dorostu Josef Celý, vedoucí žáků Josef Grmela, vzdělavatel Karel Čapka, knihovníkem František Strejček, místonáčelníkem Vojtěch Škvařil.\n1. ledna 1932 - divadelní představení veselohra „Stréček Křópal poslancem“.\n8. ledna 1932 - divadelní představení „Osudy legionářovy“, „Věryh k prezidentovi“.\n12. června 1932 - dětská besídka s nadílkou a ukázkami tělocvičnými.\n19. června župní slet v Boskovicích.\n3. 7. - 7. 7. 1932 IX. všesokolský slet v Praze, účast z naší TJ - 6 členů a 4 sestry.\nV dalším období historie našeho TJ Sokola byly v názvu slova tělocvičná jednota. Tomuto do jisté míry odpovídala i činnost, která se skládala ze cvičení všech složek - muži,ženy, dorostenci, dorostenky, žáci, žákyně. Prováděla se prostná, nářadí - kůň, kruhy, bradla, hrazda. Dále některé disciplíny lehké atletiky např. pětiboj, skok daleký, chůze atd.\nV roce 1933 byl starostou Sokola Josef Grmela, místostarosta František Kala, jednatel Karel Čapka, pokladník Marie Myslivečková, náčelník František Hudec, náčelnice Františka Hudcová, vedoucí dorostu Josef Nedoma, vedoucí žáků Josef Grmela, vedoucí žaček Marie Myslivečková, vzdělavatel František Kala, knihovník Vladimír Němec, režisérem Marie Myslivečková.\nPro nedostatek výběru divadelních her, určeno k sehrání divadelní představení drama „Vrah“. Datum byl 7. ledna 1933 –Sokolský ples, hudba Drahany.\nRok 1934 - starosta bratr František Kala, místostarosta Vladimír Němec, náčelníkem František Hudec, vzdělavatel Josef Grmela, jednatel Helena Hudcová, pokladník Marie Myslivečková, náhradníci zvoleni Alois a František Strejčkovi.\nNa velikonoční pondělí sehrána divadelní hra Marie Příleské „Člověk spravedlivý“.\nJenota darovala svoje knihy v rámci akce „Knihy veřejnosti“ obecní knihovně. Během roku sehrána představení „Maryša“. 16. prosince 1934 sehrána veselohra „Tatínek šel na zálety“. Uspořádán SILVESTR 1934.\nRok 1935 - 12. ledna 1935 Sokolský ples, hudba Drahany. Výbor pracuje ve stejném složení jako v minulém roce. Starosta Fantišek Kala. Jediný místostarosta Vladimír Němec se odstěhoval. Na jeho místo zvolen František Hebelka. Sehráno bylo jedno divadlo. Tělocvičná činnost v tomto roce slabší, cvičilo žactvo, muži pouze na jaře.\nRok 1936 - na řádné Valné hromadě konané dne 15. února 1936 při volbě funkcionářů zvoleni následující: starosta František Kala, místostarosta bratr Antonín Hebelka, náčelník František Hudec, vzdělavatel Josef Grmela, jednatelkou Helena Hudcová, pokladník Marie Myslivečková, knihovník a novinář Václav Němec, matrikářem Helena Hudcová.\nV tomto roce se s TJ rozloučil dlouholetý člen a funkcionář Karel Čapka, který po prázdninách odešel na nové působiště. V červnu bylo okrskové cvičiště ve Spešově. 28. 6. - 2. 7.1937 zájezd na Podkarpatskou Rus. Uspořádán jeden ples a jedna pouťová zábava.\nRok 1937 - starosta František Hudec, místostarosta Antonín Hebelka, náčelník František Hudec, vzdělavatel Matouš Hudec, jednatelka Helena Hudcová , pokladník Marie Myslivečková, revizoři účtů Matouš Hudec, Václav Němec, výběrčí příspěvků Václav Němec, Josef Ovad, knihovník a novinář Václav Němec.