Malajsie I. – Johor a Sabah – Skompasem.cz\n1 Malajsie – základní údaje\n2 1 . stát – Johor\n3 2.stát – Sabah\n4 Malajský deníček\n4.1 Pondělí 18. dubna 2011 Přesun do Malajsie\n4.2 Úterý 19. dubna 2011 Johor Bahru\n4.3 Středa 20.dubna 2011 Na Borneo!\n4.4 Čtvrtek 21. dubna 2011 Kota Kinabalu\n4.5 Pátek 22. dubna 2011 Výlet na ostrov Mamutik\n4.6 Sobota 23. dubna 2011 The Kinabalu Park\n4.7 Neděle 24. dubna 2011 Velikonoční neděle\n5 Johor a Sabah – shrnutí a praktické informace\nMalajsie – základní údaje\nMalajsie je země v jihovýchodní Asii. Jako jediný stát v tomto regionu leží současně na pevnině (Malajský poloostrov) i na velkém ostrově (severní Borneo). Celková rozloha Malajsie je kolem 330 000 km2, což odpovídá přibližně rozloze Německa. V roce 2008 žilo v Malajsii asi 28 milionů obyvatel. Východní (ostrovní) Malajsie tvoří asi 60% rozlohy (kolem 197000 km2), avšak žije zde jen asi 20% obyvatelstva (5.5 milionu obyvatel).\nNejvyšší horou celé Malajsie je Mount Kinabalu (4095 m.n.m., stát Sabah, Borneo), nejvyšším vrcholem pevninské Malajsie je Mount Tahan (2187 m.n.m.). Malajsie má teplé tropické monzunové podnebí. V pevninské části spadne ročně kolem 2500 mm, v horských oblastech Bornea až 5000 mm. Mimořádný význam pro námořní dopravu má Malacká úžina, která odděluje poloostrovní Malajsii od ostrova Sumatra (Indonésie).\nV předkoloniálním období se na území dnešní Malajsie vyskytovalo mnoho malajských států. Do oblasti pronikl nejdříve hinduismus a buddhismus. Později dorazil do Malajsie i islám, který sem přinesli obchodníci z Indie. V 15. století vzniknul mocný Malacký sultanát(podle města Malaka, též se přepisuje jako Melaka či Malacca), který na vrcholu své slávy kontroloval nejen poloostrovní Malajsii, ale i jižní část Thajska a východní pobřeží Sumatry.\nZakladatel tohoto státu, Parameswara, přijal islám. Sultanát existoval zhruba sto let a v průběhu jeho existence získali nakonec muslimové v Malajsii definitivně převahu. V roce 1511 však Malaku dobyli Portugalci a ukončili slávu Malackého sultanátu. Dalších 446 let pak byla Malajsie pod kontrolou Evropanů. Měnili se pouze kolonizátoři. Roku 1641 vystřídali Portugalce v Malace Holanďané. Roku 1786 získali první kolonii na území Malajsie i Britové (Penang). S tímto malým ostrovem se roztahovační Britové ovšem nespokojili a začali zabírat další území, čímž se ovšem dostali do konfliktu s Holanďany.\nTyto spory byly nakonec vyřešeny britsko-holandskou smlouvou z roku 1824, kterou si obě mocnosti rozdělily sféry zájmů v jihovýchodní Asii. Holanďanům zůstal ostrovy (dnes Indonésie), zatímco Britové ovládli území v poloostrovní Malajsii, včetně Malaky. Britské kolonie v této oblasti (Penang, Malaka, Singapur a Labuan) byly spravovány nejdříve britskou Východoindickou společností.\nPozději zabrali Britové i další území na poloostrově. Nejdéle kladl Britům odpor sultán Johoru (jih poloostrova), ale i on byl nakonec nucen se roku 1914 podřídit Britům. Kromě poloostrovní části ovládli Britové i severní Borneo (dnes stát Sabah) a Sarawak, který ovšem zpočátku nepatřil britské koruně, nýbrž byl ovládán rodinou Brooků (bílí rádžové ze Sarawaku).\nZa druhé světové války ovládli Malajsii Japonci. Když byli z Malajsie opět vyhnáni, rostlo v Malajsii stále více hnutí za nezávislost. Malajci už nestáli o to, aby jedni okupanti (Japonci) byli opět nahrazeni těmi předešlými (Britové). V roce 1948 byla nejdříve vytvořena Malajská federace (Federation of Malaysia), omezená ovšem pouze na Malajský polostrov.\nMalajská federace získala roku 1957 nezávislost na Velké Británii a v témže roce nový stát vstoupil do OSN. Nový stát ovšem neměl na růžích ustláno, mimo jiné musel řešit územní spory s Indonésií a Filipínami. Zatímco Filipíny vznášely své nároky na území dnešního malajského státu Sabah (dříve britské Severní Borneo) pouze slovně, s Indonésií byla dokonce vedena v letech 1963-1966 regulérní válka, nazývaná v obou zemích eufemisticky „konfrontace“.\nVálku vyprovokovala Sukarnova Indonésie, která chtěla zabrat celou Východní Malajsii, nakonec však byly indonéští útočníci za pomoci Britů z Východní Malajsie vyhnáni. Vedle toho se malajská vláda musela potýkat s komunistickými bojůvkami (tvořených především etnickými Číňany), které chtěly rozšířit komunismus i do Malajsie. Komunisté složili definitivně zbraně až roku 1989.\nV roce 1963 se federace přetvořila v Malajsii. Toho roku do federace vstoupily i ostrovní státy Sabah, Sarawak a Singapur, posledně jmenovaný stát ovšem roku 1965 z federace opět vystoupil a stal se samostatným státem. Zatímco v prvních desetiletích nezávislosti převažovaly konflikty uvnitř země i se sousedy, v 80. letech se naopak situace uklidnila a Malajsie se během dlouhé vlády premiéra Mahathira bin Mohamada (v úřadě byl v letech 1981-2003) přetvořila z chudé země třetího světa v moderní vyspělou zemi.\nDnešní oficiální název státu zní prostě a jednoduše Malajsie (Malaysia). Malajsie je federativním státem, skládajícím se ze 13 států a 3 teritorií. Malajské státy (v závorce hlavní město): 1)Johor (Johor Bahru) 2)Kedah (Alor Star) 3)Kelantan (Kota Bharu) 4)Pahang (Kuantan) 5)Perak (Ipoh) 6)Selangor (Shah Alam) 7)Terengganu (Kuala Terengganu) 8)Negeri Sembilan (Seremban) 9)Perlis (Kangar) 10)Melaka (Bandar Melaka) 11)Penang (též Pulau Pinang, hlavní město George Town) 12)Sabah (Kota Kinabalu) 13)Sarawak (Kuching). Malajská teritoria: 1)Putrajaya (administrativní centrum) 2)Kuala Lumpur (hlavní město) 3)Labuan (Bandar Labuan).\nOficiálním hlavním městem Malajsie je pouze Kuala Lumpur, avšak de facto druhým hlavním městem je Putrajaya, kde sídlí vláda. Všechny státy i teritoria mají vlastní vlajku. Devět malajských států jsou monarchie (v čele s dědičnými panovníky, obvykle sultány) a čtyři státy (Sabah, Sarawak, Melaka a Penang) jsou republikami. Malajská federace je navíc asymetrická, neboť státy Sabah a Sarawak, které se staly součástí Malajsie až roku 1963, mají větší míru samostatnosti než poloostrovní státy. Mají například právo provádět vlastní imigrační kontroly.\nMalajsie je konstituční monarchií. V čele státu stojí „svrchovaný vládce“ či „král“ (přibližný překlad jeho titulu, který z ní v malajštině „Yang di-Pertuan Agong“). Tento titul ovšem není dědičný, panovník je volen dědičnými vládci jednotlivých států, a to na pětileté funkční období. V čele vlády stojí premiér (Prime Minister), který řídí exekutivu. Malajský parlament se skládá ze dvou komor – Sněmovny reprezentantů (219 členů) a Senátu (70 členů).\nEtnicky tvoří největší část obyvatelstva Malajsie Malajci (50%), následují Číňané (24%), domorodci nemalajského původu 11%, Indové 7% a ostatní 8%. Nábožensky převažují v Malajsii muslimové (60% – muslimové jsou prakticky všichni etničtí Malajci), následují buddhisté 19%, křesťané 9%, hinduisté 6%, čínská tradiční náboženství 3%, ostatní 3%. Jediným oficiálním jazykem v zemi je malajština (Bahasa Malaysia), hodně používaná je ale i angličtina a různé verze čínštiny.\nMalajsie už dávno není chudou rozvojovou zemí, jak jsem se já učil na základní škole. Je to třetí nejbohatší země jihovýchodní Asie. Podstatně lépe jsou na tom v této oblasti jen malé superbohaté státy Singapur a Brunej, ale všechny ostatní země regionu jsou o dost chudší než Malajsie.\nEkonomickou úrovní je Malajsie srovnatelná s Českou republikou, Slovenskem či Maďarskem. Malajsie vyniká v těžbě cínu a ropy, výrobě kaučuku, palmového oleje, kopry a v těžbě vzácných dřev. Vyváží se ale i elektronika a textil. Významný je turistický ruch. Nejdůležitějšími obchodními partnery Malajsie (vývoz i dovoz) jsou USA, Singapur, Japonsko a Čína.\n1 . stát – Johor\nPřed svou návštěvou do Malajsie jsem si řekl, že se pokusím projet všechny malajské státy, případně teritoria. Když už se mi to podařilo v Austrálii, proč ne zde, že? Navíc je za to spousta bodů do žebříčku Zeměpisného sdružení J. Navštívené státy budu tedy nadále číslovat podle pořadí, v jakém jsem je navštívil.\nPrvním mým malajským státem byl Johor. Tento sultanát je dědičnou konstituční monarchií a nachází se na samém jihu Malajského poloostrova a od Singapuru ho odděluje Johorská úžina (Johor Strait), která je ovšem překlenuta dvěma mosty.\nPrvní z nich se jmenuje Johor-Singapore Causeway, je dlouhý 1038 metrů, byl dokončen už roku 1923 a vede po něm nejenom dálnice, nýbrž i železniční trať. Druhý most mezi oběma státy byl postaven roku 1997 a jmenuje se Malaysia-Singapore Second Link. Je dlouhý 1920 metrů.\nRozloha Johoru je 19210 km2 a v roce 2010 zde žilo asi 3.2 milionu obyvatel (2. nejlidnatější malajský stát po Selangoru), je to tedy stát relativně hustě zalidněný. Hlavním městem sultanátu je Johor Bahru. Nejvyšší horou Johoru je Gunung Ledang (1276 m.n.m.). Ve státě Johor leží i nejjižnější bod pevninské Asie. Tím je mys Tanjung Buru na souřadnici 01o25’N.\nJohorský sultanát má poměrně slavnou historii. Stát byl založen v roce 1511, kdy Portugalci dobyli Malaku. Založil ho syn posledního malackého sultána, kterému se podařilo z Malaky uprchnout. Johorský sultanát pak vzkvétal a podařilo se mu vytvořit poměrně velký stát, který dokonce ovládal i část Sumatry.\nPozději Johor dlouho odolával Britům, ale nakonec byl i on roku 1914 Brity ovládnut, a to jako vůbec poslední nezávislý stát na Malajském poloostrově. V lednu 1941 dobyly Johor japonské jednotky, které potom odtud vedly v únoru 1942 rozhodující úder proti Singapuru. Dnes je Johor jediným malajským státem, který má své vlastní ozbrojené síly (jedná se o sultánovu soukromou ozbrojenou stráž, rozmístěnou v hlavním městě Johor Bahru). Současným johorským panovníkem je sultán Ibrahim Ismail, který nastoupil na trůn v lednu 2010.\n2.stát – Sabah\nDruhým malajským státem, který jsem navštívil, byl ostrovní Sabah. Sabah je jedním ze dvou malajských států, který se rozkládá na ostrově Borneo. Borneo je malajský název, Indonésané říkají ostrovu Kalimantan. Tento třetí největší ostrov světa (rozloha cca 725000 km2) je zároveň jediným ostrovem na světě, o který se dělí tři státy – Indonésie, Malajsie a Brunej.\nSabah leží na samém severu Bornea. Sousedí se s malajským Sarawakem, s Indonésií a je to odsud kousek i na Filipíny (z velkých filipínských ostrovů je to odsud nejblíže na Palawan) a na ostrůvek Labuan, což je malajské federální teritorium.\nSabah zabírá rozlohu necelých 74000 km2. Je tedy skoro stejně veliký jako Česká republika a je druhým největším malajským státem. Větší je pouze jeho soused, Sarawak. V roce 2010 v něm žilo 3.1 milionu obyvatel. Nejvyšší horou nejen státu Sabah, ale i celé Malajsie, je Mount Kinabalu (4095 m.n.m).\nHlavním a největším městem Sabahu je Kota Kinabalu (cca 600000 obyvatel), druhým největším městem je Sandakan (450000 obyvatel). Pobřeží Sabahu je omýváno vodami Jihočínského, Suluského a Celebeského moře.\nV Sabahu žije 32 různých etnických skupin. nejpočetnější z nich je národ Kadazan-Dusun (18%). Číňanů zde žije asi 13% a Malajců 12%. Nábožensky vedou muslimové před křesťany a buddhisty. V současnosti je Sabah státem s nejnižší životní úrovní v rámci Malajsie. Příjmy obyvatelstva jsou jedny z nejnižších v Malajsii, a přitom jsou zde mnohem vyšší ceny než v Západní Malajsii.\nSabah se dostal pod britskou kontrolu v roce 1877 a o 11 let později se stal protektorátem Spojeného království. Britové označovali toto území jako Severní Borneo (North Borneo). V roce 1963 se toto území stalo členským státem Malajsie a zároveň si změnilo název na Sabah. Sabah je republikou, v jeho čele stojí Yang di-Pertua Negeri, což se obvykle překládá jako „hlava státu“. Faktickou výkonnou moc má ovšem premiér.\nPondělí 18. dubna 2011 Přesun do Malajsie\nRáno jsem došel na stanici autobusu a přejel jsem do Malajsie. Jeli jsme nejdříve po dálnici a pak přes most Johor-Singapore Causeway. Hraniční kontrola je na obou stranách mostu. V Singapuru proběhlo odbavení bleskově, na malajské straně mě ale lehce zdrželo vyplňování imigrační kartičky (vyplňuje se i v Singapuru při vjezdu do země) a autobus mi ujel. Můj lístek sice platil i na ten další, ale jeho řidič mi vysvětlil, ať jdu do centra pěšky, on že jede na nějaké vzdálené nádraží.\nCentrum je opravdu hned vedle hraničního přechodu, akorát musíte vyjít správným směrem, ne jako já (je to trochu nepřehledné). No ale nakonec jsem, i když oklikou, do centra dorazil a ubytoval jsem se v hotelu Hong Kong. Dnes jsem na jakoukoliv prohlídku města rezignoval. Vyměnil jsem si australské dolary za malajské ringgity, najedl jsem se a v Mekáči se mi konečně po delší době podařilo připojit k wifi. Také jsem zjistil, odkud mi pozítří jede autobus na letiště.\nVečer jsem se pak v klidu hotelového pokoje věnoval plánování dalších cestovatelských kroků a také jsem nakouknul do indonéské konverzace, kterou jsem si stáhnul z této internetové adresy (tvůrcům webu, tj. hlavně Martinu Točíkovi, tímto moc děkuji!):\nNajdete tam základní fráze a můžete si stáhnout i česko-indonéský slovníček. Jelikož rozdíly mezi indonéštinou a malajštinou jsou naprosto minimální (menší než mezi češtinou a slovenštinou), učíte se tak vlastně dva jazyky v jednom.\nJedna významná změna však dnes přece jenom nastala – po několika měsících jsem si opět nechal u místního holiče oholit hlavu. Teď to konečně vypadá, tak jak má J.\nÚterý 19. dubna 2011 Johor Bahru\nDnešek jsem si vyhradil na poznávání města. Johor Bahru (často se zkracuje na JB, budu tak dále činit i já) je druhým největším městem Malajsie po Kuala Lumpuru. V roce 2009 zde žilo 1.3 milionu obyvatel, v metropolitní oblasti pak dokonce 1.8 milionu obyvatel, čili více než polovina obyvatelstva státu Johor.\nJB je nejjižnějším městem celého euroasijského kontinentu (nepočítáme-li pochopitelně ostrovy). Město je velmi oblíbené Singapuřany, kteří sem rádi jezdí na nákupy. Je tu totiž o poznání levněji než v Singapuru, ovšem také o dost dráž než jinde v Malasjsii. Blízkost Singapuru se odráží i v etnickém složení zdejší populace – Malajců (44% obyvatelstva města) je jen nepatrně více než Číňanů (42%), Indů zde žije 9% a ostatních národností 5%.\nV noci jsem byl vzbuzen asi v půl druhé vytrvalým boucháním na dveře. Otevřel jsem a venku stáli tři lidé, z nichž ten jeden tvrdil, že je od policie. Mával nějakou kartičkou (legitimace?) a chtěl vidět můj pas. Tak jsem mu ho předložil a odešli. Byl jsem tedy na pochybách, jestli jsou to vůbec policajti a jestli je nemám poslat někam, ale ráno recepční tvrdila, že to byl „inspektor“ a že je dobře, že jsem otevřel.\nRáno jsem tedy vyrazil do města. Nejdříve jsem došel k rezidenci zdejšího sultána – Bangunan Sultan Ibrahim. Je to pěkná budova, působící dojmem starší pevnosti. Dostavěna však byla teprve za druhé světové války, kdy ještě nedostavěná posloužila Japoncům, kteří ji skutečně jako pevnost využili, a to při útoku na sousední Singapur. Ten je odsud skutečně co by kamenem dohodil. Konečně jsem si také prohlédnul most Johor-Singapore Causeway, spojující pevninu se Lvím ostrovem. Vlastně to ani pořádný most není, spíše takový násep.\nKousek od sultánovy rezidence jsem ještě nakouknul do čínského a sikhského chrámu. U Sikhů se mě sice nejdříve zeptali, jestli nemám cigarety, ale pak mi dokonce nabídli čaj a chapati (chlebovou placku). Sikhů prý žije v JB asi pět set. Z centra jsem pak šel asi kilometr, až jsem došel ke krásné mešitě Masjid Abu Bakar. Ta je celá bílá a je moc pěkná. Tedy zvenku alespoň určitě. Dovnitř mě nepustili, neboť zde visí cedule s protivným nápisem „Nemuslimům vstup zakázán“.\nHned naproti mešitě je menší zoologická zahrada. Vstupné je jenom 3 ringgity, tak jsem tam zašel. Mají tam tygry a lvy, opice, tapíra, a také papoušky, se kterými pořádali dokonce malou show za bouřlivého jásotu dětského publika (v ZOO byla zrovna na návštěvě nějaká základka). Chytří papoušci tu navlékají kroužky na tyč, hází míčky do koše, vyvěšují státní vlajku a dokonce i sčítají jednociferná čísla. Větší část odpoledne jsem pak vyplnil internetem, jídlem a prací na počítači.\nPrvní dojmy z Malajsie jsou pozitivní. Lidé jsou tu příjemní a občas se na vás i usmějí, na rozdíl od Singapuřanů. Možná je to tím, že tady jsem za exota. Věřte nebo ne, ale dnes jsem ve městě nepotkal ani jednoho bílého turistu! V Singapuru jich také nebylo extrémně mnoho, ale tady nejsou žádní. To jsem nečekal, do Malajsie Evropané docela jezdí, i když asi spíše k moři. Vizuálně jinak JB vypadá stejně jako Singapur, všechno je moderní a funguje to.\nStředa 20.dubna 2011 Na Borneo!\nRáno jsem vstal v šest a v sedm jsem dojel autobusem na letiště Senai. Tentokrát jsem letěl (poprvé) s Air Asia, což je malajské nízkonákladová společnost, prý nejlepší na světě (vyhrála nějakou anketu). Je fakt, že to byl zatím asi můj nejlevnější let, kterým jsem kdy letěl. Letenka JB – KK (ať žijí zkratky!) vyšla přesně na 753 Kč, včetně všech poplatků, a přitom to zase tak krátká vzdálenost není, letěli jsme skoro přesně dvě hodiny. Odbavení v JB bezproblémové, nechtěli vidět ani itinerář letu.\nV letadle jsem neměl nic k jídlu ani k pití. Zato tu byly, na rozdíl od Tiger Airways, celkem ucházející letušky. Vůbec, ženské jsou v Malajsii moc pěkné. Míchají se tu čínské, malajské, indické, a další geny, což se na vzhledu místní populace projevuje velice pozitivně. Asi tak půlka žen nosí šátek a půlka ne. Rovněž někteří chlapi nosí muslimské čapky. Nicméně Malajsie evidentně není nijak rigidní muslimskou zemí. Spíše působí dojmem normální západoevropské země.\nV Kota Kinabalu na letišti nám dali razítka do pasů, jelikož stát Sabah využívá, jak bylo již zmíněno výše, svého práva na vlastní imigrační kontroly, podobně jako třeba v rámci Tanzanie Zanzibar. Z letiště jsem šel kousek pěšky, neboť se mi nepodařilo najít zastávku autobusu. Pak mě nějaký chlapík vzal sám od sebe a vysadil mě přímo v turistickém ghettu na Australian Place, kde jsem se ubytoval v BuniBon Lodge.\nAčkoliv se všude tvrdí, že Borneo je dražší než pevninská Malajsie, ubytování je tu mnohem levnější než v JB. Tam holt hřeší na příjezd relativně bohatých sousedů ze Singapuru. Okolo Australian Place je levných hostelů mraky, ceny budou asi dost podobné.\nDnes jsem se byl jen na chvíli projít večer. Mají tady slavný noční trh, který všude vychvalují, ale mě na něm nic zvláštního nepřišlo. Prostě velká tržnice „vietnamského typu“ pod širým nebem, akorát že večer, pod reflektory. To mnohem zajímavější je velikánská pouliční restaurace s plody moře, která stojí hned opodál pod velkou plechovou střechou.\nNic jsem si tam nedal, protože jednak ceny nejsou zrovna nejnižší a jednak ryby ani jiné mořské potvory nijak zvlášť nemusím, ale pokoukání je to zajímavé. Spíše jsem si tam připadal jako v akvaristice, než v restauraci. Jsou tu desítky akvárií, kádí, kbelíků a jiných nádob s mořskými rybami a různými dalšími potvorami. Viděl jsem tu humry, kraby, plže, mlže, hlavonožce, krevety, a to vše prosím v tom nejčerstvějším, totiž živém stavu.\nU každého akvárka je cena (obvykle za 100 gramů toho kterého tvora). Stačí ukázat na vybraného nešťastníka, číšník potvoru síťkou vytáhne a hurá s ní do kuchyně! Nejvíce mě zaujali obrovští humři. Ani jsem netušil, že mohou být tak velcí. Vzpomněl jsem si na ostrov Henderson, kde Magy jednoho pěkného humra také ulovil, ale tihle byli nejméně dvakrát větší.\nČtvrtek 21. dubna 2011 Kota Kinabalu\nRáno pěší pochod k mešitě City Mosque a zpět. Mešita je nová, veliká a krásná, a to hlavně zvenku. Zevnitř už to není taková sláva. Je tu rozlehlý prázdný prostor, který působí trochu fádním dojmem. Svatostánek byl dokončen roku 2000 a pojme až 12000 věřících. Večer jsem se vydal pěšky po nábřeží, a hle, stánky s jídlem!\nTak že by tohle byl ten noční trh? Najedl jsem se a šel jsem kousek dál. A konečně jsem ho spatřil, teď už je to ale opravdu ten Noční trh (Night Market) s velkým N! Ten „vietnamský trh“ včera, to nebyl on. V turistické mapce, kterou jsem vyfasoval na letišti, to mají špatně zakreslené. Ale v LP je trh umístěn správně, na nábřeží. Je tu mraky stánků s jídlem a prodává se tu prakticky všechno. Jsou tu pouliční restaurace i stánky s ovocem. A stánků jsou tu desítky či spíše stovky. Bohužel už mi v bříšku nezbylo moc místa, ale zítra se sem vydám s prázdným žaludkem J.\nJeště pár slov o městě KK (jak se Kota Kinabalu obvykle zkracuje). KK samotné mělo v roce 2009 asi 600000 obyvatel, celá metropolitní oblast pak 900000. Centrum města je vmáčklé mezi pobřeží a blízké kopce, takže se zdá, že město je malé. Ale směrem dál na obě strany od centra se město rozšiřuje a zabírá celkovou plochu 351 km2. KK je častým cílem turistů z Malajsie i odjinud a jeho mezinárodní letiště je docela frekventované.\nMěsto bylo založeno Brity v roce 1882 pod názvem Gaya Bay. Později bylo přejmenováno na Jesselton po siru Charlesi Jesselovi, viceprezidentu společnosti BNBC (British North Borneo Company), která Severní Borneo (dnes Sabah) spravovala. Za druhé světové války město obsadili Japonci a přejmenovali ho na Api. Na konci války bylo město totálně zničeno spojeneckým bombardováním.\nZůstaly stát pouze tři budovy. V roce 1946 bylo město opět obsazeno Brity, přejmenováno zpět na Jesselton a bylo postupně celé postaveno znovu. Ba co víc, stalo se dokonce hlavním městem Severního Bornea (před válkou byl hlavním městem Sandakan). V roce 1963 byl stát, který se připojil k Malajsii, přejmenován na Sabah a roku 1968 bylo přejmenováno i jeho hlavní město – z Jesseltonu se stalo definitivně Kota Kinabalu. Název dostalo město po nedaleké hoře Mount Kinabalu (malajsky Gunung Kinabalu).\nPátek 22. dubna 2011 Výlet na ostrov Mamutik\nV samotném KK se v podstatě koupat nedá. Pláže zde nejsou vůbec a voda je špinavá. Na dohled od břehu se však rozkládá několik ostrůvků, sloužících k rekreaci. Vybral jsem si k návštěvě ostrůvek Pulau Mamutik (zní to jako jméno Mamutíka, hrdiny Štorchových Lovců mamutů, pulau znamená malajsky ostrov), kde má být podle LP nejlepší šnorchlování.\nOstrůvek je dlouhý jen 300 metrů a motorový člun z přístaviště sem jede jen 10-15 minut. Čluny jezdí zhruba jednou za hodinu a poslední zpět jede v 15:30 (ceny viz shrnutí). Ostrůvek tedy nic moc extra. Je tu jedna krátká pláž, která by byla docela hezká, kdyby tu nebyly davy turistů. A to jsem tu byl v pátek, o víkendu je tu těch lidí podstatně víc. V moři u pláže není k vidění vůbec nic, jen hned vedle mola se prohánějí hejna malinkých rybek a pár mořských jehel. Vydal jsem se tedy se šnorchlem na druhou stranu ostrůvku.\nTen se nedá obejít po pobřeží, ale je tu 400 metrů dlouhá stezka pralesem. Cestou jsem potkal dva varany. Zvlášť ten první byl docela velký, až jsem si říkal, jestli jsem omylem nepřistál na Komodu. Na druhé straně ostrůvku žádní turisté nebyli, neboť tu není žádná pláž, jen šutry. V moři jsou nějaké korály a pár rybek, ale není to nic moc. Asi už jsem zhýčkaný z Oceánie, tam to bylo skoro na každém místě lepší než zde. Celkově mě ostrůvek docela zklamal. Chtěl jsem si udělat v pondělí ještě výlet na sousední Pulau Manukan, ale jeden výlet stačil.\nVečer jsem konečně vyrazil na ten noční trh a fakt jsem nelitoval. Tolik jídla, a dobrého jídla k tomu, to se jen tak někde nevidí. Ačkoliv nejsem moc vysazený na ryby, tady jsem neodolal. Upečené ryby na roštu vypadaly skvěle. Větší kousky byly už na zdejší poměry dražší (třeba 25-30 ringgitů) a hlavně to byla porce nejméně pro dva lidi.\nDoporučuji sem tedy jít ve skupince více lidí,objednat si více věcí a pak to spořádat dohromady. Dal jsem si tedy steak z tuňáka s rýží a rozhodně jsem nelitoval, bylo to moc dobré. Když je ryba čerstvá a nejsou v ní skoro kosti, je to paráda. Vzpomněl jsem si na Zanzibar… Jinak tu můžete spořádat haldy dalších mořských potvor (humry, kraby, krevety, sépie…).\nSamozřejmě tu nechybí ani stánky s klasickými zdejšími jídly na bázi rýže a nudlí, špízy, hamburgery (ovšem dělané na pánvi) – na ty jsem měl také zálusk, ale už se do mě nevešly. Výbornou večeři jsem zapil džusem z cukrové třtiny a jako dezert jsem si dal nakrájený ananas. Zase nezbývá, než už po několikáté konstatovat, že láska prochází žaludkem. Miluju KK!\nSobota 23. dubna 2011 The Kinabalu Park\nDnes jsem vyrazil na výlet k úpatí hory Mount Kinabalu (4095 m.n.m.). Mount Kinabalu je daleko nejvyšší horou Malajsie a nejen to, je dokonce nejvyšší horou celé velké oblasti mezi Himálajem a Novou Guineou. Není však, jak se často nesprávně uvádí, nejvyšším vrcholem jihovýchodní Asie. Tím je Hkakabo Razi (5881 m.n.m.), nejvyšší hora Barmy, která leží na hranici Barmy a Tibetu ve východní části Himálaje. V roce 2000 byl Kinabalu Park zapsán na Seznam světového dědictví UNESCO. Samotný park, vymezený kolem nejvyšší stejnojmenné hory, zabírá plochu 754 km2 (místní se chlubí faktem, že to je více, než rozloha státu Singapur).\nRoste tu asi 5000 druhů kvetoucích rostlin, mj. například 1200 druhů orchidejí, 26 druhů rhododendronů a 9 druhů masožravých láčkovek rodu Nepenthes, a dále 100 druhů savců a 326 druhů ptáků. Z květin zde rostoucích je jednoznačně nejslavnější Rafflesia arnoldii. Tato parazitická rostlina sice nemá žádná stonek ani listy, zato se honosí největšími květy na světě, které mohou mít až metr v průměru a hmotnost až 10 kilogramů! Přestože je park jednou z nejnavštěvovanějších oblastí Bornea, stále jsou zde objevovány nové a nové druhy.\nV roce 2004 navštívilo park přes 400000 turistů, z nichž zhruba 10% vylezlo až na vrchol. Cesta nahoru trvá obvykle dva dny, přičemž se spí na horské chatě, odkud se pak vyráží v noci, aby se stihnul východ slunce na vrcholu. Důvodem není jen východ slunce samotný, nýbrž i fakt, že pouze brzy ráno je obvykle na vrcholu jasno. Pak se zatáhne a není vidět nic. Výstup se dá zvládnout i během jediného dne, ale to právě dorazíte na vrchol odpoledne, kdy je největší oblačnost. Komu se ovšem zdá i toto tempo příliš pomalé, může nahoru a zpět vyběhnout!\nKaždoročně se pořádá Mt. Kinabalu International Climbathon, kdy se běží až na vrchol a zpět. Trasa tohoto „nejdrsnějšího horského závodu na světě“ měří 21 kilometrů. Letos v říjnu se poběží už 25. ročník. Nás může těšit, že ženský rekord na této trati stále drží Češka Anna Pichrtová, která trať zvládla v roce 2001 za 3 hodiny, 8 minut a 12 vteřin. Mužský rekord drží Ital Marco De Gasperi, který zde zvítězil v zatím posledním ročníku (2010) v rekordním čase 2::33:56 hod.\nBohužel je však výstup na Mount Kinabalu silně předražený. Musíte si zaplatit povolení k výstupu a dále průvodce, přestože cesta na vrchol je zcela jasná a žádné nebezpečí tu nehrozí. Navíc, pokud chcete být nahoře při východu slunce, si ještě musíte zaplatit nocleh na drahé chatě. V zásadě se nahoru jinak než s cestovkou nedostanete.\nTakže trochu zlodějna a past na turisty a proto jsem se na vrchol vybodnul. Dojel jsem z Kota Kinabalu minivanem ke vstupu do parku a udělal tu menší procházku (ceny viz níže). Nakouknul jsem do botanické zahrady, kde mají 800 druhů rostlin z těch celkových 5000. Viděl jsem tu masožravku Nepenthes, jinak tu celkem není nic k vidění. To samé se dá říct i o těch několika turistických chodníčcích, kterými se můžete projít okolo. Po pravdě řečeno, park mě nezaujal. Pokud jste nikdy v životě neviděli ani náznak pralesa, třeba se vám tu bude líbit, ale jinak toto místo klidně vynechte.\nVečer jsem opět zakončil na Nočním trhu, čímž se můj celkový dojem z dnešního dne podstatně zlepšil. Konec dobrý, všechno dobré!\nNeděle 24. dubna 2011 Velikonoční neděle\nVelikonoce! Ne tedy, že bych tento pohansko-křesťanský svátek ve městě zaznamenal, křesťanů tu zase není tolik a pohanů ještě méně. V kostelích se slouží mše, ale dekorace ve stylu velikonočních zajíčků, vajíček a pomlázek tu nikde není přítomna. Zato se tu koná Nedělní trh (Sunday Market), což je název akce a zároveň í místa, kde se trh koná, protože trhů je v KK mnoho a mnoho. Namátkou – Noční, Řemeslnický, Filipínský, Centrální, „Mokrý“ (Wet Market, nebyl jsem tam ale předpokládám, že je to krycí název pro rybí trh). A to jsou jenom ty v samotném centru. Na nedělním trhu se prodává úplně všechno, jen jídla tu moc není.\nK dostání tu jsou suvenýry všeho druhu (obvykle s nápisy Kota Kinabalu či Sabah, jak jinak), trička, šátky, železářské potřeby, pohledy, známky, mince, bankovky (ideální trh pro sběratele), ale také psi, papoušci křečci a klece pro křečky, akvarijní rybičky atd. Nic jsem si tu nekoupil, ale procházka po trhu je zajímavá, zvláště když tu sem tam hrají i hudebníci a jeden chlápek tu půjčuje krajtu, se kterou vás polaroidem za mírný obnos vyfotí. Trh se koná v ulici Jalan Gaya, kousíček od našeho hotelu.\nPak jsem vylezl na kopec nad hotelem, který se jmenuje Signal Hill. Je tu vyhlídka, ze které je docela pěkný výhled na město. Večer jsem se opět najedl naNočním trhu.Tentokrát byl nejen steak z tuňáka, ale i sépie.\nJohor a Sabah – shrnutí a praktické informace\norientační kursy v dubnu 2011: 1 malajský ringgit (R) = 6 Kč, 1 USD = 3 R\nCelkově k cenám v Malajsii: Konečně nějaká levná země. Ceny všeho jsou výrazně nižší než v Česku. Velkou výjimkou je ovšem pivo, to je pořádně drahé. Na rozdíl od jiných levných zemí, které jsou většinou chudé, je Malajsie vyspělá a všechno tu funguje stejně jako v Evropě. Zkrátka, nízké ceny při vysokém standardu.\nUbytování: Johor Bahru – Hotel Hong Kong, ulice Jalan Meldrum. 42 R za pokoj pro dva, bez snídaně. Cena je stejná pro jednu i dvě osoby, takže pro jednoho je to docela drahé a pro dva docela levné ubytování. Na pokoji je WC a sprcha, větrák a klimatizace, která je ovšem prakticky nepoužitelná, protože pokud byste jí měli puštěnou celou noc, zmrznete. Slušné ubytování a hlavně je tu klid. Druhý den mě přestěhovali do jiného pokoje. Lepší postel (letiště), ale bez koupelny a větráku, cena 37 R za pokoj. Kota Kinabalu – Bunibon Lodge. 23 R za noc v dormitory pro 3 osoby. WC na chodbě, wifi připojení a snídaně zdarma. Malé, ale velmi pěkné ubytování za rozumnou cenu, navíc na klidném místě (několik dalších hotelů kousek vedle leží u hlavní silnice, kde je velký provoz).\nLetenka Johor Bahru (Johor) – Kota Kinabalu (Sabah): 127 R, včetně všech poplatků. Společnost Air Asia. Koupeno přes internet, 13 dní předem.\nJídlo a internet: Johor Bahru: McDonald’s – polední menu 10.80 R (mezi 12:00-15:00 je vše v Mekáči levnější). V McDonald’s je i možnost připojení k velmi dobrému wifi připojení zdarma, musíte jen vyplnit krátký registrační formulář. Zmrzlina v Mekáči 1 R. Wifi připojení najdete i v jiných restauracích. Jídlo v pouliční restauraci: rýže+maso+zelenina 6 R (samoobsluha, sami si nabíráte, dobré a slušná porce), satay 0.50-0.60 R za kus. Satay je malý špíz – špejle, na které jsou nabodnuté kousky masa (kuřecí,hovězí, skopové), k tomu se podává omáčka, okurka a cibule. Kafe 0.90 R. Pivo jsem viděl za 14.40 jednu velkou láhev (Carlsberg), tak to jsem si nedal. Kota Kinabalu: zmrzlina v Mekáči 1.60 R, zmrzlina kopečková na ulici (2 kopečky) 1.50 R. 1.5 litru vody v supermarketu 1 R (v malých krámcích 4 R).\nMalá plechovka (350 ml) piva Tiger stojí 6 R. Balenou vodu už jsem dlouho nekupoval. Když jsem se ptal v mém hotelu, jestli je tu pitná voda z kohoutku, řekli mi, že v zásadě ano, ale „doporučuje se“ ji raději kupovat. Tam jsem neriskoval. Pouliční stánky a restaurace: mee goreng seafood (smažené nudle s mořskými plody) 4 R.\nVyužíval jsem také samoobslužných restaurací – na talíř vám dají rýži a vy si pak k ní sami nandáte, co se vám líbí. Většinou jsem platil 6-7 R za docela velkou porci, kde bylo nějaké maso, zelenina a rýže. Noční trh: největší koncentrace dobrého jídla, jakou si lze představit. Příklady cen: steak z tuňáka (výborný) + rýže 9 R, nakrájené kousky ananasu 2 R, džus z cukrové třtiny 1 R (dobrý, ale hodně zředěný), mango džus (poctivý, umixovaný na místě z manga) 2.50 R, hamburger (udělaný na velké pánvi) 3 R.\nAutobus Singapur – Johor Bahru (Malajsie): 2.40 SGD (asi 36 Kč). Autobusy několika společností jezdí ze zastávky na rohu Queen Street a Arab Street každou chvíli.\nShuttle bus na letiště (Johor Bahru): cena 8 R. Bus jezdí z autobusového nádraží Kota Raya v centru 11x denně (první směrem na letiště jede v 5:30, poslední v 19:20, z letiště první v 6:10 a poslední ve 22:15), doba jízdy 45 minut. Letiště Senai International Airport leží asi 32 kilometrů na severozápad od centra.\nVýlet na ostrov Mamutik: Celkově mě vyšel na 34.20 R. Samotný zpáteční lístek na motorový člun (celkem rychlý, jede jen 10-15 minut) stojí 17 R. Dále musíte zaplatit něco jako přístavní poplatek (7.20 R) a „konzervační poplatek“ 7 R, protože ostrovy jsou rezervací. Cena za samotný člun mi přijde férová, ale poplatky jsou podle mě lumpárna. Lodě jezdí z přístaviště zvaného Jesselton Point. Ze stejného místa jezdí dvakrát denně (8:00 a 13:30) i větší lodě na ostrov Labuan.\nVýlet do Kinabalu Parku: Celkově mě výlet vyšel na 51 ringgitů. Vstupní brána do parku je od KK vzdálena 90 kilometrů. Dostal jsem se sem minivanem za 15 R, zpět jsem pak stopnul velký autobus za 15 R. Ten ovšem nejel až do centra, nýbrž jen na severní předměstí, takže jsem ještě platil 1 R za bus MHD do centra. Vstupné do parku je 15 R pro cizince (3 R pro Malajce), což místním ovšem nebrání v tom, aby se nestyděli vybírat ještě extra vstupné do botanické zahrady (5 R), která leží v areálu parku nedaleko od vstupu.\nSměnárny: Směnáren je v JB, kde jsem měnil, hodně. Nejvíce jich je hned u výlezu z hraniční kontroly. Rozdíly v kursech jsou o poznání větší než v Singapuru, takže se vyplatí obhlédnout směnáren víc.\nHolič: Za oholení hlavy strojkem do hola (v Johor Bahru) jsem platil 12 R.\nJiné vstupy: ZOO Johor Bahru – 3 R.\nKategorie: Cestopisy Asie Štítky: Borneo, Malajsie, Putrajaya\n← Andrej Sacharov Filipíny I. – Severní Luzon: Jeskyně, rakve a rýžové terasy →\n5 thoughts on “Malajsie I. – Johor a Sabah”\nPetr Daubner 26.4.2011\nJeště doplnění: na letiště v KK jezdí autobusy z autobusového nádraží kousek ze západního okraje centra (asi tak kilometr od hotelu). Na Terminal 2, odkud létá Air Asia, je to asi 7 kilometrů, jede sem velký autobus (ne minivan) číslo 16, cena 2 R.\nZase bych si rád ujasnil jednu věc týkající se zeměpisu. V různých zdrojích se setkávám s pojmy tropický deštný les, tropický monzunový les, subtropický monzunový les, tropický opadavý les…jenže v různých zdrojích se to všelijak překrývá a to samé občas označují různé názvy.\nChtěl bych se proto zeptat na pár otázek:\n1) Jaký je hlavní rozdíl mezi tropickým deštným lesem a tropickým monzunovým lesem (např. srážky, “”opadavost”” lesa, typické druhy)\n2) Jaký je rozdíl mezi subtropickým monzunovým lesem a tropickým monzunovým lesem? – tady vím, že v subtropech v suchém období lesy opadávají, v tropech také?\n3) Jaké typy lesa z těch jmenovaných výše se nachází např. v:\na) pohoří Západní Ghát v Indii\nb) poloostrov Zadní Indie (Thajsko, Laos, Barma…)\nc) Východní Čína (zeměpisná šířka Šanghaje)\nd) oblast Gran Chaco v Jižní Americe\nRád bych si v tom udělal jasno, děkuji\nPetr Daubner 23.5.2012\nUfff, tak dokonalý přehled o tomhle nemám, to by bylo síš pro nějakého biogeografa… Jen termín “subtropický monzunový les” se mi zdá nesmyslný, protože monzunový pás je v tropech. Jinak myslím, že některé stromy opadávají i ve střídavě vlhkém tropickém pásu, shazují listy právě kvůli suchu. Co se týče Gran Chaca, kde jsem byl: typické “lesy” zde moc nerostou. Zdejší povrch spíše připomíná savanu, porostlou stromy, které ale netvoří “lesy” v našem slova smyslu, ty jsou dost daleko od sebe. A jsou velice suché, určitě opadavá. Ty další oblasti si ale netroufám posoudit…\nSam Straka 28.8.2013\nJe mi jasné, že to je starý článek, ale narazil jsme na něj při nějakém hledání. Chci jen opravit údaj o ženském rekordu Anna Pichrtová (nyní Straková) zde svůj rekord z roku 2001 zlepšila v roce 2004 na hodnotu 3:06:54 a tento rekord je také stále platný.\nSkompasem.cz » Cestování » Cestopisy » Cestopisy Asie » Malajsie I. – Johor a Sabah


