Kovářova krátká zámořská mise je u konce. NHL je mu zapovězená, vrací se do Plzně\n5. 12. 2018 5. 12. 2018 / Alexandr Neugebauer / 2 minutes of reading / Domácí noviny,Domácí sport,Hokej\nJan Kovář si chtěl splnit sen snad každého vrcholového hokejisty, zahrát si v zámořské NHL. V létě se dohodl s klubem New York Islanders, jenže v přípravě si během čtyř zápasů (jeden gól plus jedna nahrávka) místo v týmu nevybojoval. Přešel do Bostonu, který ho poslal na rozehrání na farmu v Providence, kde se bodově dařilo. Ve 12 utkání vstřelil šest branek a na další čtyři přihrál. Ale ani odtud nevedla cesta do nejslavnější ligy. Kovář se proto rozhodl z USA odejít. Nyní bude hrát měsíc za plzeňský celek, s kterým získal před pěti a půl lety titul.\nKovář po zisku titulu odešel do ruské KHL, kde si v klubu Magnitogorsk vydobyl skvělé jméno, a i proto bylo trochu překvapení, že dal přednost NHL před pokračováním v lize, kde byl za hvězdu. „Honzovi jde ke cti, že se do poslední chvíle pral o své místo v NHL. Dokázal, že má velkou kuráž a srdce bojovníka. To prokázal i tím, že se vrací k nám do týmu a chce nám pomoct, i když si mohl jistě vybírat z více nabídek. Takového hráče by chtěl mít v kádru každý trenér,“ komentuje příchod osmadvacetiletého centra hlavní kouč Škody Ladislav Čihák na webu HC ŠKODA Plzeň.\nPokud se bude Kovářovi dařit, ať už v Plzni či v jiném evropském celku, reprezentační kouč Miloš Říha ho jistě neopomine při nominaci na některý z turnajů Euro Hockey Tour či třeba i na MS.


Já těch šest a půl dětí, které jsou v Bullerbynu, prostě miluju:-) Poprvé nám je četl manžel na konci těhotenství a pokračoval s tím i v porodnici. Teď si je Barunka (4 roky) měla možnost vychutnat konečně naplno. Když jsem se jí ptala, jaká postava je jí nejsympatičtější, tak mi vyjmenovala snad úplně všechny ženské postavy, Lisou počínaje a Kristin z Lövnäsu konče. Nevím, co má proti klukům:-)\nTakové dětství by jim mohl kdekdo závidět. Prostředí, do kterého je děj zasazen, je sice dnešním dětem hodně vzdálené, ale těmi zážitky by určitě nepohrdly. Dělání jeskyní v seně, nocování na seníku, posílání pošty v krabici od doutníků, stavění sněhových pevností a koulovací válka, přespávání v lese a lovení raků, hry plné fantazie, z kamene se rázem stane ztroskotaná loď a z dětí námořníci umírající hladem, atd. Zkrátka pohodové dětství. Trochu mě zarazilo, že si děti až na pár povinností od rána do večera užívají a mají prostor ke společným hrám. Vybavilo se mi vyprávění babičky, jak si poprvé a naposled dovolila jít se koupat s ostatními dětmi, za což si vysloužila výprask, protože neudělala v hospodářství to, co měla. Jak oba s bratrem chtěli chodit do školy, ale ne vždycky mohli, protože někdo musel zůstat doma a pomáhat. Přesto na své dětství ráda vzpomíná. Tak si říkám, zda i naše děti budou mít na dětství tak vřelé vzpomínky.\nDíky knize jsem si rozšířila povědomí o švédských zvycích. Zaujaly mě velikonoční cedulky (škaredá středa), psaní veršíků na vajíčka a jejich Vánoce. … S Barunkou jsme si dohledávaly, jak vypadá orsej, jaterník a křivatec, abychom si dokázaly lépe představit jarní atmosféru, když Anna a Lisa samy nevěděly, co dělaly:-) A co myslíte, že jsme udělaly, když jsme si četly o karamelách? ... Moje nejoblíbenější pasáž je ta, ve které se výše zmíněná dvojka stará o Kerstin. „Ty zlý fakane,“ řekla Anna tak vlídně a přátelsky, jak jen uměla.“:-D\nJen jsme dočetly, tak jsme začaly číst znovu od začátku:-) Kolifink Kolifink. Vřele DOPORUČUJI.\n„Bažina není močál. Bažina je místo prosycené světlem, kde tráva prorůstá vodou a voda se vlévá do oblohy. Líné klikatící se řeky unášejí sluneční kotouč až do moře a dlouhonozí ptáci, kteří jako by vůbec nebyli pro let stvoření, se s nečekanou ladností zvedají ze země vstříc křiku tisíce sněžných hus.“\nPřemýšlela jsem, jakou knihu dát tetě k narozeninám. Koukla jsem k pár oblíbeným uživatelkám (harena, 8509211 a Šánka), které knihy doporučují, a vybrala tuhle:-) Knížku jsem měla připravenou na poličce pár dní a pak mi došlo, že bych ji mohla použít do ČV (Kniha, kterou po přečtení někomu darujete). Tetě jsem musela samozřejmě oznámit, že pro ni máme knížku, ale že ji dostane až ji přečtu:-) Dočítala jsem včera na Šumavě při mém prvním stanování s dětmi.\nKde zpívají raci je tak trochu „pohádková“ detektivka, u které jsem se neubránila slzám. Ve dvou časových rovinách sledujeme na jedné straně (r. 1969) vyšetřování smrti Chase Andrewse, oblíbeného mladíka z městečka a na druhé straně (od r. 1952) nám dělá společnost plachá Kya, které jen málo lidí řekne jinak než Holka z bažiny, která tráví svůj čas krmením racků, sbíráním ptačích per a pozorováním nejrůznějších rostlin a živočichů, díky nimž si utváří svůj pohled na to, jak to v přírodě i v životě chodí.\n„Vrány nedokážou udržet tajemství o nic víc než bahno.“\nBavilo mě, jak mě Kya provázela bažinou a inspirovala mě k tomu, abych se pokusila určit, jaké ptačí pírko nosím v obalu na mobil. Je z naší procházky na Salesiovu výšinu a myslím, že je z kukačky. Na určení měla velký podíl moje mamka:-) … Opravdu by mě zajímalo, jak to měla Kya s osobní hygienou (čistění zubů, mytí vlasů atd.). Na vlasy stačí voda, mám s tím pětiletou zkušenost:-) … Je mi jasné, že by se daly v příběhu objevit nedostatky, ale hledat je nehodlám. Knížku jsem si užila a to rozhoduje. Pasáže s detektivním vyšetřováním a samotné soudní přelíčení mě drželo po celou dobu v napětí a sama jsem měla nejrůznější teorie:-) Navíc příběh ozvláštňují básničky a nemusela jsem je dohledávat:-) Moc děkuji mým oblíbeným za skvělý tip a doufám, že si knihu teta užije stejně jako já.\nNajednou ztracená a studená\nZahrada prázdná leží ladem\nJá toužím svírat v náručí své\nŽvatlající dítě, dítě sladké\nSmějící se, krotké i divoké…\nZmizelo slunce, zmizely stromy\nOdešlo vše, jsme tu jen my\nMatka náš dům zpěvem prozářila\nA večeři nám s láskou uvařila\nA milovala nás, jen bůh ví jak\nTeď svět halí černý mrak. (prý od Jamese Wrighta)\nVelmi znepokojivé čtení. Proč znepokojivé? Protože román působí neskutečně reálně, tak autenticky. Zobrazené vztahy (manželské, rodičovské, kolegiální, atd.) mi místy naháněly husí kůži. Neschopnost otevřeně si promluvit, čelit svým strachům, mizivá snaha pochopit druhého, lhát sám sobě, na moment se kát a říkat si, že ten druhý to také nemá lehké, ale za okamžik už zase pociťovat nenávist, cítit vztek a bezvýchodnost situace a mohla bych ve výčtu pokračovat ještě dlouho… Síla tohoto románu je pro mě právě v tom, že si dokážu představit, že bych se mohla ocitnout např. v pozici Markéty. A ta představa je děsivá…\nKniha je nesmírně čtivá, připadala jsem si, že nakukuji doktoru Gráblovi při operaci pod ruce, že s ním sedím v dílně, že s ním prožívám kocovinu, že cítím jeho vztek a strach, atd. Čtení místy dost bolelo (znám chlast z rodiny a mám k němu dost negativní vztah; také jsem při čtení zažívala strach spojený s tím, že by se mohly zvrtnout moje vztahy s dětmi)… „člověk si svoje peklo připravuje sám“ (s. 235)\nMoje první setkání s P. Dvořákovou. Přesvědčila mě, že je skvělou spisovatelkou. Její schopnost nahlédnout člověku do duše je mimořádná. Popravdě mám trochu strach pustit se do některé z jejích dalších knih. Ještě teď mi bije zrychleně srdce, to se mi u psaní žádného komentáře ještě nestalo. Klobouk dolů, Petro!\n„Je úžasné, co všechno si mudlové vymysleli, aby se obešli bez čar a kouzel.“\nTak jsem neodolala a rovnou se pustila do dalšího dílu:-) Hodně mě bavil Dobby, o Zlatoslavovi to samé říct nemůžu, dozvěděla jsem se spoustu nových zajímavostí ze světa čar a kouzel, společně se známou trojkou pátrala po tajemné komnatě, nechala se několikrát autorkou nachytat a zavést, nepospojovala si vodítka, nedůvěřovala jsem Tomovi, užívala si bylinkářskou část, Ronův způsob opravy nejmenovaného předmětu mi připomněl kolegu (Vláďo, snad si na to vzpomenu až tě zase uvidím:-)) a říkala jsem si, že tento díl je jako dělaný pro lidi s nejrůznějšími fobiemi.\nBavila mě, jak mudlovská prázdninová část, tak ta bradavická. I když mě trochu štvalo, jakou má autorka potřebu rekapitulovat předchozí děj. Ale postupně jsem měla pocit, že to dělá s větším citem. ... Dokonce se pomalu začínám orientovat v učitelích a předmětech, které učí:-) Jen mě mrzelo, že nedostal v tomto díle tolik prostoru Snape. Nedokážu si to vysvětlit, ale něco mě k němu přitahuje, i když do jeho koleje bych chodit nechtěla:-) Vezmu to zkrátka. Chápu, proč Harry Potter učaroval tolika lidem. I já tomuhle fantasticky do detailu promyšlenému světu začínám propadat. Například na mandragorách je vidět, jakou má autorka fantazii a jak dokáže, své příběhy vyšperkovat. Jsem moc zvědavá, jaká další dobrodružství čekají na Harryho a ostatní v dalším školním roce a zajímá mě, kdo je tím Vězněm z Azkabanu:-)\n„Ale tvůj strýc a teta na tebe budou pyšní, že?“ zeptala se Hermiona, když vystoupili z vlaku a připojili se k zástupu, který se hrnul ke kouzelné přepážce. „Až se dozvědí, co jsi letos dokázal?“\n„Pyšní?“ řekl Harry. „Blázníš? Když jsem tolikrát mohl přijít o život a nepodařilo se mi to? Budou zuřit…“\n„Koho mít rád? A komu věřit?\nKdo nevrhá k nám zrady stín?\nKdo dle tvé míry bude měřit\nkaždičké slovo, každý čin?\nKdo klepy o nás neroznáší?\nKdo něhy pln je k bídě naší?\nKdo odpouští nám slabosti?\nKdo neznudí nás ve zlosti?\nOh, lovče přeludného stínu!\nVzal vítr všecku námahu.\nMít sebe rád měj odvahu,\nvážený čtenáři mých splínů,\nvzor hodný sama sebe — chceš?\nNic pěknějšího nenajdeš.“ (Hlava čtvrtá, XXII)\nAž čtenářská výzva mě přivedla k tomuto notoricky známému dílku:-) I když knihu máme doma řádku let. Manžel ji spolu s mnoha dalšími literárními skvosty získal z pozůstalosti po babičce mého bratránka. Já tehdy o tento druh literatury neměla vůbec zájem. … Mea culpa:-)\nA já to prostě musím napsat. Wow! Z hodin literatury na gymplu jsem si pamatovala asi jenom to, že se tam píší dopisy:-) Vůbec jsem nečekala, že se bude děj vyvíjet tak, jak se vyvíjel. Celý příběh jsem četla s napětím, co se stane dál. Táni sen je nádherně popsaný, pěkně děsivě, škoda, že se probudila, tak brzy:-) A když jsem brala v potaz způsob, jakým Puškin odešel z tohoto světa, tak se pro mne celé dílko stávalo hodně uvěřitelným. Eugen Oněgin je dílo mnohovrstevnaté. Kromě silného dramatického příběhu, jsem například intenzivně vnímala ruskou elitu, která tíhne k francouzštině. Celkově mě bavilo utvářet si podle Puškina obraz tehdejší ruské společnosti. No a číst o tom, jaké zrovna panuje roční období, prostě krása:-)\n„Onoho roku prodloužila\nse pohoda až přes podzim.\nZem po zimě už zatoužila.\nAž se třetím dnem lednovým\nvšak napad sníh. Když za svítání\nse Táňa zadívala k stráni,\nvše bylo bílé, všude sníh\npo střechách, plotech, po větvích.\nVes třpytila se stříbrem zimy;\nza oknem, na něž dýchl mráz,\nse ozval sborem stračí hlas\na vrchy měkce zvlněnými\nproudilo světlo, tančil jas.\nKonečně zima, zima zas.“ (Hlava pátá, I)\nV románu zazněla spousta jmen, která mi vůbec nic neříkala. Tentokrát jsem se nezdržovala dohledáváním, ale nechala se unášet verši a vychutnávala si to, co jsem pochopila:-) Jsem teď plná dojmů, určitě si Eugena Oněgina ještě jednou někdy přečtu. A mám chuť začít se učit rusky. … Má druhá kniha od Puškina. Předtím jsem kdysi četla Pikovou dámu, ale ta mě ani zdaleka neokouzlila tolik jako Eugen Oněgin.\nPS. Harrymu Potterovi jsem odolala. Čím déle jsem s Eugenem, Taťánou, Olgou a Vladimírem trávila, tím méně jsem po návratu do Bradavic toužila:-)\n„Odebírám Nebelvíru dalších pět bodů za to, že jste takový nesnesitelný šprt.