\nVedoucí žákyň Marie Myslivečková, vedoucí žáků Matouš Hudec, vedoucí dorostu Alois Škvařil, režisér František Kala. Na květnou neděli sehráno divadlo „Osiřelo dítě“, režisér Matouš Hudec.\n18. dubna 1937 sraz členstva v republice - všechno členstvo bez rozdílu.\nZ dochovaných materiálů se dovídáme, že ustavující schůze TJ Sokol Molenburk v poválečném období se konala dne 19. října 1946 v 19:30 hodin u bratra Františka Hudce, Molenburk č. 1. Župu zastupovali bratři Klose a Pavlů. Po uvítání promluvil k přítomným o významu sokolství pro národ Cyril Němec. Bratr František Hudec po konstatování, že schůze byla řádně svolána oběžníkem se obrátil na přítomné přátele Sokola, přejí-li si, aby v obci byla TJ Sokol ustavena. Zjistil souhlas, prohlásil jednotu za založenou. Volby výboru byly vykonány aklamací. Zvoleni byli: starosta František Hudec, místostarosta František Kouřil, vzdělavatel - jednatel Cyril Němec, náčelník Jaroslav Konečný, náčelnice Božena Zouharová, pokladník František Přibyl, hospodáři Jaroslav Klemsa, Jan Hejč, Adolf Král, matrikářka Marie Strejčková, novinář Jan Hejč, zdravotník Jan Kala.\nZástupce Župy jednatel Klose ve svém projevu apeloval především na činovníky, aby plněním převzatých úkolů usilovali o rozkvět jedoty.\nZakladateli byli tito bratři: František Hudec, František Přibyl, František Kouřil, Cyril Němec, Adolf Král, Jaroslav Konečný, Jan Hejč, Jaroslav Klemsa, Vojtěch Přibyl, Ladislav koudelka, Josef Strejček, František Strejček, sestry:Marie Strejčková, Božena Zouharová, Marie Klemsová, Božena Nezvalová, Marie Hejčová, Růženka Zouharová, Marie Pernicová, Marie Zouharová, Jiřina Konečná, Zdeněk Voráč, Jan Kala, Josef Kouřil, Josef Zouhar, Jaroslav Mynařík, Alois Mynařík.\nV závěru se přihlásilo 10 členů k odběru časopisu Sokolský věstník.\nVe schůzi rozhodnuto do vánoc nacvičit divadelní kus,aby jednota mohla získat finanční obnos,kapitál na válkou zničeného nářadí.Rovněž rokováno o potížích s místností pro cvičení v zimním období.\nValná hromada členstva jenž se konala 19. ledna 1947 v 1. třídě obecní školy. Zahájení bratr starosta František Hudec, bratr vzdělavatel Cyril Němec hovořil, že duší tělocvičné činnosti v jednotě je náčelník a náčelnice, který musí s neutuchajícím elánem a odvahou strhnout ostatní členy. Na jejich práci záleží zdar celého XI. všesokolského sletu v Praze v roce 1948, kdy se k Praze obrátí pozornost celého světa.\nSložení výboru: starosta František Hudec, Molenburk č. 1, místostarosta Josef Strejček, Molenburk č . 94, vzdělavatel - jednatel Cyril Němec, Molenburk č. 107, náčelník Jaroslav Konečný, Molenburk č. 2, náčelnice Božena Zouharová, náhradník Pavla Kuchařová, pokladník Josef Zouhar, matrikář Marie Strejčková, Molenburk č. 42, novinář Zdeněk Voráč, zdravotník Jan Kala, sletový zpravodaj Alois Mynařík, hospodáři a revidenti pokladny: Jaroslav Klemsa, Housko č. 17, František Přibyl, Molenburk č. 53, Josef Kuchař, Molenburk č. 9.\nStarosta František Hudec, Molenburk č. 1, místostarosta Josef Strejček, Molenburk č . 