S místními komunitami řešíme průmyslové znečištění Thajska - Arnika\n16.1.2019\t- BANGKOK\nZačátkem roku 2019 několik našich odborníků na toxické látky odcestovalo do Thajska, aby se zde setkali se zástupci místních komunit postižených průmyslovým znečištěním. Společně s thajskou ekologickou organizací EARTH už několik let těmto odvážným a aktivním lidem pomáháme domoci se svých práv na ochranu životního prostředí. Přispěli jsme s odběry vzorků v okolí závodů a tím jsme získali důkazy pro vyjednávání s místním průmyslem,thajskou vládou a úřady.\nBěhem setkání jsme vyhodnocovali čtyřletou spolupráci a ptali se lidí z komunit na jejich úspěchy. Tak například drobní rybáři a místní lidé se díky evropské finanční podpoře v podobě grantů mohli stát vedoucími kampaní a systematicky se věnovat ochraně zdraví komunit před chemickým znečištěním z průmyslu. Místní lidé ocenili, že jsme jim pomohli sehnat důkazy v podobě odběrů vzorků v okolí průmyslových podniků. Místní organizace EARTH zase výrazně přispěla k tomu, že lidé žijící v blízkosti zlatého dolu v Loei vymohli na těžební společnosti kompenzace za poškozené životní prostředí. Tato organizace se také podílela na vytvoření plánu dekontaminace/asanace skládky průmyslového odpadu.\nVíce z této kategorie: « S ukrajinskými ekology za průmyslovým znečištěním v Polsku a České republice\tSetkání u kulatého stolu v Poodří »


