Na počátku… | Prameny zdraví\nMagazín zdraví Vztahy Evoluce vs. stvoření Na počátku…\nKdyž uvažujete o životním prostředí, jaké obrázky vám přijdou na mysl? Naskočí vám před očima naše nádherná modrozelená planeta, viděna z vesmíru?\nAnebo si představíte některý z ekosystémů, které Země nabízí – deštný prales, korálový útes nebo poušť? Či zaletí vaše myšlenky k nedostatku přírodních zdrojů a důležitosti jejich zachování?\nNení pochyb o tom, že prostředí, v jakém žijeme, má velký vliv na naše tělesné i duševní zdraví. Ať už pomyslíme na orla, který se vznáší vysoko nad skalními štíty anebo na pulce měnícího se v kvákající žábu, příroda je plná zázraků. A přesto a navzdory majestátu Země, jak to popisuje zakladatelka moderního hnutí za ochranu životního prostředí Rachel Carsonová, toto řada z nás pokládá za samozřejmost.\n„Hleděli jsme spolu s mým průvodcem mlčky na hvězdy. Pozorovali jsme mlhavou řeku mléčné dráhy vinoucí se oblohou, jasně vystupující vzorce jednotlivých souhvězdí i planetu zářící těsně nad obzorem. Napadlo mne, že kdyby něco takového bylo možné sledovat jenom jednou za sto let, pláň, na které jsme stáli, by byla přeplněná pozorovateli. Ale vzhledem k tomu, že něco takového se dá pozorovat mnoho nocí v roce, většina obyvatel zůstává uvnitř stavení, jejichž světla svítí do temnoty. Na podívanou nad svými hlavami si ani nevzpomenou – a přestože (anebo možná právě proto) se jim nabízí skoro každou noc, tuto příležitost nikdy nevyužijí…“\nČasto nevidíme to, co máme přímo před nosem. Soustředíme svůj zrak na malou obrazovku a jsme spokojeni se svým virtuálním životem – a přehlížíme a ignorujeme skutečnou krásu. Možná trávíme svůj život v ulicích přeplněných odpadky, uprostřed betonové džungle a nervy drásajících zvuků. Mnozí z nás vyměnili život v přírodě za život ve městě. Daří se nám lépe? Zakoušíme v nákupních střediscích a v kotcích, do kterých jsme umístěni jak doma, tak v práci, opravdovou plnost života? Je ještě možné užívat si prostředí, kde se daří lásce, svobodě, radosti a kráse?\n„I řekl Bůh: ‚Nahromaďte se vody pod nebem na jedno místo a ukaž se souš!‘ A stalo se tak. Souš nazval Bůh zemí a nahromaděné vody nazval moři. Viděl, že to je dobré. (…) Bůh viděl, že všechno, co učinil, je velmi dobré.“ (Genesis 1,9-10.31)\nAdam a Eva to zažili. Byli očitými svědky Boží krásy a milosti, jež mohli každý den zakoušet v zahradě, ve které se nalézali. Bůh chce, abychom něco takového zažívali i my. Když zakusíme na vlastní kůži zázrak stvoření, spojíme se s Bohem a začneme žít život naplněný úžasem.\nMary Roachová ve své knize Packing for Mars: The Curious Science of Life in the Void zkoumá, jaké má důsledky, je-li člověk odpojen od svého přirozeného prostředí: „Setkala jsem se s mužem, který mi vyprávěl, jaké to bylo, když po zimě strávené na polární stanici mohl spolu se svými spolupracovníky pobýt několik dní v Christchurch na Novém Zélandu. Chodili po ulicích a v úžasu hleděli na stromy a květiny. Náhle jeden z nich zpozoroval ženu tlačící kočárek. ‚Dítě!‘, zvolal. Muži přeběhli přes ulici, aby se podívali na ten zázrak. Žena se vyděsila, otočila kočárek a ujížděla s ním pryč.“ J\nPo měsících, které strávili obklopeni ledovou pustinou, žasli tito muži nad každým projevem života. Autorka vysvětluje, jak v nás nepřirozené prostředí vytváří touhu vrátit se do přírody.\nNic asi není více nehostinným prostředím než vesmír. Kosmonauté, kteří předtím nejevili zájem o zahradničení, se stali náruživými pěstiteli rostlinek v experimentálních sklenících. „Je to naše radost,“ prohlásil Konstantin Volkov o drobné rostlince, se kterou sdíleli kosmonauté malý prostor na palubě kosmické lodi Saljut 1. Člověk nepatří do vesmíru. Stav beztíže je sice zajímavou novinkou – rychle se ale přejí. Jak to vyjádřil Alexandr Lavejkin: „Teprve ve vesmíru si člověk uvědomí, jakým neuvěřitelným štěstím je moci chodit po zemi.“\nBůh nám dal zemi, abychom si jí užívali – a byla nám požehnáním. Živočichové, rostliny i minerály nám dávají vše potřebné pro růst a rozvoj. Bůh však neměl v úmyslu, abychom tyto zdroje zneužívali. Asi nejlepším výrazem, který popisuje náš úkol na zemi, je slovo „pečovatel“ – tedy osoba, která má na starosti udržování něčeho (či někoho): „Hospodin Bůh postavil člověka do zahrady v Edenu, aby ji obdělával a střežil.“ (Genesis 2,15)\nBůh chce, abychom pečovali o prostředí, které nás obklopuje. Vytvořil je tak, aby nám pomáhalo k životu – dal nám vzduch k dýchání, sluneční svit, který nás zahřívá a léčí, potraviny a vodu k jídlu a pití. Přeje si, abychom tuto planetu, kterou nazýváme svým domovem, opatrovali jako oko v hlavě.\n„Neboť tvorstvo bylo vydáno marnosti – ne vlastní vinou, nýbrž tím, kdo je marnosti vydal. Trvá však naděje, že i samo tvorstvo bude vysvobozeno z otroctví zániku a uvedeno do svobody a slávy dětí Božích. Víme přece, že veškeré tvorstvo až podnes společně sténá a pracuje k porodu.“ (Římanům 8,20-22)\nLidské užívání Zemi mění a přetvařuje. Denně slyšíme o kácení deštných pralesů, změně klimatu, vymírání druhů a dalších tématech z oblasti životního prostředí. Za tisíciletí užívání a zneužívání naše životní prostředí značně degradovalo.\nVe své knize Threshold přichází Thom Hartmann s pochmurným obrázkem přítomnosti a budoucnosti naší planety, včetně faktu, že „dnes již více než tři miliardy lidí nemají spolehlivý přístup k pitné vodě, dostatečnou hygienu ani dost jídla.“ V kapitole s názvem Životní prostředí uvádí: „Při stále rostoucí populaci (blížící se sedmi miliardám) a při zvyšujícím se počtu těch, kteří se živí stravou založenou na konzumaci masa/ryb (v protikladu k převážně rostlinné stravě) a jichž jsou dnes již skoro tři miliardy (přičemž každý z těchto jedinců nepřímo zkonzumuje 10-30násobek základní rostlinné bílkoviny, která se použije jako pícnina pro dobytek), se kapacita planety snášet takové obrovské zatížení rychle vyčerpává.“\n„Avšak dobytka se zeptej, poučí tě, nebeského ptactva, ono ti to poví, poučí tě i křoviska země, mořské ryby vyprávět ti budou. Kdo z nich všech by nevěděl, že ruka Hospodinova to učinila.“ (Job 12,7-9)\nBůh si také přeje, abychom se učili z knihy přírody. Ne náhodou se příroda někdy nazývá druhou knihou života. Bible nás ujišťuje, že stvoření odhaluje Boží dílo. „Nebesa vypravují o Boží slávě, obloha hovoří o díle jeho rukou.“ (Žalm 19,2) „Jeho věčnou moc a božství, které jsou neviditelné, lze totiž od stvoření světa vidět, když lidé přemýšlejí o jeho díle, takže nemají výmluvu.“ (Římanům 1,20)\nFrank S. Mead vypráví podobenství, které ilustruje, jak příroda hovoří o tom, že Bohu se dá důvěřovat: „Nasredin Hodža sedí v pravé poledne pod ořešákem a dívá se na své dýně. Říká si pro sebe: „Ten Bůh musí být ale blázen. Těžkou dýní nechá vyrůst na tenkém stonku, takže nedokáže nic jiného než ležet na zemi. A drobný ořech umístí na strom, jehož větve jsou tak silné, že by udržely i váhu dospělého muže. Kdybych já byl Bůh, dokázal bych to udělat lépe.“\nPrávě v té chvíli zavane větřík, který z větve uvolní ořech, jenž přistane na hlavě skeptického Nasredina. Ten se podrbe na temeni a hloubá: „No, kdyby na stromě byla dýně místo ořechu, nemusel bych tady být… Nebudu už se snažit napravovat Boží dílo – budu raději Bohu děkovat za to, jak pozoruhodně vše učinil.“\nJak to ale je, když nás projevy přírody děsí? Když zemětřesení, tsunami, tornáda, hurikány a povodně ničí a pustoší, mnozí se ptají: Kde je Bůh? Stojí snad v pozadí těchto přírodních pohrom? Tehdy má leckterý člověk problém s tím, aby si takové obrázky zkázy dal do souvislosti s milujícím a starostlivým Bohem.\nNěkteří dokonce dávají tyto události s Božím soudem nad zkaženým světem. Náboženští vůdci napříč celým spektrem využívají tyto tragické události k tomu, aby přicházeli s různými spekulacemi. Fráze „Boží soud“ anebo „Boží trest“, které používají, vyvolávají nenávist a kontroverzi.\nMáme sklon si představovat, že život na této planetě by měl být fair – jestliže Bůh je spravedlivý. Bůh ale není životem zde. Bůh je v pozadí těchto našich životů. Je autorem života, nadějí života a koncem života. Malíř, i když jej můžeme v jeho díle „vidět“, není samotnou malbou. A tím spíše jej v jeho díle nespatříme, mají-li jeho nepřátelé schopnost je znehodnotit.\n„Rozzuřily se národy, ale přišel hněv tvůj, čas, abys soudil mrtvé, odměnil své služebníky proroky a všechny, kdo jsou svatí a mají úctu ke tvému jménu, malé i velké; abys zahubil ty, kdo hubili zemi.“ (Zjevení 11,18)\nŽivot zde je jako zadní strana tapisérie, kde jsou vlákna příze propletena s nejasnými barvami a do sebe zaklíněnými vzory. Dokážeme si jakžtakž představit, jak asi vypadá výsledné dílo. Ale teprve tehdy, když spatříme líc (přední stranu), pochopíme důvod, pro který byla vetkána všechna ona červená, šedivá, černá a bílá vlákna příze. Teprve potom pochopíme, co velký mistr stvořil.\nNezávisle na tom, co můžeme v tomto životě zakusit, můžeme si být jisti, že „všecko napomáhá k dobrému těm, kdo milují Boha“. (Římanům 8,28) A budeme vědět, že nic nás neoddělí od Boží lásky.\nPočet přečtení: 2 457 Datum: 29. 12. 2016\nPavoučí síť – silná a rafinovaná Pavoučí vlákno je dokonce silnější než Kevlar, což je nejsilnější člověkem vyrobené vlákno. I díky speciální lepivé látce mohou … Továrna na odsolování Máme tu jednoho zajímavého ještěra. Čukvala je pouštní leguán, vyskytující se v několika druzích na jihu Severní Ameriky. Má tři … Housenky kamikadze Mnohé rostliny, když se ocitnou pod útokem hmyzu, který hryže jejich listy, začínají vylučovat zvláštní látky, které působí jako …


MOVIECAM - Industriální stojací lampa - dřevěné nohy s nastavením výšky\nIndustriální stojací lampa MOVIECAM BIG by Lindby Hilma. Dřevěné nohy v šedé barvě s možností nastavení výšky v rozmezí od 90 do 150 cm. Lampa kovová v černé barvě s clonítky. Určeno pro jednu žárovku E27, max.60W nebo… Více informací\n2 722Kč bez DPH\nExtension Black stropní svítidlo A01-0088\nCAMERON - Industriální stojací lampa\nSEARCHLIGHT - Industriální stojací lampa\nMOVIECAM stojací lampa na kovovém stativu\nIndustriální stojací lampa MOVIECAM BIG by Lindby Hilma. Dřevěné nohy v šedé barvě s možností nastavení výšky v rozmezí od 90 do 150 cm. Lampa kovová v černé barvě s clonítky. Určeno pro jednu žárovku E27, max.60W nebo úsporné LED. Lze použít nejen bodovou žárovku, ale všechny typy žárovek klasického tvaru, se závitem E27.\nPřivodní kabel s vidlicí do zásuvky v černé barvě, dlouhý dva metry a s nožním, nášlapným vypínačem.\nLampu lze natáčet vpravo, vlevo, nahoru a dolů.\n1ks Stojací lampa MOVIECAM (žárovka není součástí balení)