94, vzdělavatel - jednatel Cyril Němec, Molenburk č. 107, náčelník Alois Mynařík, náčelnice Zdeňka Kašpárková, pokladník Zdeněk Voráč, hospodář Josef Zouhar, sletový stravovatel Josef Strejček mladší, matrikářka Marie Strejčková, revizoři účtu (pokladníci): František Přibyl, Vojtěch Přibyl, Jan Hejč.\nV tomto roce jednáno o návrhu započetí stavby Sokolovny, aby stavba mohla býti v příštích létech uskutečněna. Sehrána divadelní hra „Falešná kočička“. Pokračování v budování hřiště. Stanovisko výboru jednoty k sjednocování a přístupu členů Orla se podřídí příkazům AV Župy. Ti kteří z Orla přistoupí s upřímným úmyslem do Sokola, budou vítáni a radostně přijati. Dresy hráčů kopané u Jaroslava Konečného, Molenburk č. 2, s nímž se bude jednat o předání naší jednotě.\n22. srpna 1948 veřejné cvičení na nově zřizovaném hřišti. Hudba ze Žďárné, která hrála ke všem sletovým prostným. V průvodu se zúčastnilo 148 příslušníků Sokola buď ve cvičebním, nebo slavnostních krojích. Ženy zacvičila radostně líbivá prostná “Harmonie pohybu“ cvičilo 20 žen. Průběh veřejného cvičení byl plynulý, radostný, zvláště žáci sklidili potlesk a úspěch.\n15. srpna 1948 taneční zábava. V tomto roce pořízené rozhlasové zařízení nákladem přes 9 000 Kč. Žactvo se zúčastnilo XI. všesokolského sletu v Praze.\nV národní škole v Molenburku proveden nábor žactva do Sokola. Prováděny práce na úpravě hřiště. Probíhalo plnění podmínek TOZ.\nStarosta Sokala František Hudec, místostarosta Josef Strejček, vzdělavatel a jednatel Cyril Němec, změna funkce pokladníka Zdeněk Voráč předává pokladní knihu Josefu Klusákovi.\nObjednáno nové jeviště s rozpočtem 80 086 Kč od firmy František Fert, Brno-Husovice. Zaslána záloha dle podmínek smlouvy 30 000 Kč. Zbytek do celkového obnosu po dodání jeviště.\nStarosta Josef Strejček starší, místostarosta Karel Mynařík, vzdělavatel a jednatel Cyril Němec, náčelník Silvestr Zouhar, náčelnice Zdenka Kašpárková, pokladník Vincenc Mynařík, matrikář Marie Strejčková, pokladník Jan Kala, vedoucí banné výchovy Alois Strejček, referent pro TOZ Josef Jirůšek, revizoři: Jan Hejč, Adolf Zouhar, Vojtěch Přibyl, členové výboru: Jiřina Konečná, Marie Kalová, Adolf Král, Tomáš Konečný.\nVytvoření tělovýchovného sboru za mužské složky: Josef Přibyl, Molenburk 54, Vincenc Mynařík, Molenburk 90, Cyril Němec, Molenburk 33, Josef Mynařík mladší, Molenburk 90. Za ženské složky: Zdeňka Kašpárková, Molenburk 5, Jarmila Přibylová, Molenburk 31, Františka Hudcová, Molenburk 26, Božena Voráčová, Molenburk 76. Do vzdělavatelského sboru: Josef Přibyl, Molenburk 54, Cyril Němec, Marie Strejčková, Molenburk 42, Pavla Klusáková, Molenburk 18, Zdeňka Kašpárková, Molenburk 5. Náčelník sportu svěřeno k organizování bratru Vincenci Mynaříkovi, Molenburk 90. Pobyt v přírodě Ladislav Nečas, výpomoc Cyril Němec.\n14. ledna 1950 Sokolský ples. V roce 1950 se pokračuje v budování Tyrošova parku u silnice. Sázely se topoly, keře a lesní stromy, jeřabiny kolem hřiště. Sehráno divadelní představení - činohra "Mistr ostrého meče“, celkem 3x. Kulturní brigáda ve Vilémovicích 1x. Budování hrazení pro kluziště na stávku u kovárny. Lední plocha bude dokončena s příchodem mrazů.