Je tu někdo, kdo by se mnou hubnul? - str. 145\n@kive76 to samozřejmě taky 🙂 prostě všem skvělým ženským, co jsou tu 🙂\n@kacab tak to by mě taky zajímalo, pač kafe sice neladím ale caro není to pravé 🙂\nAHOJKY, KOUKÁM ŽE TU MÁME nové přichozí tož vítajte a hodně zdaru při hubnutí-\nVčera k tomu pořadu na primě tá ženskýá teda měla dost kilo to y asi fakt ze sebozu něco měla dělat ,a le chvilkama jsem se vní viděla i já . Začnu něco dělat a jak mě přejde ten první elán strasně blbě se mi do toho zase dostavá , ale je fakt že já bych nelezla do televize. a mám ovíce než 100kg míň.\nKafe se může ,a le jen bezkofeinové . Prostě ten kofein je nějakej blbej.\n@misicka455 to je divné...zvlášť když se prý přišlo na to, že kofein a tein jsou to same..... pokud to teda je pravda... už nevím kde jsem to sebrala...\n@kacab ak potom už mě nic jiného nenapadá , ale tohle jsem někde vyčetla.\nAhojte všem, taky se snažím zhubnout, ale nějak se nedaří....., no o tom kofeinu vím, že podporuje chuť k jídlu proto se při dietě nedoporučuje pít kafe a černý čaj.\n@simooonka17 Musí to být fakt šok pro tělo, ještě k tomu když to neděláš dobrovolně to hubnutí. Přeju ti, aby jsi už hubla "zdravě" a v pohodě.\n@prdecek Ahoj, kolik bys chtěla shodit?\nS tim kofeinem jsem ráda, že mě to netíží, pač kafe nepiju 🙂 Ale myslim, že jsem někde slyšela, že váže cukry, ale nevim jestli to neni blbost.\n@rendolf Vítej 🙂 Ty jsi na tom jak, kolik bys chtěla zhubnout?\nJá si davám občas kafe a nevidím problém, že by mě to nějak při hubjutí brzdilo 😉\n@rendolf ahojky vítej a jakto že s e nedaří nenní vůle?\nKafe ani tak nepodporuje chuť k jídlu, jako že spíš zavodňuje )\n@marcelkap Chtěla bych dát dolů tak 10 kilo, 15 by bylo ještě lepší.\n@misicka455 Ahoj, přesně tak, nemám vůli a nejraději bych se neviděla!\n@rendolf Ahooojky,10kg?Tak to máš docela dost velký cíl,ale snad ti to půjde,hlavně zdravě a nehladověd.\nJo holky vy všechny jste pro mě obrovská podpora při hubnutí,držím tu dělenku,kdybych se nezaregistrovala a neměla si ským otom pokecat a vyměnovat názory,nevím nevím kde bych byla.Asi bych to tak dlouho nevydržela a určitě by mě to ani nebavilo 🙂\n@rendolf to znám když okolo je tolik lákadel , ale pak se mrknu na sebe do zrcadla a je mi blbě :-| Tak třeba snáma to zvládneš nejhorší je začít tak co od pondělka 😉\n@misicka455 Já už od pondělka začala, nejím chleba ani pečivo, k masu si dávám zeleninu. Snažím se i zdravě připravovat a vařit maso....,jen kdyby nebylo to sladký ]-( Navíc můj chlap má rád ke kafi něco sladkého-upečeného a já mu ráda peču. Přes den odolám, ale jakmile je večer a dostaví se chuť tak je to všechno v ........\n@marcelkap ahoj, aspoň 10kg bych chtěla, ale ve skutečnosti bych potřebovala víc. Ale nejde to naráz, takže první cíl je 10kg 🙂\n@rendolf já začala kupovat jen to celozrnné pečivo a večer mám ty chutě taky 😞\nNa chutě je nejlepší si nakrájet nějakou zeleniniku, nebo pár oříšků. U mě je taky nejhorší sladký to prostě miluju a proto taky tento týden hlasím, že váha se nepohla :-|\n@misicka455 já miluju čokoládu a všechno co jí obsahuje, já musím zhubnout, vím to. Snažím se aspoň jednou denně ovoce a jednou denně zeleninu, jnenže mi to moc neleze 😞 ale prostě musím.\nahojte holky můžu se přidat? jsem po porodu a chtěla bych zhubnout...před porodem sem měla 59kg na konci těhotenství 75, ted sem na 64. tak mi chybí ještě pět šest kg. právě mi taky moc jede sladké a hlavně čokoláda a med...😞 zelenina mi moc nejede zrovna ted tu přezžvykuju salát a fakt ne a ne to dojíst.... :-N\nVítám všechny nový "hubničky" 😃 Se to tu slušně rozrůstá 😎\nnezapomente dneska posílat váhy 😉\n@misicka455 to můžu taky? já se tedy dneska nevážila.\n@prdecek jasan můžeš . Zvaš se pošly váhu lucce a každej týden v neděli se važíme a píšeme jak se nám daří či nedaří s váhou bojovat 🙂\n@misicka455 tak já to nechám na další týden, pač jsem před chvíli jedla, tak to nemá cenu se vážit\nHolky, 10kg je myslim tak akorát cíl do začátku. Teda pokud nezačínáte na 60kg 🙂\nJá se tenhle týden docela držim a hlavně mám hodně pohybu. Dneska jsme byli na cyklostezce, chodili jsme teda pěšky s kočárkem, ušli jsme asi 12km a šli jsme to 3 hodiny, takže mě docela bolej nožičky.\nA s tou chutí na sladký se přidávám. Někdy mám dny, kdy bych nic nepozřela, prostě mám silnou vůli a jindy sežeru tabulku čokolády na posezení.\nDobry vecer hubnicky a snazilky🙂)), vitam vsechny nove prochozi 😉 @rendolf ,@prdecek\n@simooonka17 huniti zdar😉0 i staronove prochozi\n@meleri a obrovska gratulace k novemu miminku, doufam, ze jste vsichni zdravi a vse je v poradku🙂)))\n@gabrielaa cviceni je v UK, skoda, byla by jsi mooooc vitana🙂))\n@korchy presne tak ve skupine se to tahne lepe co? doufam, zebrzy opet najedes na to,co ti bude nejvice vyhovovat🙂)\n@misicka455 jejejej,kde jsi se toulala holka nase🙂, u mne vaha jde hooodne pomalu, ale coz musime nekdy zpomalit, abychom se mohly zase rozjet🙂))\n@korchy mas naprostou pravdu kafin v kave odvodnuje, tak stejne jako tein v cernem caji,tak asi proto to zakazuji, nejlepsi je bylinkovy nebo zeleny caj, ale jako se vsim s mirou🙂))\n@kacab smutny pribeh s tvoji sestru, muj manzel chodil s byvalou pritelkyni anorektickou, dokonce kvuli ni zacal studovat i psychologiii aby ji pomohl, ale nakonec se rozesli a, protoze mu lhala, ze prestal a atd,a tak si nasel mne, tucnaka🙂))) mame alespon spolecnou zalibu v jidle🙂)))\n@gabrielaa jak jsi se ptala ohledne toe nadbytecne hmotnosti atd. ja byla vzdy sportovni typ, takze jsem mohla jist co chtela, samozrejmne se zmenou zivotniho stylu vice prace v praci a vice jidla, plus tehotenstvi, vaha sla obr nahoru😞(( teorii i praxi mam docela v malicku🙂)), ale ta chut na jidlo:-)))))\n@kive76 presne tak i nemaminkam,pro vsechny snazilky, hubnicky atd:-)))