“\nZatím nejlepší díl. Profesor Snape se objevoval každou chvíli a skoro pokaždé mě pobavil:-) V Bradavicích jsem pobývala tolik času, co se dalo. Děti kreslily venku křídami nebo mydlily do míčku hokejkami a já seděla na lavičce a četla a četla a četla. Tentokrát mě sice autorka tolikrát nepřekvapila, plno věcí jsem si domyslela sama, ale stejně ještě toho bylo dost, co jsem neodhadla. Hodně mě baví, jakým způsobem Rowlingová dává čtenářům možnost, aby sami domýšleli. Mnoho věcí, které zazní, nezaznívají samoúčelně, později krásně zapadnou a já si pak říkám „aha, tak to mi nedošlo“:-) Jak postupně čtu, tak se přede mnou odkrývá kouzelně vymyšlený svět. V tomto díle mě zejména zaujali tchoříčci, Záchranný autobus, způsob obrany proti bubákům, mozkomorové, zvěromágové, profesor Lupin a Pobertův plánek. Přiznávám, zaujalo mě toho ještě mnohem víc:-)\nKonečně můžu říct, že je má zvědavost, co se týče Harryho Pottera částečně ukojena. Hned vysvětlím. Jednoho dne k nám do čtenářského klubu zavítala profesionální vypravěčka Markéta Holá a představila nám tzv. Cestu hrdiny od Josepha Cambella. Abychom Cestu hrdiny lépe pochopili, rozhodla se nám ji přiblížit na příkladu Harryho Pottera. Přiznávám bez mučení, že jsem se snažila neposlouchat, protože jsem se bála, že mi něco vyspoileruje. Přesto jsem zaslechla „mozkomorové“. Paní Holá o nich prohlásila, že jsou výborně napsaní a já na ně doposud nezapomněla. Když jsem uviděla název kapitoly Mozkomor, nemohla jsem se dočkat, až se s nimi konečně blíže seznámím. A jsem fakt ráda, že naše seznámení probíhalo pěkně zdálky:-)\n(…) „no, musím vás s lítostí informovat, že profesor Kettleburn, náš učitel péče o kouzelné tvory, odešel na konci minulého školního roku na odpočinek, aby mohl více času věnovat péči o své zbývající končetiny."\nPo dočtení tohoto dílu jsem sice hned nerozečetla další, sáhla jsem po Evženovi Oněginovi, ale mám cukání to udělat!\n„Já vím, že je efektnější objevovat v lidech špatnosti, ukazovat na jejich špínu a sobectví, ale já teď nemohu – lhala bych! Prostě nemohu, i když nepodléhám iluzím… Znám je, ledacos už o nich vím, ani místní voda nebo vzduch z nich nedělá andělíčky, ale…“\nKdyž v ráji pršelo jsem si chtěla přečíst věky. K této knize mě to přitahovalo z jediného prostého důvodu. V naší zapadlé vesničce v podhůří Šumavy se totiž podle ní natáčel film a moje babička dává k dobru historky z natáčení. V obchodové scéně se dokonce mihne moje mamka:-) Když jsem ji objevila u rodičů v knihovně, tak bylo jasno, poputuje se mnou na sever.\nZe začátku mě trochu při čtení rušilo, že jsem si představovala právě ty naše putkovská místa, která se však úplně neshodovala s popisem v knize:-) Brzy jsem se přes to ale přenesla a byla plně v Jelení a jeho blízkém okolí. Přiznávám, film jsem nikdy celý nedokoukala, šíleně mě nudil. Kniha je naštěstí úplně něco jiného. Vůbec jsem nečekala, že si ji tak užiju. Dva intelektuálové z Prahy v zapadlé vísce na Šumavě, ještě k tomu na úplné samotě v takřka neobyvatelném mlýně, bez základních vymožeností jako je elektrika nebo voda. Jak to asi může vypadat?:-) Z vlastní zkušenosti vím, jaká je kosa ve starém šumavském kamenném baráku, i v létě! Lu a Petr mají rozhodně můj obdiv.\n„A přece – dva, jsme dva! – říkám si s úlevou, Petr a já! Odedávna věří lidé na jistá čísla, některým z nich přisuzují až magické vlastnosti – všelijakým těm trojkám, sedmičkám, třinácti nebo čtyřiceti – nikdy jsem však neslyšela, že by je zaujalo i číslo dvě. A to přes to, že mají dvě oči, dvě ruce a nohy, přes to, že se nový život rodí ze spojení dvou těl, dvojího pohlaví. Proč? Nedovedu si ten nevděk vysvětlit jinak než tím, že o závažnosti čísel rozhodovali především kněží nebo kouzelníci, a ne milenci. Ať!“\nKniha je psaná formou deníkových záznamů. Bavilo mě, jak i do těch nejobyčejnějších věcí vnáší Ludmila své intelektuální úvahy. A její peripetie s domácím zvířectvem:-D Chudáci zvířata:-) … S dvěma „blázny“ jsem se zasmála, prožívala jsem jejich radost, stejně tak obavy, nejistotu, uzavřenost, vztek, smutek, odhodlání, držela jsem jim palce a pochopila bych, kdyby se na všechno vykašlali. Díky nim jsem se také seznámila s dalšími místními lidičkami jako Dočkajka, Pomajzl, Saska nebo Sepp. Občas mi připadalo, že nakukuju cizím, ale přesto známým lidem do oken. … Příběh se odehrává za minulého režimu. Podle mě autor velmi citlivě přistoupil k znázornění frustrace, kterou lidé tehdy pociťovali. Protipólem hlavní dvojice je Eva a Evžen. … A čím si mě Otčenášek získal především? Tohle dílko je neskutečně zdařilé po jazykové stránce! Radost číst, brblavé potoky, klinkání zvonců, mečení klaksonu, … a sám dvojznačný název.\nA abych jenom nechválila. To sušení hub je hodně zvláštní. Takhle by jim všechny houby zplesnivěly:-)\n„Prší, už šestý den prší, ale zavile, už zase žijeme v mracích, svět za oky se rozpouští a mokvá, je to k uzoufání! Potoky vystupují z břehů a jejich řečišti se hrne cosi jako řídké kakao, prostě hnus! Pořád jsem se kasala, když jsem tvrdila, že už si tu zvykám; to prohlášení bylo lehkovážně předčasné a vázané výhradně na sluneční pohodu – tyhle lijavce dokáží v člověku rozleptat veškerou odvahu a ubít ho svou tvrdošíjností. Občas se mi zdá, že se z toho nepřestajného mlaskotu zblázním, ale snažím se to nedat najevo.“\nKdyž jsem se blížila do finiše, tak se začaly v mé knize objevovat otrhané/okousané listy a ten předposlední dokonce chyběl. Ještěže existuje uložto, jinak bych neměla klid:-) … Moje první kniha od Jana Otčenáška a věřím, že ne poslední. Doporučuji. (lákalo mě to, abych udělala jako Lu její oblíbený vykřičník:-))\nPS. Tak jsem si opět rozšířila obzory. Tentokrát to bylo písní Horst Wessel Lied a povídkou Zvětšenina od J. Cortazára. V knize je zmiňován film Zvětšenina, který podle ní natočil Antonioni.\nKnížku dostal ve školce na památku manžel a teď ji objevila dcera v naší knihovničce. A díky ní jsem měla i já tu čest setkat se (úplně poprvé) s Dášeňkou. K. Čapek vystihl vývoj štěněte dokonale. I když jsem měla možnost pozorovat vývoj štěňátek několikrát z první ruky, tak mi toho uniklo opravdu spoustu. Podobnost, resp. shoda s malými dětmi mě mnohokrát úplně rozesmála. Je až k neuvěření, že to Čapek, sám bezdětný, takto výstižně popsal…\n„Přes některé špatné zkušenosti je Dášeňka přesvědčena, že se jí nemůže nic stát a že se nad její psí hlavou nevznáší žádné nebezpečí. Neuhne smetáku a s důvěrou čeká, že smeták uhne jí; obyčejně to smeták udělá.“ (s. 19)\nDceru zaujalo přetahování Dášeňky s maminkou Iris… „…a protože pejskové nemívají k použití lano, slouží jim k přetahování, co tak najdou: klobouk, punčocha, tkaničky střevíců a jiné užitečné předměty. To se rozumí, máma Dášeňku přetáhne a vleče ji po celé zahradě; ale Dášeňka nepovolí, zuby stisknuty, jen oči poulí a nechá se smýkat tak dlouho, až se dotyčné lano přetrhne.“ (s. 25) … taky jsme si to samozřejmě musely vyzkoušet, o zuby jsem se bála, tak jsme držely deku v rukách:-).\nI další části se nám líbily. Mě zaujal původ archeologie (od foxteriérů odkoukaný) – to nás na katedře archeologie neučili:-D a manžel měl radost, že mi může dát přednášku o historii fotografických přístrojů, když jsem se ho zeptala, jestli v té době byly foťáky rozšířené:-).\nBratři Čapkové měli velký talent. Jejich práce se slovy je mimořádná. Dášeňka se u mě zařadila k top „dětským“ knížkám... Už ji čteme znovu na žádost dcery (3,5 roku) - poprvé se u ní taky hodně nasmála.\n(+ SPOILER) „Když se díváme na smrt a na temnotu, bojíme se jen toho, co neznáme, ničeho jiného.“\n„Brumbál říká, že je mnohem snazší odpustit tomu, kdo se mýlil, než tomu, kdo měl pravdu,“\nNo, ty kráso! Od první kapitoly jsem pořád doufala, že to není tak, jak se zdá. Co se týče prince dvojí krve, tak jsem si ho ještě před samotnou četbou tipla správně, ale v průběhu čtení jsem svůj tip dvakrát změnila:-) Vůbec nedokáži říct, který díl mě zatím bavil nejvíc. Tenhle byl pro mne asi nejvíc šokový. Vždycky když kouzelnický svět přijde o jednu postavu, tak mám problém přijmout, že je to definitivní. A jsem nesmírně překvapena, že mne Harry Potter a jeho dobrodružství stále ještě baví a mám chuť se na známá místa vracet. Obvykle mám problém se čtením sérií. V průběhu ztratím absolutně zájem a nedočtu.\n„Ale pro všechno na nebi… jste snad kouzelníci! Ovládáte kouzla! Musíte být přece schopni vyřešit… no… úplně všechno!“\nAsi úplně nejvíc jsem si v tomto díle užívala myslánku. Autorka vymyslela vynikající a originální způsob, jak nás seznámit s minulostí. Konečně je pro mne Vy-víte-kdo více hmatatelným. Ráda bych podstoupila ještě výlet do mysli některých Smrtijedů. … Bavily mě samozřejmě také vztahové záležitosti. Jelikož jsem takřka filmy nepolíbená, tak jsem dopředu nevěděla, jak se budou postavy párovat. A stále očekávám, kdy se spárují 2 mé oblíbené postavy:-)\n„No prosím, ano, jenže váš otec a já jsme byli stvořeni jeden pro druhého, tak jaký mělo smysl čekat?“ argumentovala paní Weasleyová. „Zatímco Bill a Fleur… no… co mají vlastně společného? Bill je takový pracovitý, domácky založený člověk, kdežto ona je…“\n„Kráva,“ přikývla Ginny."\nLektvary, viteály, stará učebnice, nová posila učitelského sboru, ale i škrtidub a konversace ministerského předsedy s ministrem kouzel měla své kouzlo:-) Nezapomenutelná výprava do jeskyně byla skvěle popsaná a mě ani v nejmenším nenapadlo, co bude následovat. … Dočetla jsem už před 2 dny a místo psaní komentáře jsem se hned pustila do dalšího dílu, i když se na jednu stranu hrozím toho, co přinese:-)\n„Voldemort – stejně jako všichni tyranové – si vytvořil svého nejhoršího nepřítele sám! Máš vůbec ponětí o tom, jaký strach mají tyranové z těch, které utlačují? Všichni si totiž uvědomují, že jednoho dne se mezi tou obrovskou spoustou jejich obětí nevyhnutelně najde člověk, který proti nim povstane a úder jim vrátí!“\nDlouho jsem Harrymu odolávala a nebýt čtenářské výzvy, tak mu budu ještě odolávat dlouho:-) Kdysi jsem viděla film, z kterého mi doteďka v paměti zůstaly asi 3 scény, tak jsem si mohla knihu v klidu vychutnat. A vážně mě to bavilo, famfrpál jsem pochopila a záporáka neodhalila:-) … Manžel tvrdí, že není J. K. Rowlingová bůhví jaká spisovatelka, ale že má úžasný příběh a že se postupně vypsala. Ano, kniha je postavená na příběhu, přesto si myslím, že je napsaná dobře, víc než dobře. Už čtu další díl, tak jsem zvědavá, zda zaznamenám nějaký autorský vývoj:-)\n„Psal jsem dál a smutně se díval na seznam úkolů a vzpomínal, jak jsem před pár dny napsal rouná cesta je dobrá. Babička vyškrábala chybné u, já jsem dopsal do volného místa písmeno f, ale ukázalo se, že rofná cesta taky úplně nevyhovuje. Babička mi popřála, abych už zažil jen jedinou cestu, a to cestu na hřbitov, začala škrábat na tom stejném místě, proškrábala stránku naskrz a přinutila mě přepsat nanovo celý sešit.“\nKnížka P. Sanajeva mě zastihla v tu nejlepší možnou chvíli a pomohla mi překonat blbé období. Že mi vrátila úsměv zpátky na rty, by bylo slabé tvrzení. První polovinou knihy jsem se „prořehtala“, i když jsem silně vnímala, že nečtu humoristickou knihu. … Malý Saša, přestože není sirotek, vyrůstá u své babičky a dědečka. Babička má slovník, za který by se nemusel dlaždič stydět, je psychicky nevyrovnaná, a za své životní poslání pojala úzkostlivou starost o často nemocného vnoučka. Prakticky nic mu nedopřeje, hlídá ho jako ostříž, tahá ho po vyšetřeních, cpe ho práškama a nedej bože, aby se zpotil.\n„A proč musíme k homeopatovi?“ zeptal jsem se [Saša].\n„Abys nezdechl! Neptej se tak debilně.“\nPostupně jsou vtipné historky ze života malého Sašenky nahrazeny momenty, díky kterým se začne poodkrývat neveselý život babičky, dědečka a matky. Ani na chvilku mě nenapadlo, abych někoho odsuzovala. Bylo mi jich docela dost všech líto. Jak málo stačí, aby se člověk ocitl ve vleku událostí, rozhodnutí a výčitek?! A uprostřed toho všeho toxického malý bezbranný klučina, který pozoruje a zkoumá své pocity k jednotlivým rodinným příslušníkům a neptá se: „Proč je babička život a máma pouze občasné štěstí, které odchází ještě dřív, než se stihnu cítit šťastný.“\nVe výsledku se jedná o knihu, která v sobě ukrývá tíživá témata. Malý Saša svým dětským pohledem ze začátku dost odlehčuje, avšak ke konci svou přítomností v centru dění na tíživosti přidává.