Divočina Severní Ameriky – Říše her\nPavel Axman\tPosted on 27. 3. 2022\nJak fungují ekosystémy\nZ jedné vědecké práce\nJak vypadala krajina v době ledové? Tuto otázku si vědci opakovaně kladou už od 19. století. Zajímá je, v jakém prostředí běhala stáda mamutů, srstnatých nosorožců a dalších zástupců megafauny, a také jaké příčiny vedly k jejich vymírání.\nAčkoliv rekonstrukce zaniklých ekosystémů je do jisté míry možná pomocí rekonstrukce klimatu, analýzy pylových zrn nebo dochovaných zbytků rostlin a živočichů ve vhodných sedimentech, paleoekologické metody mají mnohá úskalí a omezení. Unikátní příležitost podívat se na krajinu očima nebo spíše žaludkem velkých býložravců nám umožnily nálezy zmrzlých zvířat z oblasti severní Sibiře.\nVe vrcholném glaciálu panovalo suché a chladné podnebí, severní část Evropy i Ameriky pokrýval rozsáhlý pevninský ledovec a kvůli poklesu hladiny oceánů byla Asie spojená s Aljaškou pevninským mostem. Na našem území převažovala mamutí step, respektive stepotundra. Analogii takovéto krajiny můžeme i dnes najít v pohoří Altaj, kde díky suchému a chladnému klimatu opravdu převažuje mozaika vegetace stepního a tundrového charakteru, v níž se jen na chráněných, vlhčích místech nacházejí nevelké porosty lesa. Naopak krajina severní Sibiře byla celkově vlhčí, díky letnímu tání zmrzlé půdy a malému výparu vody.\nNa konci doby ledové, v době asi před 15 až 10 tisíci lety, se začaly měnit podmínky prostředí. Zimy už nebyly tak extrémní, přibývalo srážek a krajina se zalesňovala. Současně s ubývajícím prostorem pro velká stáda býložravců rostl i tlak lovců mamutů. Zvířata také v zimě trpěla více než dřív hlady, protože narůstala sněhová pokrývka a nebylo snadné získat dostatek potravy. Není divu, že v této době došlo k velkému vymírání. Zvířata měla totiž jen málo možností, jak na změny zareagovat. Část druhů přežila v oblastech, kde se podmínky prostředí tolik nezměnily (například jihosibiřská pohoří, kde až do středověku přežíval stepní zubr nebo dodnes antilopa sajga). Část druhů se přizpůsobila nové krajině a změnila svoje potravní preference, což je doloženo například u sobů, zubra evropského a pratura. Mamuti, srstnatí nosorožci nebo lvi jeskynní, ale z ekosystému nadobro zmizeli.\nKeystone: North America vymyslel Jeffery Joyce a známý návrhář deskových her Isaac Vega (Zima mrtvých, Na vlnách neznáma). S grafickým návrhem hry jim pomohli Irem ErbiliraYan Tamba. Hra vyšla v roce 2021 pod křídly vydavatelství Rose Gauntlet Entertainment. Díky českému vydavatelství Mindok se již brzy dočkáme české varianty této hry pod názvem Divočina Severní Ameriky.\nHra je určena pro jednoho až čtyři biology, kteří dokončili alespoň desátý ročník, a jeden pokus o tvorbu nových funkčních ekosystémů jim zabere asi hodinku.\nV Divočině Severní Ameriky se stanete biology, kteří se snaží vytvořit co nejvyváženější ekosystémy. Na své desce vykládají karty zvířecích druhů a karty prostředí do smysluplných vzorců. Hrát lze proti ostatním biologům, či společně proti výzvám zapsaným v expedičním deníku výpravy.\nDivočina Severní Ameriky je karetní hrou využívající mechanismů veřejného výběru karet, vykládání dílků a kombinování vzorů.\nV krabici se můžete těšit na desky hráčů, karty prostředí, karty druhů a karty tajných úkolů. Naleznete zde také bodovací zápisník, expediční deník pro hru jednoho hráče či pro kooperativní variantu, destičky zvláštních akcí, počítadlo času, žetony výzkumu a žetony žaludů. Posledním herním prvkem jsou zalepené obálky ukrývající tajemství pro expediční deník.\nNa první pohled mě zaujaly ilustrace na kartách. Z dostupných obrázků vypadají překrásně. Jednotlivé typy karet mají také odlišenou rubovou stranu, což jistě pomůže rychlému roztřídění po konci hry. Také oceňuji platidlo v podobě žaludů. To je povedený nápad. Desky hráčů mají zelenou barvu a jsou rozděleny na šestnáct polí v tabulce čtyři krát čtyři políčka. Hra bude také prodávána v deluxe verzi, kdy budou desky hráčů z jedné strany zelené a z druhé doplněné o tematický obrázek. Zde se trochu bojím o přehlednost takové tabulky při hraní. V deluxe verzi se také nachází neoprenová podložka s místy pro jednotlivé balíčky karet a žetony. Zde se mi naopak ilustrace na pozadí zamlouvá.\nKaždý hráč si vezme jednu hrací desku. A hráč, který je pro herní skupinu klíčový, se stane začínajícím hráčem a obdrží žeton začínajícího hráče. Následně si hráči vezmou počáteční množství žaludů podle svého pořadí. Karty druhů se zamíchají a položí lícem dolů doprostřed stolu. Následně se z tohoto balíčku vyloží šest karet obrázkem nahoru. Tyto karty představují nabídku pro hráče. Z deseti destiček zvláštních akcí se jich pět vylosuje a položí na stůl, nad vyložené karty druhů. Karty prostředí se roztřídí podle druhů, každý balíček se zamíchá, a položí samostatně lícem nahoru na stůl. Každý hráč si potom lízne jednu kartu osobního úkolu. Tu si nechá skrytě před sebou. Někam na stůl se pak ještě vysype hromádka žaludů a žetonů výzkumu. Posledním úkonem přípravy hry je položení počítadla času na stůl a umístění žetonu času na políčko podle počtu hráčů.\nA pak se již může začít hrát.\nNepůsobí to na mě nijak složitě. Asi bych ani nepsal na přípravu hry nějaký svůj názor, ale velice mě zaujala a pobavila zmínka o volbě začínajícího hráče. To jsem ještě nikde nezažil. „Začínajícím hráčem se stane hráč, který je klíčovým organismem pro zachování vašeho ekosystému.“ Není to skvělé? V rodinách není co řešit, neboť zde to bude vždy maminka, ale co hráčská skupina? Zde se může volba začínajícího hráče zvrhnout na bouřlivou debatu zdaleka přesahující čas hry.\nSešit pravidel není nijak obsáhlý. Celá pravidla zabírají v sešitu asi pět stránek. Dalších pět stránek slouží pro přehled karet druhů ve hře a symbolů na destičkách akcí. Jak hru hrát, jsem se z pravidel naučil docela rychle a snadno. Pomohly mi příklady herních situací. Trošku mě děsí závěrečné vyhodnocování bodů, myslím si, že desetileté děti budou mít problém všechno spočítat, ale to se bez hry samotné posuzuje špatně.\nV Divočině Severní Ameriky se hráči střídají na tazích v jednotlivých kolech.\nÚkolem hráčů je vykládat na svou desku jednotlivé karty prostředí a karty druhů živočichů tak, aby vznikly funkční ekosystémy. Zároveň tím hráči plní úkoly na kartách tajných úkolů. Ekosystém je ve hře řada nebo sloupec karet, se stejným symbolem prostředí, jejichž čísla postupně nepřerušeně stoupají, či klesají.\nHráč na tahu se může rozhodnout pro jednu ze dvou možností, jak hrát.\nBuď si vybere jednu z karet druhů v nabídce, zaplatí za ni počet žaludů podle její pozice, a vyloží ji na svou desku. Nebo si vybere jednu ze zvláštních akcí vyloženou na destičkách nad nabídkou karet druhů, tuto kartu pak otočí na rub.\nMožností této druhé akce je také využití všech akcí na destičkách, které již byly otočeny rubovou stranou vzhůru předchozími hráči. Tím se otočí opět lícem vzhůru a žetonu času se posune o jedno pole.\nA ještě je tu jedna možnost. Hráč na tahu si může, před zahráním nové karty či zvláštních akcí, vzít jednu kartu prostředí a umístit ji na libovolné pole své desky. Tyto karty mají jednak libovolnou hodnotu do postupky v ekosystému, druhak umožní získat hráči nějaké ty žaludy – mince do další hry.\nHra skončí v kole, kdy jeden z hráčů zcela zaplní svou desku hráče kartami.\nTéma hry a jeho zapojení do pravidel a mechanik mě docela zaujalo. Líbí se mi, jak na sebe karty druhů pěkně navazují. Karty druhů ve stejném prostředí na mě opravdu působí jako jeden ekosystém. Navíc se mi strašně líbí nápad s klíčovými druhy. Nejde jen o začínajícího hráče, ale každý ekosystém něco drží pohromadě. A ani to nemusí být nejrozšířenější či nejnápadnější rostlina či zvíře. Ale pokud z ekosystému zmizí, celý se rozpadne. Klíčové druhy se tak bodují více body, než ostatní.\nDruhou věcí, která se mi moc líbí je systém výběru karet druhů z nabídky. Je zde šest karet. Tu nejvíc vpravo si můžu vzít zdarma. Pokud si však chci vzít nějakou z dalších karet v nabídce, musím na každou přeskočenou kartu položit jeden žeton žaludu. Neplatím tak poplatek do banku, ale vlastně zatraktivňuji přeskočené karty pro ostatní hráče.