7 OSVĚDČENÝCH A LEVNĚJŠÍCH HOSPOD VE VARŠAVĚ. KDE BUDETE V HLAVNÍM MĚSTĚ DOBŘE JÍST? - POLSKA\nNa kulinářské mapě Varšavy jsou stále místa, kde můžete jíst nejen dobře, ale za rozumnou cenu. Bez ohledu na to, zda máte rádi lehký salát, rychlý sendvič nebo bohatou večeři, snadno najdeme místo v hlavním městě, které splňuje naše očekávání. Představujeme 7 prostor ve Varšavě, kde za méně než 20 PLN můžete jíst chutné a podle svého srdce.\nDU-ZA MI-HA - micha smažená rýže s krevetami\nDu-za Mi-ha je jednou z nejpopulárnějších restaurací ve Varšavě. Je obléhán téměř vždy - bez ohledu na denní dobu nebo umístění (lze je najít na třech místech, vše v samém centru Varšavy). Co láká Du-ża Mi-ha? Jak název napovídá, velikost porce. Bez ohledu na to, zda si vyberete rýži s přísadami, sojové nudle s masem nebo asijskou polévku, budete mít výplň. Kromě toho je výběr jídel obrovský a ceny jsou přiměřené (od 2 PLN za jarní závit, ceny jídel začínají od 13 PLN). Pokud tedy při procházce po centru města máte hlad po hladu a chcete něco lepšího a zajímavějšího než klasické rychlé občerstvení, podívejte se na ulici Złota.\nJaká kuchyně: Vietnamci\nZa kolik: Pho polévka s kuřetem, vepřovým masem nebo zeleninou - PLN 13, s hovězím nebo tofu - 15 PLN, s krevetami nebo kachnou PLN 17, Coca-Cola - 4 PLN, omáčky zdarma\nKde ve Varšavě: Złota 3, Jasna 24, Puławska 82\nBOBBY BURGER - pomalé hamburgery\nMóda pro hamburgery s pomalým jídlem pokračuje. Ve Varšavě se otevírá stále více hospod, které jim slouží, ale některé jsou odrazeny cenami. Proto stojí za to navštívit restauraci Bobby Burger. Majitelé sami připouštějí, že jídlo by nemělo být jen plnění, dobrý vkus a dát radost, ale také mít dostupnou cenu. Kromě toho se zde připravené hamburgery rozhodně liší od těch, které poskytují řetězce rychlého občerstvení známé v Polsku. Obsahují čerstvou zeleninu, velký kus grilovaného masa a omáčku, kterou si sami vybereme, vše v nadýchané sezamové housce.\nCeny se liší v závislosti na velikosti hamburgeru a zálivek, ale za klasické jídlo s hranolky zaplatíme kolem 14-33 PLN. Stojí to za vyzkoušení!\nJaká kuchyně: Americká\nZa kolik: Cheeseburger s hranolky - 18 PLN\nKde ve Varšavě: Żurawia 32/34, Koszykowa 67, Woronicza 44, Emilia Plater 47, Indiry Gandhi 19, Zwycięzców 17, Marszałkowska 28, Nowy Świat 28, Zwycięzców 17, Grochowska 210/212, Aleja Solidarności 117, Stawki 34, Gróecka, Kabacki Dukt 18, Cybernetics 3A,\nPalačinky v mléčném baru, foto Shutterstock.com\nTISKOVÁ BAR - znovuobjevená klasika\nLegenda varšavské gastronomie. Funguje na stejném místě od roku 1953. Bylo pravda, že měl přestávku a před několika lety se vrátil na Marszałkowskou ulici, trochu se změnil. Interiér už nevypadá, že se čas v předchozí době zastavil, a zdá se, že časy uplynuly jako stylizace bederní. Od opětovného otevření se zde pravidelně pořádají kulturní akce, ale hlavním důvodem, proč jsou téměř všechny tabulky obvykle obsazeny, jsou samotná jídla. A jejich ceny. V nabídce najdete klasiku kuchyně PRL, na kterou si mnoho módních restaurací už nepamatuje.\nDruh místa: mléčná tyčinka\nZa kolik: rajčatová polévka s nudlemi nebo rýží 4, 99 PLN; palačinky s jahodovým džemem PLN 7.99\nKde ve Varšavě: Marszałkowska 10/16\nSHABU SHABU - asijské kotle\nShabu Shabu je první hot pot restaurant v naší zemi, kde si zákazníci připravují vlastní jídlo. Nejprve si musíte vybrat vývar, který je základem jídla. Pak si vyberte doplňky z různých druhů masa, zeleniny, mořských plodů atd. Výběr je opravdu velký! Nakonec si hosté vaří vlastní nádobí v kotlících namontovaných na deskách stolů. V Asii je tento způsob přípravy jídla velmi běžný.\nShabu Shabu je docela cenově dostupný. Za vývar zaplatíme asi 7 PLN, zatímco ceny polev se pohybují od 4 do 7 PLN. Můžeme zde tedy jíst docela dobře, nepřesahující 20 PLN.\nJaká kuchyně: Asijská\nZa kolik: thajský vývar -7 PLN + krevetky - 7 PLN + čínské nudle - 4 PLN = 18 PLN\nKde ve Varšavě: Mokotowska 27\nTurecký kebab, foto shutterstock.com\nEFES - nejlepší kebab ve Varšavě\nEfes je dobře znám pravděpodobně každému Varsovianovi, který má rád tureckou kuchyni. Jídelní lístek restaurace je plný zajímavých východních jídel podávaných ve formě večeří. Největším pocitem je však kebab z okna. Pikantní nebo mírná, na roli nebo v lavashu, jednotlivá nebo dvojitá porce (hladová verze). A to vše za dostupnou cenu (od 12 do 24 PLN v závislosti na velikosti).\nJaká kuchyně: turecká\nZa kolik: Kebab v housce - 12 PLN, v lavash - 14 PLN\nKde ve Varšavě: Aleja Niepodległości 80, Francuska 1\nVeganské hamburgery, foto shutterstock.com\nKROWARZYWA - zdravé a ekologické\nTvůrci tohoto místa čelili nesmírně obtížnému úkolu - vykouzlit hamburger, jídlo spojené s masově vyráběnou masovou mísou. Samotný název místa mezitím naznačuje, že při tvorbě zde podávaného jídla nedošlo k poškození žádného zvířete. Nabídka je fascinována jmény jako Cieciorex, Tofex nebo Wyszneex, což naznačuje, že vegané si zde mohou objednat beze strachu. Plán byl vypracován. Malá hospoda na ul. Hoża byla od samého začátku tak přeplněná, že se nakonec přesunula do větších prostor na druhé straně ulice a na ulici vytvořila větev. Marshal. Je to dáno nejen originální myšlenkou, ale také samotným jídlem, které je velmi chutné a zároveň levné. Za veganské hamburgery platíme od 13, 50 do 16, 50 PLN.\nTyp místa: veganská restaurace\nKde ve Varšavě: Hoża 29/31, Marszałkowska 27/35A\n5 SLOŽENÍ - jednoduché a chutné\nMalé místo na ulici Chmielna, které ohromuje svou jednoduchostí. Příjemný servis, který závisí na vkusu a spokojenosti zákazníka. Tvůrci tohoto místa chtěli, aby jídla byla jednoduchá a chutná. Jak název napovídá, pokrmy se skládají z 5 ingrediencí. V nabídce je asijská kuchyně. Najdeme tam rychlé občerstvení ve formě rohlíků, vegetariánských, ryb a kuřecích. Kromě toho existují pro větší hlad parníky. Lehké domácí rohlíky plněné polevami. Místo je malé, takže pokud chceme jíst uvnitř, může se ukázat jako okamžik čekání. Dánsko je však strukturováno tak, abychom mohli snadno chytit něco na útěku. V závislosti na polevě zaplatíme za sushi rolky 13-16 PLN, za rolky 15-17 PLN. Omáčky zdarma.\nJaká kuchyně : Asijská\nKde ve Varšavě : Chmielna 13/4\nCopyright 2020 https://tripmeto.com 7 osvědčených a levnějších hospod ve Varšavě. Kde budete v hlavním městě dobře jíst?


Recenze knihy: Provokatér (Karin Fossumová) | Klub knihomolů\nKDE JSTE: Klub knihomolů > Magazín > Recenze > Beletrie pro dospělé - recenze > Provokatér – další mistrný psychologický thriller královny norské krimi\nProvokatér – další mistrný psychologický thriller královny norské krimi\n25.6.2013 Iveta Pešková Bez komentáře\nPokud si nyní zklamaně řeknete, že se již v severských detektivkách začínáte ztrácet, protože stejně nic nového už přinést nemohou, vyvedu vás z omylu.\nPravdou je, že český knižní trh je v poslední době stále více a více zahlcován literaturou, která pochází z pera skandinávských autorů. V hlavě vám možná utkví jen několik jmen těch nejznámějších. Domnívám se, že Karin Fossumová by mezi ty, jež se při vyslovení spojení „krimi ze severu“ vybaví, rozhodně patřit měla. O svých kvalitách ostatně přesvědčila již v předchozí knize Indická nevěsta, jejíž recenzi si na našich stránkách můžete také přečíst. Nyní přichází nakladatelství Host s dalším titulem této autorky, který nese název Provokatér. V knihovně vám moc místa nezabere, je to hodně útlá knížka čítající jen něco málo přes dvě stě stran. Je ale mimořádná svým obsahem…\nKniha nemá jednu oběť a ve své podstatě ani jednoho pachatele. Je sondou do života několika lidí, kteří si žijí svým spokojeným a šťastným životem. Pak ale nastane chvíle, která jim ho změní nadosmrti.\nManželé Sundelinovi nacházejí svou dcerku v kočárku celou od krve. Utíkají s ní do nemocnice, kde se dozví, že jejich malé Margretě vůbec nic není. „Pouze“ na ni někdo nalil jateční krev. Vtip, který jejich pocit bezpečí a důvěru v ostatní nadobro zničí.\nDalšími oběťmi jsou stará paní, jež si v novinách ráno při snídani přečte své úmrtní oznámení, či důchodce na vozíku, u jehož dveří jednoho dne zazvoní zaměstnanci pohřební služby. Přijeli si vyzvednout jeho mrtvé tělo…\nOpět se zde setkáváme s charismatickou postavou komisaře Konrada Sejera. Muže, který má u policie své nezastupitelné místo především pro jeho vynikající znalost lidské psychologie a intuici, s níž zdárně řeší jeden případ za druhým. Čtenář před ním bude mít tentokrát náskok. Vlastně od začátku budete, na rozdíl od Sejera, vědět, kdo je pachatelem těchto zvrhlých činů. Zbývá tedy zodpovědět otázku – „Proč?“\nStejně jako v Indické nevěstě autorka rozehrává hru naplněnou emocemi. Na příkladu sedmnáctiletého chlapce poukazuje na smutný a bolestivý život mladého člověka, jenž je ovlivněn chováním své matky – alkoholičky. Nedůvěra v ostatní, touha po pomstě a zloba plní jeho myšlenky. Zanedbáváním výchovy se z něho stala bytost lačnící po zviditelnění za každou cenu. Cítí se osamocený, zavrhovaný. Číst si o jeho dětství a dospívání bylo, musím přiznat, dost děsivé. Zodpovězení otázky „Proč“ tak nebude příliš těžké…\nKarin Fossumová má jedinečnou schopnost vnutit čtenáři empatii i k takovým lidem, kteří by si zasloužili odsouzení. Bude s vámi hrát hru, která neskončí ani poslední napsanou větou. A stejně jako v Indické nevěstě nechává místo na vaše přemýšlení. Dvojsmyslný závěr je toho příkladem. Donutí vás, abyste začali uvažovat. Nejen nad sebou samými…\nDalo by se říci, že kniha není klasickým dílem krimi literatury. Vůbec bych se nebála ji označit jako skvělý psychologický materiál. Sleduje nejen okamžité následky pachatelových činů, ale zůstává s oběťmi po celou dobu příběhu. Jejich životy plynou dále – jak dalece jsou hrůzostrašnými zážitky poznamenány, tak můžete sledovat v čase, což je naprosto perfektní pro pochopení smyslu vyprávění. Karin Fossumová klade velký důraz na poznání jejich vnitřního světa.\nPříběh je naprosto jednoduchý, neskrývá v sobě žádné složité podtexty, ve kterých byste se ztráceli. Zajímavostí jistě je, že autorce stačí dvě stě stran k tomu, aby vytvořila originální příběh. Nepotřebuje jich desítky navíc k tomu, aby vám představila jednotlivé postavy či prostředí, ve kterém žijí. V jejím příběhu najdete vše, co potřebujete, abyste si obrázek udělali sami. Jen v několika větách dokáže vystihnout maximum. Její vyprávění je tak jedinečné.\nKarin Fossumová je právem označována za mistryni psychologického teroru. Její knihy jsou skvělým a poutavým čtením, které mohu jen doporučit. Provokatérovi dávám plných deset hvězdiček, jež si zaslouží.


Adam Borzič: Barokní pohlednice | Vltava\nOcitl jsem se v nové expozici Starých mistrů Národní galerie ve Schwarzenberském paláci, přesněji v jednom z méně rozsáhlých sálů severního křídla, jenž původně sloužil jako ložnice pro domácí pány a přistoupil na tajemný výlet do barokních krajin nazvaný Křížem krážem krajinou.\nZe sálu lze oknem patřit i na Arcibiskupský palác, leč jeho nabubřelá krása skrývá cosi zlověstného. Raději se odvracím a nechávám se svést kouzelným kabinetem. Ve směru původních a již dlouho zazděných oken nás lákají obrazy na tmavém pozadí k návštěvě jiných scenérií, než je ta pražská.\nHarmonicky uspořádanou stěnu s obrazy starých mistrů lze pozorovat z modrých křesel. V celkové kompozici přirozeně převládají modro-zelené tóny bohyně Natura. Tyto zavěšené krajiny, pohlednice mistrné krásy tvoří v prostoru jeden mnohovrstevnatý celek, jemuž je vlastní jemná melancholická křivka.\nA celek je to hloubavý, niterný, spíše tichý. Oproti dramatičnosti a expresivnosti jiných typů barokní malby je jeho vzezření mírné jak zátoka v drobounkém dešti. Když přistoupím k jednotlivým obrazům, stále cítím ladné přelévání barev celku, ale náhle přede mnou vyvstávají i nejrůznější detaily, leckdy natolik tajemné, že duši snadno vlákají do říše snění.\nKrajina s chrámem Vesty v Tivoli připsaná Filippu Napoletanovi je toho úchvatným příkladem. Už husté stromoví naklánějící se nad téměř nehybnou hladinou říčky vrhá na vodní plochu stín, který dává tušit tajemství. Z tajemství se zrodily i tři postavy na obraze. Jedna zřejmě máchá prádlo v řece, druhá je otočená a pozoruje třetí, která, zdá se, nese na hlavě džbán, a jediná z trojice připomíná sochu. Hovoří spolu? Jsou jejich rozhovory prosté jako prádlo? Na venkovanky hledí z vrchu v úrovni korun stromů ruina Vestina chrámu.\nTuším, že Napoletanovi tyto zdi cosi závažného prozradily. Jakési podivné tajemství oněch starověkých panenských kněžek zasvěcených bohyni domácího krbu. Snovost obrazu dává tušit, že jsme se stali svědky křehkých tajů z hlubiny času.\nMůj vnitřní cestovatel z chvějícího se klidu míří k řece podstatně širší. Lodě v ústí řeky Jana van Goyena nabízí prostornější podívanou. Na obraze si všímám rybářských bárek i mohutných plachet v dálce. I tato krajina má snový ráz. Jen matně totiž rozeznáváme, kde končí voda a začíná břeh. I věže na písčinách, které by nepozorné oko mohlo zaměnit za stožáry, připomínají zakleté vzpomínky rybářů, námořníků či kupců.\nLidé na této malbě jsou jen pitoreskními tvory, zapuštěnými do šedo-modrého vodního celku pod mocnou oblohou, na níž pomalu plují temné i světlé mraky. Nemohu se rozhodnout, zda do obrazu rychle vběhnout a cákat se na mělčině, anebo zůstat opodál, a pozorovat ze zdvořilé vzdálenosti říční hemžení.\nI třetí okno, které mě nejsilněji vtahuje, je tajuplné. Skalnatá krajina s poutníky Davida II. Tenierse zde není jediným obrazem, na němž poutníky potkáváme. Avšak zatímco Venkovská cesta Pietra de Molijna jim dovoluje spočinutí, skalnatá krajina vybízí k duchovní cestě. Možná toto dílo zobrazuje putování člověka tvrdou krajinou života vezdejšího – až k věčnosti. Vábí mě ta klikatá cesta ve skalách, snad i pro ten mohutný strom na straně, který obrazu vévodí. Jeho větve mi šeptají, že každý strom, který si pozorně prohlédneme, může být stromem poznání. Pokud jej však milujeme, může se proměnit ve strom života.\nA to platí i o ostatních obrazech tohoto prostoru. Tyto krajinomalby jsou totiž vnitřní i vnější současně. Možná nás staří mistři zvou, abychom znovu uchopili skutečnost jako celek. V době, kdy naše krajiny krvácí suchem, a často jim hrozí zánik, by toto jiné – hlubší vidění – mohlo mít na náš vztah k přírodě léčivý vliv.\nJan van Goyen: Lodě v ústí řeky|foto: Web Gallery of Art,Wikimedia Commons,CC BY 1.0,©


Praktické lékařství Ondra 11.9.2016\nDobry den, při stěhování nábytku jsem si prirazil zápěstí a od té doby mam v tom místě viditelný tep, ruka jinak neboli. Mel bych navštívit lékaře a nebo se o nic nejedna a casem to třeba zmizí.\nDobrý den, je potřeba vědět, co myslíte viditelným tepem. Jde o tepající cévu, nebo jen viditelnou, nebo drobné záškuby v podkoží? Vzhledem k více možnostem doporučuji navštívit svého praktického lékaře.