\nKniha mne navíc obohatila v nejrůznějších oblastech. Dozvěděla jsem se třeba, proč je na horečku dobrý klystýr. Samozřejmě jsem si to ověřovala:-) A pak mě popostrčila k poslechu písní Vladimíra Vysockého.\nKe knize jsem se dostala, dá se říct, kuriózně. Manžel ji koupil jako dárek pro mou tetu. Já měla pochybnosti, tak jsem do knihy nahlédla, abych si udělala představu, o čem vlastně je. A příští den jsem si ji šla půjčit do knihovny:-)\nSmekám před K. Tučkovou. Příběh je promyšlený, postupně se odkrývají zajímavé informace, které do sebe začínají pomaloučku zapadat, až na konci úplně zapadnou. Nesmírně mě bavilo, jak autorka přeskakovala v čase. Měla jsem možnost nahlédnout do různých historických dob a událostí (např. procesy s čarodějnicemi, nálety za války, StB a vykonstruované procesy, Hexen-Sonderkommando) a "poznat" život bohyní a jejich praktiky. Nadchl mě popis Kopanic:\n"... hornaté krajině, jejíž svahy porůstají lesy plné karpatských buků a dubů, jejichž knemy ani nelze obejmout, kde jsou stráně s loukami, na nichž se v létě blyští vzácné orchideje, vstavače a sasanky, a mezi nimi shora dolů kloužou úzká obdělaná políčka s chalupami tisknoucími se k zemi,... svěžího horského léta, které se v jediném okamžiku může změnit v pekelnou smršť bouře, jež zahalí hřebeny do temných, neprostupných mračen... tuhé zimy, během níž se mezi kopci zvedají sněhové víry, jaké by jeden čekal na Sibiři, ale určitě ne na jihu Moravy."\nPři čtení jsem cítila smutek, jak nové pomalu, ale jistě nahrazuje to staré, které máme v paměti z dětství...\n"Postupem času si Dora začala všímat mnoha dalších věcí. Třeba toho, jak je jejich chalupa rok od roku víc přisedlá k zemi, na rozdíl od rodinnných domků nebo nových bytovek kolem starohrozenkovského náměstí, v nichž bydleli spolužáci. Všímala si svých sukní, režných blůz a punčoch, do kterých ji Surmena oblékala, svých krpců, ve kterých chodila a které se tolik lišily od tenisek ostatních dětí. A všimla si také, že z Kopaničárů, kteří se neděli co neděli scházeli v hrozenkovském kostele na mši, zbylo už jen pár těch, co se oblékali do krojů. Převažovali ti, co v kostelních lavicích podupávali novými lodičkami nebo si vytahovali puky kalhot zánovních obleků."\nDoufám, že Žítkovou nepostihne podobný osud jako třeba Vlkolínec, ze kterého se stala turistická atrakce.\nKnížku si nejspíš přečtu ještě jednou, protože se mi pletly jednotlivé bohyně... A rozhodně tohle nebyla má první a zároveň poslední knížka od K. Tučkové.\n„Lhostejnost a nezájem často způsobí mnohem větší škody než otevřený odpor…“\nKdyž jsem tento co do počtu stran nejobsáhlejší díl začínala číst, tak jsem si myslela, že název odkazuje k faktu, že hůlky 2 hlavních postav obsahují péra ze stejného fénixe. Záhy jsem zjistila, jak jsem se trefila:-)\nVelmi chválím autorku, že se tentokrát vyvarovala zbytečnému vysvětlování a shrnování předchozího děje. Tentokrát na mě působil celý díl od začátku až do konce velmi vyrovnaně. Hodně jsem si užívala vyučovací hodiny, dozvěděla jsem se, jak vypadá klasifikační stupnice používaná k hodnocení bradavických žáků, prožila jsem s nimi závěrečné zkoušky NKÚ a už vím, co jsou kůrolezové:-) S rostoucími obavami jsem očekávala každý další studijní výnos Dolores Jane Umbridgeové. Její psací trest, který pocítil Harry na vlastní kůži, mi připomněl povídku F. Kafky V kárném táboře.\n„A k čemu nám ta teorie bude ve skutečném světě?“ zeptal se hlasitě Harry s pěstí opět zdviženou nad hlavou.\nProfesorka Umbridgeová k němu zvedla oči.\n„Tohle je škola, pane Pottere, a ne skutečný svět,“ řekla tiše.\n„Takže na to, co nás tam venku čeká, nepotřebujeme být připravení?“\n„Nic vás tam venku nečeká, pane Pottere.“\n„Vážně ne?“ ušklíbl se Harry. Zdálo se, že vztek, který se mu celý den jen taktak dařilo držet pod pokličkou, konečně překypí a vyrazí na povrch.\n„Kdo myslíte, že by chtěl napadnout děti, jako jste vy?“ zapředla profesorka Umbridgeová svým ohavně medově sladkým hláskem.\n„Hmm, kdopak asi…“ protáhl Harry předstíraně přemítavým tónem. „Co třeba… lord Voldemort?“\nLíbí se mi, že s každým dalším dílem se stává svět, který stvořila J. K. Rowlingová ucelenější. Tentokrát mě zavedla na Ministerstvo kouzel, kde mě uchvátilo kromě způsobu, kterým rozesílají oběžníky, mnoho dalších skvělých prvků a výmyslů. Dalším místem, o němž mám jasnější představy, je Nemocnice svatého Munga pro kouzelnické choroby.\n„Harry si všiml znaku, který měli vyšitý na prsou: byla to hůlka zkřížená s kostí.\n„To jsou doktoři?“ zeptal se tiše Rona.\n„Doktoři?“ zatvářil se překvapeně Ron. „Myslíš ty mudlovské cvoky, co každého rozkuchají? Ne, tohle jsou léčitelé.“\nJe toho plno, co mě v tomto díle zaujalo. Nitrobrana a lekce mého oblíbeného profesora, Hagridova cesta a jeho tajemství, legrácky dvojčat, píseň zmijozelských, konečně vím, co se stane, když některé koleji přibývají nebo ubývají body, chtěla bych být metamorfomágem:-) Před očima se mi teď míhá nespočet výjevů. Snad se mi podaří, udržet si je aspoň chvíli v mé mizerné paměti.\n„Jak já to miluju, když mamka seřvává někoho jiného,“ poznamenal Fred s blaženým úsměvem a na pár centimetrů pootevřel dveře, aby se k nim hlas paní Weasleyové dostal ještě snáz, „to je náramně příjemná změna.“\nNelíbilo se, že jsem se musela opět rozloučit s oblíbenou postavou. Doufám, že se to nestává pravidlem. Nechtěla bych být v Harryho kůži. Celkově je zde Harry vystaven dost nepříjemným pocitům. Jsem zvědavá, zda se bude nějak vyvíjet jeho vztah se Snapem. Ten je pro mě stále velkou neznámou a scény s ním bych uvítala v hojnější míře. … Už začíná jít fakt do tuhého. A já jdu přemýšlet, kdo je asi tím princem dvojí krve:-)\nWow. No, ty … (doplňte si podle toho, kterému zvolání údivu dáváte přednost:-))\n„Poslouchejte mě, Netanjo, dobře mě poslouchejte: daně by se měly vybírat výhradně od těch, u kterých má stát důvodný podezření, že se mají dobře – od toho, kdo se jen tak usmívá, kdo je mladý, zdravý, plný optimismu, kdo v noci šuká a ve dne si píská. Tyhle parchanty je potřeba zdanit, oškubat a nemilosrdně z nich sedřít kůži.“\nNacházíme se ve městě Netanja v Izraeli. Na pódium vletí brýlatý, vyhublý mužík jménem Dovík, publikum se dobře baví. Vítejte na stand-up představení. Na představení, které nemá v historii stand-upu obdoby… Ze začátku jsem si myslela, že tahle kniha možná nebyla tou správnou volbou. Dovíkovo humor mi nijak zvlášť vtipný nepřipadal, jenže večer se vyvíjel a já brzy s napětím sledovala osobní příběh čtrnáctiletého Dovíka. Navíc v publiku sedí někdo, kdo Dovíka v té době znal a začíná si dávat dvě a dvě dohromady. Víc neprozradím, protože vás nechci připravit o tu jízdu, která se v Netanje konala. Jenom pár osobních postřehů. Knih s židovskými hrdiny je plno a já je ke čtení zrovna nevyhledávám, ale víte co? Dovíkovi stačilo pár vět, pár momentů a já měla pocit, že takhle blízko jsem se k nikomu, kdo přežil holocaust, nedostala. Asi to bylo tím jeho humorem a tím, jak dovedl uhodit hřebíček na hlavičku. Mám pocit, jako bych jeho rodinu fakt poznala. Střípek za střípkem se přede mnou skládal mnohovrstevný obraz jedné izraelské rodiny. A já hltala každé slovo. Upřímně, v hledišti stand-up představení bych být nechtěla (pro mě prostředí, ve kterém bych se nechtěla ocitnout:-)), ale takhle z bezpečné vzdálenosti jako pozorovatel jsem nasávala atmosféru, prožívala sebemenší detaily a společně se čtrnáctiletým Dovíkem jsem se děsila chvilky, kdy se to dozvíme a zároveň jsem se toho momentu nemohla dočkat.\n„Tak už to v rodinách chodí, jednou tě objímají, jindy tě seřežou řemenem, a všechno z lásky. Koneckonců už v Bibli se píše, že „kdo šetří hůl, nenávidí svého syna“, a věř mi, Dovíčku, že jedna facka je někdy lepší než tisíc slov. To byla tátova sbírka lidový moudrosti v kostce.“\nTleskám Davidovi Grossmanovi, autorovi, který mě dostal. DOPORUČUJI. Mnohokrát děkuji Evaho73 za to, že mě svým komentářem ke knize Život si se mnou pohrává, k autorovi nasměrovala. … „Fakt ho neznáte? Kde to žijete?“:-)\nVraceli jsme se z výletu (Vlčí stezka a řeka Vydra), děti spaly v autě, zastavili jsme ve Zdíkově, manžel šel do obchodu a já využila chvilky na rozečtení nové knihy. Byl jím Cizinec od A. Camuse. Manžel byl v momentě zpátky, ale já už věděla, že jsem kápla na knihu podle mého gusta.\n"Otočil jsem si židli, jak jsem to viděl u trafikanta, poněvadž mi to připadalo pohodlnější. Vykouřil jsem dvě cigarety a z pokoje jsem si přinesl kousek čokolády a snědl ji u okna. Zanedlouho se nebe zatáhlo a já čekal, že z toho bude letní bouřka. Přesto se zas pomalu vyjasnilo. Jenomže mračna, než odtáhla, spustila na dlažbu jakoby závdavek deště, a ulice tím trošku zešeřela. Díval jsem se dlouho na nebe."\n"Zavřel jsem okna, a jak jsem se vracel do pokoje, zahlédl jsem v zrcadle roh stolu a na něm pod lihovou lampou leželo pár krajíčků chleba. Myslel jsem na to, že neděle je pokaždé tak ucouraná, že maminka je po smrti, že zítra jdu zas do práce a že se zkrátka a dobře nic nezměnilo."\nCizinec mě bavil z několika důvodů. 1) Věcnost, se kterou popisuje hlavní hrdina události, je neobvyklá. Takhle oproštěné vyprávění o pocity jsem nečekala. 2) Hlavní postavu je těžké si oblíbit, přesto jsem v jistých chvílích k panu Meursaultemu pociťovala pochopení. Má velmi zvláštní povahu, je mu lhostejné, co se s ním bude dít, je o něco požádán, udělá to, je lhostejný ke svému okolí, i k těm nejbližším, nepohne s ním ani smrt matky, víc řeší, jak dlouho mu potrvá cesta, své činy nepodrobuje kritice, svůj život spíše zvenčí pozoruje, než prožívá, lítost mu nic neříká, přesto pro mne není snadné ho jako člověka odsoudit. 3) Zachycení atmosféry (vedro v Alžíru, popis návštěv ve vězení, atd.)\nPři čtení na mne dotírala otázka „Můžeme skutečně poznat člověka a jeho nitro podle jeho chování?“ Autor nic nepodsouvá, nemoralizuje, nechává čtenáře, ať si sám rozhodne. Spíš ukazuje, jak může být chování člověka interpretováno. Moje první setkání s existenciálním románem. A musím říct, že to bylo setkání čtenářsky velmi příjemné:-)\n„Jste mladý a já se domnívám, že by vám takový život vyhovoval.“ Řekl jsem, že ano, ale že mi na tom v podstatě nezáleží. Nato mi tedy položil otázku, zdali nemám vůbec žádný zájem o změnu ve svém životě. Odpověděl jsem, že člověk svůj život stejně nikdy nezmění, že beztoho je koneckonců jeden jak druhý a že ten můj mi zatím není ani dost málo proti mysli. Šéf se rázem zatvářil znechuceně, řekl, že nikdy neodpovídám na otázky přímo, že mi chybí ctižádost a to že je pro obchod pohroma. Vrátil jsem se zas ke své práci. Byl bych ho radši nedráždil, ale neviděl jsem žádný důvod, proč bych měl svůj život měnit."\nKe Camusovi mne nasměrovala J. C. Oates knihou Nesvaté lásky. Tímto jí děkuji a doporučuji dále:-)\nPS. Nejsem příznivcem trestu smrti a nebyl jím ani A. Camus.\nNebýt vášní, které tato kniha vzbudila zde na DK, tak bych o existenci nějaké Jedovaté houby vůbec nevěděla. Takže konečně přečteno, hodnotit hvězdičkami nebudu, ale o svůj názor se ráda podělím:-)\nPrvní příběhy mi přišly úsměvné. Autorův záměr byl tak okatý, že nešlo číst s vážnou tváří. Říkala jsem si, že tohle přece nemůže nikoho zmanipulovat. Jenže jak jsem četla další a další příběhy, cítila jsem, že to stále omílané, začíná působit najednou víc „důvěryhodně“. Po přečtení celé knihy se nezdráhám věřit, že na tehdejší děti měla velký vliv. I když nejsou příběhy kdovíjak dobře propracované a mnohdy jsou useknuté „v tom nejlepším“, tak vysílaly k německým dětem jasný vzkaz. Doprovodné karikatury a básničky ještě umocňují sílu sdělovaného. Takže pokud jde o sugestivitu, s kterou byla Jedovatá houba napsaná, zasloužil by autor plný počet hvězdiček a vlastně na jednu stranu chápu, proč se někteří tak rozčilují nad vydáním této knihy.