\nKromě výběru karty se můžu rozhodnout využít speciální akce z destiček. Buď jednu akci z výběru bílých stran, nebo všechny akce na žlutých stranách. Otáčení desek je také skvělý herní mechanismus. „Líbila by se mi akce s položením žetonu výzkumu na kartu se symbolem zima, no jo, ale když jí otočím, budou již tři otočené karty a další hráč může využít všechny jejich akce.“ Jsem velmi zvědavý, jak toto dilema bude utvářet hru. Kromě položení žetonů výzkumu na karty jsou zde akce na přemísťování karet druhů na desce hráče, získání žaludů, nové karty druhů s možností vyložení na desku, a také odhazování karet z nabídky. Prostě samé bezva činnosti pro ovlivnění hry.\nNa konci hry je třeba zjistit, kdo je nejlepší biolog Nejprve se vyhodnotí ekosystémy. V každé řadě a sloupci. Ekosystém jsou alespoň dvě karty stejného prostředí s nepřerušenou stoupající či klesající postupkou čísel. Pokud se v hodnoceném ekosystému nachází klíčový druh, vyhodnotí se ještě jednou. Další body lze získat za žetony výzkumu na kartách a za zbylé žetony žaludů. Poslední body hráč získá za splnění svého tajného úkolu. Biolog, který získá nejvíc bodů samozřejmě vítězí.\nVyhodnocení na mě působí docela složitě a zdlouhavě. Zejména menší hráči asi budou potřebovat pomoc všechno spočítat. Nabízí se tedy otázka, jestli vůbec dokážou při hraní všechno zkombinovat tak, aby byly schopné vůbec konkurovat starším hráčům. Nejsem si úplně jistý, jestli to je ta pravá hra pro desetileté děti. Ale to se uvidí až při hraní.\nSe zaujetím jsem si také v pravidlech přečetl možnost sólové hry s pomocí expedičního deníku, kde se nachází příběh obsahující dvacet dobrodružných kapitol, při kterých postupně rozlepím šest tajemných obálek. Tajemství ve hře na mě vždy platilo a zvědavost mě pokaždé při hraní udrží. Takže pro mě je to jasná volba. Sólovou hru lze také podle pravidel upravit na kooperativní režim pro hraní s kamarády, což je ještě lepší.\nDivočina Severní Ameriky k nám dorazí již zanedlouho, takže pokud holdujete taktickým hrám s mechanismem umisťování dílků a kombinování vzorů, pokud si rádi lámete hlavu a propočítáte nejrůznější kombinace a možnosti, nebo třeba jen máte rádi hry s přírodní tématikou a s krásnými obrázky zvířat, máte možnost vyzkoušet hru Divočina Severní Ameriky od Mindoku.\nA možná stojí za to vyzkoušet i deluxe verzi této hry s neoprenovou podložkou na herní komponenty a pěkně vybarvené desky hráčů.\nDivočina Severní AmerikyMindOK


Aqua Computer Aquaero 5 PRO USB Fan Controller + LCD, vodní chlazení\nÚvod › Hardware › PC komponenty › vodní chlazení › Aqua Computer Aquaero 5 PRO USB Fan Controller + LCD\nAqua Computer Aquaero 5 PRO USB Fan Controller + LCD\nAquaero 5 PRO je grafický regulátor a monitorovací panel nezávislý na OS, připojitelný do PC pomocí USB2.0 konektoru. Veškeré nastavení a ovládání je možno provádět buď přímo na panelu, nebo přiloženým ovládacím softwarem. Veškerá nastavení jsou ukládána do paměti panelu a panel tedy není závislý na běhu ovládacího programu. Grafický displej je plně programovatelný a dokáže například zobrazovat jakékoliv údaje pomocí LCDHype.\n- Aquaero 5 PRO regulátor\n- hliníkový pasiv pro chlazení panelu\nAquaero 5 PRO je grafický regulátor a monitorovací panel nezávislý na OS, připojitelný do PC pomocí USB2.0 konektoru. Veškeré nastavení a ovládání je možno provádět buď přímo na panelu, nebo přiloženým ovládacím softwarem. Celý popis\nNáš kód: 1075227775


AK-47 / NAM 64-75\nAutomat Kalašnikova je určitě jednou z nejznámějších zbraní světa. Byl vyráběný v mnoha státech a díky značnému rozšíření je téměř všudypřítomný ve válkách, konfliktech, povstáních či teroristických akcí.\nAK-47 patří do kategorie útočných pušek. Tyto zbraně střílí středně výkonným nábojem, v případě AK-47 je to náboj 7,62x39 mm. Středně výkonné náboje jsou slabší než náboje puškové (např. 7,62x54 mm), ale silnější než pistolové (např. 7,62x25 mm). Jako první zbraň této kategorie se uvádí ruský automat Fedorov 1916, ale muselo uplynout dalších 20 let, než myšlenku oživili v nacistickém Německu. Tamní vojenští odborníci vyhodnotili, že většina střetů mezi pěchotou je vedena na vzdálenost kolem 400 metrů a je zbytečné střílet na tuto vzdálenost výkonným puškovým nábojem. Vytvořili střední náboj 7,92x33 mm a pro tento náboj zkontruovali několik zbraní označovaných nejprve jako kulometné (strojní) karabiny, potom kulometné pistole (samopal) a nakonec jako útočné pušky. Nejznámější německou zbraní se stal návrh Hugo Schmeissera a firmy Haenel, který s tím jak byl upravován a modernizován měnil i označení na MKb 42 H -> MP 43 -> StG 44.\nNáboj..................................... 7,62x39 mm\nDélka..................................... 870 mm\nDélka hlavně........................... 415 mm\nHmotnost............................... 4,4 Kg\nZásobník................................. 30 nábojů\nZpůsob střelby........................ J/D\nKadence................................. 775 ran/min\nV Sovětském svazu byl nový náboj k dispozici v roce 1943. První zbraň, která pro něj vznikla, byla samonabíjecí karabina SKS-45. Byla vypsána soutěž na automat, které se účastnilo 15 návrhů. Zvítězil návrh mladého konstruktéra Kalašnikova, který byl v roce 1947 přijat do výzbroje.\nAK-47 vzhledem připomíná německé StG 44, Kalašnikov se možná při svém návrhu skutečně inspiroval touto zbraní. Někdy se dokonce píše, že AK-47 je kopií StG 44, protože jeho návrhář Hugo Schmeisser pracoval v konstrukční kanceláři Kalašnikova na nucených pracech od konce války až do roku 1952. Ale AK-47 využívalo jiné materiály a i vnitřní mechanismus byl rozdílný.\nI když byl AK-47 přijat do výzbroje v roce 1947, jeho sériová výroba započala v roce 1949. Kalašnikův automat je další zbraň z ruské školy. Robustní, jednoduchá zbraň, která snese drsné podmínky. Součástky mají velké výrobní tolerance a je mezi nimi značná vůle. I když by to mohlo odkazovat na mizernou úroveň výroby, zbraň je přesto spolehlivá a naopak díky tomu snese značné znečistění a nepříliš pečlivou údržbu. Jsou známy případy kalašnikovů, které připomínaly spíš zrezivělý šrot, ale přesto byly funkční. Pochromovaná hlaveň a nábojová komora omezovala usazování karbonu (toto zpočátku chybělo u M16). Zbraň byla nenáročná na obsluhu, údržbu i výrobní potřeby. Velká část součástek byla zhotovena z plechových výlisků.\nV Sovětském svazu se AK-47 vyráběl do roku 1959, kdy ho nahradil AKM. Existovaly tři typy AK-47, které se lišily nejvíce pouzdrem závěru (vlastním tělem zbraně).\nPůvodně se AK-47 začal vyrábět s pouzdrem závěru z lisovaného plechu. Kvůli problémům se přešlo na dražší receiver z frézovaného výkovku.\nPrvní typ AK-47 s obráběným receiverem se od konečného typu odlišoval nejvíce v oblasti napojení pažby. Lišil se i v dalších detailech.\nAK-47 s druhým typem obráběného receiveru. Tento posledná typ AK-47 byl poskytnut pro licenční výrobu v Číně, Severní Koreji a několika státech Varšavské smlouvy.\nAK-47 byl ve výzbroji severovietnamské armády a vietkongu. Nejrozšířenější byly čínské Typ 56. Čínské kalašnikovy se daly rozpoznat podle sklopných jehlových bodáků, které byly stejně jako u SKS ve sklopené poloze pod hlavní. Jako Typ 56-1 vyráběla Čína i vlastní verzi AKS, kalašnikov se sklopnou ramenní opěrkou.\nDalší AK-47 pocházely ze Sovětského svazu, zachyceny byly i severokorejské Typ 58.\nPodle memoranda CIA z roku 1968 byly u NVA a vietkongu zachyceny i útočné pušky původem z Bulharska, Polska a NDR. Memorandum ale nijak nespecifikuje typ zbraně a tyto státy vyráběly své verze AK-47 i AKM.\nPrvní typ AK-47 s pouzdrem závěru z lisovaného plechu a tedy vyrobený v SSSR.\nPřehlídka zabavených zbraní z roku 1965. Podle popisku je vrchní kalašnikov severokorejský Typ 58. Podle napojení pažba/pouzdro závěru je pod ním nejspíš sovětský AK-47 s prvním typem obráběného pouzdra závěru.\nČínský Typ 56 se sklopným jehlovým bodákem.\nUkázka zabavených zbraní. Vedle AMD-65 je možná i AKMS (a také český samopal vz.58), ale úplně vpravo je AK-47 s nástavcem na puškové granáty a odnímatelným pryžovým tlumičem zpětného rázu na pažbě. Je to polský PMK, na nástavci je nasazen protipěchotní granát. K fotografii nejsou bohužel žádné podrobnosti, podle AMD-65 se dá usuzovat, že byla pořízena někdy po roce 1968.