Evropský parlament a piráti - Stránky 6 - Fórum Pirátské strany\nPirátští europoslanci v pořadu Evropa plus\nPříspěvek od Lukas.Dolezal » 05 srp 2019, 19:32\nVšichni tři čeští pirátští europoslanci ve dvou dílech pořadu Českého rozhlasu Evropa plus.\nMarcel - o sekretariátu 13:20 - 14:24, o německých Pirátech 19:53 - 20:51, o jazykové vybavenosti 24:41 - 25:11.\nMikuláš o umělé inteligenci - 5:10 - 5:43, o sekretariátu 15:23 - 16:11, o poslanecké kanceláři a komunikaci s voliči 21:58 - 23:22.\nMarkétka o svých výborech, Východním partnerství, sekretariátu, ubytování v Bruselu a kanceláři v Brně - 16:12 - 18:54.\nDoporučuju ale poslechnout celé dva díly - všichni noví MEPs included.\nDalibor.Zahora, Filip.Krska, Jan.Korbel, Ondrej.Profant\nProfily pirátských MEPs na stránce EP\nPříspěvek od Lukas.Dolezal » 20 srp 2019, 19:25\nPřehled činností, návrhy usnesení, účasti ve výborech a další informace o pirátských europoslancích na oficiální stránce Evropského parlamentu:\nJiri.Snizek, Ivor.Kollar, Petr.Vileta, Filip.Krska, Jan.Mares\nPříspěvek od Filip.Krska » 20 srp 2019, 23:34\nRSS kanál pro oba tři poslan(kyně/ce):\nhttp://www.europarl.europa.eu/rss/mep/m ... 461/cs.xml\nLukas.Dolezal, Dalibor.Zahora, Pavel.Moravec, Janka.Michailidu, Jan.Mares, Dan.Lestina\nPříspěvek od Lukas.Dolezal » 13 zář 2019, 13:35\nZdroj: https://euractiv.cz/section/cr-v-evrops ... G5ezAow-2U\nJiri.Ulip, Filip.Krska, Jan.Korbel, Dalibor.Zahora\nPříspěvek od Lukas.Dolezal » 20 zář 2019, 14:22\nEvropský boj proti nelegálnímu exportu zbraní, ambicióznější klimatické závazky nebo větší informování občanů. Právě na tato témata se chce v příštích pěti letech zaměřit pirátská europoslankyně Gregorová.\nMarkéta Gregorová se v květnu stala nejmladší europoslankyní Česka. Od loňska je také ve vedení Evropské pirátské strany. V minulosti zastávala post specialistky na elektronický obchod nebo volební manažerku Pirátů a krátce byla také neuvolněnou zastupitelkou města Brna.\nPřestože jste byla do Evropského parlamentu (EP) zvolena v letošních volbách poprvé, od prosince 2018 jste předsedkyní Evropské pirátské strany. Předpokládám tedy správně, že jste se s evropskými záležitostmi již setkala dříve než na postu europoslankyně?\nAno, mám státnice mimo jiné z oboru Evropská studia, v teoretické rovině se tedy cítím dostatečně vzdělaně. Jedna věc je ale vzdělanost ohledně institucí a fungování EU, druhá věc je pochopení toho živého organismu uvnitř – lidské vztahy, názory, zájmy. Mě to zatím moc baví, ale zároveň si držím zdravý odstup od nějakého slepého nadšení.\nProč se podle Vás nepodařilo dostat do Evropského parlamentu více členů Pirátské strany, nejen z ČR, ale i z dalších zemí, např. z Lucemburska, kde mají Piráti také své zastoupení v parlamentu?\nV parlamentu nejsou pouze čeští Piráti, ale také jeden německý, tvoříme tedy čtyřčlennou delegaci Evropští Piráti (European Pirates). U ostatních stran je to na hlubší rozbor. Každá má individuální problémy, často vyplývající z nastavení voleb. V České republice může kandidovat prakticky každý bez jakéhokoli vkladu, stačí sehnat 1 000 podpisů na založení strany. V jiných zemích ale musí často vložit tisíce eur do nákupu hlasovacích lístků, jako například ve Francii, či zaplatit jiný druh kauce, aby se mohli zúčastnit, jako například v Itálii. Co se týče Lucemburska, tam získali Piráti skvělých více než 7 procent, ale jelikož Lucembursko má jen šest europoslanců, je přirozená hranice vstupu přes 11 procent. Já jsem tedy s výsledky Pirátů v Evropě spokojená – rostou. A není špatně, že má každý své tempo.\nPirátská strana vstoupila do frakce Zelených, ta se ale při volbě nové předsedkyně Evropské komise postavila proti kandidátce Ursule von der Leyenové. Nelitovali jste proto svého rozhodnutí připojit se k Zeleným?\nJak jsme veřejně uvedli a také si potvrdili ve vnitrostranickém hlasování všech členů Pirátů, hlasovali jsme proti Ursule von der Leyenové, byli jsme tedy v souladu s politickou skupinou. Nicméně i kdybychom se neshodovali, není to otázka lítosti. Frakce není stěna. Obzvláště Zelení dbají na to, aby hlasování bylo svobodné, ale vydiskutované. Komunikace je základ, a Zeleným tento přístup zjevně funguje, jelikož jsou v hlasování jedna z nejkonzistentnějších frakcí v parlamentu.\nJedním z témat, ve kterém se chcete také angažovat, je klimatická změna. Mezi hlavní priority nově zvolené předsedkyně Komise je dosáhnout do poloviny století uhlíkové neutrality. Proč závazky von der Leyenové nebyly pro frakci Zelených dostatečné?\nKlimatická změna by měla být tématem důležitým pro všechny, bez ohledu na stranickou příslušnost, ale samozřejmě bez hysterie na obou stranách. Pro Zelené nebyly závazky dostatečné, jelikož neobsahují konkrétní návrhy, jak uhlíkové neutrality dosáhnout, ale také proto, že například cíl 50 procent do roku 2030 je méně, než samotná pozice Parlamentu, která je 55 procent, a ambice Zelených, tedy 65 procent.\nDůležitou částí, která chybí, je také reforma společné zemědělské politiky, která je nutně potřeba k zachování biodiverzity. Uhlíková neutralita je podle mě ambiciózní cíl s ohledem na vůli některých politiků jí dosáhnout, ale ne nereálný. Nyní je důležité, jaký komisař či komisařka danou agendu dostane na starost. To ukáže, jsou-li sliby předsedkyně Komise naplnitelné. (Rozhovor proběhl předtím, než byla portfolia rozdělena mezi jednotlivé kandidáty na eurokomisaře – pozn. red.)\nV rozhovoru pro Český rozhlas jste se vymezila proti těžbě uhlí v ČR. Jak můžete z pozice europoslankyně zasáhnout do osudu tohoto fosilního paliva v tuzemsku?\nJá si dovolím parafrázovat přímo z daného rozhovoru: „Nechápu, že ještě musíme vést debatu o tom, jestli limity prolamovat, nebo ne.“ Při dosahování uhlíkové neutrality Evropská unie, jak nastínila von der Leyenová, pomůže státům investovat do rozvoje jiných zdrojů energie a do diverzifikace, to je tedy to, co mohu z pozice europoslance ovlivnit přímo hlasováním.\nJe důležitý ale i nepřímý vliv – medializace tématu či informování lidí o situaci na základě dat, ne dojmů a nenechat různé informační kouřové clony, jako z čeho zrovna jedl zastánce či odpůrce tématu, zakrýt skutečné problémy.\nZahraničně-bezpečnostní agenda se má dále rozvíjet\nVe svých dřívějších vyjádřeních jste zmínila, že chcete harmonizovat legislativu členských států ohledně zbraní. Proč jste si vybrala právě toto téma?\nMým primárním tématem jsou lidská práva, z čehož vyplývá i můj zájem o některé regiony. Na každý pád se chci legislativně věnovat především již nelegálnímu exportu vojenského materiálu do krizových oblastí. Nejde o žádný nový zákaz, jde o harmonizaci legislativy a z ní vyplývající vylepšení vymáhání již existujících zákonů tak, aby se do těchto oblastí zbraně ideálně nedostávaly, aby byly snáze sledovatelné a – a to je také důležitá část, o níž se málo mluví – se po skončení konfliktu takzvaně neztratily a neobjevily po pár letech kupříkladu v Evropě v rukou teroristů.\nHodlám se tedy primárně zabývat harmonizací předpisů pro import a export zbraní. Právě v této oblasti totiž dochází často k využívání odlišné legislativy jednotlivých států k obcházení pravidel pro export do třetích zemí.\nV případě že se vrátí na stůl nechvalně známá tzv. protizbraňová směrnice týkající se civilních zbraní, budu usilovat o její nápravu, aby více odpovídala legislativě platné v ČR, která se nám velmi osvědčila. Zákony v ČR ohledně zbraní jsou velmi kvalitní. Jsou průběžně, pečlivě a zdrženlivě novelizované. Zbraňová směrnice představuje nekoncepční zásah do tohoto stavu, který k opatřením dobrým, která už většinou máme v právním řádu po mnoho let, přidává opatření nesystémová, nejasná a tím i nefunkční, která oslabují důvěru občanů ve stát a v EU. Mým cílem tedy je ponechání toho dobrého a odstranění všeho ostatního, nadbytečného.\nČesko napadlo zbraňovou směrnici u Soudního dvora EU. Generální advokátka ale v dubnu doporučila doporučila Soudu, aby žalobu zamítl. Jaké rozhodnutí od Soudu očekáváte Vy?\nJsem osobně přesvědčena, že žaloba ČR je oprávněná, realisticky ale očekávám, že soud nevyhoví žalobě v plném rozsahu. Částečně podle mě vyhoví přinejmenším v otázce právní nejistoty, kterou některá vágně formulovaná ustanovení přinášejí. A snad vezme ohled i na otázku proporcionality, protože neproběhlo žádné relevantní posouzení dopadů této směrnice, přestože v některých zemích významným způsobem zasahuje do oblasti vnitřní bezpečnosti státu – nejedná se pouze o ČR.\nV dalších dvou žalobních důvodech – překročení pravomoci Unie a diskriminační povaha směrnice – příliš optimismem nehýřím, jelikož předchozí judikatura nenasvědčuje tomu, že by evropský soud takový argument uznal.\nVraťme se ještě k předchozí otázce o exportu zbraní, která se částečně týká oblasti zahraniční politiky EU. Tu má však na starosti zejména zahraniční výbor, kde nejste členem, ale pouze náhradníkem. Budete schopná na této agendě opravdu pracovat?\nVe frakci Zelení/EFA není podstatné, je-li člověk členem či náhradníkem. Důležitý rozdíl mezi těmito pozicemi je ten, že náhradník typicky nemůže zpravodajovat legislativu a návrhy, co do výboru z Komise přijdou. Pokud je to ale pro daného europoslance prioritní téma, domluví se v rámci frakce, že se pro danou legislativu s plným členem dočasně prohodí. Vše je to o komunikaci, jak zmiňuji výše. Zároveň zrovna téma exportu se bude probírat ve výboru pro mezinárodní obchod, v němž jsem plným členem.\nJednou z oblastí, o kterou se velmi zajímáte, je Gruzie. Proč zrovna tato země? Budete jako europoslankyně usilovat o její přibližování k EU? Podle nedávných informací chce země udržet proevropský kurs a zamýšlí dokonce zaplnit místo po brexitu.\nJsem v delegacích pro státy Východního partnerství, tedy mimo Gruzii i Arménii, Ázerbajdžán, Moldávii a Ukrajinu. Tato oblast je k nám v podstatě blízko, ale zároveň v některých ohledech daleko. A lidská práva jsou omezována nejen na Krymu. Nerada bych tedy říkala, že můj jediný zájem je Gruzie. Ta země mě díky mé bakalářské práci zaujala a při mé návštěvě v srpnu jsem si ji zamilovala, ale soustředit se budu na celý region, právě ze zmíněného lidskoprávního hlediska.\nNejsme teď v situaci, kdy bychom se mohli zabývat otázkou vstupu těchto zemí do EU, ale stejně jako u dalších blízkých sousedů Unie bychom jim měli pomáhat se nám přibližovat. Funkční demokratické zřízení s informovanou občanskou společností a stabilní ekonomika bude prospívat všem zúčastněným.\nChci informovat mladší i starší generaci\nPodívejme se nyní na jednu z Vašich dalších priorit – chcete zlepšit komunikaci mezi EU a jejími občany. Proč je podle Vás komunikace nyní nedostatečná a jak chcete zvýšit povědomí o EU?\nŽe lidé často nemají povědomí o tom, co Unie nebo Parlament dělá, jak to dopadá na jejich životy a kdo tvoří finální zákony, vyplývá jak z oficiálních průzkumů, tak z mé zkušenosti při rozhovorech s lidmi – ať už při kampani, debatě, či jen tak venku u piva. Potom je pro populisty snadné lhát o tom, co se děje a kdo je viníkem. Já bych chtěla lidem dát informační základ tak, aby pak sami poznali, jestli si někdo vymýšlí.\nZřejmě i kvůli tomu jste začala natáčet edukativní videa o Vaší práci v Evropském parlamentu a psát poměrně podrobné statusy na sociální sítě o dění v Bruselu a Štrasburku. Jsou to hlavní kanály, pomocí nichž chcete šířit informace o EU, nebo plánujete i další podpůrné nástroje a aktivity?\nKromě online přítomnosti na různých sociálních sítích plánuji sama i za pomoci krajských zastoupení při EU navštěvovat školy a téma EU trochu popularizovat a tam, kde bude zájem, i všeobecné besedy či návštěvy domovů důchodců, na které se často zapomíná, ale přitom právě oni byli často nejen u zakládání EU.\nA mají školy nebo důchodci o takové přednášky zájem?\nRozhodně. Teprve samozřejmě rozjíždím oslovování různých institucí, ale byla byste překvapena, kolik se mi jich ozývá i samo od sebe. Lidé po informacích prahnou, ale neví, kudy se k nim dostat nebo neví, že informace dostat mohou. A to budu napravovat.\nZdroj: https://euractiv.cz/section/cr-v-evrops ... im-odstup/\nDalibor.Zahora, Jiri.Ulip, Filip.Krska\nPříspěvek od Lukas.Dolezal » 05 říj 2019, 17:57\nPress release - https://www.greens-efa.eu/en/article/pr ... Ae4O5Og3SE\nPříspěvek od Dalibor.Zahora » 15 lis 2019, 19:24\npublikováno: 14. 11. 2019 12:09\nSetkání s Secretary general Evropské strany zelených Mar Garcia\nNa její žádost jsme se sešli s Mar Garcia, Secretary General Evropské strany zelených. Vzhledem k tomu, že Evropská Pirátská strana narozdíl od Evropské strany Zelených v danou chvíli nesplňuje podmínky nutné pro formální registraci dle Nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2004/2003, probírali jsme formální možnosti spolupráce na společných projektech.\nMikulas Peksa, Marcel Kolaja\nPříspěvek od Jan.Korbel » 22 lis 2019, 12:34\nVelký dík @Marcel.Kolaja. Tohle je jeden z průběžných výsledků (pro mě velmi důležitých) desetileté práce Pirátů.\nhttps://web-greensefa.streamovations.be ... regulation\nIMHO nejlepší část od 1:14:24, pan Balkan je velmi sugestivní Jeho část se slajdy a eng/fr titulky:\nhttps://video.lqdn.fr/videos/watch/861c ... 1de592c8a0\nFilip.Krska, Pavel.Moravec, David.Wagner, Janka.Michailidu, Dalibor.Zahora, Vit.Jurasek, Ivor.Kollar\nPříspěvek od Petr.Vileta » 22 lis 2019, 22:35\nNení někde video s českými titulky? My English is pretty poor a někteří stejně postižení voliči by se s naším úspěchem možná také rádi seznámili. Co na to MO a @mikulas.ferjencik?\nPříspěvek od Lukas.Dolezal » 16 pro 2019, 14:02\n14. prosince 2019 16:37\nBrusel (od zpravodaje iDNES.cz) - Bývalá brněnská zastupitelka Markéta Gregorová působí stejně jako další dva zástupci Pirátské strany v Evropském parlamentu nově. V šestadvaceti letech je nejmladší českou europoslankyní. V rozhovoru mluví nejen o dosavadní práci ve funkci, plnění předvolebních slibů, ale i náročném skloubení povinností v cizině a doma.\nZdroj: https://www.idnes.cz/zpravy/domaci/mark ... domaci_pmk