\nNa druhou stranu si však myslím, že tento text v sobě dnes skrývá velký potenciál pro práci s dětmi. Sama jsem si z hodin dějepisu (na ZŠ i SŠ) odnesla jen to, že byli Židé za 2. sv. války pronásledováni a likvidováni. Jedovatá houba může posloužit jako odrazový můstek k získání širších souvislostí. Osobně bych se nebála příběhy s dětmi dešifrovat, zbavovat propagandistického rasistického balastu a následně pátrat v jiných zdrojích po dalších informacích. To je jeden z možných směrů, kterým se dá při práci s textem s dětmi ubírat. Tím dalším je např. zaměření na téma manipulace (se čtenářem).\nMyslím si, že cenzurou a zavíráním očí před minulostí si prokazujeme medvědí službu. A už vím přesně, které učitelce dějepisu ji doporučím:-)\nPS. Nebuďme naivní, podobnými texty jsou určitě manipulovány severokorejské děti. Jen v nich nehrají prim Židé. Zajímalo by mne, jakým směrem by se zde ubírala diskuze, kdyby se nějaký textík dostal až k nám.\nMoje srdeční záležitost. Pořád mám v živé paměti, jak mi babička v dětství recitovala Vodníka. Cítila jsem se být součástí příběhu, stále si dokážu vybavit, jak jsem si představovala finální scénu.\nPátrala jsem (neúspěšně) po knize Beton od T. Bernharda a při tom jsem si vzpomněla na knihu Betonová zahrada od I. McEwana:-) Hned jsem se do ní začetla a ve čtení pokračovala i přes nepříjemnou bolest hlavy. A zjistila jsem, že se mi proměnil (zlo)zvyk, jenž provádím při čtení pasáží, které mne úplně vtáhnou do příběhu.\n„Náš táta neumřel mou vinou, někdy mě ale přepadne pocit, že jsem mu k tomu dopomohl. A neumřít ve chvíli, kdy došlo k obratu v mém fyzickém dospívání, jevila by se jeho smrt ve srovnání s tím, co následovalo, bezvýznamná. Týden potom, co umřel, jsem o něm mluvil se sestrama, a Sue opravdu brečela, když ho saniťáci zabalili do jasně červené plachty a odnášeli pryč. Byl to popudlivý sušinka, s prožloutlýma rukama a obličejem, který nenechal nikoho na pokoji. Jak to bylo s jeho smrtí, uvádím tady jen proto, abych vysvětlil, jak jsem se sestrama přišel k takovému množství cementu."\nČtyři sourozenci mi dělali společnost po dva dny. Prožívala jsem s nimi nepředstavitelné a pořád jsem si kladla otázku „Do jaké míry je poznamenala smrt rodičů?“. Betonová zahrada pro mne nebyla až tak šokující, ani vyloženě morbidní a ani plná odpudivé obraznosti, jak je avizováno na obálce. Je to přece už nějaká doba, co byla poprvé vydána (1978), tak myslím, že dnešního čtenáře zvyklého v literatuře (a nejen v ní) na kdeco, už tolik šokovat nebude. Byla pro mne však neodolatelně čtivá a přitažlivá. Autor působí na všechny smysly, daří se mu i ten nejobyčejnější detail přiblížit tak, že jsem měla pocit, že to zažívám na vlastní kůži. Co se týče popisu dospívání a s ním spojené sexuality, tak tady je I. McEwan vyloženě doma. Píše otevřeně, sice minimalisticky, přesto velmi eroticky. A nebojí se překročit hranici a nabourat společensky přijatelný pohled třeba na sourozenecký vztah. Mou pozornost nejvíc přitahovalo chování Toma, nejmenšího ze sourozenců. Celkově bylo zajímavé sledovat, jak se každý ze sourozenců vyrovnává po svém s faktem, že jsou najednou odkázaní sami na sebe. Matka, přestože přítomně nepřítomná a nepřítomně přítomná, je, jak se ukazuje tou nejdůležitější osobou v životě dítěte. A konec? S tím jsem naprosto spokojená. Ale klidně bych četla dál.\nMé první setkání s autorem. Napsal toho hodně, tak se určitě nejedná o setkání poslední:-) Betonovou zahradu určitě doporučuji, ale ne prudérním osobám:-)\nMedvídek Pú (20 příběhů)A. A. Milne\nTento skvost mezi dětskými knížkami jsem poprvé četla, resp. vyslechla až v dospělosti. Manžel nám (mně a miminku v bříšku) ho předčítal před spaním. A teď o knihu projevila zájem sama Barunka (téměř 4 roky). Vlastníme vyřazenou z knihovny, tak bylo jen otázkou času, kdy jí padne do oka:-)\nČtení jsme si užívaly obě. Zatímco dcera bedlivě sledovala zážitky hlavních protagonistů, mě nejvíc bavily dialogy. Mnohdy jsem se tak smála, že jsem nebyla schopná předčítat. K srdci mi přirostla všechna zvířátka. Moudře se tvářící Sova (píšící se SOAV), věčně zarmoucený a litující se Íjáček, verše skládající Medvídek Pú, bojácné, přesto správňácké Prasátko, neposedný Klokánek a starostlivá Klokanice, skákající a chvástající se Tygr a plány spřádající Králíček. Kryštůfkovi Robinovi jsem na chuť přicházela nejdéle. Dříve mi přišel v příbězích jaksi nadbytečný. Ani postava vypravěče mi nebyla úplně jasná. Až když jsem narazila na knihu v originálním znění, tak jsem pochopila, kdo komu (otec synovi) příběhy vypráví. Od té doby jsem si Kryštůfka Robina a jeho dětský svět užívala mnohem víc. K pochopení mi napomohly i kouzelné původní ilustrace od E. H. Sheparda. K českému vydání, které jsem četla, mám 2 výtky. 1) Absence autorovi předmluvy. Český čtenář je ochuzen o to, jak získal Pú jméno a hlavně nemá možnost pocítit vřelý vztah otce ke svému synovi, který z přemluvy sálá. To může vést ke ztížené orientaci v samotných příbězích. 2) Vynechání zásadní ilustrace, na které schází Kryštůfek Robin ze schodů a táhne za sebou plyšového medvídka, ten naráží hlavou na schody a ozývá se známé bum, bum, bum.\nDceři jsem při čtení ukazovala původní ilustrace a musela vysvětlit, že tatínek vypráví Kryštůfkovi Robinovi příběhy. A že v těch příbězích vystupuje on sám (dcera má také ráda, když jí vyprávím příběhy, ve kterých vystupuje ona) a že v nich jsou i jeho plyšové hračky (zase stačilo poukázat na to, že i ona chce, abych do příběhů zapojovala různé hračky). Nemyslím si, že to děti samy dokáží rozklíčovat.\nA. A. Milne úžasně vykreslil jednotlivé postavičky. A udělal to převážně prostřednictvím dialogů! Klobouk dolů. A ty Púovo písničky a básničky jsou překrásné. Písničku o čokoládě slyšeli určitě i naši sousedé:-) Tady je:\nPro zajímavost tady je originální verze:-):\n„Cottleston, Cottleston, Cottleston Pie.“\nBěhem posledního týdne jsem byla Klokanicí, Sovou i Tygrem, dcera si oblíbila Klokánka (má s ním hodně společného:-)). Vyzkoušeli jsem si „medvědí klacíky“ a i dokonce náš nejmenší (1,5 roku) chtěl, abych mu při kojení četla Púa a vždycky volal Barču, že se bude číst. Akorát se mu nelíbilo, když jsem zpívala Púovo písničky:-) A mně nezbývá než všem popřát:\nMNOMO HOHO ŠETĚ ZETÍ.\nDárek k 5. (dřevěnému) výročí svatby:-) I když jsem knihu už jednou kdysi četla, tak mi stejně udělala velkou radost. Moje druhá knížka od H. Murakamiho a určitě ne poslední.\n„It take time, though, for Naoko´s face to appear. And as the years have passed, the time has grown longer. The sad truth is that what I could recall in 5 seconds all too soon needed 10, then 30, then a full minute – like shadows lengthening at dusk. Someday, I suppose the shadows will be swallowed up in darkness. There is now way around it: my memory is growing ever more distant from the spot where Naoko used to stand – where my old self used to stand. And nothing but scenery, that view of the meadow in October, returns again and again to me like a symbolic scene in a film.”\nTaké s mou pamětí je to bída, proto jsem si i druhé čtení užila tak jako bych Norské dřevo, resp. Norwegian Wood četla poprvé. Toru Watanabe mě úplně vtáhnul do svého vyprávění. Jeho návrat do studentských let, která prožil na konci 60 let, jsem si vážně užívala. A nešlo jenom o samotný příběh. Murakami mi poskytl výlet do japonského prostředí té doby „se vším všudy“. Reálné pozadí příběhu (např. studentská stávka na Tokijské univerzitě, odněkud znějící písnička od Ayumi Ishida nebo zmínka o obrovském zemětřesení z r. 1923). Hodně jsem si toho dohledávala a nenarazila jsem na nic, co by autor časově špatně zařadil. I tou Toyotou Corollou mohli rodiče Watanabeho jezdit:-) Bonusem mi bylo, že jsem si rozšířila své literární obzory (nejen o japonskou literaturu). Autoři, kteří mě zaujali: Kenzaburó Óe, Yukio Mishima, Osamu Dazai, Thomas Mann, Joseph Conrad a Hermann Hesse.\nLíbí se mi, jak postupně vypravěč odkrývá svůj příběh. Připomíná mi to můj (ne)systém při uklízení. Když se dostanu k něčemu, tak nedodělám, co právě uklízím, a začnu se věnovat novému a postupně takhle rozdělám spoustu uklízecích činností. Když mám dostatek času, tak ve výsledku uklidím. A Murakami měl času dostatek:-) … Oblíbila jsem si skoro všechny postavy. K srdci mi přirostl Toru, Naoko, Hatsumi, Storm Trooper („The world was at peace and filled with laughter as long as Storm Trooper stories were being told“) a nejvíc Midori a Reiko. Jediný Nagasawa si mě nezískal, ale emoce ve mně vzbudil i on. ... Norské dřevo není nabité akcí, Toru se poklidně noří do svých vzpomínek, zabředává do nejobyčejnějších detailů, jenomže víte co? Vy máte pocit, jako byste tam s ním byli, dívali se na vztyčování vlajky na dvoře, váš bláznivý spolubydlící vás ráno budil svou pravidelnou rozcvičkou, atd. a prostě si to vychutnáváte.\n„I would have preferred not to spend the whole night with them, but you can´t worry about midnight curfew while you´re seducing women (…).“\nNorské dřevo je jedna z mála knih, která pojednává o sebevraždě, a na mě neútočily vyloženě nepříjemné pocity. Jako čtenář jsem s osudem postav byla smířená, nepřála jsem si, aby to s nimi dopadlo jinak, užívala jsem si setkání s nimi, byť někdy bylo velmi kraťoučké. Abych na ně opět nezapomněla, tak jsem si je tentokrát poctivě vypsala, protože na ně zapomenout nechci! … Vítám, že není téma sebevraždy dospívajících v literatuře tabuizováno. Mám s ní 2 osobní zkušenosti. Jedna je ze širší rodiny a druhá z vysokoškolské koleje.\nHostující profesořiDavid Lodge\nJe Silvestr, hrajeme s manželem hru Svět a mě čeká otázka z Evropy. Jak se jmenuje jediný portugalský nositel Nobelovy ceny za literaturu fakt netuším, hrajeme bez nápověd, takže příslušnou kartičku nezískám, ale nedá mi to a hned na Josého Saramaga koukám na DK a objevuji jeho Slepotu:-)\n„…, tady nás nemá kdo napadnout, i kdybychom venku vraždili a kradli, sem nás nikdo zatknout nepřijde, ten, který ukradl auto, by si nikde jinde nemohl být jistý svobodou tak jako tady, jsme natolik vzdáleni světu, že zakrátko zapomeneme, kdo jsme, vůbec nás nenapadlo říct si, jak se jmenujeme, a nač taky, k čemu by nám byla jména, psi se také nepředstavují a nepoznávají podle jmen, která dostali, ale podle pachu, a my jsme vlastně jako nové plemeno, poznáme se podle štěkotu, podle hlasu a na ostatním, na tváři, barvě očí, pleti, vlasů nezáleží, jako by to přestalo existovat, já sice ještě vidím, ovšem na jak dlouho.“\nDrsné čtení. Městem se šíří zvláštní forma slepoty a vláda bleskově jedná. Zavírá všechny slepé i ty, kteří s nimi přišli do kontaktu do bývalé psychiatrické léčebny. S přibývajícími slepými začíná atmosféra v psychiatrické léčebně houstnout. Lidé si šahají na pomyslné dno svého lidství, o nějaké důstojnosti nemůže být ani řeč. … Při čtení mi myslí proběhlo několik dalších knih (Zápisky z bunkru, Spící město, Pán much, ale i Puls od Kinga). … Nejdrsnější pro mě bylo, když jsem si představila, že to na co jsme zvyklý, bereme jako samozřejmost (voda, elektřina, jídlo, možnost umýt se, vzít si čisté oblečení, spát v čisté posteli, trávit volný čas, jak se nám „zlíbí“, jít nakupovat, atd.). Moc z nás už není schopno soběstačně fungovat. Největší šanci přežít by měla asi moje rodina na Šumavě, která má k soběstačnosti hodně blízko. … Včera proti mně šla na ulici žena s plnou taškou jídla a mě přepadl divný pocit, představila jsem si, že jsem ve světě slepců (jako lékařova žena). A když teď vyhazuji zbytky od jídla, tak se taky dobře necítím.\nPříběh je „okořeněný“ různými připomínkami vypravěče. Ty mi z počátku trochu překážely, chci se nad tím, co čtu, zamýšlet sama, ale na druhou stranu glosy v případě J. Saramaga jsou něčím, co ho odlišuje. A radost mi udělala přísloví, kterých je v textu také požehnaně. Škoda, že jsem si je nevypisovala.