Říjen 2014 « Archiv | Následná péče a rekonvalescence\n27. října 2014 v 15:05 | DrapH | Biblioterapie\nJedná se o skutečný příběh dívky jménem Mende z černošského domorodého kmene Nuba ze Súddánu. Mende v něm popisuje nejen své idylické dětství v horské vesnici primitivního kmene, ale i brutální zvyky jakou je například obřízka. Její tragický osud se naplnil ve chvíli kdy vesnici přepadli nájezdníci, pochytali děti a odvlekli je na trh s otroky. Mende stráví v otroctví osm let. Rodina, u níž otročí se vrací do Anglie. Zde se Mende s pomocí súddánské komunity podaří utéct.\nNyní Mende bojuje za lidská práva.\nTuto knihu bych všem doporučila. Člověk ani netuší jaké věci se dějí v jiném koutě země. Doporučila bych ji všem lidem, kteří propadají depresím a myslí si, že už to horší být nemůže.. Kniha je velmi emotivní. I když Mendin příběh vypadá beznadějně tak díky vytrvalosti, odvaze a skutečné motivaci se nakonec rozhoří plamínek naděje.\n22. října 2014 v 19:04 | Helena Růžičková - Marie Formáčková | Biblioterapie\nKniha Deník mezi životem a smrtí vypráví o strastech a útrapách pacienta s rakovinou. Tímto pacientem je Helena Růžičková. Narodila se 13. 6. 1936 a boji s rakovinou podlehla 4. 1. 2004.\nHelena Růžičková je naše významná herečka známá hlavně z komedií. Kariéru herečky započala až po studiu střední školy obor zubní laborantka. Zjistila však, že její povaha se nehodí k této práci, zato divadlo je to kam jí srdce táhne. Nastoupila do mladoboleslavského divadla jako choreografka. Dále působila jako jevištní technik v Příbrami. Její první rolí byla hejtmanka v Gogolově Revizorovi. Sehrála roli v příbězích o rodině Homolkových. Dále hrála i v pohádkách, například Tři oříšky pro Popelku, O princezně Jasněnce a další. Nezapomenutelná je z trilogie Slunce seno od režiséra Z. Trošky, který byl jejím dlouholetým dobrým kamarádem.\nHelena byla vždy nezdolnou optimistkou. Svůj pozitivní přístup a humor ráda rozdávala i ostatním. Právě proto byla velmi oblíbená a měla mnoho přátel. Deník začíná, když se Helena dozví, že má rakovinu. Dále kniha popisuje události během průběhu chemoterapie. Vypráví o jednotlivých dnech léčby, o návštěvách v nemocnici a životě na chalupě v jižních Čechách.\nKnížku bych doporučila lidem, kteří se s podobnou těžkou životní situací setkali. Rakovina u většiny lidí změní jejich smýšlení o životě a v mnohých případech jsou smutní, mrzutí a ztrácí víru. Důležité je si zachovat i těchto dnech pozitivní přístup. Užívat si každý den, který přijde. Protože ani zdraví člověk nikdy neví, který den je jeho poslední.\nTak žij naplno a bud´optimista, tak jako Helena.\n20. října 2014 v 22:13 | LeFol | Biblioterapie\n- Autor: americký spisovatel Richard David Bach\n- Novela vydaná roku 1970\n- Do češtiny ji přeložil Zdeněk Hron v roce 1984\n- Kniha byla v sovětském zakázána - šířila se samizdatem\n- Touha po poznání vlastních hranic, dosažení cílů a hlavně po svobodě\n- Pokud po něčem toužím, tak to dokážu\n- Vzpoura proti totalitě, masovosti, průměrnosti celé společnosti\n- Motiv zavženého a nepochopeného jedince\n- Alegorie lidského života, který je svazován společenskými konvencemi\nPodstatu knihy čtenář pochopí až s odstupem času. Není důležitý děj, ale to, co člověku po přečtení běhá hlavou (různé filosofické otázky, balancování vlastního života a hodnot, ...).\nTo, že je člověk jiný než ostatní, ještě neznamená, že není normální a že nemůže být jeho život správný a šťastný.\nPokud půjdu za svým cílem, tak ho jednou dosáhnu. Pokud věřím, že je můj cíl správný, tak se nesmím nechat odradit nepochopením ostatních (společnost není zvyklá na jedinečnost).\nKnihu bych doporučila např. lidem s tělesným postižením, lidem po úrazu, ale asi ne lidem, kteří mají nějaké mentální postižení. Myslím si, že by na ně kniha neměla takový účinek, jaký by mít měla.\nKniha dokáže člověku pomoci překonat problémy plynoucí z vnímání jeho nedokonalostí - to, že jsem odlišný neznamená, že jsem něco míň než ostatní a že nemám právo být šťastný.\n19. října 2014 v 22:13 | MartiBau | Biblioterapie\nAutobiografická zpověď úspěšné ženy, scénáristky a režisérky neworské televize. Knihu sepsala jako součást terapie již v roce 1979 po návratu z psychiatrické léčebny. Kniha se rovněž stala námětem pro filmové zpracování.\nPříběh začíná téměř dokonalým životem, který Barbara prožívá. Jako úspěšná scénáristka a režisérka ve středním věku spolupracuje na tvorbě dokumentárních filmů se sociální tématikou. Často témata nejsou nikterak veselá, poslední film je o ženě trpící rakovinou. Citlivou a empatickou Barbaru velmi zasáhne, když žena zemře. Barbara žije chaotický a uspěchaný život, jednou byla vdaná a nyní žije s Erikem. Erik byl dvakrát ženatý a z druhého manželství má jednu dceru. Ze začátku bylo vše v pořádku. Během jejich soužití však zjišťuje, že z "hodného a milého" Erika se vyklubal muž, co ji omezuje, izoluje od přátel i rodiny a později ji začne i bít. Barbara upadá do depresí. Navštěvuje psychiatra, který ji však ordinuje návykové léky jako valium a lithium. Její léčba se nijak nelepší, ba naopak. Nakonec se zhroutí úplně. Tajně se dovolá přátelům a ti ji doma najdou v dezolátním stavu. Odvezou ji do psychiatrické léčebny, kde se začíná léčit.\nV léčebně se Barbary ujímá mladá lékařka Julie, která se snaží omezit a následně vysadit drastické léky. V terapiích klade důraz na rozhovory a povídání. Barbara si ji velmi oblíbí. Ze začátku to není vůbec jednoduché. Barbara tu detailně popisuje její stavy úzkosti, ale i abstinenčních příznaků po lécích. Sama se rozhodla, že už nechce být závislá a že se z toho chce dostat. Trvá měsíce, než se dostane do stavu, kdy ji Julie navrhuje, aby o víkendech navštěvovala rodinu či přátele. Během dlouhé léčby se seznamuje s Jimem, který byl také pacientem v psychiatrické léčebně. Stali si z nich velcí přátelé, kteří si povídali a trávili spolu veškerý čas. Jejich vztah se čím dál víc prohluboval. Julie se ji však snaží vysvětlit, že Jim je na tom o dost hůř než Barbara a že jejich vztah bude trvat zřejmě jen po dobu léčení. Po nějaké době je Barbaře doporučeno opustit léčebnu a jít domů. Ale Barbaru opět přepadá strach a úzkost z toho, co vlastně bude dál… S Julii si velmi rozuměli, tak je to pro ni velmi těžké, ale nakonec odchází. Začátky jsou těžké a doprovází je opět pocity úzkosti a strachu. Později i Jim vychází z léčebny, ale oba zjišťují, že zůstanou jen přáteli. Julie ji doporučila lékařku, ke které bude Barbara docházet. S novou lékařkou si ovšem moc nesedla a tak si najde jiného psychiatra. Mladý lékař si s Barbarou začne povídat a má pochopení pro to, že nechce brát léky podobné předchozím. Zaměřují se na opětovné začlenění do života. Barbara se spojí s rodinou a vše jim vypráví. Začínají si opravdu povídat a zjišťují, že dříve se před sebou nebyli schopni "otevřít". Časem se setkává i s bývalými kolegy, kteří jí přemlouvají, aby se vrátila do práce. Nakonec se k práci scénáristky a režisérky doopravdy vrací. Léčba trvala kolem dvou let.\nKnihu bych doporučila všem, kteří se potýkají s psychickými problémy, ale i lidem, kteří se v životě ocitli v těžké životní situaci. Tato kniha dává lidem naději ve chvíli, kdy může být zjevné, že je pozdě. Barbara zde popisuje velmi detailně své pocity v léčebně, kde málokdo uvěří, že se z toho nakonec dostane a bude žít normální život. Důležité je, aby se člověk vzchopil a měl sílu bojovat za vlastní svobodu.