Vrátí se U2 do Česka? Fanoušci spekulují o Julisce a srpnu - iDNES.cz\n16. prosince 2008 6:50, aktualizováno 6:50\nU2 | foto: Archiv\nPředpokládaní pořadatelé z agentury Live Nation sice přiznávají, že budou o koncert U2 v Česku usilovat, ale spekulativní termín ani místo zatím nepotvrdili.\n"O zmíněném koncertu U2 v Česku nemáme žádné zprávy, nevíme zatím o žádném vystoupení této kapely," říká Petr Novák z Live Nation. Nezdá se mu ani místo na pražské Julisce, kde proběhl v 90. letech velký koncert americké skupiny Kiss. "Pro U2 jsou takové prostory malé," dodává Novák.\nKam s U2?\nKdyž se přestaly pořádat koncerty v bývalé spartakiádní aréně na Strahově, kde vystupovali Rolling Stones, Pink Floyd i U2 v roce 1997, v Česku se nyní těžko hledají stadiony pro vystoupení kapel globální velikosti. Vždyť i Rolling Stones, na které přišlo v roce 2003 osmdesát tisíc lidí, vystupovali na Letenské pláni.\nPořadatelé zkoušeli stále nová místa pod širým nebem včetně pláně po zbořených fabrikách v pražských Vysočanech. "I nový stadion pražské Slavie, který pojal při letošním koncertu Metalliky 35 tisíc lidí, by byl pro U2 nevyhovující," míní Novák.\nPokud U2 vyjedou příští rok na turné, domácí pořadatelé se budou snažit, aby k nám skupinu dostali. "Určitě o ně stojíme," řekl šéf české pobočky Live Nation Robert Porkert.\nFandové si již vyspekulovali evropský itinerář koncertů U2, podle kterého by kapela měla vystupovat například 7. a 8. srpna 2009 ve Vídni a 26. a 27. srpna na polském stadionu Slaski u Katowic. O tomto termínu debatují i polští fandové, navíc jsou si téměř jistí, že U2 k nim přijedou znovu. Katowice, kde Irové hráli v červenci 2005 před nadšeně spolupracujícím publikem, mají prý nejlepší vzpomínky.\nKapely obvykle vyrážejí na turné, aby propagovaly novou desku. U2 nejsou výjimkou, jejich manažer Paul McGuinness se nechal letos na jaře slyšet, že po vydání nového alba přijde na řadu velká série koncertů.\nJenže práce na dvanácté studiové nahrávce, která dostala pracovní název No Line On The Horizon, se protáhly. Album má vyjít začátkem příštího roku. To už by mělo být jasné, jak bude vypadat kalendář koncertů U2.\nV Česku má kapela vícegenerační publikum, které vyrůstalo na jejím legendárním albu The Joshua Tree z roku 1987 nebo na další přelomové desce Achtung Baby (1991).\nTa inspirovala velkolepá turné s využitím obřích efektů a moderních technologií. Právě v tomto velikášském rozpoložení zastihli kapelu domácí fandové na jejím zatím jediném vystoupení v rámci světového turné PopMart na pražském Strahově.\nTémata: Juliska, Pink, Pink Floyd, Rolling Stones, Slavia, Strahov, U2, Vídeň, Vysočany\nČtyři skladby z nově připravovaného alba irské kapely U2 unikly na internet díky mobilnímu telefonu. Fanoušek kapely je...


Michal David přečkával covid v teple: Popsal situaci na Tenerife – eXtra.cz\nMultijazyčný Michal David přečkával covid v teple: Pro eXtra.cz popsal situaci na Tenerife\nZdroj: Martin Procházka pro eXtra se souhlasem Michala Davida\nHudebník Michal David (60) nám v exkluzivním rozhovoru prozradil, jak trávil korona krizi, kolik cizích jazyků ovládá i to, že připravuje nové album a videoklip.\n19. 05. 2021 06:31 | Autor Anna-Marie Humlová\nHudebník Michal David (60) má plné ruce umělecké práce. Zrovna dotočil videoklip s novou česko-slovenskou teenagerovskou skupinou Mango, teď naší redakci prozradil, že se chystá vydat nové album plné svých zapomenutých ploužáků. Ty miluje, přestože je v rádiích moc často neuslyšíte.\nPříspěvek sdílený Michal_David_oficialni (@michal_david_oficialni)\nUmí 6 jazyků\nMichal strávil podstatnou dobu koronavirové krize na Tenerife. "Nějaké svoje věci jsem tam točil," prozradil redakci eXtra.cz známý zpěvák. Tam probíhala koronavirová opatření podobně jako v Čechách, ale se sluníčkem a pořádnou dávkou vitaminu D se přece jen dá krize zvládnout lépe. I to je jeden z důvodů, proč se zpěvák rozhodl odjet za hranice. Hudebníka jsme se zeptali, kolik jazyků ovládá.\nJazyky Michala Davida:\n"Všude musíte chodit povinně v rouškách, i na ulici," vysvětlil nám Michal situaci na Tenerife. "Restaurace otevřené jsou, ale jenom 50 % kapacity a sedět můžete maximálně po čtyřech," dodal s tím, že opatření jsou jinak podobná. Na pláži můžete být bez roušky, ale musíte dodržovat odstupy. "Po desáté večer jsme nesměli ven," prozradil pro eXtra.\nMichal David (zpěvák) Michal David exkluzivní rozhovor nový videoklip natáčení videoklipu nové album


Státní dluhopisy jsou cenné papíry, se kterými je spojeno právo majitele požadovat po emitentovi splacení dlužné částky ve jmenovité hodnotě a pravidelné vyplácení výnosů (výplaty kupónů) z něj k určitému datu. Emitenty dluhopisů jsou jednotlivé státy, které potřebují financovat státní dluh. Míra rizikovosti je často měřena ratingem. Rating udává míru rizika, se kterou daná země bude plnit své závazky investorům.\nÚrokový výnos se vyplácí zpravidla jednou ročně k předem stanoveným datům. K datu splatnosti se spolu s posledním kuponem vyplatí i jmenovitá hodnota dluhopisu. Pro skutečný výnos investice je důležitá i cena, za kterou se dluhopisy nakupují. V době, kdy jsou aktuální výnosy na dluhopisovém trhu nižší než je úrokový výnos dluhopisu, prodávají se dluhopisy za cenu vyšší, než je jejich jmenovitá hodnota a naopak. Aktuální výnos do splatnosti propočtený na základě aktuální prodejní ceny a v budoucnu vyplacených výnosů je proto nižší, nebo vyšší než úrokový výnos dluhopisu.