Dochovala se pečeť Rakovníka, která je 650 let stará - Rakovnický deník\nDochovala se pečeť Rakovníka, která je 650 let stará\nRAKOVNÍK -Jednak to bylo na rozeznání od majetku svých sousedů, jednak k snažšímu nalezení v případě ztráty a zcizení. Znamením (cejchem) označovali dobytek, dříví, nářadí, plátno apod. Dělo se to buď jenom barvou, ostrým nástrojem, nebo rozpáleným železem. Jako to činili jednotlivci, tak tomu bylo i u korporací. Město pak svá znamení používalo na pečetidlech, jejich otisky (pečetě) spatřujeme od nejstarších dob na listinách.\nCo to vlastně pečeť je? Již v nejstarších dobách si ověřovali jednotlivci svůj majetek určitými znameními.\nUž od 4. tisíciletí před n. l. se používala razítka do hliněných destiček obsahující jméno a hodnost majitele. Ve středověku a novověku to bylo znamení do vosku, kovu nebo laku zhotovené otiskem tvrdého pečetidla. Podstatou pečetě je obraz nebo znak v pečetním poli. Kolem je opis, slova psaná na obvodě pečeti, provedená výrazným písmem, vyznačující majitele pečeti, ať už to byl jednotlivec, nebo společnost.\nOd 7. století se pečetěmi ověřovaly listiny a nahrazovaly tak podpis majitele. Nejstarší dochovaná početidla v Čechách jsou ze 13. století a nejstarší dochovaná pečeť města Rakovníka je z roku 1357 (za vlády krále Karla IV.). Je tedy 650 let stará. Od které doby Rakovník pečetil, se nezjistilo. Pečetění povoloval panovník. Pro Rakovník byl jeho zástupcem křivoklátský hejtman. Rakovník byl až do roku 1588 městem nesamostatným (komorním), závislým na Křivoklátě. Na nejstarším dochovaném pečetidle města Rakovníka mezi dvěma kružnicemi čteme tento latinský nápis: S´. MINVS. CIVITAT´. RAKONICENSˇ. To je: Pečeť menší města Rakovník. První slovo (SIGILLVM) je zkráceno a naznačeno jen počátečním písmenem S s odsuvníkem. Také třetí a čtvrté slovo je zkráceno a zkrácení označeno odsuvníkem.\nNejstarší zachovaná pečeť města Rakovníka se do ČSR dostala až po roce 1918. Po vzniku republiky k nám byly z Vídně dovezeny archiválie, které se týkaly území ČSR. Byly mezi nimi také listiny plaského kláštera o jednotlivých vesnicích příslušejících k tomuto klášteru. A právě na Listině z roku 1357 o vsi Boru u Plas je krásná pečeť Rakovníka.\nOtisky do vosku\nOtisky pečetidel se dělaly původně do čistého včelího vosku, který je nažloutlý. Protože pečetí používali jednotlivci i stavově, začalo se pečetění barevně rozlišovat. Vosk byl pak barven na červeno, zeleno i černo. Voskem červeným pečetívali do XIV. století jen panovníci. Jim také příslušelo právo udělovat povolení k pečetění voskem určité barvy jednotlivcům a korporacím. Rakovníku dovolil král Vladislav II. dne 12. 2. 1482 pečetit voskem zeleným. Ale už v roce 1500 stejný král Vladislav II. majestátem z Budína (dnes Budapešť) dovolil městu Rakovníku používat vosk červený, jako městu královskému. Vznikla tak anomálie, protože – jak už uvedeno – Rakovník až do roku 1588 (za krále Rudolfa II.) byl závislý na Křivoklátu.\nInformovali jsme vás o nejstarší dochované pečeti. K tomu můžeme dodat, že se našlo původní pečetidlo, kterým byla pečeť zhotovena. Našel je mezi muzejními sbírkami rakovnického muzea bývalý správce sbírek učitel Jan Renner. Ten také v roce 1946 vydal brožurku Pečetidla, pečetě a znak Královského města Rakovníka. Pečetidlo je mosazné, průměr činí 34 mm, síla destičky je 2 mm. Legenda pečetě začíná rovnoramenným křížkem přímo nad hlavou raka. Tak začínají legendy na všech starších pečetích. Souvisí to se starým křesťanským zvykem, kdy začínali naši předkové každou práci křížkem a modlitbou, vzpomínkou na Boha, jehož pomoci se dovolávali při každém započatém díle. Používané pečetidlo má písmo velké, majuskulní, které bývalo používáno až do XV. století. Použitý jazyk na pečetích je latinský. Ve středověku byla latina užívána ve školách i úřadech a také všechny písemnosti se děly v latině.\nV současné době se pečetí používá zvláště při ověřování mezinárodních smluv.


Cornish slepice: popis chovu\nKaždý zemědělec, který je věnován na chov kuřat v domácnosti, se obává, že to nese ovoce. Mezi nejpopulárnější by měly být přiděleny Cornish. To se etabloval jako dávat hodně masa. Tato kuřata mají k nám přicházejí z Velké Británie. Vzhledem ke své vysoké produktivitě, které činily k vážnému konkurenci s jinými plemeny.\nJak se toto plemeno?\nPták byl vyšlechtěn v roce 1820. Zpočátku je cílem vytvořit plemeno - Conquest. Angličan William Gilbert byl kříženec kuřecí plemeno zlepšit své bojové vlastnosti. Ale výsledek byl neuspokojivý. Pták neměl stín tohoto charakteru, který byl předpokládal. Nový druh kuřat s názvem Cornish, po vyjmutí sedadel - Cornwall.\nZpočátku tato kuřata nemají důvěru zemědělců. Považovali je za příliš bizarní. Ale po několika chovatelé pracovali na jejich kvalitu, produktivita těchto kuřat přišel na velmi vysoké úrovni. A pak to začalo chovat je ve velkém množství. Dnes Cornish slepice patří mezi nejproduktivnější ptáků, nesoucí velké množství vajec a dává hodně masa.\nI když toto plemeno není uznáno sdružení drůbežích farmách v Americe v roce 1895, to bylo nazýváno indický bojovník je. Ale jak bojových kvalit měla jen vnější znaky, na rozdíl od přírody, a maso, naopak, hodně kuřecí byla přejmenována na počest Cornwallu. Potom, a to bylo schváleno znamení druhů ptáků současného standardu kvality.\nCornish slepice tělo dostatečně silné a svalová. Kuřecí druh vypadá jednoduše, ale ve skutečnosti je to velmi těžké. To dluží jeho peří, které je hustá a hladká kontakt s tělem. Průměrná hmotnost kuřat - asi 3,5 kilogramů. Kohout dosáhne 5 kg. Překvapivě kvalita je Cornish slepice vzhled. Faktem je, že odlišit jako náležející k různým pohlavím, je dost obtížné.\nZástupci plemeno má poměrně širokou lebku a velmi silný hrudník. Kuřecí krk není příliš dlouhá a ne příliš krátký. Shin tlustý, jsou ve velké vzdálenosti od sebe a mají malou velikost. Nohy zcela nahé, bez peří. Kožený docela solidní, žluté. Hřeben na hlavě podobá lusk. Zobák je velmi krátká se žlutým odstínem. Mistr poslední Cornish slepice plemene, zdědil jen obočí, které výrazně vyčnívají dopředu. Ocas se na ně trochu visí, ale velmi malé. Kmen pták je malý a elegantní.\nVe většině svých kuřat Cornish bílou barvu. Ale jsou zde možnosti pro chov tmavé, červené a plavá ptáky. Povaha představitelů dostatek klidu, ačkoli jejich geny Conquest teče krev.\nVýhody a produktivita plemeno\nHlavní předností této odrůdy kuřat - velmi rychlý růst. Jedná se o kvalitní ceněný zemědělci. Pouhých šest týdnů po narození kuře může dát až 2 kg masa. V případě, že pták, aby i nadále poroste, tím více získává hmotnost jen tuk. Velmi ceněné zemědělcům velké množství bílé maso kuřecí dietní Cornish. Charakteristický vzhled daný nahoře, říká, že kuře má široký a dobře vyvinutý hrudník. To je vlastnost, která umožňuje zemědělcům získat dietní výrobek. Kohouti tohoto plemene jsou často používány k výrobě hybridů (chetyrohlineynyh).\nJe známo, že Cornish je nezbytným zdrojem bílkovin. Produkce vajec z jednoho jedince ročně v průměru 140 vajec o hmotnosti do 60 gramů. Jejich barva - světle hnědá. Počet vajíček, které jsou hnojené, se příliš neliší od inkubace.\nNavzdory své vysoké účinnosti, toto plemeno slepice mají nevýhody:\nlíhnutí nízká, a proto mohou způsobit problémy v komerčním chovu;\nSexuální dospělost je dosaženo za 6 měsíců, což má vliv na rychlé rozmnožovací schopnosti;\nže je třeba pečlivě vyvážené stravy - to je důležité zajistit, aby kuřata nejsou zbujněli jako kvalita masa pak trpí;\nVlastnosti ústava, která má skála Cornish slepice (picture docela dobře to ukazuje), - malou hlavu a krátký krk - nedovolit ptáky, aby plně vyklovyvat parazity;\npokud kuřata chovaná na dobu delší než 5 měsíců, jejichž maso je tvrdé a ztratí svou jedinečnou chuť, díky kterému toto plemeno vyniká od ostatních.\nPro chov ptáci potřebují znát vlastnosti obsahu, které vyžadují bílé Cornish slepice, jinou barvu, jakož i zástupci jiných plemen. V prvé řadě věnovat pozornost skutečnosti, že tento pták může být pěstována v klecích a způsob podlahy. Cely však výrazně zvyšuje hygienu, vzhledem k nedostatku pravidelného kontaktu s podestýlkou. V tomto případě je potřeba systematické náklady na veterinární přípravky, které již. Kuřata nebude trpět obsedantní parazitů.\nKrmit plemeno - není nákladný podnik, ale musí to být na základě zvláštního kontrolou, jak je uvedeno výše. Mladiství jsou nenáročné v potravinách. Důležitým faktorem je, že kuřecí maso jí málo a hmotnosti (svalovou hmotu) získává rychle. To je důvod, proč každý den dieta trochu omezené a často přidat kukuřici jak je to možné. Aby se zabránilo problémy s trávením u kuřat potraviny někdy přidat trochu obyčejný písek. Kromě toho ptáka musí být lehce stravitelné bílkoviny a vitamíny.\nVýborné brojlery - kuřata se zkříženými Cornish / Plymouth. Původ a poslední standardy chovu je popsáno níže.\nTam byl tento druh drůbeže v Americe. To byl poprvé představen v roce 1869. Tato akce se konala na kuřata vykazují ve městě Worcester (Worcester), Massachusetts. Plemeno odvozené křížením Kočinčína, dominikánů, Pomfret, bojuje kuřata a všechny mouchy pruhované zbarvení peří. V důsledku toho je tvořen dvěma typy: Výstavní a produktivní. exteriér standardy byly stanoveny americkou drůbeže Association v roce 1910.\nAbnormalitou je manželství. Hlavním rozdílem - to je barva. Peří má být rozložena pera, střídající se v celém těle, se stejnou šířkou pásma. Řádky černé a bílé s nádechem lila. Plymouth Rock and Cornish - kuřata (fotky obou plemen jsou zastoupeny v článku), které mají své vlastní individuální charakter. Pro Plymouth rock předpokladem je tmavá barva špiček peří.\nV krku a bederní oblasti kohouta má úzké bílo-černé pruhy. Proto se toto číslo zdá být lehčí než slepic. Letky kohoutí peří mají větší vzor. V kuře po celém těle stejnou šířku linky, je výrazně odlišný od kohoutku intenzivnější barva černých pruhů. Hlava slepice malý nebo střední velikosti.\nKřížení Plymouth rock Cornish +\nPlemeno kuřat, jehož obsah by měl začít od hřebene - je Plymouth rock. Proč on? Vzhledem k tomu, že je charakteristický pro toto plemeno. Česat její nízká a má výrazný list ve tvaru se zuby, které měl pět. Plymouth rock zobák je krátké, silné a žluté. Zářícíma očima, oranžovo-červené. Ušní boltce jsou malé a sytě červené - to je nezbytnou podmínkou. Náušnice střední a oválné. Čenich kuře je červená a hladké v jeho struktuře.\nO kvalitách Cornish slepice, jehož zpřístupnění byla podána výše, jsou ideální pro křížení s Plymouth Rock, taky mají široký hrudník, hustě pokryté peřím. sloužili dobré vlastnosti obou plemen ke zlepšení kvality brojlerů, zejména maso.\nAvšak brojleři vyžadují zvláštní přístup k obsahu. Potřebují teplé, dobře větrané místnosti s měkký světelný režim a speciální krabice s radiátory. Ale všechny práce se vyplácí v plné síle. Počínaje od 9 týdnů brojlerů lze poražených na maso (jejich hmotnost dosahuje 1,6-1,8 kg).\nVlastnosti Plymouth rocku\nMaso tohoto plemene je jemné, chutné a zdravé. Nicméně, jeho žlutá odrazuje gurmány, kteří věří, že maso není elitu.\nV Plymouth hrudníku mírně zvýšený a pokračuje dopředu. Křídla ptáků jsou střední velikosti a dobře přiléhat k tělu. Opěradlo délka střední, široký, horizontálně uspořádány, mírně zvýší na malé ocas s silný povlak pero a lehce opřel. Kuřata mají pletence střední délky. Mají silné, jako kdyby po křídlech, peří na stehnech. Hock žluté a světle žluté drápy. Plymouth Existují bílá, černá, béžová a kuropatchatogo barvy.\nPokud overdeveloped toto plemeno kuřat, bušilo hřeben ji manželství. Také atypické pták s tmavou zobákem. Plymouth neměl mívají bílé ostny na hřeben a laloky - je ženatý. Zcela bílého peří a hnědé deska na peří nejsou povoleny normami. V žádném případě by neměla být bílá barva a peří na nohách.\nVýhody a nevýhody Plymouth rocku\nV kuřete, tento druh je velmi učenlivý a klidná povaha. Oni nejsou nervózní a necítí tolik nepohodlí. Pevně stavěné a průměrná hodnota křídla nedávají pták vysoko. To je velké plus pro zemědělce. Mají eliminuje potřebu vysokým plotem. Bird zrání rychle. 6 měsíců připravené k porážce. Ve stejném věku kuřat může naklást vajíčka. Toto plemeno patří k typu vejce masa. Mezi nedostatky: špatně vyvinuté pud sebezáchovy.\nCharakteristika Plymouth rock produktivita\n1. Živá hmotnost:\nkuře - 2,7-3,5 kg;\nkohout - 4-5 kg.\n2. Vejce výroba až 190 vajec ročně.\n3. Hmotnost vejce (průměr) - 60 gramů.\n4. Vaječný bílek nebo krémové barvy.\n5. Bezpečnostní plemeno - 96%.\nKuřata Plymouth rock plemeno - jeden z nejziskovějších možnosti pro zemědělce.\nOstatní deriváty plemeno\nTam je ještě malý Bantam - Cornish slepice trpaslík. Mají vynikající produktivní vlastnosti, přizpůsobivost na životní prostředí a trvale udržitelného rozvoje.\nKuřata Cornish stále používány pro křížení s Sussex, Dorking a jiné druhy masa a vajec. Plemene Cornish nemusí vždy fungovat. Skutečnost, že těžká váha s krátkýma nohama zabránit jejich přirozené reprodukce.\nDnes je velmi populární brojlery získané z kříže Cornish a Plymouth Rock, zvané brojlerů-6. Kromě toho, s použitím založena Cornish plemene Neva-2 a Baltic-4, použití je také velký zájem. Maso brojlerů křížením Plymouth Rock a Cornish má o 20% více významných proteinů až 7% tuku.\nBrojlerů a bílá Cornish - jsou to různé druhy, které jsou někdy zmaten nevědomostí. Liší se i na hřebenech: hrách a list. Brojleři byly získány křížením. To chetyrohlineynye hybridů White Cornish and White Plymouth Rock. Není-li žádná brojlerů, pak použijte inseminaci uměle. Tam, kde mají rodičovské hejna, umělé oplodnění se nepoužívá, protože je to drahé a těžké fyzické práce.\nV těchto mláďat mláďata mají bílou barvu dolů. Na den staré nemají diskriminaci podle pohlaví. Nicméně, drůbež Cornish jsou, jak již bylo uvedeno výše, a to nejen v bílé barvě, ale černá, žlutá, hnědá a dvuhkaomchatogo barva, což je nejběžnější mezi barvami. V kuře, Cornish kuřata, stejně jako v jiných druhů masa mají problém s peřím. Je to trochu dlouhý proces. Proto s nedostatkem nezbytných tělesných látek, které mohou dokonce zemřít na podchlazení.\nLíhnutí Cornell kuře je přibližně 70% z násadových vajec. Ne všechna vejce jsou položena, bohužel, produkovat potomstvo. Ale to nemělo vliv na popularitu plemene mezi zemědělci. Vzhledem k jiné výhody, ona zůstane v žebříčku nejoblíbenějších druhů drůbeže, samozřejmě, hlavně kvůli masu.\nMulch - Co je to? Zkoumejme\nPlemeno Linda husy charakterizován svým předčasnost\nSkleníkových sklo na chatu\nAll-Russia Institute of zahradnictví: funkce, popisy a recenze\nArachnoidální změny likvorokistoznogo charakter. Příznaky a léčba\nPájecí plastové trubky s vlastníma rukama. Technologie a zařízení pro pájení plastových trubek\nAplikace v přípravné skupině: nápady a masterclass\nJak si vybrat nejlepší kameru pro amatérské?\nRudolf Hess a jeho tajemství\nHand listogib průmyslové výroby. Jak vytvořit svůj vlastní rukou listogib\nCo je třeba předložit jako dezert? Jahodový dort nebo zmrzlina potěší dospělé a děti