\nKniha on-line k přečtení: http://knihovna.orgfree.com/gordon/index2.html\n16. října 2014 v 16:30 | ČmLu | Biblioterapie\nKniha Je to i můj život od autorky Jodi Picoult vypráví příběh manželů Sary a Briana, jejichž dceři Kate ve dvou letech zjistí leukémii. Rodiče i lékaři se snaží, ale nemoc neustupuje, až se nakonec rozhodnou pro početí dalšího dítěte, které by bylo vhodným dárcem jak pupečníkové krve, tak kostní dřeně. Lékaři vyberou embryo, ktere je pro Kate geneticky nejpodobnější, a nakonec se jim narodí třetí dítě, Anna. Anna slouží jako vhodný dárce pro Kate (kostní dřeň, krevní plasma, apod.), avšak když je Anně 13 let a rodiče po ní chtějí transplantaci ledviny pro sestru, které ledviny selhaly, vzbouří se a poprosí právníka Alexandra o pomoc k získání nezávislosti přo rozhodování o svém zdravotním stavu. Případ se dostane k soudu, Alexander obhajuje Annu a Sara, bývalá právnička, sama sebe. Katin stav se neustále zhoršuje, již je pouze v nemocnici, chodí na dialýzu. Anna u soudu přiznala, že jí o žalobu požádala sama Kate, protože už nechce snášet další a další neúspěšné operace, které pro ní chtěla matka Sara, protože se nechtěla své dcery vzdát. Soudce nakonec rozhodne ve prospěch Anny, avšak když se Anna vrací s Alexandrem domů, mají autonehodu, při které je Alexandr zraněn a Anna umírá. Alexandr, který má od Anny svolení zastupovat ji, rozhodne, že se Anina ledvina transplantuje Kate. Ta se díky tomu uzdraví, vystuduje školu, její matka se vrací do práce, bratr, který byl žhářem, protože se o něj rodiče nestarali, také dostuduje.\nPříběh byl také zfilmován, závěr se ale od knihy odlišuje, Anna nemá autonehodu a tudíž není nikdo, kdo by Kate mohl darovat ledvinu a ta umírá.\nKniha na mě dost zapůsobila, zejména proto, že je vyprávěna z pohledu jednotlivých postav a názor každého se zdá být nezpochybnitelný. Doporučila bych ji přečíst někomu, jehož blízký se někdy ocitl v těžké životní situaci. Lidé se svým blízkým snaží pomoci za každou cenu, nejprve na úkor svůj a následně i ostatních, nechtějí ten boj prohrát. Někdy však snahy zůstanou marné a je třeba si uvědomit, kdy už je na čase se přestat snažit všemi dostupnými způsoby a s faktem se naučit žít.\n12. října 2014 v 22:12 | JasBa | Biblioterapie\nPříběh Harryho Pottera, mladého čaroděje, je vyobrazen v několika knižních románech. Napsala jej spisovatelka J.K. Rowlingová. První díl vyšel roku 1997, další díly pak de facto v intervalech jednoho roku. Romány měly veliký úspěch nejen, co se knižní podoby týče. Každý byl totiž zfilmován a život mladého kouzelníka se stal nejen v dětských očích přímo fenoménem.\nRomány zachycují dobrodružství Harryho Pottera a jeho přátel. Rowlingová vykresluje fantasy svět s vlastními zákony, kde na Harryho čekají nejen ona dobrodružství, nýbrž musí překonávat nespočet překážek a ocitne se v nejedné nebezpečné situaci.\nTuto knihu, ačkoliv se může zdát, že do seznamu biblioterapie nezapadá, jsem si vybrala na základě své vlastní zkušenosti. Jedná se o zkušenost soužití s chlapcem s Downovým syndromem - Davidem, kterému právě tuto knihu téměř každý večer předčítám. Právě toto mě vedlo k myšlence, že do biblioterapie bychom neměli řadit pouze knihy, které sice mají silný děj a ve čtenáři vyvolávají pocity, kdy nad daným příběhem opravdu hluboce přemýšlí. Nesmíme totiž zapomínat, že jsou mezi námi také tací, kteří mentálně na podobná díla nestačí.\nJak již bylo zmíněno, příběhy Harryho Pottera byly také přepracované do filmové podoby. Tuto skutečnost v Davidově případě vidím jako velké pozitivum, zejména kvůli lepšímu vyobrazení děje v jeho myšlenkách. Kniha totiž není sepsána zrovna nejjednodušeji.\nV tomto případě jde zejména o to, že David se svým postižením přirozeně odmítá vše, při čem musí vyvinout větší mentální aktivitu. Právě proto se nejraději dívá na příběhy o mladém kouzelníkovi, při čemž však jeho mozek stagnuje a nemusí vyvíjet příliš velkou aktivitu právě co se přemýšlení týče. Knižní podoba těchto příběhů je tedy skvělou alternativou, kde David musí zapojit fantazii, představivost, soustředění a navíc je rozvíjena jeho slovní zásoba. Navíc předčítání této knihy je pro něj velkou motivací pro spolupráci v běžných denních činnostech, což je také velice důležité, neboť dítě s mentálním handicapam je potřeba stimulovat a motivovat téměř neustále.\nKnihu bych tedy doporučila dítěti, či dospívajícímu s mentálním handicapam, např. právě s DS.\n12. října 2014 v 22:08 | Filip Novák | Biblioterapie\nSkafandr a motýl - Jean-Dominique\nDíky terapeutce a rafinovanému systému dorozumívání, který pro něj vytvořila, Jean-Dominique doslova "namrkal" svou knihu tak, že při "sepisování" mrkáním zastavoval asistentku, která pomalu předčítala jednotlivá písmena. Kniha Skafandr a motýl v originále obsahuje kolem 200,000 písmen.\nTuto knihu bych doporučil pro to, že je zde ukázána neuvěřitelná síla lidského ducha a chuť žít i přes nepřízeň osudu. Je to pravdivý příběh o člověku, který během okamžiku přijde takřka o všechno, přesto se rozhone žít a bojovat.\nJako důkaz připojuji dva citáty:\n"Až si přečtete tuto knihu, znovu se bláznivě zamilujete do života."\n"Jedna z nejlepších knih století."\n12. října 2014 v 21:56 | Filip Novák | Historická osobnost se ZP 14\nnarozen: 6. 9. 1952 Praha † 11. 6.2013\nJan Kašpar, je původním povoláním kulisák. Od října roku 1975 je člen divadla Járy Cimrmana, kde působí jako herec a kulisák\nV dubnu 1988 utrpěl v jižních Čechách při prořezávání stromu vážný úraz míchy, který ho natrvalo připoutal na invalidní vozík. Ovšem tuto hercovu indispozici později autoři Smoljak a Svěrák využili ve svých hrách, aby mohl v herecké práci pokračovat. Po roce 1989 rovněž krátce pracoval na ministerstvu vnitra a u Protidrogové brigády. Po svém zotavení v Kladrubech se angažoval ve svazích pro pomoc postiženým a ochrnutým. Se Zdeňkem Svěrákem zakládal mj. Centrum Paraple..\nDelfín, příběh jednoho snílka\n12. října 2014 v 12:31 | PeKrt | Biblioterapie\nAutorem této knížky je Sergio Bambarén. Jedná se o velmi stručnou knížku, s jednoduchým až naivním dějem.\nCelý příběh, jak už název napovídá, se odehrává pod hladinou oceánu. Delfín jménem Daniel nesouhlasí se stereotypním způsobem života ostatních členů stáda v zátoce. Od života očekává víc a místo každodenního lovení ryb se vozí na vlnách. Jen tak, pro radost. Sní o tom, že najde svou "nejlepší vlnu života" a rozhodne se jí hledat v širokém oceánu. Ostatní členové ho odrazují, považují ho za blázna a předpokládají, že sám cestu oceánem nepřežije. Daniel se ovšem vydá na svou cestu a pozná skutečný život - setká se s velrybou, se žraloky i s lidmi.\nTuto knihu bych doporučila komukoli v těžké situaci. Svou velikostí je vhodná i pro nečtenáře, svým jednoduchým stylem i pro děti. Jak jsem se zminila, jedná se o pohádkový děj, může si jí tedy člověk přečíst jen pro ten hezký příběh a kdo si v ní bude chtít najít odpověď na svoje otázky či pochybnosti, ten si je v této knize najde.\n11. října 2014 v 21:17 | CaRe | Biblioterapie\nPraktický průvodce osobní svobodou.\nHovořete jako osobnost. Říkejte jen to, co si myslíte. Vyhýbejte se užívání slova proti sobě nebo k pomlouvání druhých. Užívejte sílu slova ve jménu pravdy a lásky.\nNikdo nědělá nic kvůli vám. Co druzí říkají a dělají je projevem jejich vlastní situace a snů. Když budete imunní proti názorům a činům druhých, nestanete se obětí zbytečného utrpení.\nNalezněte odvahu klást otázky a vyjádřit, co skutečně chcete. Komunikujte s ostatními tak jasně, jak jenom dovedete, aby jste se vyhnuli nedorozuměním, smutku a dramatům. Pouze touto jedinou dohodou dokážete zcela změnit svůj život.\nDělejte vše,tak jak nejlépe dovedete\nTuto knihu bych doporučila všem, co ztrácejí naději, ať z důvodů zdravotních nebo osobních. Kniha popisuje nejzákladnější skutečnosti, díky kterým v rámci tzv. zrcadlové psychologie jde vše zvrátit a obrátit k dobrému. Je popsána humorným a názorným jazykem, takže je téměř pro každého velmi dobře čitelná.\n10. října 2014 v 12:44 | ElPat | Biblioterapie\nTato knížka nemá žádný děj, dělí se na kapitoly k danému tématu problému a na koci kapitoly je k ní vhodná afirmace či heslo, které je dobré si při terapii opakovat nebo si jí někam zapsat.