El Hierro, Kanárské ostrovy – outdoor web Treking.cz\nTreking > Treky, turistika > El Hierro - Kanárské ostrovy\nEl Hierro - Kanárské ostrovy\nEl Hierro a El Mocanal, jedna velká kanárská vesnice\n22.1.2009 | Petra Musálková\nCelé to začalo článkem o výstupu na Pico de Teide, který vyšel v časopise Treking v čísle 2/2006. Po jeho přečtení jsme měli s manželem o naší příští dovolené jasno - na podzim vyrazíme na Tenerife zdolat nejvyšší španělský vrchol. Už ani nevím, v čí hlavě se během příprav zrodil nápad, že bychom mohli v rámci této cesty navštívit i nějaký další z Kanárských ostrovů. Důkazem toho, že od myšlenky u nás není daleko k činu, je tento článek.\nNaše volba padla na ten nejmenší - El Hierro. A důvod? Lákalo nás hlavně to, že dostupná literatura věnuje jeho popisu zpravidla jen několik stránek a o to větší prostor dává vlastnímu prozkoumávání - to pravé ořechové pro mého muže. Další plusové bodíky dostal tento ostrov také za zatím malý počet návštěvníků a relativní nedotčenost turismem.\nKoncem září se tedy z Tenerifského severního letiště po asi 40 minutách letu zpestřeného výhledy na ranním sluncem ozářené Pico de Teide dostáváme na El Hierro. Ještě v letištní hale posbíráme u informačního pultu nějaké materiály o místních zajímavostech a hlavně několik různých map ostrova, což, jak se později ukáže, bylo velmi prozíravé. Hned také řešíme první problém, a to jak se dostat do našeho místa ubytování neb obvyklý autobus jezdící z letiště dnes jaksi nejede. Není moc co vymýšlet, takže si do 15 km vzdálené obce Mocanal bereme taxi.\nŽe knižní průvodci o malé návštěvnosti ostrova skutečně nelhali se přesvědčujeme už při ubytování. Pokoj ve Villa el Mocanal dostáváme hned v 9.00 ráno a zjišťujeme, že kapacita je naplněna tak asi z 1/3. V rychlosti vybalujeme nejnutnější věci a vyrážíme na průzkum okolí. Ten se ostatně díky mé dočasné indispozici ve smyslu teploty a kvalitní rýmy (výsledek čachtání se v oceánu za deště poslední den před odletem na El Hierro) protáhl oproti původně plánovanému odpoledni na dva dny a jedno překvapení střídalo druhé.\nZa důležité zjištění lze považovat např. to, že námi dovezená mapa El Hierro 1:30.000 (Kompass č. 242) - jediná, kterou se nám v ČR podařilo sehnat - sice dobře poslouží pro celkovou orientaci na ostrově a jako automapa (byť v ní není nedávno zprovozněný tunel v lávovém masivu spojující El Mocanal a Las Puntas, který značně zkrátí cestu kolem severního pobřeží), ale pro pěší je naprosto nevyhovující - nejsou v ní vyznačeny místní turistické trasy. Naopak v tomto směru se jako výborně zpracovaná ukázala být mapka získaná u informačního stánku na letišti, bez níž bychom byli nejspíš nahraní. Důvodem je to, že místní zde mají svá políčka a pozemky ohraničeny nízkými kamennými zídkami, kterými je doslova protkána celá obydlená část ostrova.\nMezi nimi roste spleť opuncií, agáve, ostrých trav, trnitých keřů a podobných pro spoře oděné tělo naprosto nevhodných zástupců místní flory. Dokonce i manžel už asi po prvních 100 metrech souhlasil s tím, že budeme chodit jen po značených trasách a že pochod rovnou za nosem či zkratky, jejichž vymýšlením mě občas dráždí, si nechá na jindy a na jinde. Jedničku s hvězdičkou zaslouží místní turistické značení. Řekla bych, že dovedli k dokonalosti náš český systém. Používají podobné značky jako u nás, podle mého odhadu dokonce po kratších vzdálenostech a navíc označují křížkem špatnou cestu, díky čemuž se dobře orientujete.\nHlavní turistická trasa s označením GR 131 vede napříč celým ostrovem od Tamaduste na východním pobřeží až k Faro de Orchilla na západě, jmenuje se Camino de la Virgen de los Reyes a podobně jako např. tatranská magistrála je značena červeně. Ostatní turistické trasy mají žlutou barvu a označení PR EH 1-10.\nPo dvou dnech průzkumu severního výběžku ostrova systémem pokus - omyl jsme nabyli dojmu, že už nás nemůže nic překvapit a protože i moje rýma už byla na ústupu, rozhodli jsme se na třetí den naplánovat zhruba 16 km trek. Vybrali jsme si jednu z mála jednodenních tras, které lze projít jako okruh a to El Mocanal - Arbol Santo - Mirador de la Peňa - El Mocanal.\nPo počátečním zdržení s doplněním zásob vody (jak jsme později zjistili ten dne měli v sousední vesnici nějakou místní slavnost, takže byly obchody všude zavřené) se vydáváme po trase PR EH 6 (Camino de El Norte) směrem na západ a po 0,5 km scházíme z asfaltové silnice a napojujeme se na PR EH 7 (Camino de Tancajote), která se stáčí na jih. Ještě asi 15 minut chůze mezi posledními domky a jsme z El Mocanalu venku. Vzápětí se nám však pěšina ztrácí v hustém křoví.\nMáme na výběr buď pokračovat dále a doufat, že jdeme ještě stále po trase a nechodíme už někomu v zahradě (mnohdy skutečně nejde poznat, zda jde o pozemek ležící ladem či pouze o zanedbanou zahradu, protože klasické ploty se zde nějak nenosí) nebo se osmělit a zeptat se někoho z místních. Máme štěstí, z jednoho z posledních domků na konci vesnice právě vychází paní, na což můj muž bystře zareaguje a ptá se, zda tato cesta vede na San Andres.\nPaní je velmi ochotná, bohužel neví, že naše znalosti španělštiny jsou nevalné. Já sice došla do nějaké 15. lekce, ale asi před 10 lety a manžel, který sliboval, jak se před dovolenou bude pilně učit, kvůli časové tísni zvládnul jen dvě. Na svou jednoduchou otázku tak dostává asi pěti minutovou odpověď z níž usuzuje, že jdeme správně a že cesta skutečně dále vede skrze ono houští. Turistické značení kousek za ním mu vzápětí dává za pravdu.\nDále už se vše odvíjí v poklidu a výlet si jaksepatří užíváme. Pokračujeme v poměrně strmém stoupání, cestu začínají lemovat první zelené stromy a keře. Vyprahlá země pokrytá suchou trávou se střídá s velmi jemnou sopečnou struskou. Dáváme krátkou pauzu na focení, a jdeme dál. Stezka stále stoupá, musíme urazit něco málo přes 500 výškových metrů. Po asi dvou kilometrech se okolní krajina náhle mění. Sopečnou strusku a travnaté stezky střídá jasně červená hlína, cestu lemují agáve a borovice. Nemohu odolat a znovu vytahuji foťák. Ostatně nemáme kam spěchat.\nStezka se krásně klikatí a s každou další zatáčkou se otevírají nové výhledy. Zpětně tento úsek hodnotím jako nejhezčí z celé trasy. Foťák už se ani nenamáhám schovávat, nemá to cenu. Že už bych mohla konečně jít mě asi po 30 minutách taktně upozorní manžel. Ačkoliv se mi zde hodně líbí, nedá se nic dělat, musíme zase dál. Podle stop pneumatik zjišťujeme, že až sem se dá dojet autem, patrně ale z opačného směru. Podmínkou je ovšem terénní vůz s pohonem 4×4. Jen tak mimochodem, mají zde pěkně rozlišené hlavní cesty pro auta - s asfaltem a bez asfaltu.\nPomalu se blížíme k prvnímu významnému místu naší trasy. Ještě míjíme po levé straně hlubokou strž (barranco) a vzápětí přicházíme k legendou opředenému tzv. Svatému stromu (Arbol Santo Garoé). Podle informací z průvodce by mělo jít o limetu. Netuším sice jak vypadá limeta jako strom, každopádně ale plody, které nacházíme, svým vzhledem nápadně připomínají naše žaludy. Zde využíváme laviček a příjemného stínu a vybalujeme svačinu.\nDalší zajímavostí jsou podzemní jezírka, kterých je zde několik. U každého je informační tabulka udávající jeho hloubku, výšku vodní hladiny a přibližný tvar dutiny. I při samotné chůzi slyšíme tlumené zvuky a cítíme, že půda pod našima nohama není nejpevnější. Najdete tady i malé informační centrum (Centro de Interpretación del Garoé).\nPosilněni pokračujeme dále po PR EH 7. Po třech kilometrech se napojujeme na červenou GR 131 a měníme směr na jihozápad. V místě zvaném Rayas de las Cuatro Esquinas u odpočívadla křižujeme hlavní silnici ze San Andrés do Guarazocy. Ještě zhruba 500 m a přicházíme k rozcestníku. Odtud pokračujeme dále po žluté PR EH 8 (Camino de Jinama - Camino de La Peňa). Hliněná cesta stáčející se na severozápad teď vede po rovince a rychle nám ubíhá.\nKrajina však nyní zcela změnila svou podobu. Sice se stále a znovu opakují všudypřítomné zídky z lávových kamenů, ale absence jakýchkoliv stromů či keřů způsobuje, že barevnou škálu zde zastupuje pouze šedá a světlé odstíny hnědé. Navíc se zatáhla i obloha, takže pocit, že jsme se ocitli v úplné pustině, je dokonalý. Jedinými živými dušemi jsou tu kromě nás ovce, kozy a pár oslíků, které zde místní nechávají volně na pastvě.\nMíjíme slunečnicová pole - první důkazy, že zde lze i něco pěstovat. Jak se stezka začíná svažovat dolů k oceánu, s klesající nadmořskou výškou se mění i počasí. Procházíme strží Barranco de la Pasada. Země je zde vyprahlá a rozpraskaná, vypadá skoro jako po menším zemětřesení. Znovu začíná žhnout slunce, takže na kamenné zídce ve stínu prvního trochu většího keře dáváme pauzu a ke slovu přichází opět opalovací krém. Dojídáme zbylou svačinu a vyrážíme na poslední úsek trasy. Sestup strží už netrvá dlouho, ještě míjíme další pasoucí se kozy a přicházíme na vyhlídku zvanou Ermita de la Virgen de la Peňa.\nStojíme na hraně strmého skalnatého srázu a pod námi padá k oceánu asi 800 m vysoká téměř kolmá stěna. Odměnou za dnešní pochod je ale především pohled na 14 km dlouhý záliv El Golfo (ten vznikl odtržením části skalního masívu a jeho potopením do moře při posledním zemětřesení), který se před námi jako mávnutím kouzelného proutku otevřel v celé své kráse. Je sice trochu v oparu, ale výhledy jsou i tak nádherné. Přímo pod námi leží městečko Las Puntas s nejmenším hotelem na světě Punta Grande a dobře zřetelná je i vzdálenější Frontera se svými banánovníkovými plantážemi.\nZde se z turistické trasy PR EH 8 pokračující dál skalním masívem strmě dolů do Las Puntas odpojujeme a zbytek cesty kopírujeme trasu PR EH 6 vedoucí k další vyhlídce Mirador de la Peňa. Asi po kilometru křižujeme hlavní asfaltovou silnici. Chceme se však ještě podívat na nejvyhlášenější restauraci na tomto ostrově, takže na chvíli značku opouštíme, dáváme se vlevo a za 5 minut jsme tam. Je však zavřeno, neboť je pondělí (pondělky zde vůbec mají jako zavírací den např. v muzeích či na jiných pro turisty zajímavých místech).\nNa druhou stranu je to pro nás spíše plus, aspoň si tak můžeme restauraci v klidu prohlédnout (celá přední strana je prosklená s výhledem na záliv). A podle toho jak vypadá interiér by nás v našem outdorovém oblečení asi sotva pustili dovnitř. Děláme ještě několik snímků severního výběžku zálivu se známými skalními útvary Roques del Salmor a vracíme se zpět. Po asfaltové silnici jdeme ještě asi pět minut a opět se napojujeme na PR EH 6, která nás přes obce Guarazoca a Erese dovede zpátky do El Mocanalu.\nA na závěr několik praktických rad, které, jak doufám, ušetří čas, finance a nemilá překvapení případným dalším zájemcům, kteří si za svůj dovolenkový cíl vyberou právě tento malý ostrov.\nPředem si alespoň přibližně naplánujte trasy a místa, která hodláte navštívit a z toho teprve vycházejte při volbě pobytového místa, dopravy na ostrov i po ostrově. Rozhodně nepočítejte s tím, že využijete místní autobusové linky - spoje jezdí jen mezi největšími vesnicemi a správním střediskem Valverde a to v časech pro nástup (návrat) na trek naprosto nevyhovujících. Některé jezdí jen 1× za několik dní. Buďte proto připraveni, že se nejspíš nevyhnete využití služeb taxi (cena asi 1EUR/km) či půjčení auta (přímo na letišti mají stánek čtyři autopůjčovny, cena pronájmu vozu s plným pojištění asi od 30EUR/den - za tuto cenu jsme pořídili Seata Ibizu, půjčovné terénního vozu stojí asi 2× více). Příznivá zpráva - cena Naturalu 95 se v době našeho pobytu pohybovala okolo 0,70 EUR/l.\nVyplatí se po příjezdu na ostrov zajít do informačního centra ve Valverde případně k jejich informačnímu pultu na letišti. Dostanete zde zdarma mapky, letáčky, informace o možnostech ubytování (časté je ubytování v původních kamenných domcích), otevíracích dobách naučných míst, je zde možno koupit suvenýry, knihy apod. Na El Hierru se moc cizinců neobjevuje, většinou z i tak malého množství turistů jsou Španělé. Místní tak zatím nejsou nuceni ovládat cizí jazyky a s výjimkou letiště, informačního centra, autopůjčoven a některých ubytovacích zařízení se skutečně jinak než španělsky nedomluvíte. Počítejte s tím předem, znalost alespoň základních frází a slovních obratů se vám bude hodit.


Otec pohřešoval syna. Našli ho policisté na dně rybníku u obce Láz | CENTRUM NEWS\nDomů » Zpravodajství » Z kraje » Otec pohřešoval syna. Našli ho policisté na dně rybníku u obce Láz\nOtec pohřešoval syna. Našli ho policisté na dně rybníku u obce Láz\nV polovině února se obrátil na policii otec, který hledal svého šestadvacetiletého syna ze Znojemska. Mladík byl naposledy viděn 20. února odpoledne. V úterý nalezli policisté jeho tělo v rybníku u obce Láz na Třebíčsku.\nOd více než poloviny února o sobě muž nepodal žádnou zprávu, telefon měl nedostupný a otec měl o něj obavy. „Pátrání bylo neúspěšné, proto jsme se obrátili se žádostí o spolupráci také na veřejnost,“ uvedla policejní mluvčí Lenka Drahokoupilová.\nV úterý odpoledne nalezli policisté jeho tělo bez známek života. „Identifikace jednoznačně potvrdila, že se jedná o pohřešovanou osobu,“ dodala Drahokoupilová.