Acer představuje nové monitory a 4K projektor pro domácí zábavu - Tiskové zprávy - NOTEBOOK.cz\n21. 10. 2021 13:40 Rubrika: Tiskové zprávy\nSpolečnost Acer oznámila modernizaci své řady projektorů a monitorů, která přináší hráčům a milovníkům domácí zábavy nové možnosti. Nový 4K laserový projektor přináší na běžný trh vysoký výkon a vysokou účinnost. K dispozici jsou také dva nové monitory, jeden s WQHD IPS displejem pro profesionály, kteří pracují a hrají doma, a druhý s 300Hz WQHD panelem pro hráče.\nAcer L811 je projektor s velmi krátkou projekční vzdáleností, který nabízí rozlišení 4K kompatibilní s HDR10 a jas 3 000 lumenů pro neuvěřitelný zážitek z domácího kina.\nNitro XV272U KF je 27" WQHD monitor, který se může pochlubit obnovovací frekvencí 300 Hz a nabídnout tak hráčům novou úroveň zážitků.\nAcer CB273U je 27" WQHD (2 560 × 1 440 px) IPS monitor, který zobrazuje živé 8b barvy, takže se skvěle hodí pro úpravu fotografií a design.\n„Pandemie změnila přístup lidí k práci a zábavě,“ řekl Victor Chien, prezident divize Digital Display Business společnosti Acer Inc. „Lidé, kteří pracují na noteboocích, investují do monitorů a stále více rodin využívá technologie domácího kina. Snažíme se pružně reagovat a tuto novou poptávku uspokojit.“\nLaserový projektor Acer L811 – podmanivý obraz s univerzálností ultrakrátké projekční vzdálenosti\nAcer L811 je laserový projektor s velmi krátkou projekční vzdáleností, který nabízí 4K rozlišení kompatibilní s HDR10 a jas 3 000 lumenů pro úžasné zážitky z domácího kina. Zařízení dokáže nabídnout 120" projekci z pouhých 0,312 m, čímž překonává prostorová omezení a umožňuje umístit velkou obrazovku do malé místnosti. Vynikající kvalitu obrazu dále zvyšuje kontrastní poměr 2 000 000:1, který umožňuje dosáhnout hluboké černé, zatímco technologie Acer LumiSense analyzuje obsah po jednotlivých snímcích a poté dynamicky upravuje úroveň jasu tak, aby poskytovala nejlepší možnou kvalitu obrazu. Obsah lze také promítat ve 3D při frekvenci 144 Hz 24p prostřednictvím 3D Blu-ray.\nTento projektor je dodáván s předinstalovaným obchodem s aplikacemi, který uživatelům umožňuje využívat různé streamovací služby, platformy sociálních sítí a další služby ihned po vybalení z krabice – bez nutnosti použití kabelů. Uživatelé mohou také bezdrátově zrcadlit obsah prostřednictvím technologie Miracast, pokud používají zařízení se systémem Android nebo Windows, nebo také prostřednictvím služby EShare, pokud používají systémy iOS nebo Android. Nízké vstupní zpoždění, možnost nastavení frekvence 240 Hz při rozlišení 1080p a dva vestavěné 10W reproduktory vylepšené technologií Acer TrueHarmony zvyšují kvalitu obrazu a zvuku, zatímco technologie Acer EcoProjection snižuje spotřebu energie v pohotovostním režimu až o 66 %, aby se prodloužila životnost laseru na 30 000 hodin. Projektor také podporuje nepřetržitou projekci 24 hodin denně, 7 dní v týdnu a poskytuje tak uživatelům spolehlivou a kvalitní projekci, kdykoli ji budou potřebovat.\nProjektor L811 s certifikací IP6X pro prachotěsnost, což je nejvyšší dostupný stupeň pro pevné částice, je velmi odolný a nabízí spolehlivý výkon i v prašném nebo venkovním prostředí. Odtud mohou uživatelé nastavit každý ze čtyř rohů projekce, aby se obraz snadno přizpůsobil stávajícím držákům nebo prostoru na stěně a projektor tak zapadl do vašeho jedinečného obytného prostoru.\nŘada Nitro XV2 – seriózní herní IPS monitory\nNitro XV272U KF je 27" WQHD monitor, který se může pochlubit obnovovací frekvencí 300 Hz pro opravdu plynulý obraz. Technologie AMD FreeSync Premium dále zvyšuje vizuální výkon tím, že mění obnovovací frekvenci displeje tak, aby odpovídala obnovovací frekvenci grafického procesoru, čímž eliminuje trhání při hraní. Nízká doba 0,5ms (G-to-G) odezva dále zlepšuje kvalitu obrazu tím, že prakticky eliminuje rozmazání rychle se pohybujících objektů na obrazovce a umožňuje tak bleskurychlé reakce při hraní, zatímco technologie Acer Black Boost usnadňuje rozeznávání detailů v tmavém prostředí – například skrytých nepřátel.\nMonitor s certifikací VESA DisplayHDR 600 využívá 90% pokrytí barevného gamutu DCI-P3 a přesnost barev Delta E<1, takže hry vypadají realističtěji. Acer Agile-Splendor IPS panel poskytuje vysoký kontrast a živé barvy i ze širokých pozorovacích úhlů, zatímco technologie Acer Vision Care 3.0 přináší několik funkcí, které mohou pomoci snížit namáhání očí při dlouhodobém používání a zajistit tak pohodlnější sledování obrazu. Například technologie Acer LightSense detekuje množství okolního světla v prostředí a podle toho upravuje jas displeje. Technologie Acer ColorSense zase přizpůsobuje teplotu barev displeje okolnímu prostředí. Monitor je navíc certifikován TÜV/Eyesafe.\nMonitor Nitro XV272U KF je umístěn na stojanu Ergostand, který umožňuje uživatelům najít ideální pozorovací úhel nastavením jeho sklonu, výšky, natočení a otočení. Obsahuje také nástroj Acer Display Widget, který hráčům umožňuje automaticky upravovat nastavení barev a vybírat z 11 přednastavených screen-snap konfigurací, což zjednodušuje proces udržování pořádku ve více oknech.\nMonitor Acer CB273U – profesionální výkon\nAcer CB273U je 27" IPS monitor s rozlišením WQHD (2 560 × 1 440 px), který zobrazuje živé 8b barvy, takže se skvěle hodí pro úpravu fotografií a design. Podpora technologie HDR10 umožňuje dosáhnout hlubší černé a zářivější bílé barvy a prezentovat barvy s přesností barev Delta E<1. Pro tvůrce, kteří rádi hrají hry, zde je technologie AMD FreeSync, která zajišťuje plynulejší hraní her a snižuje zpoždění pro obraz prakticky bez rozmazání, což je ještě umocněno funkcí Visual Response Boost (VRB) s odezvou 1 ms.\nMonitory Acer řady CB3 podporují široké 178° pozorovací úhly a jsou vybaveny dokovací stanicí, takže si uživatelé mohou vytvořit dokonalý pracovní prostor bez nepořádku, který stačí nastavit pouze jednou. Dokovací stanice obsahuje 90W port USB-C, který podporuje napájení notebooků, port RJ-45 pro gigabitový ethernet a vestavěný KVM přepínač, který umožňuje přepínat mezi stolními počítači a notebooky bez nutnosti měnit monitory, klávesnice nebo myši.\nMonitor má certifikaci TÜV/Eyesafe a je vybaven řadou technologií, které umožňují co nejpohodlnější sledování včetně technologie Acer BlueLightShield Pro, technologie Acer Flickerless, která eliminuje blikání obrazovky a technologie Acer low dimming. Stojan monitoru Ergostand umožňuje uživatelům najít ideální pozorovací úhel nastavením jeho sklonu, výšky, natočení a otočení.\nProjektor Acer L811 (UL5630) bude v oblasti EMEA k dispozici v listopadu za cenu od 2 599 €.\nMonitor Nitro XV272U KF bude v oblasti EMEA k dispozici v listopadu za cenu od 1 149 €.\nMonitor Acer CB273U bude v oblasti EMEA k dispozici v listopadu za cenu od 449 €.


Elektrárna Počerady je největší znečišťovatel CO2 v ČR. Chvaletice zvýšily znečištění o 43 procent - Greenpeace Česká republika\n2 dubna, 2019 • 0 Komentovat\nPřes 5,5 milionu tun oxidu uhličitého – hlavního skleníkového plynu, který mění globální klima – vypustila minulý rok do atmosféry uhelná elektrárna firmy ČEZ Počerady, a stala se tak jeho největším tuzemským zdrojem. Elektrárna Chvaletice patřící do skupiny Sev.en Energy uhlobarona Pavla Tykače se zase stala skokanem roku, když zvýšila emise o 43 procent oproti roku 2017 na 4,4 miliony tun CO2, tedy na zdaleka nejvyšší hodnotu za posledních 11 let. V celkovém srovnání jsou Chvaletice třetí za elektrárnou ČEZ Tušimice. Ukazují to nejnovější data ze systému obchodování s emisními povolenkami, která ověřila a aktuálně zveřejnila Evropská komise.\nProtest Greenpeace před valnou hromadou ČEZu\n“ČEZ by si měl uvědomit, že největším problémem a investičním rizikem, se kterým se potýká, je jeho přílišná závislost na těžbě a spalování uhlí. A tu nevyřeší, když svou nejhorší elektrárnu prodá svému konkurentovi – kontroverznímu uhlobaronovi Pavlu Tykačovi, který si pak na ní bude nárokovat výjimky ze znečištění ovzduší. Podle provozovatelů elektrárny Chvaletice mají stovky kilogramů toxické rtuti, které elektrárna ročně produkuje, jen zanedbatelný vliv na životní prostředí. Takoví lidé by neměli dostat do rukou ani teploměr, natož uhelnou elektrárnu.”