\nKnihu bych doporučila všem, kteří se zajímají o svojí duchovní a psychickou stránku, chtějí na sobě pracovat a mají v životě nějaký problém, který chtějí vyřešit. K této biblioterapii je také vhodná pevná vůle a odhodlání. Nedoporučovala bych jí lidem, kteří nad vším moc přemýšlejí, musí brát knihu takovou jakou je a řídit se podle ní. Podle knížky je natočen i dokumentární film.\nHovory R - Aneb jak jsem měl rakovinu a co vy na to doktore?\n9. října 2014 v 21:32 | FialKa | Biblioterapie\nPrvní částí knihy je nemocniční deník pacienta, který onemocněl rakovinou štítné žlázy. Své pocity a postřehy zaznamenává Michal Vaněček s humornou nadsázkou, která v kombinaci s kresbami Pavla Kantorka, jako by se ani nehodila k popisovaným situacím, ve svém jádru vlastně smutným.\nDruhou část knihy tvoří unikátní a velmi otevřené rozhovory lékaře jaromíra Astla a pacienta, a to nejen o rakovině, ale i o jejich různých rolích ve vzájemných vztazích a o pohledu na život vůbec. Rozhovory jsou odlehčovány úsměvnými povídkami z lékařského prostředí. Jako celek je tato kniha ojedinělým dílem plným humoru, ale i inspirujících momentů a nadějí pro všechny, kdo se ocitli v podobně těžké životní situaci.\nKnihu bych doporučila všem, kteří mají, nebo měli co dočinění ať už přímo s rakovinou, nebo jakoukoliv jinou závažnou situací, dále všem, jejichž blízcí bojují s podobným protivníkem a nakonec i samotným lékařům a terapeutům, neboť právě k nim vzhlíží s nadějí a vírou oči pacienta a právě na jejich slovech a přístupu záleží snad nejvíce.\nKaždý z nás prožívá svůj vlastní příběh a v něm nás potkávají chvíle veselé i smutné, ze kterých často není úniku. Michal Vaněček prožil příběh, který se na první pohled nezdál být příliš veselý, svým čtenářům ale dokazuje, že právě v takové situaci je velkým přínosem nadhled a smysl pro humor, abychom vůbec dokázali přijmout věc takovou jaká je a postavit se jí čelem.\n7. října 2014 v 18:05 | PeŠk | Biblioterapie\nJedna z nejznámějších knih spisovatelky Markéty Zinnerové, která byla podkladem pro vznik stejnojmenného televizního seriálu.\nDěj knihy se odehrává v dětské ozdravovně, kam přijíždí na ozdravný pobyt několik dětí s různými zdravotními problémy a různými povahami. Právě tyto děti, mnohdy již na prahu dospělosti, jsou hlavními hrdiny příběhu a my můžeme sledovat jejich osudy, jejich dobrodružství, zklamaní, nová přátelství či první zamilování.\nLojza, který miluje jízdu na koni, se po zjištění, že má alergii na zvířata, musí smířit s tím, že v se v budoucnu nestane žokejem. Stejně tak se sen o budoucím povolání rozplyne moderní gymnastce Sandře, která neustále pod tlakem rodičů trénuje, aby byla v gymnastice nejlepší, jenže Sandřina noha, kterou si zlomila při došlapu při saltu, už nikdy nebude zcela v pořádku. Kristýna, která žije jen s otcem, se dozví, že její matka žijící ve Švýcarsku tragicky zemřela...\nTo je ale jen část příběhu, který poukazuje, že život není jen o radosti, ale také o problémech, starostech a osobních prohrách. Nicméně autorka se snaží celou problematiku odlehčit, píše čtivě a s vtipem. A nakonec se ukáže, že všechny tyto problémy a nezdary byly jen začátkem a nakonec vše dobře dopadne, neboť děti se vlivem okolností spojí, dospějí, najdou nová přátelství, smysl života, uvědomí si, že jsou další krásné věci v životě o které stojí bojovat a naučí se, že handicap není v životě nic mimořádného. Musí se jen naučit s ním žít.\nA jak je napsáno na zadní straně knihy Sny se občas hroutí, ale "hvězdy ve výši" nám stále svítí pro naději!\nKnížka v sobě ukrývá různé životní rady a moudra. Je o vztazích a komunikaci mezi dětmi, o problémech, které jim život přivedl do cesty. Děj je čtivý, napínavý i humorný. Doporučila bych ji především dětem, ale svůj přínos má i pro dospělé. Je vhodná pro všechny, kteří se potýkají s nějakým handicapem, jsou uzavření a potřebují přijít na to, že je potřeba brát život takový, jaký je a nic jen tak nevzdávat. Těm, kteří hledají cestu, jak se vyznat ve světě dospělých, jak nalézt nové radosti v životě a jak se vypořádat s nezdary, prohrami a nepřízní osudu. Obezřetně bych ji využívala u osob s těžkými psychologickými problémy a se sklony k depresi.\n7. října 2014 v 16:10 | PeŠk | Historická osobnost se ZP 14\nLis Hartel (14.3.1921 - 12.2.2009)\nÚspěšná dánská drezurní jezdkyně. 1944 onemocněla mozkovou obrnou a zůstala od kolen dolů ochrnutá. Porodila zdravou dceru. A přes rady lékařů pokračovala v jezdectví. Díky výhrám v několika mistrovstvích byla vybrána k reprezentaci Dánska na OH -Helsinky (1952) a Stokholm (1956), kde získala stříbrné medaile. Jedna z prvních žen, které závodí s muži v jezdeckém sportu na OH a první, která získala medaily. S Ullou Harpoth založily 1. hiporehab. středisko a dále se věnovala dětem s DMOa podpoře terapeutického ježděníi. 1992 Dánská síň slávy a 2005 jedna z nejlepších sportovkyň Dánska.\n7. října 2014 v 14:28 | PeŠk | Historická osobnost se ZP 14\nMarika Gombitová, vlastním jménem Mária Gombitová (* 12. září 1956 Turany nad Ondavou)\nje slovenská zpěvačka-skladatelka.\nStudovala hru na klavír v Lidové škole umění ve Stropkově. Zpívat začala jako třináctiletá v amatérské skupině Matador, kde působila se svými bratry. V roce 1980 získala bronzovou Bratislavskou lyru za duet s J. Lehotským Tajomstvo hier. Následkem dopravní nehody 30. listopadu 1980 ochrnula od sedmého obratle dolů. Po půl roce se vrátila do uměleckého života vystoupením na Bratislavské lyře. V březnu roku 1996 získala Marika výroční cenu Grand Prix ZAI za celoživotní přínos a rozvoj slovenské populární hudby a za dlouholetou popularitu. Jejím textařem byl Kamil Peteraj, mnohé písničky skládala i textovala sama. Ze skladatelů spolupracovala s Mariánem Vargou, Pavolem Hammelem, Lacom Lučeničem, Jánem Laukem, Jánem Lehotským, Vašo Patejdlem, Gabo Dušíkem, Andrejem Šebanem. Její interpretace písně Vyznanie od Jána Lehotského se stala v roce 2007 slovenským hitem století. Po roce 2002 se uzavřela ve svém panelákovém bytě v Bratislavě - Petržalce a přestala se objevovat na veřejnosti. Během života získala několik umístění v anketách Český a Slovenský slavík a OTO v kategorii zpěvačka.


Bible online - Když se ujal kralování, vybil všechen dům Jarobeámův, nezanechal Jarobeámovi nic, co mělo dech; vyhladil jej podle slova Hospodinova, které ohlásil skrze svého služebníka Achijáše Šíloského. 1 Královská 15,29\nKdyž se ujal kralování, vybil všechen dům Jarobeámův, nezanechal Jarobeámovi nic, co mělo dech; vyhladil jej podle slova Hospodinova, které ohlásil skrze svého služebníka Achijáše Šíloského. 1 Královská 15,29›››\nKdyž se ujal kralování, vybil všechen dům Jarobeámův, nezanechal Jarobeámovi nic, co mělo dech; vyhladil jej podle slova Hospodinova, které ohlásil skrze svého služebníka Achijáše Šíloského. 1 Královská 15,29


Simona Vlastníková pro korporátní klientelu v ING Wholesale Banking ČR\nPraha, 31. října 2007 – V říjnu 2007 Simona Vlastníková (34) přestoupila v rámci ING Wholesale Banking na pozici Relationship Manager – Manažera pro vnější vztahy. Na této pozici je odpovědná za udržování profesionálních vztahů se stávajícími i potenciálními korporátními klienty zejména z odvětví stavebnictví, dopravy a logistiky, služeb a technologií.\nSimona Vlastníková pracuje ve skupině ING od roku 1997. Svou kariéru zahájila na pozici finančního analytika v oddělení kontrolingu ING Bank N.V. Poté přešla do oddělení Treasury a následně pracovala po dobu pěti let jako Senior Account Manager pro korporátní klienty.\nSimona Vlastníková vystudovala Vysokou školu ekonomickou v Praze, Podnikohospodářskou fakultu, obor Podniková ekonomika. Domluví se anglicky a ovládá základy ruštiny, španělštiny a němčiny.\nMezi její záliby patří sport, kultura a ráda cestuje.