Mýtus a symbol | Nová Akropolis\nKoláž: Hrobka vezíra Kara a Tutanchamon\nJako příklad můžeme uvést mýty o stvoření. Neexistuje přesná hranice, na jejímž základě bychom dokázali určit, kdy svět vznikl. Existují posvátné texty, které jsou věnovány této problematice a uvádějí i rok, například, že svět vznikl v roce 6500 př. n. l. Realita je však odlišná. Mýtus nepromlouvá skrze samotné dějiny a posláním mytologického vyprávění – mluvíme-li o mýtech o stvoření – není podat zprávu o tom, co se událo někdy na počátku dějin. Ani samotná věta „Bůh stvořil nebe a zemi“ nám nedává odpověď na otázku „kdy“. Na časové ose nelze podle této věty určit, kdy se to událo. Jiné posvátné texty mluví o časových obdobích, která jsou tak obrovská a zapadají do tak velkých cyklů, že jde o miliardy let, ve kterých, jak se říká, byl Bráhma prvním stvořitelem světa v rámci indického panteonu. On stvořil zlaté vejce, v průběhu milionů let svým vlastním intuitivním rozjímáním toto vejce rozpůlil, a tak vzniklo nebe a země. Tento starodávný mýtus neuvádí letopočty, postrádá historickou časovost, bez ohledu na to, že my bychom se o ní chtěli dozvědět více.\nPták Rechit nebo Rekhyt (čejka chocholatá), detail spodní části sloupu v chrámu Kom Ombo\nPták Rechit nebo Rekhyt (čejka chocholatá), detail spodní části sloupu v chrámu Kom Ombo. Některé úvahy (modernější způsoby interpretace) vedou k významu, že to byl znak, který částečně (vizuálně) odděloval část chrámu, kam se mohli dostat obyčejní lidé. Za tuto hranici už nemohli zajít.\nMýtus a symbol, dva elementy, bez kterých by náš život nebyl takový, jaký je. Symbolický jazyk a gesta, vnímání různých symbolů a znaků či alegorií je, více než si myslíme, zakořeněno v naší identitě, v naší osobnosti. Každý z nás se ve větší či menší míře projevuje právě těmito elementy, které tvoří součást starobylých mytologických příběhů a symbologií. Možná si to někdy ani nepřipouštíme, ale stačí to vyjádřit pomocí nějaké krátké alegorie, krátkého obsahu, který nemá žádnou konkrétní reálnou podobu, myšlenku či ideu. Pokud bychom ji chtěli popisovat jen slovy, pak bychom k tomu potřebovali mnohem více výrazů a času. Uvedeme jako příklad symbol kříže. Téměř každý člověk tento symbol zná, dokáže ho vnímat a interpretovat. Sám o sobě, graficky znázorněn, vyjadřuje víc než tisíce slov. Jedno grafické znázornění v našem vědomí vyvolává tak obrovskou náplň, tak obrovský obsah, že pokud bychom to chtěli vyjádřit písemně, spotřebovali bychom tuny papíru.\nBehdetej - Okřídlené slunce\nBehdetej - Okřídlené slunce, chrám Ramesse III., 20. dynastie, Medínit Habu. Je jedním z nejvíce používaných symbolů v egyptské ikonografii.\nA to je další z vlastností symbolů a mýtů: promlouvají k nám prostřednictvím intuice. Existují věci, které rozumem nedokážeme pochopit, avšak existují též symboly, které jsou vlastní našemu imaginárnímu chápání bez ohledu na to, zda o něčem máme vědomosti, či nikoli. Aniž bychom si toho byli vědomi, tyto struktury působí na náš život a na to, co se uskutečňuje v našem vnitřním světě. Někdy se symboly objevují ve spánku, někdy jsou to různé asociace a my často netušíme, proč jedna obyčejná věta v nás vyvolá určitou myšlenku, o které začneme rozjímat...


Úvodní stránka»SPORT ACRA»ACRA - CAMPING»SPACÍ PYTLE\nSPACÍ PYTLE - Katalog\nACRA Spací pytel dekový s podhlavníkem (spacák)\nKatalogové číslo: 05-SPP2\nSpací pytel dekový s podhlavníkem PILOT 2, 220 (190 + 30) cm x 75 cm, vrchní materiál je polyester 190 T, vnitřní vložka - tafatta, duté vlákno 200 g/m2, + 3 stupňů C, hmotnost 1 kg. Vhodný pro letní kempování. Spací pytel lze snadno čistit díky polyesterové vnitřní vložce.\nACRA Spací pytel mumiový (spacák) 2x175 g/m2\nKatalogové číslo: 05-SPM7\nMumiový spací pytel MUMMY 7, rozměry 250 cm x 80/50 cm, vrchní materiál je speciální materiál 190T nylon RIPSTOP s úpravou proti vodě, vnitřní vložka je PONGEE - mikroplyš, duté vlákno (hollow fibre) 2 x 175 g/m2 = celkem 350 g/m2 (dvě slabší vrstvy mají lepší tepelně izolační vlastnosti...\nVaše cena s DPH: 645 Kč\nACRA Spací pytel mumiový (spacák) Mummy\nKatalogové číslo: 05-SPM6\nMuniový spací pytel MUMMY s bavlněnou vložkou, rozměry 210 cm x 80/55 cm, vrchní materiál je nylon 210T s vodoodpudivou úpravou, vnitřní vložka je BAVLNA, duté vlákno (hollow fibre) 2 x 200 g/m2 = celkem 400 g/m2 (dvě slabší vrstvy mají lepší tepelně izolační vlastnosti než jedna silná...\nACRA Spací pytel mumiový (spacák) 300g/m2\nKatalogové číslo: 05-SPM3\nSpací pytel muniový MUMMY 3, rozměry jsou 210 x 80/55 cm, vnější vrstva 190T PES, vnitřní vložka BAVLNA, tepelná vložka je tvořena dutým vláknem 300 g/m2, extrémní teplota je -6 stupňů C, hmotnost 1,45 kg. Kompresní obal umožňuje zmenšení objemu pytle na 1/3 původní velikosti. Pro...\nACRA Spací pytel mumiový (spacák) MUMMY 2\nKatalogové číslo: 05-SPM2\nPytel spací mumiový MUMMY 2, rozměr 210 x 80/55 cm, vnější vrstva 190T PES, vnitřní vložka taffata = PES + tafatta, tepelná vložka je tvořena dutým vláknem 250 g/m2, extrémní teplota je - 3 stupně C, hmotnost 1 kg. Vhodný pro letní turistiku a kempování. Spací pytel lze snadno čistit díky...\nACRA Spací pytel mumiový (spacák) MUMMY 1\nKatalogové číslo: 05-SPM1\nSpací pytel mumiový MUMMY 1, 210 x 80/55 cm , vrchní materiál je 190T polyester, vnitřní vrstva - tafatta = PES+bavlna, tepelná vložka - duté vlákno 200 g/m2, doporučeno až do 0 stupňů C, hmotnost 940g. Vhodný pro rekreační turistiku. Spací pytel lze snadno čistit díky polyesterové vnitřní vložce.\nVaše cena s DPH: 385 Kč\nACRA Spací pytel dekový(spacák) ENVELOPE 2-200g/m2\nKatalogové číslo: 05-SPE2\nPytel spací dekový ENVELOPE 2, rozměr 190 x 75 cm, vrchní materiál je 190 T polyester, vnitřní vložka - tafatta, duté vlákno 200g/m2, + 5 stupňů C, hmotnost 1,25 kg. Pytel je rozepínatelný i ve spodní části, tzn. dá se použít jako deka. Vhodný pro letní kempování. Spací pytel lze...\nACRA Spací pytel dekový(spacák) ENVELOPE 1-150g/m2\nKatalogové číslo: 05-SPE1\nSpací pytel dekový ENVELOPE 1, 190 x 75 cm, vrchní materiál je polyester, vnitřní vložka - tafatta, duté vlákno 150 g/m2, + 7 stupňů C, hmotnost 1,2 kg. Pytel je rozepínatelný i ve spodní části, tzn. dá se použít jako deka. Balení spacího pytle SPE1, má délku 37 cm o...\nArtis míčky stolní tenis Hobby* 40mm bílý 6ks


Chromové doplňky exkluzivně pro čtyřválcový Mustang – Autobox magazín\nChromové doplňky exkluzivně pro čtyřválcový Mustang\nAmerický sporťák Ford Mustang je na světě již více jak padesát let a automobilka samozřejmě nezapomíná na začátky jednoho ze svých nejúspěšnějších modelů. Nedávno modernizovaný vůz obohatí nový balíček, který bude dostupný jen pro nejslabší variantu s motorem EcoBoost. Co nabídne?\nHlavním designovým prvkem Pony Package, jak se balíček doopravdy jmenuje, je chromovaný znak spolu s decentní linkou na mřížce chladiče. Takto dekorovaná maska se na Mustangu objevila naposled s modelovým rokem 2015 v rámci balíčku Anniversary, jež oslavoval 50. výročí od vzniku první generace. K dalším prvkům doplňkové výbavy patří 19-palcová leštěná kola, speciální emblém zdobící zadní část a pruhy dekorující boky sportovní karoserie. Novinkou v interiéru budou pouze nové koberce s vyšitým emblémem divokého koně.\nPrvní informace o chystaném balíčku odhalil únik brožury před několika dny. Dalším dostupným balíčkem se stane Performance Package, který bude dostupný jak pro čtyřválcovou variantu, tak i pro plnotučný osmiválcový model GT. Vyznavači kontrastních barev ocení i Black Accent Package, jehož součástí bude v případě kupé i černý lak střechy vozu.\nFord Mustang pro modelový rok 2018 by měl do prodeje vstoupit v nejbližších měsících. V nabídce bude čtyřválcový turbodmychadlem přeplňovaný čtyřválec 2.3 EcoBoost a pětilitrový atmosférický vidlicový osmiválec. Atmosférické V6 se zákazníci již nedočkají.\nMaxima je parádní Nissan, který nám bude zřejmě odepřen\nPrávě testujeme: Nissan Juke Nismo RS


Byty 4+1 Hředle | Eurobydleni.cz\nNabízíme byty 4+1 Hředle ve všech cenových relacích. Záleží pouze na vás, či budete hledat nové byty 4+1 Hředle nebo ty určené k rekonstrukci.\nByty 4+1 Hředle (100+)\nNejrozlehlejší nabízené byty 4+1 v Hředle jsou ideální pro každého, kdo potřebuje k životu velké množství životního prostoru. Třeba nové byty 4+1 Hředle přináší skvělé možnosti, jak si vybrat v Hředle opravdu rozlehlý byt. Pokud si chcete vybrat z nabídky bytů 4+1 Hředle, není nic jednoduššího, než-li si byty 4+1 Hředle prohlédnout na Eurobydleni.cz.\nVšechny námi nabízené byty 4+1 Hředle lze najít na internetu. Momentálně jsou v Hředle byty 4+1 značně oblíbené a není tudíž problém si vybrat takový byt Hředle 4+1, který byste mohli nazvat svým domovem. Pokud jsou byty 4+1 Hředle k dispozici v novém provedení, pak se jistě soustřeďte na cenu.\nPokud vás spíše osloví nové byty 4+1 Hředle, naplňte svou touhu. Pokud potřebujete s ohledem na svoji rodinu byt 4+1 Hředle a máte hlouběji do kapsy, tak na starších bytech 4+1 lze v Hředle ušetřit nemalé prostředky a můžete je za rozumné peníze zrekonstruovat. Většina z nabídky byty 4+1 Hředle mohou být k nastěhování i ihned.\nPrávě hledáte své nové bydlení či jiný druh nemovitosti v kategorii byty 4+1 Hředle, pokud v této kategorii nemůžete nalézt vhodnou nemovitosti zkuste i kategorii následující byty 4+1 Hředle, a to byty 4+1 na prodej Hředle, pronájem bytu 4+1 Hředle, dražby bytů 4+1 Hředle.\nPokud nalezené nemovitosti v kategorii byty 4+1 Hředle nesplňují Vaše představy, rozšiřte své hledání na nemovitosti v následujících kategoriích byty Hředle, prodej bytů Hředle, pronájem bytu Hředle, dražba bytu Hředle.\nDalší lokality v okolí byty 4+1 Hředle\nPro ještě lepší výsledek ve Vašem hledání v kategorii byty 4+1 Hředle, si můžete upřesnit lokalitu pro Váš současný výběr byty 4+1 Hředle. Určitě lépe naleznete byty 4+1 Hředle, který hledáte.


Top Light TEXAS - LED Koupelnové osvětlení zrcadla LED/8W/230V IP44 | Svět svítidel\nTop Light TEXAS - LED Koupelnové osvětlení zrcadla LED/8W/230V IP44 charakterizuje pěkný design a funkční provedení. Svítidlo je vyrobeno v provedení lesklý chrom. Získáte tak zajímavý doplněk... Více informací\nTop Light TEXAS - LED... 1 190 Kč\nTop Light TEXAS - LED Koupelnové osvětlení zrcadla LED/8W/230V IP44 charakterizuje pěkný design a funkční provedení. Svítidlo je vyrobeno v provedení lesklý chrom. Získáte tak zajímavý doplněk do svého domova.


Hasiči bojovali s ohněm tři hodiny - Děčínský deník\nHasiči bojovali s ohněm tři hodiny\nHŘENSKO - Ve Hřensku v pondělní večer začal hořet starý neužívaný rodinný dům.\nHasiči likvidovali požár starého, neužívaného rodinného domku vedle hotelu Praha v Hřensku. | Foto: HZS\nNa místo vyjely jednotky hasičů z Děčína, Děčína - Starého Města a Hřenska krátce před osmou hodinou večer. Dům se nacházel vedle hotelu Praha ve Hřensku. Před příjezdem hasičů prováděli zásah zaměstnanci hotelu Praha dvěma ručními hasicími přístroji. Jednotky musely rozebrat plechovou střechu. Požár hasiči zlikvidovali až před jedenáctou hodinou v noci. Škoda byla předběžně odhadnuta na 300 až 500 tisíc korun.