Kyas Ondřej - Solárium | CD (nové zboží) - Poli5\nSolárium by Ondřej Kyas\nTřetí sólová deska člena brněnské kapely Květy. Album Solárium, původně plánované jako třetí část projektu YM, ovšem vychází přímo pod hlavičkou jeho autora Ondřeje Kyase. Ten se nakonec vzepřel původnímu konceptu, kdy si jednotliví členové kapely Květy měli navzájem hostovat na žánrových sólových deskách. Frontman Květů Martin E. Kyšperský není na albu zastoupen vůbec, bubeník Aleš Pilgr pouze hostuje ve dvou písních.\nPůvodně měl Kyas pod hlavičkou YM připravit žánrové album rockové, později v žánru folktronica, nakonec se ale přípravu alba rozhodl uchopit po svém. „Asi je to tím, že zároveň funguju jako skladatel tzv. vážné hudby a rád si v tom kutám a vrtám sám. A dost nerad někomu vysvětluju, co má hrát, příp. že má zkusit hrát něco jiného,“ říká Kyas.\nFolktronice, místy inspirované třeba Radiohead nebo i ranými Pink Floyd, se Kyasova novinka přesto přibližuje.\nZvuk desky je přiměřeně DIY, osciluje mezi indie-folkem a syntezátorovou psychedelií. Podle místa a způsobu vzniku by se album dalo označit i za bedroom-pop. Introvertní hlas Kyase, jehož vzorem po stránce zpěvu jsou Martin Burlas a Ján Boleslav Kladivo, vypráví nenápadně návykové melodie, například v podobě chytlavé skladby Baletky. „Takhle potutelné anti-popaře v ČR nemáme. Asi proto, že je tu nechceme,“ směje se Kyas.\nTexty na albu kolísají mezi snovými výjevy a realistickými vjemy. Standardní odcizení, osamělost, neschopnost komunikace i civilizační stres. Ve třech písních se objeví počítač, jako němý svědek, který ovšem „všechno na tebe poví“, když na to přijde. Obsahuje i dvě písně volně inspirované filmy. Výčet názvů knih současných českých spisovatelů. „Je tam narážka na Vypsanou fixu a Želvy ninja. Je tam odkaz na Kafku a obskurní německý hit, který jsem sledoval někdy v roce 2002 na hotelovém pokoji během turné s filharmonickým sborem. Je tam tudíž i humor, sebeironie, absurdita, možná surrealismus. A hudba by to měla všechno vzít a vznést se s tím do výšky,“ uzavírá Kyas.\nAlbum Solárium vychází na přelomu září a října 2019 u Polí5.\nNahrávka volně navazuje na sólové desky dvou dalších členů kapely Květy, které v závěru loňského roku rovněž u Polí5 vyšly pod hlavičkou projektu YM, elektropopové album Japonec od Aleše Pilgra a country nahrávku Lorenzovi hoši Martina E. Kyšperského.\nOndřej Kyas (*1979) je český hudebník, fungující jak v oblasti tzv. vážné hudby (především jako skladatel), tak v oblasti alternativních směrů populární hudby (především jako instrumentalista). Dlouho se živil jako člen filharmonického sboru, v současnosti je členem brněnských skupin Květy (klávesy, kytara) a Mucha (baskytara). Coby skladatel se prezentuje především prostřednictvím Ensemble Opera Diversa (EOD), který pravidelně provádí jeho komorní opery,psané na libreta Pavla Drábka, ale i skladby jiných žánrů. Své vlastní písně realizoval v mnoha kapelách a projektech;jeho posledním počinem před vydáním nové desky Solárium je album zhudebněných básní Miroslava Fišmeistera s názvem Syntezátor ve dnech kdy spím (2016).\nJeremias Gotthelf - ČERNÝ PAVOUK


Hledat všechny nabídky ubytování v městě Schongau\nBed & Breakfast Swiss Seasons...Pokoje za noc již za5 052 CZK Guggibad Gasthof & Grill...Pokoje za noc již za3 686 CZK Více oblastí v: Hochdorf\nSchongau je ideální místo k prozkoumání fascinujících kulturních památek a atrakcí města Hochdorf. Díky široké řadě atrakcí k objevování vás tato vyhledávaná část města nepřestane ohromovat.. Poskytování vřelosti a pohodlí, Schongau je pro pohodovou dovolenou po dlouhém pracovním týdnu. Nacházení skvělých nabídek je vytvořeno snadno s Agoda.com, nabídkou levných hotelů v Schongau nebo jakékoliv další oblasti ve městě Hochdorf. Podívejte se na úplný seznam ubytování a najděte pro sebe ideální místo. Podívejte se na nejlépe hodnocené hotelové nabídky v Schongau, zadejte svá cestovní data do vyhledávacího pole.\nVybrané hotely ve městě Schongau, Hochdorf\nV průběhu návštěvy města Schongau se budete cítit jako doma v hotelu Bed & Breakfast Swiss Seasons,...\nPokud hledáte výhodně umístěný hotel ve městě Buttwil je hotel Guggibad Gasthof & Grill správná...\nHotely v lokaci Schongau: Bed & Breakfast Swiss Seasons


Tato dívka zemřela kvůli tampónu, její matka před jejich užíváním nyní všechny varuje\nUžívala si dovolenou se svojí rodinou a ani ve snu by ji nenapadlo, co bude následovat. Najednou jí začalo být zle. Lékaři si nejdříve mysleli, že jde jen o střevní chřipku. Její stav se ale začal zhoršovat a dívka zemřela. Nakonec se ukázalo, že za její smrt může úplně něco jiného.\nStudentku (19) málem zabil tampon. Tohle se může stát i vám!\nO syndromu toxického šoku slyšel snad každý, ale málokdo si umí představit, co to znamená. Studentka Katrina Shelton (19) právě kvůli tamponu málem zemřela a teď se všechny ženy snaží před jeho užíváním varovat.\n28.10.2016 14:20 |\nOsobnosti: Ondřej Trojan (46 článků)\nObrovská tragédie se odehrála ve středu v Plzni. Dívka (10) vypadla z okna a její matka následně skočila za ní. Proč? Tím si lámou hlavu všichni, co je znají, i policie. Šlo o nehodu, sebevraždu nebo vraždu? Podle sousedky rodiny strávila dívka v poslední době hodně času v nemocnici a byla nemocná a rovněž její máma (38) na tom v poslední době nebyla dobře psychicky. Snad jen zázrakem obě pád z obrovské výšky přežily. Matka nicméně bojuje o život...\n19.02.2020 18:25 |\nNeuvěřitelné: Patnáctiletá dívka se pořezala o aplikátor tamponu a málem vykrvácela!\nNeuvěřitelná a velmi nebezpečná nehoda se stala patnáctileté Báře, když během besedy ve škole, která měla osvětlit dívčí problémy, dostala dárkový balíček, kde byly tampony. Když se během menstruace pokoušela tampon použít, nešikovně se štípla aplikátorem v pochvě a zasáhla tepnu. Dívku musela její matka okamžitě převést do motolské nemocnice, jak uvádí server lidovky.cz.


Burgenland – Umwelt-Pickerl.at\nPlaketa Pickerl a typy vozidel\nŽádná plaketa Pickerl – zákaz vjezdu\nEkologické zóny v Rakousku\nKdo získá plaketu Pickerl?\nSměrnice EU ke kvalitě ovzduší\nUmwelt-Pickerl.at › Ekologické zóny v Rakousku › Burgenland\nEkologická zóna Burgenland\nEkologická zóna Burgenland byla schválena již 21.06.2006 zemským věštníkem zákonů č. 31/2006.\nJe první ekologickou zónou zřízenou na území Rakouska. Zákaz jízdy platí pro všechny vozíky, které nesplňují požadavky normy Euro 3.\nV případě porušení zákazu vjezdu, nebo pokud není na čelním skle vozidla plaketa Pickerl, nebo pokud vozidlo jede příliš rychle na dálnici označené "IG-L", pak podle § 30 odst. 4 IG-L Zákona na ochranu emisí vydaného 27.11.2015 může být udělena pokuta do výše 2.000 eur. V případě, že bude zjištěna manipulace s plaketou Pickerl, může být udělena pokuta mnohem vyšší.\nBurgenland je nejmenším spolkovým státem Rakouska. Je také nejméně obydleným rakouským státem, na ploše zhruba 3,962 km ² zde žije asi 291 tisíc obyvatel. Hlavním městem státu je Eisenstadt, kde žije asi 14 000 lidí. Burgenland má velmi dobrou kvalitu ovzduší, kterou si chce také dlouhodobě zachovat, a proto byla preventivně zavedena velmi rozsáhlá ekologická zóna.\nEkologická zóna zahrnuje celé území spolkové země. Více o ekologické zóně v Burgenlandu naleznete na webových stránkách spolkové země Burgenland.\nEkologická zóna Burgenland - Rakousko\nCelá oblast spolkového státu Burgenland.\nZde si můžete objednat rakouskou ekologickou plakteu pro vjezd do rakouských ekologických zón


Airbank - Finantis.cz\nBankovní účet Airbank\nAir bank, spadající do skupiny PPF, má stále více klientů, nyní již přes 300 tisíc lidí. Tato banka vsadila na jednoduchý styl a jednoduché finanční produkty. Kromě půjčky a spořicího účtu je to především běžný účet. Jaké\nHodně lidí má doslova averzi ke všem finančním produktům nebo k pojistným agentům, kteří se vám snaží nabídnout výhodný spořící účet. Nedůvěra a obavy ze zablokování finančních prostředků jsou na místě, tedy pokud sáhnete po neseriózní nabídce.\nBankovní instituce Airbank patří mezi moderní poskytovatele finančních produktů především díky svému propracovanému bankovnictví Airbank internet banking. Zároveň poskytuje optimální podmínky pro správu vašich účtu a ekonomických prostředků. Mimo jiné nabízí i celou řadu zajímavých služeb, mezi které\nFinantis.cz Copyright © 2018.


Adventní koncert vážné hudby v kostele CČE – Rokycanské listy\nAdventní koncert vážné hudby v kostele CČE\nŽáci akordeonové třídy ZUŠ v Rokycanech jsou víc než dobří muzikanti.\nVystoupili v polovině druhého týdnekaždoročního čekání na narození malého Ježíška v evangelickém kostele v Jiráskově ulici v Rokycanech za účasti necelých padesáti diváků. Výtěžek z dobrovolného vstupného budevěnován na opravu střechy modlitebny.Farní sbor vedený jáhnem O. Pellarem zorganizoval koncert ve spolupráci se zdejší Základní uměleckou školou. Vystoupili na ním žáci a jejich hosté z akordeonové třídy Zdeňky Reindlové: J. Jacko, T. Kolesárová, J. Melcr, A. Říhová, E. Kočková, J. Kočková, E. a A. Benetková, P. Čejka, V. Vichr, a M. Neumannová (hoboj a zobcová flétna) a P. Janovičová (varhany). Mladí muzikanti přednesli s nasazením a velkou radostí skladby G. F. Händla, A. Caldara, F. X. Brixiho, J. S. Bacha, G. Frescobaldiho, A. Michny, J. Segera a úpravy vánočních koled z barokních kancionálů J.Krčka. Působivá hudba s dobrými pěveckými a nástrojovými výkony vytvořila pravou předvánoční atmosféru. Jáhen O. Pellar doprovodil celý program vstupy z Evangelia sv. Lukáše a vlastním komentářem.\nPosluchači adventního koncertu. (foto: if)\nPoložili jsme oběma hlavním organizátorům několik otázek a dostali jsme od nich odpovědi, které tu předkládáme naší veřejnosti:\nPaní učitelko Reindlová, jaké máte pocity po koncertu svých žáků? Jste spokojená s jejich výkony?\nJsem a i pocity mám krásné. Byla jsem moc ráda, že jsme si tu mohli zahrát, je tu nádherná akustika.\nUdivily mě výkony vašich žáků a zaujaly mě usměvavá děvčata Renata a Eva Benetkovy, jsou to dvojčata a sestry?\nDvojčata nejsou, ale sestry a narodily se jen dva roky po sobě, mladší Renata už studuje konzervatoř prvním rokem. Bude z ní profesionálka. Eva vás asi zaujala i svým zpěvem?\nTo jste vystihla. Ale musím vám říci, že ne méně se mi líbil pěvecký přednes Andreji Benedové a Evy Kočkové. Mohla byste aspoň jednou větou charakterizovat motivace a budoucnost vašich žáků?\nNejstarší moji žáci zde u mě studují už jedenáct let a letos končí. Vím jistě, že kvalitní hudba je bude provázet už celým životem.\nPane Pellare, jste jáhnem sboru Českobratrské církve evangelické v Rokycanech už pátý rok. Jak jste byl spokojen s Adventním koncertem a publikem, které se vám tu sešlo?\nZ našeho sboru tu bylo asi dvacet lidí, jsem rád, že přišli další hosté, náš koncert měl ale malou publicitu. Nevím, kolik jste napočítal vy lidí celkem, já 44.\nJak jste spokojen sám se sebou?\n(Smích.) To je moc těžká otázka. (Smích.) Já nevím, vždycky jsem z toho, když mám mít těžké kázání, velice rozpačitý.\nMyslíte, že kázat je vaše silná stránka?\nNení. V osobním kontaktu jsem lepší.\nJá vás pochválím: Líbila se mi promyšlená vyváženost božího slova a muziky. Nemyslíte si ale, že to bylo pro přítomná děcka dost těžké to vydržet a všechno to pochopit?\nPřiznám se vám, že tolik dětí mě tu zaskočilo. Nepočítal jsem s tím. Je to asi moje chyba. Kdybych to předvídal, šlo to udělat jinak. To určitě.\nZdá se mi , že v Rokycanech zatím sbližování křesťanských církví – ekumenismus – moc nekvete? Co si o tom myslíte?\nFunguje, my tady máme u nás v podnájmu ještě další dvě církve, které se tu shromažďují.\nAle katolíci stojí trochu stranou, nezdá se vám?\nKatolíci zde ve městě stojí trochu stranou, to je složitější.\n19. prosince večer v přeplněném evangelickém kostele Rokycanova sboru zazpíval smíšený pěvecký sbor Cantate českou mši vánoční Hej, mistře Jakuba Jana Ryby. Čistotou přednesu, barevností hlasů a citlivým, až dojímavým vyjádřením vznešeného náboženského tématu, pod vedením sbormistra Dr. Jiřího Frolíka, za doprovodu varhaníka Vladimíra Růžka a kmenových i hostujících sólistů, to byl spolu s dalšími přednesenými koledami a skladbami umělecký vrchol adventního očekávání na narození malého Ježíška v našem městě. Děkujeme za hluboký zážitek.\nPředchozí příspěvekPředchozí Web Klubu SD\nNásledující příspěvekNásledující Adventní koncert ZUŠ