Cestujlevne.com verze 2022 - kam by měl směřovat? před min\nKolik bude stát převézt surf s Flydubai (Praha - Dubai - Colombo)? před 28 min\nProdám letenky do Amsterdamu před 11 hod\nVaše lety 2021 před 12 hod\nVánoční letenky s Ryan kamkoliv za 10ecek před 12 hod\neDreams před 14 hod\nBergamo (BGY) před 14 hod\nMikirův svět před 17 hod\nNapsal michi 2016-03-07T17:50:11+01:00 ve fóru Tipy na levné letenky\nna začátku května nebo června bychom se chtěli na 4-5 dní vypravit do tankového muzea v Bovingtonu (UK). Nejbližší letiště je v Southamptonu, ale minimálně při jednom přestupu to vždycky vychází na mnohahodinové noční čekání na přestupním letišti, kromě toho je to celkem drahé. Hledám blbě, nebo to líp nejde? Potom leda do Londýna a hledat nějaké pozemní spoje na jih, což nemusí být nutně levnější, než letadlo. Jsme z Brna a bez auta, takže se mi moc nechce jet až do Mnichova a z Prahy, Brna nebo Bratislavy jsem nic nenašla.\nPřed 6 lety 7. 3. 2016 17:50\nNapsala 27 příspěvků\nZa mě určitě přes Londýn (kterékoli letiště podle toho, která společnost bude nejlevnější, ale předpokládám, že Stansted s Ryanairem). Busem nebo vlakem do centra, nejlépe National Expressem na Victorii, jelikož odtamtud pak jede Megabus do města Poole, u kterého jízdenky při včasném nákupu začínají na 1 GBP. Z Poole už je to pak dost jednoduché: http://www.rome2rio.com/s/Poole/Bovington-Dorset-Velká-Británie\nPřed 6 lety 7. 3. 2016 18:13\nNapsala 134 příspěvků\nBýt tebou, tak vlakem/busem sjedu za pár stovek do Vídně, odkud lítá easyJet do Bristolu. Vzdálenost je podobná jako z letiště v Southamptonu. Ceny jsem nedávno sledoval a byly více než slušný (zpátečka ve dvou lidech za 1500cz/os), ale nevím jak květen/červen. Na místě bych si půjčil auto a projel si i okolí.\nPřed 6 lety 7. 3. 2016 22:39


Další divadelní představení pro uzamčené Evropany? | VoxPopuliBlog.cz\n19. 1. 2021 POLITIKA\nVzpomínáte si na předchozí divadýlko, které si s námi hráli politici, snažící se vyvolat mezi lidmi co největší stres a nepohodu? Pamatujete si na záběry před natáčením jisté „pohřební řeči“ tehdejšího ministra zdravotnictví Prymuly s lékařskou svitou v pozadí? Tehdy někteří lékaři neměli roušku a nasadili ji až pro kamery. Smáli se a byli v pohodě, zatímco později jako na povel nasadili pohřební výraz. Nebo na to, jak v době, kdy měly být uzavřené restaurace vycházel z jedné Prymula a později i Faltýnek, navíc bez roušky? Podobných záběrů přistižených politiků z různých zemí se objevila spousta. Záběrů, na nichž se ukazuje, jak sami „káží vodu, ale pijí víno“.\nV Německu, které čeká ten nejtvrdší možný lockdown, se nyní ukázalo, že tyto „zarouškované“ obrázky nejspíš skutečně slouží jen pro „evropské ovce“. Tedy pro ty, které mají být oholeny a posléze poraženy.\nZpravodajský kanál Deutsche Welle předvedl 18.1. skutečně dokonalé „divadlo“. Zatímco Němcům byl představen ministr zahraničí Spolkové republiky Německo, Heiko Maas spolu se svým tureckým protějškem Mevlütem Cavusogluem, pod rouškami, viděli Turci a některé další národy oba politiky bez roušky. To vše ve stejné tiskové zprávě. Rouška tak byla naaranžována jen na fotografii pro Němce.\nvlevo obrázek pro Němce a vpravo pro Turky\nTedy jeden záběr vyfotila agentura jen pro německé (a možná i jiné evropské) publikum, druhý pro Turky a některé další země. Zpráva se týkala toho, že Heiko Maas chce konsensus mezi Tureckem a EU, tedy zde zastupoval celou EU. Navzdory Erdoganově podpoře islamistů a tlaku na EU tím, že vyhrožuje otevřením hranic s Řeckem, ministr zahraničí Maas sní o tom, že „všechny možnosti a potenciály budou využity“ k nalezení diplomatického řešení s Tureckem.\nZatímco Německo se připravuje na absolutní uzavření, což by mohlo znamenat, že vše včetně veřejné dopravy bude uzavřeno, Heiko Maas si cestuje po světě v dobré náladě. Aby mohl vést své voliče doma za nos, oblékl si roušku pro německá média a občany, kterým se tak pod rouškou vysmívá do očí. Hadr samozřejmě ihned zase odložil, pro turecká média již divadlo nebylo nutné…\nNavzdory skutečnosti, že Turecko už měsíce terorizuje Řeky v jejich výsostných vodách a chce, aby jim Řekové odevzdali některé ostrovy, takže i NATO muselo vyslat válečné lodě, Heiko Maas vyvolal dojem, že je vše v nejlepším pořádku. Turecko reagovalo arogantně na válečné lodě a oznámilo, že bude pokračovat v misích na řeckém území pod rouškou zkoumání nerostných zdrojů. Turecký prezident Erdogan dal NATO jasně najevo, že je nebere vážně. Zakročil pouze tehdy, když EU a NATO hrozily sankcemi. Když přijde na peníze, zábava končí, jak víte.\nNakonec, obě organizace – jak EU, tak NATO – jsou samozřejmě k ničemu, neboť zatím ve sporu s Tureckem nevyřešily nic. Turecko, podporující džihádisty na hned několika územích, nadále zůstává členem NATO a stejně tak je i nadále kandidátskou zemí pro vstup do EU. Nutno také podotknout, že ve věci sankcí bylo právě Německo jednou ze zemí, které sankce proti Turecku odmítly.\nPříští pondělí plánují Řecko a Turecko pokračovat v rozhovorech s cílem projednat, zda Turecko ukončí porušování hranic. V prosinci Erdogan oznámil, že chce zlepšit vztahy s EU. Kdyby to byla pravda, jeho válečné lodě by dávno zmizely z řeckých vod. tedy opět jde jen o nám již dobře známé divadlo.\nŘecká média mezitím informovala, že turecký ministr zahraničí Cavusoglu oslovil Maase přátelsky, ale zároveň vyhrožoval Řecku válkou.\nMezitím turecká pobřežní stráž obtěžuje řecké rybářské lodě 12mm kulomety:


Čechokanaďana Pospisila čeká životní zápas, pomoci mohou loňské zkušenosti | iROZHLAS - spolehlivé zprávy\nČechokanaďana Pospisila čeká životní zápas, pomoci mohou loňské zkušenosti\nTak významný zápas ještě nikdy v kariéře nezažil. Syn českých rodičů Vašek Pospisil si od 14 hodin zahraje poprvé v životě čtvrtfinále mužského singlu grandslamového turnaje. Na centrálním dvorci ve Wimbledonu se utká s předloňským šampionem z All England Clubu Britem Andym Murraym.\n9:00 8. července 2015 Sdílet na Facebooku Sdílet na Twitteru Sdílet na LinkedIn Tisknout Kopírovat url adresu Zkrácená adresa\nVasek Pospisil se postavímu Andymu Murraymu | Zdroj: Reuters\n„Budu chtít vyhrát. Moc dobře vím, jak to bude těžké, Andy ve Wimbledonu moc zápasů neprohrává, ale taky si to užiju, budu hrát poprvé singl na centrkurtu a čtvrtfinále grandslamu. Budu hrát agresivně,“ slibuje Vasek Pospisil, který se ve čtvrtfinále postaví Andymu Murraymu.\nPovzbudivé volání od svých blízkých možná tentokrát ani nezaslechne. Přece jen na centrálním dvorci bude jiná atmosféra ve srovnání s ostatními kurty, na kterých syn českých emigrantů narozený v Kanadě obvykle na grandslamových turnajích hraje.\nVasek Pospisil je odhodlaný porazit i Murrayho\nProti soupeři, který útoční na svůj druhý zdejší a celkově třetí grandslamový titul ze singlu, by Pospisilovi mohly pomoct i loňské zkušenosti. Právě ve Wimbledonu senzačně triumfoval v soutěži deblistů, když ve dvojici s Američanem Jackem Sockem v parádní pětisetové bitvě přemohl slavné krajany spoluhráče, bratry Bryanovy.\n„Můžu si z toho vzít jen pozitivní emoce. Snad se něco takového povede, bylo by to pěkné. Zkusím dobře servírovat a uvidíme, jak to padne,“ těší se tenista.\n„Když hráli na takovém stadionu pátý set ve finále deblu a zvládli to, mohl by to zvládnout,“ připomíná bratr Vaska Tom Pospisil. Pětisetové bitvy se syna českých rodičů drží. Jen v singlu už hrál na letošním Wimbledonu tři.\n„Je jich hodně, ale překonal to. Učím se být víc v klidu. Když vidím, že je v klidu Vasek, jsem klidný taky. Ale jsou to nervy,“ přiznává Tom Pospisil.\nJeho bratr Vašek je zase v Londýně klidnější i díky svému sourozenci. „Jsme spolu v domě, díváme se na televizi a tak. Je daleko lepší být tu s rodinou než sám,“ usmívá se Vašek Pospisil, Kanaďan, kterému dost možná bude držet palce i řada českých fanoušků.\nLoňská finalistka Wimbledonu - tenistka Karolína Plíšková letos na travnatém grandslamu končí už ve druhém kole.