\nStarosta Josef Strejček, místostarosta Karel Mynařík, jednatel, vzdělavatel Cyril Němec, náčelník Alois Mynařík, náčelnice Františka Hudcová, hospodář Oldřich Mynařík, zdravotník Jan Kala, pokladník Vincenc Mynařík, revizoři Jan Hejč, Adolf Zouhar.\nDvoudenní pobyt pod stany u Plumlova. 26. - 27. května 1951 - Sokolský den. Sobota kulturní večer, neděle dopoledne lehkoatletický trojboj, odpoledne průvod obcí, vystoupení složek na hřišti. Jednota obbrdržela subvenci od státního úřadu pro tělovýchovu a sport - 50 000 Kč na postavení kabin na hřišti.\nZaložení oddílu kopané.\nStarosta Josef Strejček (1900), činnost úsek sportovní - Vojtěch Strejček (1927),č innost úsek pro propagační výchovu - Josef Zouhar (1928), náhradník Jan Kala (1925), činnost organizační Cyril Němec (1919), náhradník Marie Strejčková, činnost TOZ Alois Mynařík (1931), činnost úseku masových akcí Josef Včelař (1933), náhradník Josef Mynařík (1934), za ženy Františka Hudcová (1934), zdravotní Alois Mynařík Molenburk 17 (1927), činnost hospodářská Vincenc Mynařík (1902), Oldřich Mynařík (1925), náhradníci Zdeněk Voráč (1927), Adolf Zouhar, revizoři Jaroslav Konečný (1921), Jan Kala (1925).\nZapočato s výstabou kabin a skladiště na nářadí. Probíhá soutěž TOZ. K soutěži se přihlásili Tomáš Hynšt (1933), Karel Hrbáček, Josef Včelař (1933), Miroslav Kouřil. Soutěž dokončí Josef Strejček starší, Ladislav Nečas, Jaroslav Bednář. Probíhaly práce na družstevním domě. Proběhl Sokolský den. Dopoledne vyřazovací závody v běhu, odpoledne finále o titul mistra jednoty. Ve 14 hodin průvod obcí s hudbou od garáží na hřiště s následujícím cvičením složek. V podvečer táborák na hřišti s krátkým programem.\nZakoupena brankářská výzbroj pro hokejový oddíl.\nNová organizace Československé tělesné výchovy, jak vyplývá ze zákona o tělesné výchově z 12. prosince 1952 - DSO Sokol.\nUž nově předseda (končí funkce starosta) Alois Mynařík (1927) Molenburk 17, zástupce - prop. člen výboru Jan Kala Molenburk 108, jednatel Cyril Němec Molenburk 33, pokladník Alois Strejček Molenburk 46, hospodář Oldřich Mynařík Molenburk 90, zdravotník Josef Strejček, pracovník pro masové akce Adolf Zouhar Molenburk 112, pracovníci pro zajištění prácí oddílu: Jaroslav Konečný Molenburk 2, Josef Kouřil Molenburk 58, Františka Hudcová Molenburk 26, pracovní pro PPOV: Josef Mynařík Molenburk 90, Cyril Němec Molenburk 33.\nPokračovalo se s výstavbou zděných kabin. Stavební práce Josef Keprt a Karel Mynařík. Výpomoc Martin Koudelka + brigádníci z řad jednoty.\nUspořádaná pouťová zábava, aby se jednota finančně zotavila. Oddíl kopané pokračoval ve své činnosti mistovskýmí zápasy. Při dostavbě kabin na níž někteří členové odpracovali celou dovolenou zejména Oldřich Mynařík (přes 200 hodin), z dalších vyzvednuta práce Josefa Strejčka mladšího, Luboše Strejčka, Josefa, Jaroslava a Aloise Mynaříka a dalších. Zednické práce dokončující provedl Miloš Nečas.