Ještě jedno malé ohlédnutí za otevřeným setkáním – konkurenceschopnost\nDobrý den, ještě bych se chtěl vrátit k pondělnímu otevřenému setkání s ředitelem školy z 3.12. 2018. Na pondělním setkání zaznělo hodně věcí. Jedno slovo, které se objevilo vícekrát, bylo „konkurenceschopnost“. Někteří vyjadřovali obavy, zda bude jejich dítě konkurenceschopné. A vrtalo mi v hlavě, jak na tuto otázku vlastně reagovat. Přemýšlel jsem, co to vlastně znamená, co vlastně chce vědět rodič, který má dítě na prvním stupni ještě na začátku vzdělávání, co chce slyšet, když se ptá, zda jeho dítě bude konkurenceschopné. A na stejnou otázku se ptají i rodiče na druhém stupni.\nKdyž jsem přemýšlel nad odpovědí, tak jsem si nutně musel zkusit vysvětlit, na co se vlastně ptáte a vycházelo mi z toho několik věcí.\nPřijde mi, že nejčastěji se pod Vaší otázkou na konkurenceschopnost ptáte, jestli se Vaše dítě dostane na střední školu, jestli udělá přijímací zkoušky. To je pro mě srozumitelné otázka, kterou si jako rodiče kladete. Avšak je na ni těžká upřímná odpověď. Jako škola můžeme říct, že děti učíme to, co máme. Že se snažíme každé dítě maximálně rozvíjet apod. Někteří z Vás řeknou, že to jsou jen prázdné věty. A to asi v daném kontextu jsou. Protože nikdo Vám nedá jistotu, že se zrovna Vaše dítě dostane tam, kam bude chtít. Jaké bude v devítce, jestli si vybere přiměřeně svým schopnostem, jestli nebude velký nával, jestli ten den nebude nervózní, jestli si daná střední škola neudělá přísné školní přijímačky založené na znalostech a drilu. Ptáte-li se tedy na konkurenceschopnost u přijímacích zkoušek, jestli škola připraví Vaše dítě tak, aby dokázalo vyplnit správně test při přechodu ze základní na střední školu, pak musím zkrátka říct, že to Vám nedokážu odpovědět. Snažíme se dětem nabídnout vše, co budou potřebovat. Určitě je učíme vše, co nám nařizuje stát prostřednictvím Rámcového vzdělávacího programu. A osobně si myslím, že jim dáváme ještě více. Snažil jsem se na setkání vysvětlit, že usilujeme o rozvoj dovedností a kompetencí tak, jak to vlastně rámcově vzdělávací program sám popisuje. Zde si dovolím sdílet odkaz, kde je zmíněn i postoj ČŠI k tomu, co se učí na základních školách a jak mají vypadat přijímací zkoušky na střední školy. A je tam i naznačen rozpor v tom, že základní školy by měly rozvíjet dovednosti a kompetence a střední školy staví přijímací zkoušky na ověření znalostí. Případně zde je přímo bulletin ČŠI, kde se tématu věnuje zde\nDost často během hovorů s rodiči také zaznívá, že jsme alternativní škola. Musím říct, že si tak opravdu nepřipadáme. Z mého pohledu je možná jediná věc, kterou jsem neviděl na jiné státní škole, a sice naše vysvědčení v 1.-2. třídách. Portfolia jsou vcelku běžným způsobem práce, tematické a projektové dny jsou ještě běžnější a ne-li častější v jiných školách. Integrace a tematické propojování předmětů se také děje, možná ne tak běžně, ale děje. Možná je to optikou prostředí, ve kterém se pohybuji, ale vlastně mi přijde, že současné fungování a koncepce školy jsou zcela běžným přístupem a jsou v souladu s požadavky dnešní společnosti. Základních škol jsou v ČR jednotky tisíc a asi je fakt, že většina z nich například nemá třídnické hodiny, nemá žákovský parlament, neučí Hejného metodou, nehodnotí formativně, nezačíná výuku v 8:15, nemá konzultace typu RUŽ apod. Znamená to, že jsme ukročili stranou nebo že jsme o krok napřed? Nemyslím si, že bychom společně s Cimrmanem byli průkopníky slepých uliček. Pouze vědomě budujeme moderní školu, která reaguje na vývoj společnosti a vzdělávací trendy. Nemyslím si, že to jsou výkřiky do tmy. Společnost se reálně mění, vyvíjí. Nikde netvrdíme, že znalosti nejsou důležité. Rozhodně jsou a je to pořád důležitý základ pro další práci. Jen se snažíme k nim opravdu přidat tu další přidanou hodnotu. Jeden extrém je mít hlavu plnou faktů, které reálně nedokážu využít, analyzovat, syntetizovat ani prezentovat. A druhý extrém je tlučhuba, který nemá ve svém projevu oporu ve faktech a znalostech, umí věci říct, ale nemá, co by řekl. Dle Bloomovy taxonomie se stupňují poznávací procesy od zapamatování přes porozumění, aplikaci, analýzu, hodnocení k tvorbě. Tedy základem je zapamatování nějaké znalosti. A dál je potřeba tuto znalost rozvíjet. Pokud by Vás zajímalo více k Bloomově taxonomii podívejte se zde. Rozumím tomu, že pro rodiče je mnohem snazší ověřit, zda jeho dítě má nějakou znalost, než jestli má nějakou dovednost. A i proces rozvoje dovednosti a získání kompetence trvá výrazně déle, než samotné získání znalosti.\nPřed třemi lety jsme dělali seminář pro rodiče, který vedl Lukáš Šlehofer. A na začátku položil přítomným rodičům docela zajímavou otázku. Co by chtěli raději, aby jejich dítě bylo v životě šťastné (spokojené), nebo úspěšné. Je mi jasné, že před takto položenou otázkou nikdo nestojí a že je to uměle vytvořená volba a většina z Vás hned řekne, že přeci byste pro své dítě chtěli obojí. Případně byste se snažili hledat definici úspěchu a štěstí. Nicméně zkuste ještě jednou se nad tou otázkou zamyslet a fakt si zvolit jednu z možností a promítnout si, co byste měli dělat pro svou volbu. Začnete přemýšlet, jestli náhodou štěstí nepodmiňuje úspěch, nebo naopak úspěch štěstí. A pokud budete přemýšlet dál, tak byste se mohli dostat k úvahám o tom, jaké hodnoty jsou pro Vás důležité, jaké byste chtěli předat vlastním dětem, co máte na prvním místě. A každý z Vás to bude mít jinak. A my jako škola to taky máme nějak. Pro mě cesta k úspěchu vede přes štěstí jednotlivce, či jinak řečeno – úspěch bez štěstí nemá hodnotu. A přijde mi podstatné učit děti tomu, jak mají být šťastné, spokojené. Tedy učit je mít dovednosti a kompetence, které jim pomohou obstát v různých životních situacích. Jak si vážit sebe sama, jak žít ve společenství různých lidí. Jak pracovat na svém rozvoji. Snažíme se je učit vnímat a mít zodpovědnost za své jednání. Chceme děti učit plánovat, formulovat cíle, dosahovat svých cílů. Může to být zajímavé přemýšlení nad tím, co vlastně vede k úspěchu. Mám pocit, že takřka kdykoliv jsem četl nebo slyšel rozhovor s někým „úspěšným“ a zazněla otázka, jak se to povedlo, tak často jako klíčové zmiňují věci jako vytrvalost, vnitřní motivace, schopnost správně se rozhodnout. Zajímavý rozhovor s Petrem Horký v čase 5:40 zde.\nZkusil jsem takto krátce popsat myšlenky, které se mi po našich diskuzích točily hlavou. Snad alespoň něčím přispějí k většímu porozumění mezi školou a Vámi. Vaše důvěra v nás a v to, co děláme, je pro nás velice důležitá.\nJaroslav Novák, 21.12. 2018


Zababov H0: října 2008\nH0e v Komorní Lhotce\nVlivem šťastných a pracovních událostí se celého setkání za sekci H0e zúčastnil pouze Poustva, proto byla podstatná část přepravy, stavby provozu i úklidu outsourcována na Bohouše (H0) a Tondu s Michalem (hosté), ve finále přiložil pomocnou ruku Víťa s juniorem. Následující řádky jsou tedy Poustvovým pohledem na setkání.\nAkce začala nabírat zajímavý spád 14 dní před setkáním, když zdrcený Horymír zahlásil, že bude deportován na východ. Než jsem se stačil vzpamatovat, učil jsem se v Kodani na kradeném wi-fi signálu parostrojní program na tvorbu grafikonů a blahopřál Šemíkovi.\nZ transu jsem se probral až při bloudění po malebných Beskydských silničkách, kde se najednou kolem cesty objevily podivné pásky a v protisměru WRC (Würth Partr Rally Vsetín jsem nevyhrál)\nStavba probíhala hladce (Horymírův podrobný obrázkový návod jsem objevil až po setkání, ostatní stavitelé o něm patrně neví dodnes). Drobnou komplikací se ukázala nerealizovatelnost navrženého moduliště z důvodu nemožnosti průchodu mezi policemi Berouna a modulem s vinnými sklípky. Layout byl operativně změněn. Přeskládávat moduly v autoCADu je poněkud jednodušší než v reálu, příště už si budu pamatovat, že Beroun má kolem sebe police.\nV sobotu poprvé vyrazily na trať vlaky, ale provoz netrval dlouho z důvodu poruchy ve Staré Pace. (“Hánula čas stojí“). Chvíli jsme kolektivně kroutili hlavami nad problémovostí H0 a litovali nešťastně pobíhajícího Šindyho, ale jen do chvíle než zjistil, že porucha byla způsobena zkratujícími vozy u nás v Berouně. Žádné další technické zavady moduliště se nekonaly.\nGrafikon byl rozdělen na dva půldny (0-12,12-24), čas zrychlen 1:5. Dopolední grafikon zaměstnával 3 pracovníky, odpolední 4, obě části měly stejné výchozí postavení lokomotiv a vozů. Z důvodu nedostatku provozního personálu jsme jezdili bez dispečera, zato vždy odpolední grafikon. Kolektiv úzkých pracovníků tedy tvořila obsluha překladiště, strojvedoucí osobního vlaku a dva strojvedoucí manipulačních vlaků, které vozily pouze normálněrozchodné vozy na podvalnících. Jeden (se spřáhly magnematic) byl veden strojem TU47.006 a dvojicí D/u, druhý (se třmenovými spřáhly) vozila 2095 se Štobachovou Z/u 2018 a kamennou brzdou na druhém konci.\nManipulák s 2095 a třmenovými spřáhly\nDetaily spřáhel na nárazníkové Z/u 2018\na kamenné brzdě N/u 4005\nManipulační vlaky jezdily zpočátku podle grafikonu, od čtvrtého modelového půldne podle potřeby (podle vzoru FREMO H0e). Druhý způsob se ukázal být pro strojvedoucí zábavnějším, místa křižování a pořadí vlaků určovala obsluha překladiště. Zároveň se podařilo dosáhnout vyšších přepravních výkonů, což dokazuje následující záznam napodvalníkovaných vozů.\nDokonale vyježděn nastoupil jsem zpáteční cestu s blouděním v noční mlze, ale zastávky v Jindřichově Hradci a ve Včelničce jsem si kvůli získání fotografií některých detailů odpustit nemohl. Povzbuzen jejich romantičností jsem se stavil i ve Chválkově, kde mé výzkumy předčasně ukončil pes. Nezbývá než vyjádřit dík všem spolumodulářům za malé, ale velmi milé setkání.\nPoznámky za provozu\nStylistická úroveň odpovídá zběsilému psani během plnění GVD\nGrafická úroven Ctrl+C/V z mailu\nAle jinde by se možná pro příště cenné poznámky mohly ztratit :)\nBeroun - Fredodržka na fredpointem\n2x Mn vozící pouze napodvalované vozy je fajn na provoz\nšílený hrb - střecha - na styku Včelničkových modulů na manipulační koleji\nTřmenová spřáhla se rozpojují na hrbech-> seřídit výšky, pečlivěji montovat moduliště, Šemík převrtat díry na 10mm (nebo posunout kolejnice na rozhraní)\nH0 spřáhlo na obou stranách D/u se hodí, pokud Mn má rychle uhnout ze stanice a setřídit se jinde, nebo pokud se uhýbá na Mn kolej a již tam jsou odstaveny vozy (Až přijdou třmeny, nejspíš dám na jednu stranu jen H0, na druhou jen H0e)\n22 podvalníků bylo lehce málo, 28 lehce moc (vyndávány z jámy) Chtělo by to dodělat ještě nějaké podvaly, pokud bude zařazen i Tetín a Libušín\nTvrďák senior:"Doprdele, tady je to samej vlak"\n11ú v Překladišti - jazyk pojížděný při jízdě do odbočky čumí nahoru a dovnitř\nNamazat podvalníky (některé již vržou)\nnevržou již, ale ještě, podvalníky z podvalsession nebyly nikdy mazány. Když se mi doma pod vůz dostaly náhodou dva namazané podvalníky, tak jsem čuměl jako puk, jak pěkně jezdí\n3stanicová trať je akorát (4vozy/Mn optimum, vleze se do stanice při křižování, adhezně zvládne TU 6-7 vozů) Více stanic raději do dvou větví\nH0e spřáhloměrka - všechna spřáhla máme nízko, vzájemně celkem fungují\npodle čeho je dělaná spřáhloměrka?\nSpočítat stávající podvalníky a matroš na další\n-Poustva:1 oplen, 18 rámů, 11párů dvojkolí, 2páry dvojkolí s kuličkovými ložisky\n-Horymír by měl mít nějaká RP25 dvojkolí a hodně oplenů - pls o spočtení\nBohouš by do Z/u 2018 měl narvat cca 20g olova\nHrozně kmitavé moduliště (mé vysvětlení je takové, že na překladiště byly od Paky pověšeny dva moduly téměř bez noh, které snížily vlastní frekvenci překladiště na hodnotu blízkou frekvenci dupání) Zkusit dávat před překladiště H0 flexi jako izolátor a hned za prekladiste oblouk\nZlomili jsme jednu bariéru u překladiště (při jemných manipulacích vzniká potřeba podepřeného zápěstí a tím synchronizace třesu rukou a kmitů překladiště)\nV Kamenici jsou 3 vakly, poloha v příloze\n1-na chvíli pomáhá přitlačení uprostřed úseku\n2-podrobnosti si již bohužel nepamatuji\n3-dtto, dokonce si ani nejsem jist polohou, jestli není o výhybku blíž ke středu modulu\nVystavil Zababov H0 v 17:05