Články - stalo se\nVzpomínky tehdejšího dorostence na XI. slet v roce 1948\nAutor příspěvku: Miloš Florian - TJ Sokol Pozořice\nVložil: Pavel Topinka dne: 12.07.2006 20:10:15\nV této době, kdy vrcholí přípravy na XIV. všesokolský slet v Praze, vrací se moje myšlenky o 58 roků nazpět, tedy do roku 1948, kdy rovněž vrcholily horečné přípravy na XI. všesokolský slet, první slet po šestileté nacistické porobě českého národa. To nadšení, ve znovu nabyté svobodě, s nímž celá naše jednota přistupovala k nácviku sletových skladeb žen, mužů, dorostenek a dorostenců se nedá slovy vyjádřit a které bylo navíc umocněno právě dokončenou stavbou nové sokolovny, od níž jsme pak slavnostně v sokolských krojích odjížděli do Prahy, abychom nejen celému národu, ale i cizině dokázali, že velká sokolská rodina znovu žije a nezlomila ji ani šestiletá poroba.\nJak jsem již předeslal, tak všechny složky s odpovědností a poctivostí věnovaly mnoho sil a času k nácviku sletových skladeb, zatím bez hudby tak, aby se tyto sestavy vryly do podvědomí každého cvičence, který byl součástí skupiny sedmi, či devíti cvičenců. Později, pak při hudbě z gramofonových desek se pilovaly krokové, taneční a jiné variace tak, aby vše zapadalo do taktů hudby, kterou pro XI. slet složil Jan Seehák.\nKaždá jednota se zúčastňovala tak zvaných nácvičných, kde před hodnotící komisí jsme museli předvést, jak ta která složka svoji skladbu zvládla. Ku cti naší jednoty lze říci, že se nestalo, aby došlo k výtce za nedostatečné zvládnutí skladby. Těchto nácvičných bylo několik, které pak v rámci jednot v okrese naší župy Dr. Jindry Vaníčka, se staly společným veřejným cvičením, dá se říci, malou generální zkouškou. Svoje cvičení jsme pak ještě předváděli na veřejných cvičeních ve Tvarožné, Velaticích, Hostěnicích, Podolí, Viničných Šumických. Generální zkouška celé župy Dr. Jindry Vaníčka se uskutečnila v Brně, pak už jen následovala Praha – Strahovský stadion.\nTato stať obsahuje všeobecné podmínky v té době 17-letého dorostence. Další vzpomínky se budou týkat pouze nás tehdy 16 a 17-letých dorostenců. Není lehké vybavit si v paměti všechno, co se před 58 lety událo. Na první místo bych dal obrovské nadšení při stavbě nové sokolovny, moderní s veškerým zázemím, náhradou za sokolovnu starou, která byla v samém závěru války vybombardována. Nový výbor jednoty ve složení: Jaroslav Florián – učitel, Ludvík Odnoga – Cukrárna, Ferdinand Poláček – krejčí, Ferdinand Palatin – učitel, Eduard Klein st. – krejčí, Nasťa Sopoušková, Vojtěch Neužil – učitel, František Florian – poštmistr, Otakar Skládaný – kovář, dokázal za pomoci všech členů jednoty, že nová sokolovna byla v roce 1948 dokončena. Na tomto zdárném dokončení, které bylo určitým závazkem na počest XI. všesokolského sletu jsme měli svůj podíl i my, tehdejší dorostenci, kdy jsme pomáhali likvidovat zbořeniště staré sokolovny, škrábat cihly, hasit vápno, na kolečkách vozit hlínu z jámy pro sklep a malý sál. Při tom všem jsme však věnovali mnoho času nácviku naší dorostenecké skladby v sále U Mazálků, kde naše jednota po válce působila.\nSkladbu pro dorostence složil rovněž Jan Seehák, kde část skladby pískal celý Strahovský stadion – tuto melodii si pamatuji dodnes. Ohlas u obecenstva obrovský.\nTo ale předbíhám. Musím se vrátit zpět, kdy po zdařilých cvičeních na generálkách jsme slavnostně odjížděli na svátek všeho sokolstva do Prahy, na Strahov, cíl našeho dlouhodobého snažení. Odjížděli jsme za pěkného počasí z nádraží Blažovice, kde nám Československé dráhy rezervovaly vagon tak zvaný hytlák, v němž se vozil dobytek – byl však absolutně čistý. Na každé stanici nás sokolským „Nazdar“ zdravily spousty lidí – ohromný zážitek – pozdravy jsme opětovali. Tak to bylo až do Prahy.\nPo vystoupení z vlaku na Wilsonově nádraží se nás ujali ubytovatelé a odvedli nás do školy na Vinohradech, Legerové ulici, kde již byly připraveny slamníky, na nichž jsme spali. Byla to tělocvična plná mladých kluků, takže o zábavu a natírání obličejů pastou na zuby ve spánku nebyla nouze. Druhý den brzy ráno budíček, snídaně na Strahově, kde nám vařili vojáci v polních kuchyních – pro nás zážitek.\nPo snídani nástup na první generálku. Počasí nám nepřálo, déšť plochu stadionu pěkně promáčel, takže nástup na plochu během cvičenců na značky nás blátem pěkně pošpinil. Po generálce bylo volno, pak oběd, po obědě volná prohlídka Prahy. Jízda tramvají zdarma, takže jsme projeli Prahu křížem krážem. Navštívili jsme rovněž areál tehdejšího Pražského výstaviště, kde nás nejvíce zaujala 30-ti metrová věž, z níž, připoutáni do padákových popruhů, jsme si vyzkoušeli, jaké to je skákat padákem. Odměnou nám byl pak odznáček padáku.\nDalší den opět nácvik, to už se počasí umoudřilo a nepršelo, ale bylo chladno. Toto všechno samozřejmě absolvovaly všechny složky. Konečně pak přišel pro všechny vytoužený den. Nad Strahovským stadionem se ráno vyhouplo nádherné sluníčko, bylo teplo a hned lepší nálada. Na naše dorostenecké cvičení nelze zapomenout, když se taková obrovská masa mladých těl sprintem řítí, za obrovského jásotu a potlesku stotisícového hlediště na svoje značky a předvádí svoji skladbu, které všichni věnovali všechno. Docvičili jsme za stálého potlesku a poděkování starosty ČOS Dr. Truhláře a opět během opustili Strahovský stadion.\nJak jsem se dříve vyjádřil, takový zážitek nelze slovy říci – to se musí zažít.\nXI. všesokolský slet se blížil ke svému konci, kdy na závěr následoval triumfální pochod všeho sokolstva rozjásanou Prahou. Jedinou stinnou stránkou této celonárodní velkolepé akce bylo politické napětí, kdy po únorovém puči v roce 1948 se k moci dostává KSČ a do funkce prezidenta dosazen Klement Gottwald, který však při slavnostním pochodu kolem tribuny byl sokolským národem ignorován a sláva byla provolávána prezidentu Benešovi. Slet skončil, my se vrátili s nezapomenutelnými vzpomínkami do svých domovů.\nPo té nastala doba persekucí zasloužilých a obětavých členů Sokola, která za 40 let totalitní moci potlačila veškeré idee sokolství, které vytýčili zakládající členové sokolské myšlenky Dr. Miroslav Tyrš a Jindřich Fügner.\nTolik tedy z mých vzpomínek na dobu, kdy být sokolem – byla velká čest.\nVzpomínal tehdejší dorostenec Miloš Florian\n24 pozn. 5 hvězdiček - nejlepší\n13.07.2006 15:23:01, Pavlína Špatenková, spatenkovi@tiscali.cz\nMnohokrát jsem slyšela vzpomínat naši babičku na XI. všesokolský slet v roce 1948.\nVe vyprávění nechybělo ono nadšení a zapálení pro věc, ale také postupující sjednocování tělovýchovy, které probíhalo hned po válce. Do nácviku se zapojili také nesokolští cvičenci, mnohdy neukáznění a vychovaní jinak než tehdejší sokolové. Všechny tyto negativní důsledky poválečného rozložení politické síly v Československu zastínila účast na všesokolském sletu v Praze, kde sokolové několik měsíců po vítězném únoru demonstrovali věrnost demokratické republice a bývalému prezidentu E. Benešovi.\nMojí nejoblíbenější pasáží bylo vyprávění o sletovém průvodu, kdy sokolové při procházení kolem tribuny s K. Gottwaldem otočili demonstrativně hlavu na druhou stranu. Jedna z nesokolek hodila Gottwaldovi květinu. Za to si vysloužila od ostatních absolutní izolaci.\nPo sletu přišla ledová sprcha, někteří bratři byli zatčeni ihned po průvodu, všude bylo plno tajných policistů. Spousta dalších sokolů a sokolek, především cvičitelů a činovníků bylo po sletu takzvaně vyakčněno ze sokolských jednot. Cvičitelka dorostenek například za to, že dorostenky bouřlivě provolávaly slávu prezidentu Benešovi.\nPak následovalo úplné sjednocení tělovýchovy a odstranění názvu Sokol z názvů především městských jednot. Zůstaly vzpomínky na nádherný XI. všesokolský slet, které cvičence provázely v následujících totalitních dobách. Mnoho z nich pokračovalo v tělovýchovné práci a docílili toho, že i další generace cvičenců dál do Sokola.\nA právě tito cvičenci, bývalí členové Sokola, dorostenky a dorostenci stáli u obnovy Sokola v letech 1968 a potom 1989 a snažili se předat své sokolské ideály mladším.\nSokol má slavnou minulost, na kterou můžeme být hrdí, ale myslím že i my jsme již napsali několik stran novodobé historie, za něž se nemusíme stydět.\nzobrazeno: 7767 x