\nPředseda Alois Mynařík Molenburk 17, zástupce předsedy Jesef Hejč Molenburk 91, uč. metodický úsek PPOV Josef Mynařík Molenburk 90, sportovně technický úsek Vincenc Mynařík Molenburk 90, pom. pro odb. Josef Kouřil Molenburk 58, kopaná Jaroslav Konečný Molenburk 2, stolní tenis Cyril Němec Molenburk 33, hokej Josef Včelař, mládež Joža Strejček Molenburk 92,organizační úsek + jednatel Cyril Němec, náhradník Jaroslav Mynařík Molenburk 106, pokladník Josef Strejček (1900) Molenburk 92, hospodář Oldřich Mynařík Molenburk 90, zdravotník Metoděj Kašpárek Molenburk 5, náhradníci: Anežka Kalová Molenburk 109, Františka Hudcová Molenburk 26, Luboš Strejček Molenburk 92, Miroslav Kašpárek Molenburk 75.\nŠachové přebory jednoty - řídí Oldřich Kouřil Molenburk 58.\nPřihlášen oddíl kopané do okresního přeboru.Zahájeno cvičení na spartakiádu 1955. Jednota se v soutěži plnění plánu rozvoje umístila na 11. místě (splněno na 87%).\nJednáno s předsedou JZD Metodějem Hudcem o příjezdu k družstevní drůbežárně, která je za fotbalovým hřištěm. Cesta bude podél plotu pana Jana Hejče v šíři 4m. Bránu postaví JZD, které bude dbát, aby byla zavírána!\nV pokračování mapování historie TJ Sokola Vysočany - Molenburk se dostáváme do roku 1955.\nVýbor jednoty pracoval v následujícím složení: předseda Josef Strejček (1900), Molenburk 94, uč. met. úsek Vojtěch Mynařík (1937), Alois Mynařík (1927), Molenburk 17, sportovně technický úsek, úsek práce s mládeží Jarek Mynařík (1935), Molenburk 106, propagace Joža Strejček (1927), Molenburk 94, organizace Cyril Něnec (1919), Molenburk 33, hospodář - Mil. Crhonek (1921), Molenburk 14, zástupce hospodáře Oldřich Mynařík (1925), Molenburk 90, zdravotník Jaroslav Konečný (1921), Molenburk 2, náhradníci: Vincenc Mynařík (1930), Jan Hejč, Josef Hejč, Marie Mynaříková, revizoři účtů Vincenc Mynařík starší, Molenburk 90, Metoděj Hudec, Molenburk 26.\nPlán na rok 1955, získat 4 nové členy, 2 nositele odznaku PPOV ,1 výkon. III. třídu. Na 1. celostátní spartakiádu získáme 16 cvičících. Nácvik na 1. celostátní spartakiádu vedou: Jarka Mynaříková, Marie Mynaříková, Vojtěch Mynařík, Metoděj Kašpárek.\n5. února 1955 - Sokolský ples - hudba Jazz Drahany. Ustaven cvičitel sboru náčelní Vojtěch Mynařík, Molenburk 69, který povede muže, náčelnice Jarka Mynaříková, Molenburk 104, která povede ženy. Žactva se svěřuje Jožkovi Strejčkovi, Molenburk 94, žákyně Marie Mynaříková Molenburk 69, člen sboru je dále Cyril Němec a Vincenc Mynařík mladší. Molenburk 90. Půjčování kabin pro nacvičování divadel ČSČK za podmínek: otop si provedou sami, provedou úklid a výdaje za osvětlení uhradí ze svého. Sdělí výboru TJ jméno odpovědného funkcionáře se kterým bude výbor v kontaktu.\nRegistrace hráčů kopané, přihlášky nové musí být odeslány do 1. 12. 1955. Provedením se pověřuje Josef Hejč a kapitán mužstva Joža Strejček.\nNácvik na 1. CS - okrskové cvičení (16 osob), okresní (12 osob), krajské a celostátní (12 osob).