V Mexiku se vydala na cestu nová karavana migrantů s cílem USA - CNN Prima NEWS\nV Mexiku se vydala na cestu nová karavana migrantů s cílem USA Zdroj: CNN\nPodle DPA se migrantům podařilo vyrazit vpřed přes přítomnost zástupců migračního úřadu. „Pokud nám chtějí bránit v průchodu, je to jejich rozhodnutí. Ale my jdeme a nikdo nás nezastaví,“ řekl Mujica.\nPrvním cílem karavany je metropole Mexiko. Několik migrantů uvedlo, že chtějí do Spojených států. „Bojujeme, abychom zjistili, zda se dostaneme až na severní hranici,“ řekl DPA 49letý Antonio López z Nikaraguy. V Tapachule prý vězel pět měsíců a čekal na příležitost vyrazit na sever. Nyní má namířeno do severomexické Tijuany.\n@POTUS BREAKING: Migrant Caravan in Mexico encounters Mexico’s @INAMI_mx forces… #BorderCrisis pic.twitter.com/mOFhqVQ414 #BidensBorderCrisis #BidenIsAFailure #Bideninflation #BidenDisaster #FoxNews #WorldNewsTonight #cnn #msnbc\n— MeRa (@DaRaymo) October 23, 2021\nV srpnu několik stovek Haiťanů, Kubánců a Středoameričanů, kteří vyrazili z Tapachuly, zastavily mexické bezpečnostní síly. Mexiko po migrantech, kteří žádají o humanitární vízum nebo azyl, požaduje, aby zůstali v jižním příhraničním státě Chiapas, dokud nejsou jejich případy vyřízeny.\nPolští poslanci schválili zeď na hranici s Běloruskem. Do země míří tisíce migrantů\n14. října 2021 21:36\npolicie Mexiko migrace lidé politika USA Haiti karavana migrantů tisíce


Nevěra u žen není nic neobvyklého: Jak podvádějí a proč? - icelandtalks.net magazín\nJakmile jste přečetly titulek, kde je obsaženo slůvko „nevěra“, slétly jste se jako Tak jako já se svěřila tady na stránkách Žena-in, on si to možná řekne s Odpovědi (0) To se mi líbí (0). Subinka. Ty jsi proste koza co jeste nedostala rozum. Je obětí ze své podstaty žena a pachatelem muž? O znásilnění po internetu jsem ještě neslyšel, ale známost (nevěra). I ta subinka dá najevo, že nechce, když opravdu chtít nebude, pakliže není dohodnuto, že není limt. jak spravne kourit penis ženské kozysex strakonice robert rosenberg . videa zdarma sex poloha 69czech casting andrea subinkaseznamka teplice. Nevěra ale nemusí být známkou skomírajícího a nešťastného vztahu. Důvodů, proč se pro ni muž nebo žena rozhodnou, je hned icelandtalks.netí: subinka.\nFenomén polyamorie: Mám tři chlapy najednou | icelandtalks.net\nŽeny jsou naopak o dost zdrženlivější, téměř 46 procent svůj protějšek nehledá . Já jsem jeho subinka a několik hodin mě ponižuje, výprask a tak.\n. Myslím, že člověk může být nevěrný a zárověň svého partnera milovat. Je obětí ze své podstaty žena a pachatelem muž? O znásilnění po internetu jsem ještě neslyšel, ale známost (nevěra).\nI ta subinka dá najevo, že nechce, když opravdu chtít nebude, pakliže není dohodnuto, že není limt. Já jsem jeho subinka a několik hodin mě ponižuje, výprask a tak. Možná k tomu najde cestu, ale Pán je můj Pán a tomu nemůžu být v BDSM nevěrná.\n. O vhodné antikoncepci by se měla žena poradit se svým lékařem Výzkum zjistil, že existuje značná mezera ve znalostech žen o vlastním těle i o.\nNevěra bývá často spojována s muži, ale ani ženy nejsou v tomto ohledu lepší. Proč podvádějí? Důvody vás možná překvapí! Nevěra je bohužel velmi častým Chybí: subinka. jak spravne kourit penis ženské kozysex strakonice robert rosenberg . videa zdarma sex poloha 69czech casting andrea subinkaseznamka teplice. ním Nevěř existenciálnímu pocitu Neexistuje Je jenom: tramtaratá Náboženství je alkalická Jestliže lidé jsou jen baterie A kde se ženy ukázaly jako analogové neposvátného večera Nazval jsem svou subinku Budoucnost Aby mi bylo líp.\nNevěra ale nemusí být známkou skomírajícího a nešťastného vztahu. Důvodů, proč se pro ni muž nebo žena rozhodnou, je hned icelandtalks.netí: subinka. Nevěra bývá často spojována s muži, ale ani ženy nejsou v tomto ohledu lepší. Proč podvádějí? Důvody vás možná překvapí! Nevěra je bohužel velmi častým Chybí: subinka. Pán je ten koho má ráda, ale najednou se subinka začíná nudit.\n.. Podotýkám, že jako většina žen jsem neodolala ” módnímu výstřelku ” a cílem, ale měla by si aspoň uvědomovat, že každou nevěrou její cena klesá.\nCením muže pevných charakterů.\nTakže všem neuspokojeným ženám radím, začněte točit porno, budete spokojené, a chlapi taky. Jen v Česku je rizikem alkoholismu ohroženo 1,5 milionu našich občanů. Zákaz vjezdu kamionů do Prahy je nereálný. My vás teď naučíme umíchat si tři masky, které pleti dodají vše, oč si v zimě žádá.


The LOSER(S) letí z Prahy do Barcelony – Taneční magazín\nThe LOSER(S) letí z Prahy do Barcelony\nCo všechno můžete zažít na letu Praha – Barcelona? Vánoční speciál Mezinárodního festivalu nového cirkusu a divadla Letní Letná diváky rozhodně nezklamal. Dech beroucí výkony akrobatů nenechaly nikoho lhostejným\nBěhem předvánočního a vánočního času uvedla skupina Losers cirque company několikrát své vystoupení pod názvem THE LOSER(S), pojednávající o lásce, přesněji o dívce, která si vybírá toho pravého mezi několika muži.\n„Jsme v letadle, které právě odlétá z Prahy. Letuška je převelice milá a sympatická (Ondřej Havlík), nic na tom nemění ani fakt, že je to muž. Vítá nás na palubě, ale nemůže si zrovna vzpomenout, kam to vlastně letíme, protože je dnes celá rozlítaná. Po delším telefonním hovoru, při kterém probere i své osobní záležitosti, konečně zjišťuje, že letíme do Barcelony.\nAby se pasažéři nenudili, pouští během letu film. Pečlivě vybírá program. Pět mužských postav (Matyáš Ramba, Petr Horníček, Jindřich Panský, Lukáš Macháček, Vítězslav Ramba) se zpomaleně protahuje na zemi, zřejmě běží titulky. Hlavní hrdinka se také objevuje na začátku filmu, diváci se s ní seznamují během zajímavého a technicky náročného tance s dlouhou vlečkou.\nZápletka tohoto filmu pojednává o dívce, která si vybírá toho pravého mezi pěticí mladíků. Každý ji chce, každý o ni bojuje. Boj je ztvárněn perfektními akrobatickými výkony hodnými těch nejlepších cirkusů, tají se dech. Akrobaté si přehazují dív ku z náruče do náruče, doslova mezi nimi létá, z pyramidy vytvořené z mužských těl padá do náruče dvou mladíků. Dívka (Jana Vrána) také „šlape“ po hlavách všech dotyčných a to doslova, působivý je moment, kdy jde po dlaních artistů jako po chodníku. Jindy zas sestupuje po jejich tělech jako po schodech.\nNa scéně je i druhá dívka (alter ego), která vše pozoruje, sní, možná je plná touhy. Ale kdo je ten pravý? Zdá se, že hlavní hrdinka našla toho pravého, vztah je ztvárněný krásným tanečním číslem plným citu. Ale dívka ze vztahu bůh ví proč utíká. Plný bolesti, zoufalství a zlomený se mladík svíjí na zemi, ale opět se vrací k životu rychlým saltem.\nZdá se, že ve skupině mladíků je vítěz někdo jiný. Nastává mezi nimi boj a zloba. Dynamickým tancem dává každý z mužů najevo, jak se cítí. Následuje rvačka vyjádřená artistickými výkony, dalo by se říci – demonstrace síly a mužnosti. „Cvak“ – někdo v letadle přepnul na chvíli program.\nNa tomto kanálu sledujeme závody. Muži se předvádí, naparují, a mezi účastníky vzniká boj i z tak malicherného důvodu, jakým je přiblížit se příliš blízko soupeři. Na chvíli snad zase přepínáme program a jsme v Indii. Za poslechu indické hudby sledujeme ekvilibristické výkony artistů. Jenže v letadle dochází k turbulenci. Musíme program na chvíli přerušit. Letuška chvíli řeší běžné lidské problémy, ale turbulence jsou nemilosrdné i k ní. Vzhledem k tomu, že jejich síla je značná, působí jejímu tělu nemalé starosti a publikum doslova řve smíchem.Konečně se situace zklidnila a můžeme dosledovat film. Nešťastné dívce šlape její ego doslova na záda, drtí ji. Ale co, muži jsou zase tady a všichni nabízí to nejlepší, co mohou dát. Zdá se, že dívka se snad konečně rozhodne? Tma, vypínáme program, budeme totiž přistávat…\nVýborné představení, obsahující sympatický a nenásilný humor, dynamický a čistý tanec, dech beroucí akrobatické výkony, příběh o lásce i komické scény. Bravo!\nČlověka napadá, že také čínská představení jsou zajisté díla, kde žasneme nad výkony umělců. V některých ale schází cit. V tomto našem českém rozhodně ne. Naopak, The Losers city doslova přetéká. Bez nadsázky se dá říci, že jejich vystoupení patří k tomu nejlepšímu, co můžeme v Čechách vidět. Hlavní protagonisté mají v úmyslu předvést se i v zahraničí. Budeme jim držet palce!\nFoto:archiv THE LOSER(S)\nAutor: MartinaPublikováno: 7 ledna, 2016 7 ledna, 2016 Rubriky: Novinky z tanečního světaŠtítky: Jindřich Panský, Losers cirque, Lukáš Macháček, Matyáš Ramba, petr horníček, The Loser(s), Vítězslav Ramba\nPředchozí Předchozí příspěvek: 9. ročník soutěže Talent Awards už klepe na dveře!\nNásledující Následující příspěvek: Rok 2016 zahájí NoD „čistým řezem“


Parestezie prstů dolních končetin | uLékaře.cz\nuLékaře.cz Poradna lékaře Parestezie prstů dolních končetin\nMozek a nervy Libuše 9.7.2018\nprosím o radu, během dne se mi tak 2-3x stane, že mi začne jakoby brnět v malíčku u nohy a ten malíček "vyjede" do strany od ostatních prstů a po chvíli cca. 15s se zase vrátí zpátky k ostatním prstům. Moc to nebolí, spíš je to takové nepříjemné brnění. Nejdříve jsem si myslela, že je důsledek stresu ze státnic, po nich to ustalo, ale nyní se to ještě tak jednou denně vrátí.\nNevíte s čím by to mohlo souviset?\nděkujeme za Váš dotaz. Domnívám se, že obtíže klidně ještě s předchozím stresem mohou souviset. Pokud se jinak cítíte dobře a nic Vás netrápí, zkuste přidat 1x denně magnezium a zinek, případně vit D, vše volně dostupné v lékárně. Lékaře bych vyhledala při zhoršení obtíží či jiných doprovodných příznacích. Věřím však, že se nález upraví. Hezký den.