\n„…, Navrhl jsem to nejjednodušší, Přece se říká, že kdo dělí a rozděluje a přitom si nenechá to nejlepší, je buď blázen nebo trouba, Co pořád meleš ta přísloví, nech toho, sakra, znervózňuješ mě, Měli bychom odnést všechny potraviny do jídelny, každý pokoj zvolí tři zástupce, kteří jídlo rozdělí, když jich bude šest, hrozí menší nebezpečí, že se spletou nebo budou podvádět, A jak si ověříme, že ti druzí mluví pravdu, když řeknou, že jich je v pokoji tolik a tolik, Tady jsou slušný lidi, To je taky přísloví, Ne, to říkám já, Drahý příteli, pravda je taková, že tu jsou především lidé, kteří mají hlad.“\nBaví mě, že se autor neobtěžuje používáním tradičně zavedených interpunkčních znamének, seká jednu větu za druhou. Do jedné věty (když beru tu hlavní, ukončenou tečkou) nacpe klidně několik promluv různých osob. Proč ne, na srozumitelnosti to neubírá. V Slepotě nepadne ani jedno jméno, přesto je hned jasné, o koho jde. Taktéž je mi jasné, že tohle nebyl můj poslední román od J. Saramaga:-) DOPORUČUJI těm, kterým nechybí odvaha pustit se na cestu, z níž se vrátí s velkou pravděpodobností poznamenaní.\n„…, Nejsem ochoten položit život, aby si ostatní mohli užívat, A nebudeš ochoten jíst, až někdo umře, aby ses najedl, zeptal se jízlivě starý muž s černým klípcem a druhý už neodpověděl.“\nVeselé pohádky a říkadlaMichail Alexandrovič Bulatov\nKdyž jsem knihu uviděla mezi vyřazenými knihami v knihovně, tak jsem po ní sáhla všemi deseti. Ruské pohádky se mi moc líbí a dceři jakbysmet:-) Tak nějak jsme se s Barunkou naladily nezávisle na sobě na ruskou vlnu. Přes den jsem jí předčítala Veselé pohádky a říkadla od Bulatova. Zvládly jsem je za 3 dny. Daly bychom je za 2, kdybych vyslyšela pokaždé dceřině opakující se hlášce na konci každé přečtené pohádky. „Další!“ A večery jsem trávila s Oněginem:-)\nPři čtení jsem si zavzpomínala na moje první pasování prvňáčků v knihovně. Starší děti se mnou pro ně nacvičily podle této knížky pohádku o chaloupce roubence:-) … Barunka se při čtení zase podivovala nad tím, že jsou vlci často šedobočkové, lišky ryšky atd. Jak píše pode mnou Metla, tak to časté opakování je fakt na palici. Jednou jsem přehodila při čtení 2 věty a Barunka si toho hned všimla a připomínkovala, že je to obráceně:-) A už ani nevím, kolikrát jsem četla pohádku, ve které byli 3 bratři, a ten nejmladší se jmenoval Ivan:-) Pohádky s Ivany jsem si samozřejmě užívala, dcera ani nedutala, hltala jejich dobrodružství, když se bála, tak se ke mně víc přitiskla, ale číst chtěla stejně dál. Největší strach má z čarodějnic. Asi bych je neměla číst tak děsivým hlasem. Jenže si nemůžu pomoct, ty záporné postavy se mi čtou lépe:-) Snad se brzy dostaneme na Šumavu a podaří se mi vyhrabat ještě Krásu nesmírnou. до свидания!\nHeidi, děvčátko z horMarie-José Maury\nNaše první seznámení s Heidi. Když jsem po této knize v knihovně s dcerou sahala, tak jsem měla za to, že si půjčujeme původní příběh od J. Spyri. Ale až po dočtení jsem si všimla, že jsme si užívaly příběh převyprávěný. … Heidi je těžké si nezamilovat, tak milou holčičku jsem ještě nepotkala. Hned jsme si ji oblíbily a prožívaly s ní nejrůznější dobrodružství a přály jí, aby byla šťastná. Heidi není však jedinou postavou, která čtenáře přitahuje. Naše Barunka si samozřejmě oblíbila ještě Kláru a mě nejvíc přitahoval dědeček, o kterém jsem se toho ale bohužel moc nedověděla. A to je vlastně i největší problém této knihy. Mnoho věcí je nakousnutých, ale nedořešených. Co se stalo s koťátky, které přinesla Heidi k Sesemannům? Jak probíhalo Klářino uzdravení? Co se stalo s dobytkem, když se na zimu odstěhovali do Dörfli? A mnoho dalšího. Nejradši bych kvůli tomu jednu hvězdičku ubrala, ale Barunka byla nekompromisní:-) Klady však natolik převyšují, že jsem ochotná ustoupit.\nKnížka je krásně ilustrovaná, bavily jsme se tím, že jsme zkoumaly, jak mají dívky vždy sladěný oděv s mašlemi ve vlasech nebo s kloboučky. Dcera se dozvěděla, co je dostavník, jak vypadaly dřív plavky, že práce průvodčího bývala kdysi ve vlaku dost adrenalinová a už víme, jak zařídit, aby se přes potok přebrodilo stádo ovcí. Také už ví, co znamená být náměsíčný a že jsem se i já takhle po nocích jako malá potulovala:-) a manžel jí může ukázat podobný měchový fotoaparát, který si pořídila babička Sesemannová. … Líbí se mi, že se mezi postavami najdou i ty méně kladné, ale je jich pomálu. Jedinou postavou, která nás dost „štvala“ byla slečna Rottenmeierová:-)\nObětovala jsem jednu měsíční e-výpůjčku na Heidi od J. Spyri. Už jsem si kousek přečetla a je tam přesně to, co mi v této knize chybí. Už se těším až ukojím svou zvědavost:-)\nTak já se teda přiznávám. Tuhle knihu jsem si vyhledala hned, jak o ní napsal komentář trudoš. Romány pro ženy moc nečtu, ale když nadchnou chlapa, tak jsem ochotná jim dát šanci:-) Taky se ke knihám z této kategorie moc nepřiznávám a komentuju je výjimečně:-) Smlouva na lásku, resp. anglický originál Trophy Wife mě fakt bavil. Je tam sice hodně erotiky, ale proč ne. Voyerismus byl příjemným zpestřením:-) Hodně se mi líbilo, že se v knize objevovaly momenty, kdy jsem vůbec nevěděla, co se bude dít dál. Příběh není přímočarý, a i když je „jasné“, jak to nakonec skončí, tak jsem stejně párkrát cítila pochybnosti a nebyla si jistá, o co vlastně jde. To je právě ta přidaná hodnota, kterou si mě autorka získala. A je to vlastně i důvod, proč jsem se nakonec rozhodla knihu „okomentovat“, protože bych na tuto autorku nerada zapomněla:-)\nChystám se číst 1349


Latté za milion | Svět čištění\n»Latté za milion\nO čištění • Úklid domova31.Červenec 2017Autor: Petra Procházková\nMyslím, že prázdniny jsou pro rodiče nejnáročnějším obdobím roku. Málokdo má to srdce své ratolesti postupně poslat na tábor, příměstský tábor a k prarodičům, aby měl alespoň pár dní klid. Já mezi tyto rodiče rozhodně nepatřím a snažím se svým dvěma dětem věnovat. Jonáš (9) a Justýnka (7) jsou ale prakticky od narození v blbém věku, takže mi dávají pěkně zabrat. Každé léto lituju, že jsem je neposlala na celé prázdniny na druhou stranu planety, ale asi nemusím vysvětlovat, jak to my mámy máme.\nLoni v létě jsem jich ale měla plné zuby tak, že jsem despoticky vyhlásila, že dokud neuklidí, tak mají zákaz počítače a tabletu. Pak jsem bez ohledu na jejich blábolení o týrání dětí dominantně odešla do nedaleké kavárny na dýňové latte.\nKdyž jsem se vrátila domů, zastavilo se mi srdce. V obýváku byla všude voda, obrazy byly zničené, z vyzkratované televize kapala voda. Děti jsem našla zamčené v dětském pokoji.\n„V kuchyni začal stříkat kohoutek a my jsme se lekli a zamkli se tady,“ tvrdili mi. V tu chvíli můj mozek ochromený kombinací kofeinu, sirupu a apokalypsy v obýváku nebyl schopen vyprodukovat racionální reakci, takže jsem se beze slova chopila mopu a šla tu zkázu uklízet.\nKdyž večer přišel manžel z práce, našel mě zhroucenou na navlhlé sedačce. Z mého blábolení nedokázal vydedukovat, co se stalo. Jelikož je to praktický člověk, připojil se na náš bezpečnostní kamerový systém a přehrál si záznam z onoho dne.\nZde přišla dvojitá zástava srdce – manželova i mého. Na obrazovce totiž bylo vidět, jak náš milý Jonášek táhne do obýváku tlakový čistič, kterým jeho tatínek pravidelně umývá auto. Justýnka vytahuje hadici z okna a po chvíli ukazuje palec nahoru, jako že je připojen ke zdroji vody. A pak to začalo. Jonáš ve snaze usnadnit si práci začal vodním proudem kosit obrazy, sošky a vůbec všechno, co nebylo přišroubované k zemi. Když dokončil dílo zkázy, smotal hadici a tlakovku odvezl zpět do baráku.\nKdybych vám řekla, co se poté dělo, zřejmě byste na mě poslali sociálku, nebo rovnou policii. Jedno se těm mým pacholkům ale nedá upřít. Ví, co je na úklid nejlepší. A ten náš nový obývák vlastně taky vypadá docela dobře.


SketchUp Pro 2016 Crack - Stažení zdarma 2016 Licenční klíč + Sériové číslo - Softkelo - Najít Unlimited softwarů, trhliny & hacky\ndomů » Premium Trhliny » SketchUp Pro 2016 Crack – Stažení zdarma 2016 Licenční klíč + Sériové číslo\nSketchUp Pro 2016 Crack – Stažení zdarma 2016 Licenční klíč + Sériové číslo\nPodle softkelo | září 10, 2017\nSketchUp Pro 2016 Crack je nejvýkonnější a slavné projektování software. Můžete použít tento software pro automatické CAD, 3D modelování Architecture. Mnoho odborníků používáte tento software pro designing.In tímto softwarem, můžete navrhnout rodinný dům dle Vašich požadavků.\nCrack SketchUp Pro 2016 Je modelovací software three-D optimalizován pro obrovské množství programů, skládající se z architektonického, civilní, mechanický, Film navíc k on-line herní design. SketchUp Pro 2016 Licenční klíč vám pomůže naučit vytvářet 3-D módu domovů, přístřešky, paluby, Domácí přírůstky, dřevozpracující úkoly - dokonce kosmické lodě. Dalo by se přidat informace, textury a skla na vaše módy, design s rozměrovou přesnost, a umístit hotové modely v aplikaci Google Earth, Podíl s ostatními tím, že posílá je do 3D objektů, nebo tisknout papírové kopie.\nKe stažení SketchUp Pro 2016 Crack\nVymalovat svůj obytný prostor. Vynalézt nový kus příslušenství. Verze své metropole do aplikace Google Earth. Neexistuje žádný limit na to, co si můžete vytvořit s SketchUp 2016 crack. Dalo by se vytvořit modely od nuly, nebo si můžete stáhnout, co budete potřebovat.\nKreslit, přizpůsobit opatření, točit se, a geometrie měřítko.\nOkolí sekce plátky pro prohlížení a malby na verzi interiérech.\nPřidejte předem připravené textury na své módy, nebo vytvořit nové.\nPřidejte předem připravené komponenty jako křoví, cars, vchody a okna, a lidé ve vašich módy, nebo vytvářet nové přísady.\nZměkčit a hladké tváře.\nCast skutečný-time stíny pro každou oblast na Zemi.\nSimulovat filmové digitální umístění kamery.\nVytvořit prezentaci exkurze.\nSketchUp Pro 2016 klíč Uživatelé jsou architekti, konstruktéři, stavitelé, tvůrci, a inženýři. Jsou to lidé, kteří tvoří fyzické globální. Mohou mít zásadní vliv, a oni si zaslouží skvělou výbavu, protože extrémně dobré vybavení vytváří pozoruhodnou práci.\nMohlo by se vám také líbit: 4k Stogram licenční klíč - zdarma ke stažení Crack + keygen\nSketchUp Pro 2016 keygen je úžasné nástroje jsou ty, které vypadají dopředu k používání. Dělají jeden faktor (nebo možná ) rozhodně, skutečně správně. Oni vám to, co potřebujete, aniž by bylo nutné rozlišovat, jak. Pomáhají při náročných nebo nezajímavých povinností, takže si můžete na vědomí na kreativní, nebo produktivní, nebo oboje. A jsou, ze své vlastní cesty, ohromující.\nNa SketchUp Pro 2016 Klíč, uděláme výjimečné, aby se extrémně dobré vybavení pro kreslení. Pro naše uživatele, kresba je zajímalo. Čerpají objevovat myšlenky, rozeznat věci ven, odhalit různé lidi, co znamenají. Čerpají vzhledem k tomu, zjistí, že neodolatelné, a vzhledem ke skutečnosti,, není nic, prvotřídní stal někdy vyrobeno tak, aby nezačal se super výkresu.\nJak Crack SketchUp Pro 2016\nDownload Crack se souborem WinRAR\nRozbalte ho dostat jste složku.\nSpustit instalační program.\nInstalace se spustí a počkejte, až se dokončí.\nZkopírujte licenční klíč a vložte jej.\n← 4k Stogram licenční klíč – Zdarma ke stažení Crack + keygen Okna 10 Cracked ISO – All in One Full Pre Aktivované Torrent →