\nÚprava a rozšíření hřiště celkem 10 800 Kčs, jež byly kryty z vlastní činnosti jednoty (divadla, zábava atd.)\nPředseda Josef Strejček (1900) Molenburk 94, náčelník Vojtěch Mynařík (1937) Molenburk 69, sportovně technický úsek Alois Mynařík (1927) Molenburk 17, propagace Jaža Strejček (1927) Molenburk 94, hospodář Alois Mynařík (1931) Molenburk 69, jednatel Cyril Němec (1919) Molenburk 33, zdravotník Leopold Mynařík (1933) Molenburk 90, náhradníci: Jiří Flek (1939) Molenburk 59, Josef Héč, Jarka Mynaříkova, Vincenc Mynařík (1930) Molenburk 90, revizní komise Vincenc Mynařík starší, František Hejč Housko 24. Delegáti na okresní konferenci: Vojtěch Mynařík, Marie Mynaříková, Josef Ševčík Housko 52. Jednota sehrála divadelní hru „Václav Hrobčický z Hrobčic“. Touto hrou se přihlásila do okresní soutěže, kde skončila na 5. místě z 11 soutežících.\nPokračovalo se v budování hrací plochy a oplocení rozšířeného hřiště. Dokončení vnitřní omítky kabin + obílení. Stanovení poplatku od ČSČK za zapůjčení jeviště (hra se 4x opakovala).\nOddíl ledního hokeje provedl postavení mantinelů na ploše rybníčku před Kovárnou + částečné osvětlení. Velmi agilně na úpravě pracovali: Vojtěch Mynařík, Václav Němec, Adolf Král, Jiří Jirůšek, Jiří Flek a jiní nadšení pracovníci oddílu ledního hokeje.\nOddíl kopané se umístil na 2. místě za Sokolem Lažany a jen branky rozhodly o vítězi okresní soutěže v kopané.\nPředseda Alois Mynařík (1927) Molenburk 17, místopředseda Josef Ševčík (Housko 52), pokladník Alois Mynařík (1931) Molenburk 69, jednatel Jiří Flek (1939) Molenburk 59, hospodář Oldřich Mynařík (1925) Molenburk 90, propagace Jožka Strejček mladší (1927) Molenburk 94, cvičitelka Marie Mynaříková Molenburk 69, sportovní František Hejč Housko 24, sportovní Jiří Jirůšek (1938) Molenburk 81, zdravotník Leopold Mynařík (1933) Molenburk 90, člen výboru Jaroslav Konečný (1921) Molenburk 2.\nUspořádán Sokolský ples. 16.března 1957 sehráno divadelní představení. Uspořádána pouťová zábava.B rigády na výstavbě kulturního domu. Brigáda na úpravě pomníku padlých na návsi. Při žňových pracích zajištěny 2 směny pro JZD. Zajištění a vybavení novou výstrojí pro fotbalisty.\nRok 1958 - předseda Josef Héč (1927) Molenburk 92, místopředseda Alois Mynařík (1927) Molenburk 17, jednatel Jiří Flek (1939) Molenburk 59, hospodář Oldřich Mynařík (1925) Molenburk 90, propagace Jožka Strejček mladší (1927) Molenburk 94, zdravotník Leopold Mynařík (1933) Molenburk 90, pokladník Alois Mynařík (1931) Molenburk 69, kulturní referent Josef Mynařík (1934) Molenburk 90, člen výboru Václav Němec (1939) Molenburk 70, revizoři: Vincenc Mynařík starší (1901) Molenburk 90, Jaroslav Přibyl.\nPokračovalo se v brigádách na kulturním domě a v JZD. Na hřišti pokračováno v oplocení: Na hřišti byla postavena letní kovová konstrukce na cvičení (šplh, hrazda, atd.). Do kabin zakoupena kamna pro topení v nepřízni počasí. Ve své činnosti pokračuje oddíl kopané.