Pollyanina princip je založen na románech Eleanora H. Portera.Protagonista, dívka s názvem Pollyanna, má schopnost zaměřit se pouze na pozitivní stránku věcí. Tento ironský optimismus a determinant sloužil jako inspirace pro definování zaujatosti, které by nám umožnilo žít šťastnější a spojit se s ostatními.\nJe opravdu dobré, abychom se obrátili na pozici, kterou uvádí tento psychologický princip?Je velice pravděpodobné, že většina našich čtenářů to vážně pochybuje a projevuje určitou skepsi. Někdy, jak víme, tyto barevné brýle mohou způsobit, že ztratíme určité body našeho prostředí, některé velmi důležité nuance, které odstraňují realitu a objektivitu našeho vize.\n"Hra je o tom, že najdeš něco, po čem budeš vždy spokojen."\nProsperující pozitivní psychologie pod vedením Martina Seligmana prochází v současnosti důležitými reformulacemi.Organizace jako Buckinghamská univerzita (první světová instituce, která školí a školí studenty v základních podmínkách této perspektivy) mění některé ze svých základů. Jeden z nich se týká definice štěstí.\nTímto způsobem můžeme říci, že "nová" pozitivní psychologie opustila předstírání, že nás učí šťastnějším.Slavná kultura štěstí a všechny tyto knihy nebo díla osobní pomoci dávají cestu novému formátu do nové perspektivy.Perspektiva, která nám poskytuje nástroje k řešení negativních věcí a nepřízně. Protože v životě se nemůžeme vždy soustředit na tuto jasnou a optimistickou stránku, jak to udělala Pollyanna …\n1 Pollyanin princip: co to je?\n2 Jak lidé uplatňují princip Pollyanna?\n3 Šikmá paměť se soustředila na pozitivní\n4 Předpojatost a jazyk: všichni jsme Pollyanna\n5 Pollyanna Zásady Recenze\n6 Optimisté musí také plakat\nPollyanin princip: co to je?\nPoté, co se stala sirotkou, byla Pollyanna poslána do domu její tety Polly, přísné a hořké ženy. Namísto ponoření do smutku dívka neváhala každodenně aplikovat tuto filozofii života, kterou jí její otec vnutil, když byla dítětem. Perspektiva, která mu umožnila převést svůj život do hry a vidět jen pozitivní věci.Ať už je to obtížná situace. Pollyanna dokázala vyřešit a vypořádat se se všemi okolnostmi s nejsilnějším optimismem a nejodvážnějším odhodláním.\nDůležité je také zdůraznit vliv Pollyanna na ostatní. Dříve nebo později se nejvíce znepokojivá, apatická nebo smutná povaha změnila ve tváři této světelné a šumivé osobnosti. Knihy Eleanora H. Portera naznačovaly, jak to vidíme, absolutní sublimaci pozitivismu.Dva psychologové se v 70. letech inspirovali: Margaret Matlin a David Stang.\nJak lidé uplatňují princip Pollyanna?\nVe studii publikované v osmdesátých letech Matlin a Slang dokázali například vidět, že lidé s očividnou předpojatostí pozitivity trpěli mnohem déle, než aby identifikovali nepříjemné a nebezpečné podněty nebo negativní události, které se kolem nich vyskytly. ně.\nPollyaninův princip nám říká, že poté, co si plně uvědomujeme skutečnosti a negativní skutečnosti života, se člověk rozhodne soustředit pouze na pozitivní aspekty.Zbytek nezáleží na tom.Navíc,i když se jedná o zápornou událost, osoba se pokusí změnit situaci, aby získala pozitivní odstín.\nŠikmá paměť se soustředila na pozitivní\nDr. Steven Novella, uznávaný neurofyziolog na Yale University, provedl velké množství výzkumů a studií o tom, co je znáno jako chybná paměť nebo chyby ukládání, které jsou u lidí běžné. Takže víc než zvědavý fakt o principu Pollyanna nebo pozitivní zkreslení je tooptimističtí lidé si nepamatují dobře negativní události své minulosti.\nKvalita paměti je optimální, dokonce dokonalá, přičemž všechny události jsou považovány za "pozitivní".Na druhé straně neukládají bolestné a složité skutečnosti stejným způsobem, protože je nepovažují za významné.\nPředpojatost a jazyk: všichni jsme Pollyanna\nTato data jsou opravdu zvědavá.V roce 2014 provedla Cornellova univerzita v New Yorku studii, která určila, zda náš jazyk obecně směřoval k agresi Pollyanna nebo pozitivitě / principiální předpojatosti.Profesor Peter Dodds a jeho tým analyzovali více než 100 000 slov v 10 různých jazycích, a dokonce prováděli hluboké analýzy interakcí v sociálních sítích.\ntakto,náš jazyk a poselství, které pošleme, mají jasně pozitivní emocionální váhu.Tyto závěry se shodují s těmi, které stanovili psychologové Matlin a Stang v sedmdesátých letech, a tolidé ukazují "pollyanismus".\nPollyanna Zásady Recenze\nNěkteří psychologové dávají přednost tomu, aby mluvili o Pollyaninovém syndromu namísto Pollyaninova principu.Prostřednictvím této změny terminologie se snaží upozornit na omezení nebo rušivé aspekty tohoto psychologického rozměru přitlačeného k "extrému".\nNapříklad,pokud se rozhodneme soustředit pouze na nejpozitívnější stránku života, budeme schopni prokázat určitou neschopnost řešit složité situace.Princip Pollyanna pomáhá v určitých časech, je to pravda. Máme radostné a jasné vidění věcí, které nám pomáhají být motivováni, to je nepochybně, ale jít dál v životě, musíme také vědět, jak projít negativními momenty a učit se od nich.\nNaše skutečnost zahrnuje světlo a stín a nemůžeme vždy vybrat nejslunnější stranu.\nTakže, jaká perspektiva si vybrat? Doporučuje se sledovat filosofii principu Pollyanna? Klíč k tomu všeho, jako vždy, spočívá v rovnováze. V tomto zprostředkovatelném pohledu, který je upevněn na světelné straně života, ale neuzavírá obtíže.Pozitivní psychologie je nakonec vždy inspirativní. Ale někdy, úspěch nebo selhání nebo zabránění tomu, aby se některé věci staly k nám, nezávisí 100% na našem postoji.\nVšechno, co leskne, není zlato. Proto musíme být připraveni čelit každé situaci co nejlepším způsobem, vědět, jak míchat světlo, temnotu a všechny stupnice šedé …\nOptimisté musí také plakat\nLidé, kteří osvětlují ostatní prostřednictvím svých úsměvů, upřímnosti a radosti, musí také evakuovat a plakat. Další informace


29. prosince 2014 0:10, aktualizováno 0:10\nJmenuji se Mirka a je mi 34 let. Jsem už pět let rozvedená a vychovávám dva syny, je jim deset a osm let. Bývalý manžel o ně nikdy nejevil zájem. Synové ho prakticky neznají, je to pro ně cizí člověk. Jenže teď by je chtěl vídat a soud mu styk s nimi umožnil. Jenže kluci k němu nechtějí. A za to můžu já.\nBývalého manžela jsem poznala před patnácti lety. Zamilovala jsem se na první pohled. Měla jsem krátce po maturitě a užívala si poslední prázdniny, než půjdu do práce. S kamarádkami jsme byly na koupališti a za jednou z nich přišel její kamarád. Krásný kluk, samý sval, vysoký, opálený, úžasný úsměv. Všechny holky jsme z něj byly vedle. A on to moc dobře věděl, předváděl se před námi a my mu zobaly z ruky. Tenkrát studoval v Praze vysokou školu, po prázdninách měl nastoupit do posledního ročníku.\nPo prvním setkání jsme se pár měsíců neviděli, než jsem ho potkala u nás na poště. Všiml si mě, slovo dalo slovo a šli jsme spolu na pivo. A pak jsme se scházeli, kdykoliv přijel domů za rodiči. Bylo mi s ním dobře a vím, že i on byl tenkrát hodně zamilovaný.\nPo vysoké nastoupil do práce v našem městě a to už jsme spolu trávili hodně času. Seznámili jsme navzájem i rodiče a všichni nás považovali za takzvanou vážnou známost. Rok po zasnoubení jsme se vzali. Bydleli jsme u Martinových rodičů. Docela to šlo, děti jsme ještě neměli a doma jsme se tak moc nezdržovali.\nNový život v Praze\nPo roce manželství si Martin našel práci v Praze, bývalý spolužák mu dohodil skvělé místo a bylo jasné, že taková nabídka se neodmítá. Tak jsme se stěhovali do Prahy, sehnali jsme docela slušný pronájem a po roce jsme si na hypotéku koupili vlastní byt. Martin měl velmi pěkný plat a i já jsme si našla dobrou práci.\nKe štěstí už nám chybělo jen dítě, což taky nebyl problém. Dva roky po sobě se nám narodili dva kluci. Byla jsem s nimi doma a Martin vydělával. Nouzí jsme netrpěli, akorát jsme nefungovali jako rodina. Všechno bylo na mně, manžel byl pořád v práci. Hodně často jezdil na služební cesty, většinou do zahraničí.\nMěli jsme se pochopitelně stále rádi, ale kluci svého tátu téměř neviděli. Snažil se alespoň jednou za měsíc s námi trávit víkend, občas i více dní, v létě se nám dvakrát podařilo jet k moři.\nJenže pak přišlo to nejhorší, co mne mohlo potkat. Manžel si našel milenku, je to trapně obehrané, ale byla to jeho asistentka. Trávili spolu hodně času a jednoho dne spolu prostě skončili v posteli. Byla bych ochotná mu to odpustit, ale on najednou nechtěl. Prý naše manželství je stejně jen formální, takže se raději rozvedeme. Nebral ohled na nic, ani na naše kluky, bylo jim tenkrát pět a tři roky. Šel jen za hlasem svého srdce a rozkroku.\nO syny neměl zájem\nV bytě mě nechal bydlet, hypotéku splácíme společně, vlastníme každý půlku. Na děti mu soud stanovil vysoké výživné, které bez řečí platí. Se svou milenkou si pronajal luxusní byt. Ani nestál o to, aby mohl vídat syny. Mně to vyhovovalo, i když mi bylo líto, že kluci přišli o tátu. Ale na druhou stranu jsem se nemusela trápit tím, že se stýkají i s exmanželovou milenkou.\nSe syny nám to dobře fungovalo. Jsou opravdu zlatí, nezlobí, ve škole si na ně nestěžují. Já chodím do práce, odpoledne je vyzvednu ve družině a často mi pomáhá i moje maminka, která je v důchodu. Od exmanžela občas klukům přišel pohled k narozeninám (někdy taky zapomněl), na Vánoce jim posílal drahé dárky, ale jinak jsem o něm vůbec neslyšela.\nNedávno se to ale změnilo. Martin mě kontaktoval, že by prý chtěl napravit všechny křivdy a že by se se syny rád vídal. Pochopil, jakou udělal chybu, když je od sebe odstřihl a chtěl by to změnit. Dozvěděla jsem se, že svou milenku si vzal a bohužel se jim nedaří mít dítě, několikrát už potratila a tehdy nejspíš Martinovi došlo, že jiné děti asi mít nebude. Probudila se v něm prý otcovská láska.\nSynové otce nesnášejí\nNebyla jsem z toho nadšená, ale co jsem mohla dělat. Je to kluků táta. Mají právo se spolu vídat. Nemohu ho vyškrtnout z jejich života. A i kdybych to chtěla, on by to prosadil soudně. To mi řekl.\nTakže jsme se domluvili, že se s ním kluci setkají, zpočátku u toho budu i já a pak jednou budou s ním sami, na víkendy, na prázdniny. První setkání dopadlo, jak jsem očekávala. Kluci na svého otce zírali dost nedůvěřivě, nevěděli, kdo to je, moc toho nenamluvili a asi po půl hodině, když dojedli zmrzlinový pohár, se mě zeptali, kdy půjdeme domů.\nNepovedlo se ani první, ani druhé, ani další setkání. Kluci mu prostě nevěřili, doma mi řekli, že se jim vůbec nelíbí a že už se s ním nechtějí setkávat. Když jsem to řekla Martinovi, obvinil mě, že je doma proti němu navádím a oni se pak takhle chovají. Přitom to vůbec nebyla pravda, naopak. Kluky přesvědčuji, že jejich táta je fajn chlap, že jim s ním bude dobře.\nManžel mě dal k soudu a ten nařídil, aby se synové s otcem viděli každý druhý víkend. Byla to katastrofa, odjížděli s hysterickým pláčem a ještě v sobotu mi je přivezl zpátky. Za 14 dní totéž. Exmanžel mi řekl, že to takhle nenechá, že to není možné, aby to tímto způsobem dál pokračovalo. Po Novém roce mám předvolání k soudu. Bojím se, co bude. Vyhrožoval mi, že požádá o střídavou péči, aby si kluci na něho rychleji zvykli.\nNázor odborníka: Pokuste se vztah synů s otcem obnovit\nMilá Mirko, chápu, že váš vztah k exmanželovi je komplikovaný a stejně tak vztah vašich synů k němu. Je těžké ho obnovit, když se tak dlouho nevídali.\nVztah s otcem je ale pro jejich život důležitý a rozhodně má smysl pokusit se ho postupně obnovit. Chce to čas a trpělivost, synové by se s manželem měli vídat postupně, zpočátku s vaší přítomností, později samostatně, ideálně za nějakým účelem – návštěva kina, plavání apod.\nStřídavá péče z ničeho rozhodně vhodná není. Exmanžel by měl pochopit, že vztah nelze vykouzlit za dvě tři setkání a že se vlastně se svými syny poznává od začátku. Přemýšlet by měl také o tom, jak to se syny myslí do budoucna – pro děti je velmi zatěžující, když rodič střídavě funguje a střídavě zmizí.\nVy tomu můžete pomoct tak, že se s jejich obnoveným vztahem smíříte, přijmete ho a syny ve vztahu s otcem podpoříte. Děti někdy mívají po rozvodu rodičů pocit, že když se těší k jednomu, zraňují tím druhého. Dejte jim tedy jistotu, že je v pořádku, aby se s otcem vídali a užili si to. Zbytek už je na nich a na otci.\nJe to dost citlivá situace, takže by nebylo od věci poradit se s dětským psychologem, pomůže vám najít nejvhodnější postup.\ncelkem hlasů: 1532\nČtenáři hlasovali do 0:00 5. ledna 2015. Anketa je uzavřena.\n1. Mám počkat na soud, tam jim říct, jak o ně nikdy neměl zájem, a doufat, že všechno dobře dopadne? 800\n4. Mám stále přesvědčovat syny, že táta je má rád a chce pro ně to nejlepší stejně jako já? 559\n2. Mám se pokusit exmanžela přesvědčit, aby přehodnotil svůj postoj, pochopil, že teď to se syny nejde, ale třeba později, až budou větší, se jejich vztah zlepší? 147\n3. Mám se sejít e manželkou svého bývalého a o všem si s ní promluvit, třeba bude na mé straně? 26\nTémata: otec, Soudní řízení, milenka, Maturita , Poraďte mi, Bydlení , Důchod, Hypotéka, Plat, Poradna: Zamilovanost, Služebnost, Služebnost stezky a cesty, Advent a Vánoce, Partnerské vztahy, Příběhy čtenářů, soud, Pivo, Poradna: Řeč, Poradna: Výživné, Poradny\nPříběh Lídy: Mamka mě nutí odpustit bratrovi, jí ale ublížil nejvíc\nJmenuji se Lída a je mi 48 let. Jsem dvacet let vdaná a s manželem vychováváme dvě dcery. Už téměř tři roky s námi...\nJmenuji se Jindra, je mi 45 let a jsem vdaná. S manželem Jardou máme dvě dcery, osmnáctiletou Vandu a šestnáctiletou...\nJmenuji se Zuzana a je mi 48 let. S manželem jsme letos oslavili stříbrnou svatbu. Máme čtyřiadvacetiletou dceru,...\nJmenuji se Josef, je mi 49 let a se svou ženou jsem víc než dvacet let. Máme dvě děti, syny. Starší už s námi nebydlí,...\nPříběh Vlaďky: Dlouho jsem čekala a teď se bojím, že děti mít nebudu\nJmenuji se Vlaďka, je mi 35 let a jsem svobodná. Čím jsem starší, tím víc si svůj věk uvědomuji a tím větší strach mám,...\nJmenuji se Alena, je mi 46 let a jsem 23 let vdaná. S manželem máme dvě dospělé děti, syny. Čím dál víc mám pocit, že...\nNikdy dřív bych si nemyslela, že se ocitnu v situaci, ze které nebudu vědět kudy kam. Je mi 33 let a vždy jsem měla ve...\nJmenuji se Šárka a je mi 33 let. S mužem, se kterým nyní žiji, jsem se seznámila před třemi lety. Od první chvíle nám...\nPříběh Laury: Se svým životem jsem spokojená. Proč mě nutí žít jinak?\nJmenuji se Laura a je mi 26 let. Mám skvělou práci, slušný příjem, malý byt a malé auto. Také mám milující rodiče,...\nJmenuji se Sylvie, je mi 45 let. Jsem vdaná a s manželem máme dvě dospělé děti. Dceři je jednadvacet a synovi...