Hodnocení ekonomické reformy v ČR (výsledky průzkumu) | Vyplňto.cz - řešení pro online průzkumy\nVyplňto.cz > Průzkumy > Archiv výsledků > Hodnocení ekonomické reformy v ČR\nHodnocení ekonomické reformy v ČR\nAutor průzkumu: Zuzana Dobešová\nŠetření: 12. 03. 2013 - 02. 04. 2013\nPočet otázek (max/průměr): 22 / 17.8\nProsíme o vyplnění dotazníku na téma Hodnocení ekonomické reformy v ČR, který bude sloužit jako podklad pro semestrální práci na předmět Psychologie organizačního chování.\nHlavním předmětem rozhovoru (dotazníku) je hodnocení úspěšnosti a přínosu ekonomické reformy uskutečňované vládou P. Nečase v ČR.\n1. Tento dotazník se zaměřuje na hodnocení ekonomické reformy v ČR. Byl/a byste ochoten/na nám ohodnotit několik hlavních oblastí této reformy?\n2. Boj proti korupci (doplňte prosím úroveň Vašeho hodnocení v této hlavní oblasti ekonomické reformy v ČR)\n23 29,11 % 28,75 %\n13 16,46 % 16,25 %\n5 - průměrná\n1 – zcela neúspěšná, zcela bez přínosu\n6 7,59 % 7,5 %\n5 6,33 % 6,25 %\n3. Můžete nám prosím slovně ohodnotit oblast „Boj proti korupci“?\nBoj je stále marnou činností, jak na politické scéně tak i v oblasti podnikaní apod.\nboj proti korupci nedostatečný, bez výsledků, téměř nikdy nedojde k určení viníků a jejich potrestání\nBoj proti korupci v čr je jak známo dlouhodobě neefektivní.\nBoj s korupcí je jen populistický pojem.Všichni vlivní se jím zaštíťují, ale výsledky jsou vidět na každém kroku: předražené dálnice(budování), drahé budování dětských hřišť dotovaných Evropskou unií, rozkradené státní zakázky, kdy je jasné, že úplatky míří do nejvyšších pater našich zástupců a vlády. Hodnotím:Jediná snaha v této republice je Janečkova Protikorupční nadace.\nBoj s korupcí neprobíhá, jen se o tom mluví.\nJe pravda, že se rozbylo mnoho korupčních kauz, ale i tak si myslím, že to až moc lidem prochází a tedy že boj není až tak účinný, jak by měl být\nJe to rozporuplné - Ratha a spol. dusí, ale v rámci amnestie osvobodili ty největší příjímače úplatků\nJednotlivé strany a zájmové skupiny jsou přes lobisty, sponzory a podnikatele natolik propojeny, že jakákoliv snaha situaci napravit je přinejmenším zanačně obtížná. Na úřadech se úplatky považují téměř za pravidlo. Přispívá k tomu i nedokonalá legislativa, nedbalé a nedůsledné vymáhání práva, v průměru slabé právní vědomí a lhostejný poměr ke společnosti.\njestli se něco daří, není to vidět a kupčení s hlasy ve sněmovně tomu nasazuje korunu\nKorupce byla, je a bude.\nkorupce je všudypřítomná a pokud nepůjdou poslanci příkladem, nestane se nic\nkorupční systém v ČR ovládají bohatí lidé, kteří ovládly místní ekonomiku v rámci privatizace v po roce 89 dostali informace o výhodných nákupech, které z nich učinili nejbohatší osoby země. Je těžké s tímto "fenoménem" bojovat, neboť peníze jsou mocná zbraň, která dokáže zkreslit realitu.\nKorupčníci nebojují s koupcí. Zlošj chytá zloděje.\nMěla by se více hlídat !!!\nNa povrch se dostává více kauz a jejich řešení, resp. potrestání\nNaš stát je jedna velká korupce...\nNení jednoznačný recept, schází dostatečná autorita, která by mohla důslednější opatření prosadit. Nejlepším řešením je výchova společnosti a ne byrokratická opatření. Ve správné výchově vidím ale právě největší nedostatky.\nnezaznamenala jsem výraznější kroky\nNikdo nemá zájem korupci zcela odstranit.\nnizke tresty za uplatky za statni zakazky\nOceňuji aktivity pana Janečka, které jsou spojeny s bojem proti korupci.\nOhodnotit? Stydím se za náš stát!! Jen se rozkrádá!!\nPokud zkorumpovaný policista nebo soudce má vyšetřovat nebo soudit obžalovaného z korupce...\nPolicie se snaží sice něco dělat, co si však myslet když i vládní koalice mezi sebou kupčí s místama pro nepohodlné aby se udrželi moc za každou cenu.\nPouze na oko, vždy předhoděj nějákou malou rybku, ale ty pravý svině se nám zatim pořád jen chechtaj...\nproti korupci bojují ti,kdo ji sami dělají\nSice je pár politiků za korupci souzeno, ale je to pouze špička ledovce a nikdo zatím potrestán nebyl.\nSlabé, málo účinné, spíše ojedinělé "výstřely" a ještě jen s částečnou úspěšností.\ntragédie a to hlavně, když vidíme postoj politického systému v ČR, který z něj korupce žije a dotuje svoje vily a drahý auta\nuspěšnější než kterékoliv vlády - důvod: mnohonásobně více odhalené korupce\nV ČR je nějaká snaha v boji proti korupci? V ČR takového nic neexistuje! Korupce tu byla, je a vždy bude!\nVláda je poněkud bezradná a ve vleku událostí. Míra přerozdělování a vládních výdajů neklesá, narůstají dotace všeho druhu, včetně evropských, a zvýhodňování skupin obyvatel. Neřeší se příčiny korupce. Nechápu, proč se tak zásadně brání prokazování majetku.\nvýstižně to vystihuje přísloví : Káže vodu a sám pije víno.\nVyšetřování jednotlivých případů trvá velmi dlouha a tresty jsou neadekvátně nízké. A když dá prezident amnestii, tak nejsou žádné.\nZačátek nadějný, ale ukazuje se,že existují síly a možnosti, jak boj brzdit. Korunu tomu dala amnestie.\nzcela bez přínosu\nZcela mi vadí m. financí p. Kalousek, to jak se on prezentuje... Ať jde už o solární elektrárny, nebo o EU... všude vidím korupci a jen lhaní.\nzdá se mi nedostatečný\nZloději a tuneláři byli osvobozeni amnestií - korupce tímto získala "zelenou" posvěcení z nejvyšších míst. Jediný úspěch je Bradáčová, takže hodnotím 2.\n4. Snižování zadluženosti (doplňte prosím úroveň Vašeho hodnocení v této hlavní oblasti ekonomické reformy v ČR)\n19 24,68 % 23,75 %\n16 20,78 % 20 %\n15 19,48 % 18,75 %\n10 12,99 % 12,5 %\n9 11,69 % 11,25 %\n4 5,19 % 5 %\n1 1,3 % 1,25 %\n5. Můžete nám prosím slovně ohodnotit oblast „Snižování zadluženosti“?\nAť zruší senát a poslanci si sniží platy a uvidíme jak klesne zadluženost\nBez snahy něco změnit.\nčr je stále dosti zadlužená a nemyslím si, že by se nečasova vláda nějak na snížení zadluženosti podílela.\nDokud se bude v této republice rozkrádat bez postihu, zadluženost neklesne, ani se zvašování nezastaví.\nJenom úsporná opatření nestačí, růst dluhu se sice zpomaluje ale bez oživení ekonomiky se nezastaví.\nKaždý rok zadluženost narůstá. Stát není schopen vybrat ani ze státem řízených podniků daně (tahal by si peníze z vlastní kapsy), ani z podniků, kde sedí v dozorčích radách rodinní příslušníci (např. ČEZ - Livie Klausová). Snižování zadluženosti neprobíhá.\nNaštěstí zadluženost České republiky není tak výrazná jako u jiných států a tak toto politické heslo vyznívá spíše naprázdno. Stejně si myslím, že se zadluženost ČR nějak zlepšila.\nnepopulární vládní reforma, účinnost se prokáže až v budoucnu\nNezodpovědný až zločinný přístup všech dosavadních parlamentů a vlád, snaha urvat pro sebe, partaj, ministerstvo atd. co nejvíc, bez ohledu na ty ostatní a budoucnost. Dokladem značné morální zchátralosti těchto institucí a osob jsou absurdní a provokativní lži do očí obyvatelstva o důvodech a dopadech jednotlivých kroků a neustálé vymýšlení podvůdků a fint, jak občany připravit o další a další peníze\nNikdo nemá zájem zadluženost snižovat.\nNo spíše zvyšování:-D když vydáváme pořád státní dluhopisy:-D\nPlatit poctive dane\npokud je mi známo státní dluh se ještě navýšil\nPokzd budeme v EU a nohsledi západu budem stále dlužiz.\nPomocí různých škrtů (většinou v sociální oblasti) se vláda o snižování zadluženosti. Uvidíme, jak to bude vypadat s dalším rozpočtem.\nskoro žádné neprobíhá, spíše se zvyšuje\nSnahy asi neúčinné, když se dluh zvyšuje.\nsnižování zadluženosti se děje na úkor obyvatel\nStátní zadluženost nepoklesne, pokud ČSSD povede svou parlamentní politiku zaměřenou směrem jako Robin Hood. Vzdělání, praxi a zkušenosti potrestá vyššími daněmi.\nTakovýmto způsobem se nikdy dluhu nezbavíme...\nTempo nárustu dluhů ČR se neustále zrychluje !!!\ntěžké, pro nižší příjmové skupiny, avšak učinné pro stát\nTo je výsměch, zadlužování se stále zvyšuje a bez zásadních reforem nedojde ani k zastavení nárustu.\nUrčitě je správné, ale né na úkor snižování životní úrovně obyčejných lidí.\nVláda se bojí adekvátně utáhnout opasky.\nVzhledem ke světové ekonomické krizi jde snižování velmi pomalu.\nzadluženost roste, nestíháme ani platit úroky\nZadluženost se snižuje, ale málo na úkor občanů (zvýšení dph)\nzadluženost se zvyšuje\nZásahy jsou vedeny do těch nejcitlivějších míst - efekt na zadluženost minimální. Tam, kde peníze odtékají proudem se hráze NESTAVÍ - takže hodnotím jako zcela bez přínosu pozitivních - pouze přináší negativní efekt :-( bohužel\nzbytecne platime neprizpusobivym obcanum duchody a ubytovani a starame se jim o deti\nZcela ve vleku událostí, poněkud ideologický přístup, alespoň situaci nezhoršuje - to za ně udělá vláda budoucí - zásadní zlepšení, např ve výběru daní a výnosu státních podniků není vidět.\nZdražování jídel, bydlení, léků\nŽijeme si nad poměry, aniž bychom si to byli ochotni připustit a utáhnout si dobrovolně opasky.\n6. Zvýšení DPH (doplňte prosím úroveň Vašeho hodnocení v této hlavní oblasti ekonomické reformy v ČR)\n27 35,06 % 33,75 %\n13 16,88 % 16,25 %\n11 14,29 % 13,75 %\n8 10,39 % 10 %\n9 – velmi úspěšná, s maximálním přínosem\n7. Můžete nám prosím slovně ohodnotit oblast „Zvýšení DPH“?\nAsi kontraproduktivní ve svých dopadech: dotýká se především těch nejchdších vrstev, zvýší nezaměstnanost (už se projevilo). Je zásadní chybou, že i v době recese bohatí bohatnou na účet chudých, kteří chudnou.\nasi půjde víc peněz do státní kasy, otázkou je, jestli budou správně využity\nDíky zvýšení DPH se občané stávají chudšími.\ndíky zvýšení DPH se snaží získat vláda potřebné příjmy do rozpočtu, zvýšení DPH mi nepřipadá nijak citelně znatelné\ndluh můžou snížit, když budou šetřit na veřejných zakázkách a nebudou si tolik brát pro sebe jako provize, myslím si, že zvyšování dph není nutné\ndotkne se opět zase těch,kteří nemají peníze\nDPH se neustále zvyšuje, ale vyšší výběr peněz není nikde vidět !\nJen zbytečně navíc další práce s přeceňováním pro živnostníky a zaměstnance firmy. Lidé budou více šetřit, takže se vybere méně.\nkdyby jsme si vše od zeleniny až po ovoce vypěstovali sami tak by se nemuselo zvyšovat\nkdyž se zvýší DPH, ceny porostou, lide začnou více šetřit prodávájící přestanou vydělávat, začnou propouštět, Stát bude stát více peněz a ekonomika se zpomalí\nKe zvýšení sice došlo, ale nemyslím si, že zvyšování daní něco řeší.\nlidé budou šetřit,více peněz nemají a koupí jen za ty peníze co mají a tedy koupíméně zboží ,což naši ekonomiku neoživí\nma se vydelavat jinak, myto apod.\nNa jednu stranu je logické zvyšování, když politika ČSSD se zaměřuje na "rozdávání" lidem co to "hrozně" potřebují. Ale je nutné si uvědomit, že co se dá teď navíc nebude později, pro naše jejich děti...a tak dále.\nnegativní dopad pro občany, sama ho pociťuji\nNesouhlasím s potravinami a léky v základní (vyšší sazbě).\nNeustále se vše zdražuje, ale na mzdě Vám nikdo nepřidá..\nNeustálé zdražování všeho.\nnevěřím v cestu zvyšování daní, lidé budou akorát více zadlužení než jsou teď, měly by se spíše hledat úsporná opatření, klidně drastická, ale úsporná.\nNevim jakou oblast pokud jde o leky je to sproste\nOdhadovaný přínos vládou byl výrazně nadhodnocen. Zvýšení DPH vůbec nemělo efekt ve zvýšeném příjmu státu, naopak lidé se ulekli a začali šetřit. Zároveń se výrazně snížila důvěryhodnost vlády, která před volbami slibovala, že daně vůbec zvyšovat nebude.\nPH v roce 1986 nebylo a žíli jdme.\npoměr mezi přínosem do státního rozpočtu a zátěž obyvatelstva je spíše v negativním směru\nProveden nepodstatný a nic neřešící krok. Ns omluvu lze přiznat, že snaha byla a nebyla prosazena.\npřináší opačný efekt, přínos do státní kasy se snižuje\nS penězi získanými s DPH neumí vláda pracovat, neumí je správně přerozdělit mezi jednotlivé resorty. Pouze to vede k zadlužování obyvatelstva.\nSice se zvýší výběr přímích daní, avšak kontraproduktivně působí na spotřebu obyvatelstva, menší ochota utrácet.\nsnížení DPH o pár (1%) je zbytečná. akorát se museli měnit ceníky apod. dle mého názoru, to akorát uškodilo, než aby se na jednom % něco ušetřilo (spíše si to zase někdo rozkrade)\nSnižuje kupní sílu občanů, kteří tak méně utrácejí, méně nakupují, míň se tedy prodává a dochází ke snižování výroby a tedy i celkovému odvodu daní.\nsouhlasim se zvýšením dph\nŠkodí méně majetným\nTohle se jim daří, neustále zvyšovat daně a všechno pořád zdražovat...Maximální přínos je ale pouze pro stát a vrchnost, pro obyčejný lidi spíš zkáza\nVšichni jsme to pocítili - třeba na potravinách..hodně smutné...\nzvýšením daní se ekonomika nestartuje\nZvýšením DPH dojde ke snížení kupní síly obyvatelstva, což bude mít za následek oslabení celé ekonomiky ČR.\nzvyšování všelijakých poplatků, odpírání invalidních důchodů, reálné snižování důchodů je doplněno dalším zvyšováním cen díky zvýšení DPH a přesunutí některých položek do vyšší sazby je také asociální\nZvyšováním daní, se poptávka po komoditách jenom více sníží... ono to jedno procento je velmi znát....\nZvyšováním DPH se paradoxně snižuje spotřeba občanů. Každý šetří. Zvyšování DPH je neúčinné.