\nVýbor TJ pracoval v následujícím složení: předseda Vojtěch Mynařík (1937) Molenburk 69, místopředseda Josef Héč (1927) Molenburk 92, jednatel Anna Kudrnová (učitelka), přechodné bydliště Molenburk 3,náčelník Jaroslav Konečný(1921) Molenburk 2,náčelnice Jarka Mynaříková,hospodář Josef Strejček starší (1900) Molenburk 94, pokladník Alois Mynařík (1931) Molenburk 69, sportovní referent Zdeněk Přibyl (1942) Molenburk, propagace Karel Zukal (1941) Molenburk 60, revizoři: Karel Skácel (1940) Molenburk 7, Vojtěch Flek (1941) Molenburk 84, člen výboru Květoslav Kala (1942) Molenburk 100.\nDelegáti na okresní konferenci Květoslav Kala, Zdeněk Přibyl.\nTaneční zábava 29. března 1959. Průběh nácviku žen na II. CS. Proběhl běh vítězství. Probíhaly brigády na kulturním domě a úpravě hřiště. Okresní spartakiáda v Blansku - účast žáků obecní školy.\nZměna poplatku za půjčení jeviště ze 30 Kčs na 50 Kčs. Oddíl kopané skončil po podzimní části na 2. místě. Cvičení žen na spartakiádu vedla učitelka Kuchařová z Ostrova.\nVýbor DSO Sokol pracoval v následujícím složení: předseda Vojtěch Mynařík (1937) Molenburk 69, místopředseda Anna Strejčková, jednatel Karel Zukal (1941) Molenburk 60, pokladník Alois Mynařík (1931) Molenburk 69, hospodář Josef Mynařík (1934) Molenburk 90, propagace František Mynařík.\nStručná historie TJ Sokol Vysočany


Znalosti pro tržní praxi | Studentům KAE Znalosti pro tržní praxi – Studentům KAE\nMoodle – instructions\nInformace pro studenty, kteří splnili předměty ZTPA, ZTPB, ZTPC a ZTPD.\nStudenti, kteří splnili podmínky kurzů souvisejícíh s konferencí Znalosti pro tržní praxi 2012, mohou žádat garanty příslušných kurzů v době jejich konzultací o zapsání atestací . Pro ZTPA a B je garantkou Mgr. Pavla Slavíčková, Ph.D., pro ZTPC, D doc. Jaroslava Kubátová.


Kuba se pokusí s nespokojenými poslanci ODS domluvit – Novinky.cz\nVe Sněmovně v úterý pokračují jednání o osudu úsporného balíčku, jehož části jsou nepřijatelné pro některé poslance ODS. Ještě před zasedáním poslaneckého klubu se s poslanci setkal nově zvolený místopředseda strany Martin Kuba. Chce najít kompromis.\núterý 6. listopadu 2012, 10:32 - Praha\n(Aktualizováno: úterý 6. listopadu 2012, 11:39 )\n"Vyslechl jsem si jejich názory a pokusíme se najít nějaké kompromisní řešení," řekl po jednání s rebely novinářům Kuba, který věřil v možnost domluvy již před setkáním.\n"Já to ani nechci brát tak, že to jsou nějací rebelové. S těmi kluky se setkávám často, tak si je poslechnu a zkusíme se domluvit. Máme na to dnešek, případně zítřek," řekl Právu Kuba po úterním ranním zasedání grémia ODS.\nVíkendový kongres ODS vyzval takzvané rebely, aby opustili od svých sólových akcí a respektovali většinové stanovisko klubu. [celá zpráva]\nMinimálně dva z nich, Marek Šnajdr a Radim Fiala v pondělí naznačili, že neberou doporučení kongresu na lehkou váhu a podporu balíčku, který počítá i se zvýšením DPH, zváží. [celá zpráva]\nPředseda poslaneckého klubu ODS Zbyněk Stanjura novinářům řekl, že se o daňovém balíčku bude hlasovat až ve středu. Podle něj se před klíčovým hlasováním zřejmě ještě jednou sejde poslanecký klub ODS. "Zítra do devíti ráno musí být jasno," řekl Stanjura.