Prodej bytu 2+kk Hlubočepská 17/6, Praha, 61 m² | Kanceláře.cz\nByt na prodej - 2+kk, Hlubočepská 17/6, Praha, 61 m²\nSkvostný barokní komplex ležící kousek od centra Prahy, a přes to si Hlubočepy zachovávají osobitý ráz starobylé obce, obklopené divokou krajinou skalisek a kopců. Zámeček Slovanka je díky citlivé proměně pod taktovkou PSN připravený naplnit všechny představy o perfektním bydlení pro život v 21. století. Podílí se na něm i romantický parkový areál se zdobnými terasami a společnou zahrádkou, který nabízí dokonalé zázemí pro odpočinek i tvoření.br /br /Příjemný funkční byt orientovaný na tři světové strany sever, jih a západ s dispozicí 2+kk ve 4. podlaží historického domu po citlivé proměně. V ceně je byt o celkové ploše 61 m². Byt je prodáván ve funkčním stavu se všemi revizemi vhodný k rekonstrukci.br /br /Zámeček Slovanka stojí na začátku přírodního parku Prokopské údolí. Pozoruhodná krasová oblast kombinuje kouzlo lesních porostů s velkolepými vápencovými a břidlicovými skalami. Ze zvrásněného vápence jsou složené také Barrandovské skály, zakomponované do zelené krajiny na druhé straně údolí.br /Klidnou lokalitu charakterizuje i bezproblémová dopravní dostupnost, a to zejména díky autobusovým zastávkám Michnovka, Na Srpečku, Hlubočepy, železniční stanice Praha-Hlubočepy a tramvajové zastávky Hlupočepy. Též autem přes Hlubočepskou ulici napojenou na Barrandovskou radiálu. Přírodní památky tu provází i příležitosti pro aktivní městský život. Na dosah je nákupní centrum Nový Smíchov, kavárny, restaurace, ale i mateřská či základní škola.br /Přiložené obrázky jsou vizualizace, které slouží pro inspiraci dotvoření budoucí atmosféry.br /Jednotka bude k předání ve 3Q 2021.br /br /Skvostný komplex v barokním slohu prošel v průběhu staletí několika přestavbami, ty mu daly nezaměnitelný charakter a památkovou hodnotu. Dnes má novobarokní podobu s bohatě zdobeným průčelím z roku 1910. Na první pohled potěší četnými dekorativními prvky, elegantními lemy, zajímavými reliéfy a medailonky s nádechem starých časů. br /Byty o dispozicích 1 + kk až 4 + kk budou vyhovovat jednotlivcům, párům i rodinám s dětmi. br /Zámeček Slovanka je připravený naplnit všechny představy o perfektním bydlení. Podílí se na něm i romantický parkový areál se zdobnými terasami. Nabízí dokonalé zázemí, prostor pro odpočinek i tvoření, stejně jako v době, kdy zde žil, odpočíval a tvořil básník Egon Bondy nebo výtvarník Jan Hanes Reegen.\nCelková cena: 5 246 000 Kč\nID zakázky: KCZ50-HL41\nLokalita: Hlubočepská 17/6, Praha\nPlocha užitná: 61 m²\nPlocha podlahová: 61 m²\nPlocha zastavěná: 61 m²\nZasílám zajímavou nabídku nemovitosti "Prodej, Byty 2+kk, 61m² - Praha 5, 5 246 000 Kč Neplatíte provizi! Prodává přímý majitel!"\nMám dotaz k nemovitosti "Prodej, Byty 2+kk, 61m² - Praha 5, 5 246 000 Kč"\nByt na prodej - 2+kk, Perucká 61/13, Praha, 46 m²\nByt č. 22 o dispozicích 2+kk a podlahové ploše 45.9 m² je orientovaný na jihozápad. Velkolepě pojatý byt v celkové ploše 57.9 m² disponuje i balkónem 10..7 317 000 KčVíce\nByt na prodej - 2+1, Hlubočepská 17/6, Praha, 78 m²\nSkvostný barokní komplex ležící kousek od centra Prahy, a přes to si Hlubočepy zachovávají osobitý ráz starobylé obce, obklopené divokou krajinou skalisek..6 457 000 KčVíce\nByt na prodej - 1+1, Sokolovská 541/198, Praha, 36 m²\nVážení klienti,br /s ohledem na aktuální situaci bychom Vás chtěli ujistit, že naše společnost přijala veškerá nezbytná opatření k tomu, abyste si své..5 390 000 KčVíce\nByt na prodej - 3+kk, Hlubočepská 17/6, Praha, 115 m²\nSkvostný barokní komplex ležící kousek od centra Prahy, a přes to si Hlubočepy zachovávají osobitý ráz starobylé obce, obklopené divokou krajinou skalisek..9 450 000 KčVíce\nByt na prodej - 1+kk, Perucká 2481/5, Praha, 25 m²\nBydlení v luxusní lokalitě pražských Vinohrad si nyní můžete dopřát i Vy! Nově zrekonstruovaná prosluněná jednotka orientovaná na jihozápad nabízí krásný..3 180 000 KčVíce\nByt na prodej - 2+kk, Perucká 61/13, Praha, 50 m²\nByt č. 11 o dispozicích 2+kk a podlahové ploše 50.5 m² je orientovaný na jihovýchod a jihozápad. Velkolepě pojatý byt v celkové ploše 155.5 m² disponuje i..10 471 000 KčVíce\nByt na prodej - 2+kk, Kralická 1007/3, Praha, 55 m²\nProstorný a velmi světlý byt 2+kk s podlahovou plochou 55,1 m², který se nachází v 5. podlaží činžovního domu ve oblíbených pražských Strašnicích.br /br..8 475 000 KčVíce\nPronájem kanceláře Pod Višňovkou 1663/19, Praha, 21 m²


Fairtrade v Česku slaví desáté výročí. Banány a květiny v nabídce zatím stále chybí | Radio Wave\nAndy, peruánské školy a srdce Amazonie: Alto Polomar, fair trade káva|foto:Aneta Žáčková\nFairtrade Česko a Slovensko slaví 10. výročí. Zatímco před deseti lety byla nabídka fér výrobků v českých obchodech naprosto minimální, loni za ně Češi utratili 174 milionů korun. Nejčastěji kupovaným fairtradovým výrobkem je káva.\nJak nám v rozhovoru vysvětlila Veronika Bačová z Fairtrade Česko a Slovensko, organizace se od roku 2004 snaží rozšiřovat nabídku fairtrade výrobků na českém trhu a zároveň chce zvyšovat povědomí spotřebitelů a obchodníků o spravedlivém konceptu obchodování. Podle aktuálních průzkumů zájem Čechů o výrobky označené certifikátem Fairtrade stoupá. V roce 2005 za ně lidé v Česku utratili 3 miliony, zatímco v roce 2013 to už bylo 174 milionů korun.\nFairtradovým výrobkem číslo jedna je u nás káva. Té loni Češi nakoupili 142 tun v hodnotě 100 milionů korun, což odpovídá 14 milionům vypitých šálků fairtradové kávy. Mezi další často kupované produkty patří čaj, čokoláda a výrobky z bavlny. Na rozdíl od dalších evropských zemí se ale u nás nedají sehnat banány a řezané květiny se známkou Fairtrade. Veronika Bačová říká, že za to může hlavně vysoká cena těchto výrobků – kupní síla u nás prý zatím není tak velká a obchodníci se bojí zavádět tyto výrobky do své nabídky, protože by o ně zřejmě nebyl tak velký zájem.\nFairtrade v ČR slaví desáté výročí. Banány a květiny v nabídce zatím stále chybí\nFairtrade v ČR slaví desáté výročí. Banány a květiny v nabídce zatím


Recenze: Lunatic Soul - Through Shaded Woods\nLunatic SoulThrough Shaded Woods\nVERDIKT: Mariusz Duda zarostl na horní i dolní polokouli hlavy, oblékl si zbytek od divadelní opony a s vizáží potulného mnicha zabloudil do lesa. Na nudli u nosu to ale tentokrát nevypadá, listí šustí pod nohama a všechno nepohodlí stihli producenti vyfénovat předem.\nProjekt Lunatic Soul se už před časem přehoupl přes deset let své existence a docela dobře si vzpomínám, jaká to tehdy byla událost, když frontman polských Riverside vydal pod touto novou značkou první desku. Bylo to v roce 2008, deska byla černá, jmenovala se stejně jako projekt sám a byla těžká. Smutná, dojemná, tíživá a opravdu, opravdu dobrá. Dodnes ji mám moc rád a dodnes jsem přesvědčen, že tuto metu Mariusz Duda nikdy nepřekročil. Její bílé dvojče z roku 2010 bylo slabší a deska Impressions (2011) celkem nezáživná. Záblesk něčeho vyloženě povedeného byl opět cítit v roce 2014, kdy vyšlo čtvrté album Walking on a Flashlight Beam a pak jsem trochu ztratil nit. Následující dvě desky kolem mě propluly a vlastně bych ani nechtěl úplně přísahat, že tu doposud poslední (Under the Fragment Sky, 2018) jsem poslouchal vyloženě poctivě.\nNovinka nazvaná Through Shaded Woods na mě vyskočila při procházení nových kousků v katalogu KScope, kde se to hemží samými zajímavými jmény současné prog-rockové scény a kde hledat velmi často znamená neodcházet s prázdnou. Nové album Mariusze Dudy vlastně nejdřív zapůsobilo přes doprovodný vizuál, na kterém někdo musel docela hodně dlouho žhavit grafické editory a který minimálně pro mě balancuje na tenké hranici umění a kýče. Po pravdě mám trochu dojem, že už je to trochu za hranou a celková stylizace Mariusze Dudy jako lesního muže přefiltrovaného přes grafickou kartu počítače budí lehké rozpaky. Ale budiž, lze v tom spatřovat alespoň tu výhodu, že budete dopředu tušit, jakými cestami se bude deska tematicky ubírat a že důraz na folkovou stránku hudby bude tentokrát silnější. A na spravení chuti si vždycky můžete dát Kveldssanger od Ulver.\nTakže les. A folk. A akustické kytary. A šustění listí pod nohama (fakt tam je, na konci titulní skladby). Album otevírá na poměrně skočnou a rozvernou notu a dvojice skladeb Navvie a The Passage je svým nábojem úplně v nějakém jiném lese, než jak já znám lesy kolem naší dědiny. Ale proč ne, nemusí být všechno zahaleno v mlze a shnilé jehličí modřínů nemusí být to jediné, co se válí kolem. Z desky je naopak cítit bytostný optimismus, téměř až euforie a bylo-li toto záměrem, pak konstatujme úspěch. Poslech je svým způsobem rozverná pohodička a při pohledu na ten hnus za oknem (psáno pár dní před Vánocemi) nabývám dojmu, že něco takového do krve nutně potřebuju. V ten moment trochu přivírám oči nad tím, že disproporce mezi přírodní tematikou a silně vyžehlenou produkcí desky je docela velká. Ostatně ani nevím, proč mě to překvapuje - prog-rock v lese. Hlavně se neumazat.\nI přes nosné téma tak vydatně podpořené vizuálem ale Duda jako lesní muž nefunguje pořád a na mnoha místech je slyšet, jak je mu v těch kulisách těsno. Vlastně už druhá, téměř devítiminutová skladba The Passage ve své druhé polovině dává folku vale a je mnohem víc prog-rocková, než bych si zpočátku byl ochoten připustit. A s postupujícím časem tuhle hranici album překračuje častěji a častěji, až úplně poslední skladba The Fountain nadopovaná klavírem o folku nemá ani tucha. V ten moment si říkám, jestli se ten koncept Mariuszi Dudovi lehce nerozplynul pod rukama, ale na druhou stranu je otázka, jestli na tom vlastně záleží. Jestli ten koncept není jen mediální chiméra, která jen málokdy reflektuje to, co je skryto uvnitř. Vezměte si třeba třetí a titulní skladbu - folk tam je, ale jen aby se neřeklo. Mnohem víc si zahrává s elektronikou, modulátorem hlasu a celkově je z toho opět cítit svobodný duch autorův víc než nějaký jeden jediný jednotící prvek. Což je vlastně dobře.\nV důsledku není zas tak důležité, z jakého konce desku Through Shaded Woods uchopíte a jestli ji budete nazírat čistou folkovou optikou. Můžete, nemusíte. Z pohledu dosavadní tvorby Lunatic Soul nejde o žádný průšvih, ale ani o žádnou extra třídu. Album především ve svém závěru (poslední dvě skladby) lehce pospává a vyloženě silnými nápady šetří. Překážkou poslechu to rozhodně není, ostatně album je jako celek poslouchatelné vysloveně snadno. Což může být dobře. Anebo taky nemusí.\nSollozzo / 7.1.21 8:22odpovědět\nTahle deska není vyloženě špatná, jen mi na ní oproti starším albům chybí nějaký vrchol. Zejména Fractured a snad i Under the Fragmented Sky, které Jirku minuly, jich mají hned několik. Poctivě poslouchám a snažím se, aby mě lesní album chytlo, ale zatím kolem mě proplouvá...\nLabel:KScope / Mystic Production


Cialis Soft Tabs prodej | da se koupit Cialis Soft Tabs bez předpisu\nObchodní název: Cialis Soft Tabs\nHlavní složka: Tadalafil\nPoužití: Erektilní dysfunkce / Impotence\nDostupné dávkování: 20 mg\n20 mg 20 pilulky $102.90 $98.69\n20 mg 30 pilulky $136.50 $130.09\n20 mg 60 pilulky $206.85 $197.38\n20 mg 90 pilulky $244.65 $233.27\nKoupit Cialis Soft Tabs\nCialis Soft Tabs je lék na bázi tadalafilu používaný k léčbě erektilní dysfunkce u mužů. Vyrobeno ve formě měkkých chrupů, je rozpuštěno a vstoupí v účinnost rychleji než běžné pilulky nebo tablety, díky speciálním komponentům ve své skořápce.\nNežádoucí účinky Cialis Soft Tabs mohou zahrnovat:\nnevolnost, rozrušení žaludku, průjem;\nzarudnutí obličeje, bolesti hlavy a různé příznaky podobné chřipce;\nrozmazané vidění nebo změněné vnímání barev;\nněkdy nízký krevní tlak;\nabnormální ejakulace nebo priapismus (prodloužená a bolestivá erekce, která musí být hlášena lékaři, pokud nezmizí po dobu delší než 4 hodiny, jinak může dojít k poškození penisu).\nChcete-li snížit riziko vzniku nežádoucích účinků, je nutné, aby Váš lékař schválila léčbu přípravkem Cialis Soft Tabs, pokud:\nmít vrozené vady nebo zakřivený penis;\ntrpí diabetes, onemocnění jater / srdce / cévy, žaludeční vřed, hypo- nebo hypertenze, hyperlipidémie nebo srpkovité anémie;\njste kuřák, protože kouřový tabák během léčby přípravkem Cialis Soft Tabs může způsobit náhlé ztráty zraku související s optickými nervy;\njsou vystaveny nebo užívají jakékoliv organické nitráty, protože mohou způsobit závažnou hypotenzi, která by mohla být nebezpečná;\nužíváte léky nebo látky obsahující terazosin, saquinavir, itrakonazol, tetranitrát pentaerythritolu, erythrityl tetranitrát, nitroglycerin, erythromycin, ketokonazol, atazanavir, bunazosin, doxazosin, itrakonazol, moxisylyt, indinavir, fenoxybenzamin, trimazosin, urapidil, telithromycin, fentolamin, nefazodon nebo ritonavir .\nPředávkování přípravku Cialis Soft Tabs způsobuje příznaky podobné nežádoucím účinkům uvedeným výše. Pokud vyvinete některou z nich a existuje možnost, že jste užil (a) dvojnásobnou nebo extra dávku léku, okamžitě informujte svého lékaře.