\nZvyšováním DPH stejně stát svou bilionovou zadluženost nevyřeší\nže zvýšení DPH přínos nepřinese bylo jasné již předem, výsledkem je nárůst spotřebitelských cen pro konečné spotřebitele místy až o 10% a ne o 1% DPH - špatný ekonomický krok - moc špatný, míň se nakupuje, míň prodá, míň vyrobí, více lidí se propustí z práce ..... moc špatný krok\n8. Důchodová reforma (doplňte prosím úroveň Vašeho hodnocení v této hlavní oblasti ekonomické reformy v ČR)\n26 33,77 % 32,5 %\n14 18,18 % 17,5 %\n9. Můžete nám prosím slovně ohodnotit oblast „Důchodová reforma“?\n2.. pilíř špatně připraven a nevěrohodný, ideologický přístup a žádné věcné řešení. Ač pravicový volič, souhlsil bych se zachováním stavu před reformou tj. průběžný systém a důchodové připojištění.\nblbost ze se davaji penize soukromemu sektoru !\nDle mého názoru v důchodové reformě hcybí zohlednění investice do potomků, např počet vystudovaných dětí. Druhý pilíř je málo přesvědčivý\nDruhý pilíř je k smíchu, pokud je takto nastaven chybí možnost volby při vstoupení - nutnost pozitivně platit chybí obmyšlená osoba, možnost předčasného výběru a záruky za soukromé společnosti.\nDůchod mne nejspíše již ani nečeká..\ndůchodová reforma je složitá otázka a asi nikdy nebudou všichni spokojeni\ndůchodová reforma se sice většině obyvatel nelíbí, ale je potřebná\nDůchodová reforma sotva začla, tudíž na hodnocení je brzy. Jeví se to ale zase jako podfuk na obyčejné lidi (viz. 2 pilíř, kde se ke svým penězům člověk bez odpracovaných let nemá šanci dostat).\njako student momentálně důchodovou reformu neberu jako prioritu protože důchod nás nečeká\nJe obtížné brát z ničeho, když velká suma z dřívějších přebytků byla téměř zločinné "odkloněna" na hrazení deficitů nerozumného hospodaření. Nejde o absolutní výši důchodů, ale o skutečnost, že zatím co ve spořádaných státech důchody odpovídají zhruba 2/3 čistých výdělků, u nás se od průměru mírně nad 50 proc. tento podíl neustále snižuje až k dnešní úrovni (cca 40 proc.?) a dále klesá Na tomto trendu se zatím podepsala každá vláda. Po této stránce se západním zemím čím dál víc vzdalujeme, podle hesla "vezměme těm, kteří se nejmíň mohou bránit". Také mi vadí, že důchody starodůchodců nebyly ani za 20 let vyrovnány s těmi mladšími.\njediná dvě vystižná slova: CHUDÁCI DŮCHODCI !\nLidem nebylo dostatečně vysvětleno, v čem bude spočívat. Návrh "reformy" není domyšlen, nebudí důvěru poté, co se zákony mění každou chvíli jinak. Nebudí důvěru lidí také z toho důvodu, že nedošlo k diskuzi a kompromisu napříč celým politickým spektrem a není tak zajištěno její dlouhodobější trvání. Měla by se spíše podpořit rodina a zajistit, aby bylo více dětí - tedy více plátců do státní pokladny - než plakat nad stoupajícím počtem důchodců.\nMěli bychom se inspirovat v Nizozemí.\nMyslím, že takto postavená reforma nebude účinná.\nNení vhodná pro většinu občanů.\no druhý pilíř není zájem, jak si má člověk platit do systému důchodu, když přijde o práci?\nOvlivněná nesostatkem stát, financí a demograf. vývojem. Budou mít třicátníci alespoň zajištěnou možnost dobrých výdělkú, aby měli z čeho spořit?\nPlatím si důchodové připojištění a začínám mít obavy, zda peníze vůbec nějaké uvidím, dostanu :-(\nplatím státu dostatek peněz na sociální pojištění,pracuji celý život a nakonec mám neveselé vyhlídky do důchodu, že si ti politici nestydí\nposoudil půjde až v budoucnu\nPosun pro mladší lidi, který nechtěj cpát všechny peníze, který musí státu odvádět v podobě daní do chřtánu našemu skvělému státu\npovinnost spořit si na vlastní důchod mi přijde přínosná, absolutně nesouhl.asím s druhým pilířem důchodové reformy, je nesmysl upsat se někomu ve svloumě na desítky let a nemoci to vypovědět\nReforma téměř žádná a když už se nějaká schválí, tak se politická protistrana dá slyšet, že stejně vše zruší a udělá jinak a po svém. Když to půjde takhle dál budou mít lidé ve věku 30 a méně hodně těžkou budoucnost.\nskvělá myšlenka!! ale provedení už je tristní.\nsnad se časem ukáže, že nejde o plané sliby\nSouhlasím s reformou.\nstávající kroky nehodnotím efektivní do budocnosti\nStejně nám to někdo vytuneluje\nšpatné je, že člověk nemůže na stát v této oblasti spolehnout a musí spořit už od mládí\nšpatně vysvětlena, lidé se bojí, že přijdou o vložené prostředky - nemají proto zájem\ntento víkend jsem to podrobněji studovala - větší nesmyslnost jsem neviděla - reforma byla určitě potřeba - ale to co z toho vylezlo je hrozné - tunel a tu díru a život důchodců a potažmo celé společnosti - tj.důsledky této rádoby reformy uvidíme za 10 a více let, ale lze je předvídat .......Takže ty uvozovky v otázce jsou opravdu na místě.\nTo si připravili jen poslanci a senátoři pro svou věkovou a platovou třídu, né pro obyčejné lidi.\nToto téma zní stále v médiích a však jeho forma není zcela dovršena, těžko hodnotit pro mne.\nVěk odchodu do důchodu se neustále zvyšuje proto, aby se důchodu dožilo co nejméně lidí (aby se časem vyplácely důchody méně lidem).\nVelmi špatná, protože nemá žádnou státní záruku.\nVšz se řídí iktátem MMF.\nVzhledem k rostoucímu podílu důchodců dosáhne důchodová reforma opět k oslabení kupní síly obyvatelstva a oslabení celé ekonomiky.\nzase jedna nepovedená akce\n10. Zavedení školného na státních VŠ (doplňte prosím úroveň Vašeho hodnocení v této hlavní oblasti ekonomické reformy v ČR)\n23 29,87 % 28,75 %\n18 23,38 % 22,5 %\n6 7,79 % 7,5 %\n11. Můžete nám prosím slovně ohodnotit oblast „Zavedení školného na státních VŠ“?\nbez komentáře...hodně smutné, pak se nemůžeme divit, kolik vzdělaných lidí je kolem nás..\ndemokracii vidím v přístupu všech vrstev ke vzdělání,což školné na VŠ popírá\nhlavním důvodem je prý zvýšení úrovně škol a zbavit se studentů bez zájmu o studium, myslími si, že to není dobrý důvod, studentů se škola zbaví i tak v prvním ročníku (proto jich nabízejí tolik), naopak studenti, kteří nebudou mít peníze, ale zájem nebudou moci studovat\nChytří bez financí nebudou moci studovat.\nJako student, se stavím pozitivně i negativně, avšak u mě převládá určité pozitivum, které by "snad" odstranilo ze studií osoby, které studují po několikáté první ročníky a pouze tak snižují standart studia obecně. Však ale si neumím představit důsledky zavedení školného, jakým způsobem by byli podpořeni, ti co skutečně si "zaslouží" studovat a nemají prostředky. Více než problém zavedení školného na státních VS, je problém soukromých škol, co vypouštějí kvanta "studovaných", kteří mají stejné vzdělání /titul jako my ze státních škol, ale je to absurdní,když srovnáme jejich znalosti.\nJediný způsob, jak zachovat úroveň vysokoškolského vzdělání v čr.\njsem jednoznačně PRO zavední školného na VŠ, zlepší to kvalitu vystupivších vysokoškoláků a jejich hodnoty na trhu práce. Je to pro ně motivující - když si to nezaplatí, nebudou si toho vážit a zároveň jsou "nuceni" si hledat práci při studiu, tím pádem získávat praxi, která je mnohdy důležitější než cár papíru s nápisem Ing.\njsem spíše pro\njsem zásadně proti, protože jsem taky student\nK zavedení školného nejspíše dojde a v podstatě s ním souhlasím pokud bude fungovat jak má a nepůjde jen o další výběr peněz, které se pak použijí kdo ví na co.\nMyslím, že vzdělání by mělo být pro mladé lidi bez poplatků.\nnebylo zavedeno ani školné ani zápisné - buď to bylo jen divadlo nebo celé špatně připravené - težko říct, s tím jak to dopadlo souhlasím, ale když bych hodnotila něčí práci - tak rozhodně špatná\nnejsem s touto problematikou obeznámen, protože se mě netýká\nNesouhlasím se zavedením školného ve státních VŠ.\nNevím zda, či do jaké míry bylo zavedeno. Jsem jednoznačně pro se silnou vazbou na a) současnou a výhledovou potřebnost, b) na náročnost studia a kvalitu dané VŠ, c) prospěch a příp. další aktivity studenta, d) sociální podmínky.\nNevím, proč by na studia VŠ měli přijímat pouze děti, které jim to zaplatí rodiče..u chudí lidé mají právo na dostatečné vzdělání.\npokud to bude v rozsahu do 10 000 tak asi ano, stejně se již teď určitým způsobem platí\nPokud vím, zatím školné neprosadila, ale usiluje o to. To oceňuji pozitivně.\nPořád to samé dokola, stát už neví kde by víc nahrabal\nprispivat mensimi castkami\nrozhořčilo mne to. na soukromích Vš je to pochopitelné, ale na státních to nechápu. i bez školného jsou výdaje nemalé.\nsouhlasim - nebudou přelidněné školy\nstále žádné není, ale některé poplatky na některých VŠ již dosahují zajímavých částek\nstát nemá na platy učitelum???\nStudenský život se stane jen pro vybrané ze společnosti - nesouhlasím\nškola má být vždy zdarma, nej jen pro ty bohaté, právo studovat musí mít každý\nŠkolné ano, ale jde o výši a možnost stipendií\nŠkolné by mělo být zavedeno, ale socialisti to z popiulistických důvodů odmítají.\nŠkolné na VŠ (státních) by mělo být minimální.\nŠkolné si budou moci dovolit pouze studenti z bohatších rodin.\nv současne době není na místě, musel by se změnit system\nVěčné studenty lze vyloučit upřednostněním prvostudentů, vzdělání má být umožněno všem, přísnější příjímací testy pro selekci studentů.\nVzdělání má být zdarma a pro VŠECHNY!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!!\nzatím se zavedení školného moc neprosadilo, ale o tuto finanční spoluúčast studentů na financování VŠ jsem rozhodně pro\nzatím zavedeno není tak nebudu hodnotit\nZavedenéí školného podporuji.\nZavedení školného podporuji, protože ze zkušenostmi léty nabytými jsem poznal, že co je zadarmo, k tomu nemá člověk žádný vztah ( viz. věční studenti).\nZcela bez přínosu, protože chytří bez financí nebudou moci studovat.\nŽáné školné a školy mají chaos.\n12. Výkonnost české ekonomiky (doplňte prosím úroveň Vašeho hodnocení v této hlavní oblasti ekonomické reformy v ČR)\n28 36,36 % 35 %\n12 15,58 % 15 %\n13. Můžete nám prosím slovně ohodnotit oblast „Výkonnost české ekonomiky“?\nBez snahy o změnu.\nByla by lepší, kdyby se začaly kriminalizovat případy rozkradených státních zakázek apod.\nčástečně došlo k zvýšení produktivity práce ( na stejnou práci firmy zaměstnávají čím dál méně a méně lidí bez lepšího vybavení, lidé jsou nuceni pracovat zadarmo = přesčasy + soboty )\nčeská ekonomika funguje lépe než dříve\nčeská ekonomika má velký pokles, i vstup do Eu zabrzdil možná trochu ekonomiku z mého pohledu.\nčeská ekonomika se nemůže vyvíjet, protože je dlouhodobě zadlužená\ndobre postavení ve svete\nDovážíme mnoho komodit, je špatní, že nefunguje zemědělství, hospodářství.\nEkonomika má z nedávné minulosti dobré základy, a současný útlum je důsledkem recese, která přejde\nekonomika stagnuje, chybí podpora zatím pouze represe\njak se to tu vede,jde to do kytek\nJe relativně výkonná a rozhodně má co nabídnout, když bude podpořena schopnost, vzdělání a lidské nadání s praxí, nejen rozdělování finančních prostředku, mezi potřebně-nepotřebné.\nMohlo by bejt hůř.\nMyslím, že česká ekonomika je zhruba v průměru.\nNa to jaká vláda činí protiekonomická a protirůstová opatření, spíše na potlačení nastartování ekonomiky než na její podporu, tak hodnotím 3 - češi jsou holt národ pracantů\nNěco se povedlo, ale v porovnání s tím jaké byly a jsou podmínky a s postavením, jaké měla předválečná ČSR, jde v mnohých oblastech o relativní úpadek (zemědělství, textilní, obuvnický, optický průmysl, řada speciálních strojírenských oborů). Zmenšil se podíl tvůrčí (konstrukční, projektantské, inovační, vysoce specializované) výrobní práce v poměru k té rutinní, hromadné, montážní. Zvyšuje se tak prostor pro negativní důsledky hospodářských recesí či krizí.\nNevidím snahu o změnu naší ekonomiky.\nOpět oplotit a zečít pracovat jako kdysi.\nRelativně nepříznivé podmínky pro malé a střední podnikání.\nS poměřením s okolními státy ve střední Evropě je víc než solidní\nSlýchám ze sděl. prostředků, že je dobrá, ale nějak se úspěšnost neodráží na stát. dluhu.\nÚsporná opatření ekonomiku brzdí. Tempo zadlužení se daří držet na uzdě, ale platíme za to krvavou daň. Z velké části ovlivněno situací v EU.\nvadí mi, že po komunismu hospodářství a ekonomika upadly a hodně podniků stát prodal cizím firmám, nejlepší to bylo za první republiky, k tomu bychom měli směřovat (podporovat farmáře, malé podniky, koalitu a českou značku)\nvýkon ekonomiky stagnující, spíše klesá\nVýkonnost české ekonomiky je na tzv. bodu mrazu.\nvýkonnost české ekonomiky se zvyšuje\nVýkonnost ekonomiky by byla dobrá, kdyby se v této republice všechno nerozkradlo(viz. bod 3.).\nVýkonnost se snižuje.\nvýkonost??? To je jak impotent\nvysoké daně přispívají ke krachu firem, je zde velký počet méně příjmových a ti neutrácejí, snad jen v automobilovém průmyslu to funguje\nZatim nás drží průmysl... ale s nim to jde všude ve světě hodně rychle do prdele, takže je jen otázka času, kdy nebude potřeba vyrábět součástky na auta...\n14. Vývoj míry nezaměstnanosti v ČR (doplňte prosím úroveň Vašeho hodnocení v této hlavní oblasti ekonomické reformy v ČR)\n21 27,27 % 26,25 %\n17 22,08 % 21,25 %\n15. Můžete nám prosím slovně ohodnotit oblast „Vývoj míry nezaměstnanosti v ČR“?\nbydlím na Karvinsku ,práce tu není, je to tady politiky zapomenutý kraj a je to časovaná sociální bomba,která bouchne\nDokud bude stát sypat sociální dávky, tak to lepší nebude.\nKatastrofální, neustále se zvyšuje.\nKdo chce pracovat, práci si najde, kdo nechce bude dál naříkat nad nezaměstnaností. Pak je tady velká skupina lidí co dělat nikdy nebudou i kdyby za nimi práce přišla sama.\nKdo chce pracovat, tak si práci najde vždy.\nkdyž už ani vysokoškolák nemůže najít práci v Praze několik měsíců...\nMěla by samozřejmě být menší a hlavně mít klesající a nikoliv rostoucí tendeci a být méně citlivá na nepříznivé okolnosti. Pokud by byla 2x vyšší než ve Švýcarsku, při polovičním specifickém národním produktu, dalo by se asi hovořit o spokojenosti. Ale tam kde se kladou malé cíle a ani pro ty se nedokážou vytvářet podmínky, sotva lze něco jiného čekat... Dosavadní řízení národního hospodářství v duchu již zmíněného "urvi .... co se dá" připomíná do značné míry ono vytloukání klínu klínem.\nmíra nezaměstnanosti není tak vysoká jako v jiných západních státech\nmíra nezaměstnanosti pořád stoupá, když stát nedává firmám a podnikatelům moc na výběr, tak se neustále snižují stavy\nMíra nezaměstnanosti stoupá - pomoc ze strany státu klesá - ÚP jsou přetížené administrativou - pomoc nezaměstnaným VŮBEC neposkytují. V této oblasti vláda také naprosto selhala.\nmíra se v trendu stále zvyšuje\nMísto aměstnanosti, mění statistické vzoce výpočtu.\nnedavat podporu tak vysokou a davat za verejne prospesne prace\nNedostatečná podpora státu pro zaměstnavatele zvyšuje míru nezaměstnanosti.\nnení míra nezaměstnanosti - ale podíl nezaměstnaných osob - nová veličina - zaktualizujte si data !!!\nneoživené ekonomiky = nevytváření pracovních míst, je potřeba přísnější kontrola pro dávky nezaměstnaných, odmítnutí nabídnuté práce = ztráta dávek\nnezaměstnaní přibývají a už se dostáváme pomalu k vražedným číslům. je to tak jednoduché. vice nezaměstnaných=snížení spotřeby=další propouštění\nNezaměstnanost je momentálně dost vysoká a nevidím snahu s tím něco dělat\nnezaměstnanost se zvyšuje, současný problém, který řeší politika zaměstnanosti vrámci sociální politiky. Měla by se více zaměřit na oblast praxe, aby například praxe na vysoké škole nebyla mimo obor.\nnezaměstnaných přibývá, pracujících je málo, sociální dávky jsou zneužívány\nnezaznamenala jsem žádné kroky, které by vedly ke snížení míry nezaměstnanosti (spíše naopak)\nOd vlády v tomto nic neočekávám a ani mě nijak nepřesvědčila, že bych měl/mohl\nPokud začnou pracovat i lidé ,,nepřizpůsobivý,, může nezaměstnanost klesnout.\nPráce je relativně dost, jsou tací kteří pracovat prostě nechtějí a nepůjdou.\nPráce není a lepší to nebude. Studenta nevezmou z důvodu žádné praxe, starší osoby zas nikdo nechce. Bez známého se dnes nikdo neobejde a vhodnou práci nenalezne.\nPři dobrém soc. zabezpečení není vyšší míra nezaměstnanosti vážným problémem.\nSát nepodporuje drobné podnikatele a živnostníky, nevytváří pro jejich práci žádné podmínky.Tito podnikatelé proto živí ztěží sebe a na zaměstnance jim nezbývají finance(viz. odvody za zaměstnance). Platí rčení: Chudý chudému práci nedá.\nstoupá víc než by mela\ntady vidím problém v občanech, kteří nejsou ochotni jít dělat podřadnou práci a radši budou na podpoře a jeho místo si s radostí veme nějaký přistěhovalce, vděčný za každou korunu\nv současné době se bohužel míra nezaměstnanosti zvyšuje, ale s přiblížením sezóny se snad sníží (stavebnictví, cestovní ruch)\nVe státě, kde půlka obyvatelstva nechce dělat vůbec nic neočekávám zázraky.\nvývoj není příliš příznivý\nzcela zbytečně plytvat slovy stát žádnou práci nezajistí\nZdá se, že spíš stoupá. Nebezpečí pro mladé absolventy.\nZvyšuje se na celém světě.\n16. Vývoj životní úrovně obyvatel ČR (doplňte prosím úroveň Vašeho hodnocení v této hlavní oblasti ekonomické reformy v ČR)\n17. Můžete nám prosím slovně ohodnotit oblast „Vývoj životní úrovně obyvatel ČR“?\nBohužel životní úroveň mnohých obyvatel není příliš vysoká\nCesta o pekel.\nČím dál víc přistěhovalců, kteří dělat nemusejí. Stát diskriminuje spíše nás, než-li ně..přitom nechápu proč. Jejich přítomnost nám zde nic nepřináší, pokud nepočítám vyžírání státní kasy, rostoucí počet obyvatelstva (x dětí), větší bordel po ulicích, devastaci domů a více pomlácených lidí na lůžku. Tím klesá úroveň v určitých oblastech státu..\nDívám se na vývoj z dlouhodobějšího hlediska.\nJde o můj subjektivní názor. Já se mám dobře, ale před pár lety s touto mojí situací bych se měla ještě lépe.\nJe dobrá a stále se viditelně zvyšuje.\nje čím dál více lidí, kteří se blíží chudobě\nještě to jde,ale bude hůř\njsou bohatí a chudí tak to prostě je\nKlesá, jak stoupají ceny a daně.\nmohla by byt lepsi\nnák bylo, nák bude :-)\nNěkteří svoji životní úroveň zlepšili jiní naopak.\nnemyslím, že by se lepšila\nnepřiměřeně rychlý vzrůst životní úrovně obyvatel\nneustále klesá z pohledu průměrného člověka\nNeznám osobně nikoho, komu by se vedlo vyloženě špatně a naopak, v širším okruhu známých a příbuzných pozoruji vysokou nebo přiměřenou ž. ú. Parkoviště před nákupními centry jsou čím dál plnější, stále luxusnějšími auty\npar vychcanku se ma dobre\nStále se máme relativně dobře, zatím...............\nŠiroké rozmezí k posuzování, někde přepych jinde nedostatek skoro základních potřeb člověka\ntak ta se odvíjí od předchozích oblastí, kde všude je propad - takže výsledek je snížení životní úrovně - osobně to pociťuji\núroveň stagnuje, zvyšování průměrné mzdy většinou pouze díky odměnám managerů, firmy šetří z důvodu nejistoty - úspory na zaměstnancích\nV ČR je životní úroveň velmi nízká.\nV posledním čase díky zvyšování DPH rostou ceny všeho, tudíž se snižuje živ. úroveň lidí.\nvelmi omezenému % populace se velmi zvýšila, ostatním se snížila\nViz body 4 a 15\nŹivotní úroveň začíná klesat se stoupajícími cenami, inflací, rostoucími výdaji na bydlení, jídlo, energie, dopravu a celkové živobytí.\nživotní úroveň je dobrá, jen se člověk musí spoléhat sám na sebe a nemá žádně jistoty\nŽivotní úroveň obyvatel čr klesá.\nživotní úroveň obyvatelstva mi připadá stejná\nživotní úroveň se u většiny obyvatel snižuje a to není příjemné pro český národ.\nŽivotní úroveň se za poslední desetiletí mnohonásobně zvýšila, ale posledních pár let stagnuje díky zvyšování nezaměstnanosti,DPH a cen, které souvisejí se zvyšováním DPH.\nŽivotní úroveň se začíná snižovat.\nživotní úroveň stále klesá\nživotní úroven v čr vidím velmi dobře\n18. Jaká je Vaše velikost místa bydliště?\nStřední město 10 – 20 tis. obyvatel\nVelké město kolem 50 – 90 tis. obyvatel\nMalé město do 5 tis. obyvatel\nMalá obec do 1 000 obyvatel\n19. Jaká je Vaše úroveň vzdělání?\n38 49,35 % 47,5 %\nVyučen (-a) bez maturity\n20. V jakém regionu žijete největší část roku?\n30 38,96 % 37,5 %\n22 28,57 % 27,5 %\n46 59,74 % 57,5 %\n31 40,26 % 38,75 %\n24 11 14,29 % 13,75 %\n26 6 7,79 % 7,5 %\n23 6 7,79 % 7,5 %\n25 5 6,49 % 6,25 %\n28 5 6,49 % 6,25 %\n22 4 5,19 % 5 %\n49 3 3,9 % 3,75 %\n41 3 3,9 % 3,75 %\n29 2 2,6 % 2,5 %\n50 2 2,6 % 2,5 %\n20 30 38,96 % 37,5 %\nSměrodatná odchylka: 10.65\n1. Tento dotazník se zaměřuje na hodnocení ekonomické reformy v ČR. Byl/a byste ochoten/na nám ohodnotit několik hlavních oblastí této reformy?2. Boj proti korupci (doplňte prosím úroveň Vašeho hodnocení v této hlavní oblasti ekonomické reformy v ČR)4. Snižování zadluženosti (doplňte prosím úroveň Vašeho hodnocení v této hlavní oblasti ekonomické reformy v ČR)6. Zvýšení DPH (doplňte prosím úroveň Vašeho hodnocení v této hlavní oblasti ekonomické reformy v ČR)8. Důchodová reforma (doplňte prosím úroveň Vašeho hodnocení v této hlavní oblasti ekonomické reformy v ČR)10. Zavedení školného na státních VŠ (doplňte prosím úroveň Vašeho hodnocení v této hlavní oblasti ekonomické reformy v ČR)12. Výkonnost české ekonomiky (doplňte prosím úroveň Vašeho hodnocení v této hlavní oblasti ekonomické reformy v ČR)14. Vývoj míry nezaměstnanosti v ČR (doplňte prosím úroveň Vašeho hodnocení v této hlavní oblasti ekonomické reformy v ČR)16. Vývoj životní úrovně obyvatel ČR (doplňte prosím úroveň Vašeho hodnocení v této hlavní oblasti ekonomické reformy v ČR)18. Jaká je Vaše velikost místa bydliště?19. Jaká je Vaše úroveň vzdělání?20. V jakém regionu žijete největší část roku?21. Jaké je vaše pohlaví?\n- nezvolena -1. Tento dotazník se zaměřuje na hodnocení ekonomické reformy v ČR. Byl/a byste ochoten/na nám ohodnotit několik hlavních oblastí této reformy?2. Boj proti korupci (doplňte prosím úroveň Vašeho hodnocení v této hlavní oblasti ekonomické reformy v ČR)4. Snižování zadluženosti (doplňte prosím úroveň Vašeho hodnocení v této hlavní oblasti ekonomické reformy v ČR)6. Zvýšení DPH (doplňte prosím úroveň Vašeho hodnocení v této hlavní oblasti ekonomické reformy v ČR)8. Důchodová reforma (doplňte prosím úroveň Vašeho hodnocení v této hlavní oblasti ekonomické reformy v ČR)10. Zavedení školného na státních VŠ (doplňte prosím úroveň Vašeho hodnocení v této hlavní oblasti ekonomické reformy v ČR)12. Výkonnost české ekonomiky (doplňte prosím úroveň Vašeho hodnocení v této hlavní oblasti ekonomické reformy v ČR)14. Vývoj míry nezaměstnanosti v ČR (doplňte prosím úroveň Vašeho hodnocení v této hlavní oblasti ekonomické reformy v ČR)16. Vývoj životní úrovně obyvatel ČR (doplňte prosím úroveň Vašeho hodnocení v této hlavní oblasti ekonomické reformy v ČR)18. Jaká je Vaše velikost místa bydliště?19. Jaká je Vaše úroveň vzdělání?20. V jakém regionu žijete největší část roku?21. Jaké je vaše pohlaví?\nodpověď 1 – zcela neúspěšná, zcela bez přínosu:\n3.8x vetší pravděpodobnost při odpovědi 1 – zcela neúspěšná, zcela bez přínosu na otázku 12. Výkonnost české ekonomiky (doplňte prosím úroveň Vašeho hodnocení v této hlavní oblasti ekonomické reformy v ČR)\nodpověď Velkoměsto nad 100 000 obyvatel:\n3.1x vetší pravděpodobnost při odpovědi Hlavní město Praha na otázku 20. V jakém regionu žijete největší část roku?\n1.7x vetší pravděpodobnost při odpovědi 2 na otázku 8. Důchodová reforma (doplňte prosím úroveň Vašeho hodnocení v této hlavní oblasti ekonomické reformy v ČR)\n1 – zcela neúspěšná, zcela bez přínosu 2 3 5 - průměrná\n1 – zcela neúspěšná, zcela bez přínosu 2 4 5 - průměrná\n1 – zcela neúspěšná, zcela bez přínosu 3 4\n1 – zcela neúspěšná, zcela bez přínosu 5 - průměrná\n1 – zcela neúspěšná, zcela bez přínosu 3 4 5 - průměrná\n1 – zcela neúspěšná, zcela bez přínosu 2 5 - průměrná\nMalé město do 5 tis. obyvatel Střední město 10 – 20 tis. obyvatel Velké město kolem 50 – 90 tis. obyvatel Velkoměsto nad 100 000 obyvatel\n( 24 - 26 > ( 26 - 31 > ( 31 - 45 > ( 45 - 79 > ( 79 - 82 > < 13 - 24 >\nDobešová, Z. – Hodnocení ekonomické reformy v ČR (výsledky průzkumu), 2013. Dostupné online na https://29118.vyplnto.cz.\nDiskuse k tématu Hodnocení ekonomické reformy v ČR zatím neobsahuje žádné příspěvky.