European Documentary Network (EDN) pravidelně pořádá tzv. EDN Online Pitching Sessions, fórum pro dokumentární projekty specifického tématického zaměření, které funguje prostřednictvím videokonference. 13. prosince proběhnou za účasti několika mezinárodních financovatelů prezentace 4 vybraných projektů o vědě.\nfoto: Plug & Pray (r. Jens Schanze, Německo 2010) EDN Online Pitching Session - Science Documentaries13. prosince 2011, 14:00EDN Video Conference Room\nEDN Online Pitching Session pomocí videokonference pravidelně představuje čtyři dokumentární projekty skupině mezinárodních TV profesionálů a dalších financovatelů. Každé minifórum se věnuje dokumentům s jiným tématickým zaměřením, odehrává se ve videokonferenční místnosti EDN a každá prezentace trvá jednu hodinu. Online prezentace bude sledovat 5-6 financovatelů, mj. Tim Sparke, ředitel, Mercury Media / joiningthedocs.tv, Spojené království; Georgina Eyre, vedoucí akvizic, Off the Fence, Nizozemsko; Nina Tuominen, akvizice, YLE, Finsko.\nCílem online pitching fóra je vytvořit prostor pro prezentace projektů se specifickým zaměřením. Díky nízkým nákladům formátu videokonference se zde mohou představit i taková témata a projekty, které by na tradičních projektových prezentacích nedostaly dostatek příležitostí. Písemně zpracované projekty a další materiály dostanou pozvaní financovatelé ještě před prezentacemi. Na začátku každý projekt během 3-4 minut představí režisér a producent. Poté se do diskuse o hodnocení projektu zapojí i pozvaní experti, kteří jsou pokaždé vybráni podle zaměření daného fóra. Všichni účastníci prezentací mají vizuální i sluchový kontakt díky rozhraní videokonferenční místnosti na webu EDN.\nKontakt:Ove Rishøj JensenT: +45 3313 1122ove(at)edn.dk


Radek Schovánek: V Cibulkových seznamech je méně chyb než v evidenci obyvatel (Lidovky.cz)\nRadek Schovánek: V Cibulkových seznamech je méně chyb než v evidenci obyvatel (Lidovky.cz) 2007-01-13, 11:33:00 • Média\nOn-line o digitalizaci archivu StB 10.01.2007 12:00 – Jména některých lidí, kteří přesvědčili soud, že nespolupracovali s StB, se mohou vrátit zpátky do seznamů. Ministerstvo vnitra zdigitalizuje archiv Státní bezpečnosti a zrekonstruuje svazky, které komunisté skartovali. Poté by mohlo obnovit procesy s lidmi, kteří byli ze seznamů vymazáni kvůli nedostatku důkazů. Jak to provede, odpovídal badatel Radek Schovánek, který s ministerstvem spolupracuje, v on-line rozhovoru 11. 1. ve 13:00. Výběr otázek a odpovědí z on-line rozhovoru (celý rozhovor zde) Cibulkovy seznamy OTÁZKA (Michal) Nakolik jsou přesné tzv. Cibulkovy seznamy, které kdysi vyšly v necenzurovaných novinách?ODPOVĚĎ ( 11.01.2007 13:15 ) Jde o přepis, který pořídila parlamentní komise z registrů svazků StB. Jsou autentické i když nekompletní. OTÁZKA (Bergman) Jak se koukáte na aktivity Petra Cibulky, jenž lživě obviňuje řadu osobností z různých nepodložených činů, např. ze spolupráce s KGB? Nejsou tím pádem jeho seznamy poněkud nedůvěryhodné a neseriózní, když podotkeneme, že je inicoval on, fanatický antikomunista a notorický konspirátor? ODPOVĚĎ ( 11.01.2007 12:55 ) První seznamy spolupracovníků vydal Petr Cibulka v roce 1992 a obsahují minimum chybných záznamů. Nejsou kompletní, ale až na několik výjimek v nich není nikdo, kdo nebyl v registru svazků takto evidován. Chyb je v nich mnohem méně než v evidenci obyvatel, případně řidičských průkazů. OTÁZKA (sttk) Mužete prosim nějak stručně vysvětlit rozpory mezi oficialnimi seznamy spolupracovniku StB a Cibulkovymi seznamy? Například když je osoba uvedena pouze v Cibulkových seznamech, ale chybí v oficiálních. Pokud není osoba uvedena v oficiálních seznach zanmená to, že skutečně nebyla spolupracovníkem? A vzniknou i seznamy příslušníku StB? Děkuji za odpověď. ODPOVĚĎ ( 11.01.2007 12:51 ) Oficiální seznamy jsou vytvořeny dle zákona 107/2002 Sb. jsou v nich uvedeny pouze osoby mající občanství ČR. Navíc chybou pracovníků archivu MV v nich není několik desítek tisíc osob, které by tam bý měli. OTÁZKA (Honza) jak se vlastně dostaly seznamy do rukou Cibulkovi? a je jisté, že on z nich nic nemazal?ODPOVĚĎ ( 11.01.2007 13:17 ) Nevím jak se mu dostaly do ruky. Jsem přesvědčen že v nich nemazal, ale to není otázka pro mne. Přístupnost archivních dokumentů a dalšíOTÁZKA (martin) budou spisy online a bude v nich mozne vyhledavat? Kdy? ODPOVĚĎ ( 11.01.2007 12:58 ) Podle platného zákona jsou spisy zpřístupňované v archivu MV. Prozatím se chystá internetové zveřejnění spisu jednoho mluvčího Charty 77. který s tím souhlasí. OTÁZKA (anonym) Proč nejsou svazky StB volně přístupné na webu? viděl jsem nějaké cdčkové vydání a od toho už je jen krůček k plnému zveřejnění na internetu... ODPOVĚĎ ( 11.01.2007 12:59 ) Platný archivní zákon neumožňuje bez souhlasu osoby na kterou byl spis veden jej umístit na Internet. Studovat v badatelně jej však může každý. OTÁZKA (Karel) Jaké jsou vlastně typy agentů STB? Někde jsem četl, že je důvěrník a pak něco dalšího. Zveřejníte taky jména těch co je řídili? Podle mě by se mělo vědět, kdo všechno u estébáků dělal. ODPOVĚĎ ( 11.01.2007 13:03 ) Kategorie spolupracovníků jsou zveřejněné na webu ministerstva vnitra. Mnoho tisíc příslušníků StB zveřejnil Petr Cibulka v roxce 1999. Seznam všech, kterých se týkalo zrušení StB 15. února 1990 najdete v knize Bořivoje Čelovského "Slova do větru." OTÁZKA (DJ.Giovanni) Zaujala mě Vaše odpověď, že se budou rekonstruovat dokumenty z osmdesátých let zničené při skartaci koncem r. 1989. Znamená to, že byly už tehdy uloženy třeba na počítači, či existovaly kopie? Jinak si rekonstrukci zničených dokumentů nejsem schopen představit – můžete prosím vysvětlit? Díky. ODPOVĚĎ ( 11.01.2007 13:14 ) Většina dokumentů v StB vznikala v několika kopiích. Například udání agenta se zakládalo do jeho svazku a zároveň do svazků všech osob, kterých se týkalo. Na dokumentu je tzv. rozdělovník.podle kterého je možné zjistit, kam byly všechny kopie uloženy. Stačí tedy aby se zachoval alespoň jeden výtisk. Dále existují roční plány a vyhodnocení. A konečně i digitální záznamy, například Jednotný poznatkový fond. OTÁZKA (Jiřina Krátká) Pomůže digitalizace svazků sjednotit důkazy především proti hlavním viníkům, samotným estébákům nebo se budou stále chechtat veřejnosti z lavice svědků. ODPOVĚĎ ( 11.01.2007 13:06 ) Pomůže objasnit jejich konkrétní činnnost. Personální svazky všech příslušníků StB jsou na požádání přístupné v badatelně archivu MV. OTÁZKA (Pablo) Kolik dělalo v stb lidí? Jaký třeba měla rozpočet? Jak efektivní vlastně byla a jak kontrolovala společnost? Byla pod kontrolou ÚV KSČ, nebo si dělala vlastní politiku? Dík. ODPOVĚĎ ( 11.01.2007 13:05 ) StB byla jednoznačně kontrolována a řízena KSČ. K 31. 12 1988 pracovalo v StB asi 13000 lidí. Přesné číslůo si z hlavy nepamatuji. Je uvedeno v knize "Svazek Dialok" nakladatelství Paseka. OTÁZKA (DJ.Giovanni) Dobrý den, mám následující otázku: Proč musím stále platit za 1 stranu výpisu z digitalizovaného svazku Kč 9.-? Pokud už byl materiál odtajněn, proč si nemůžu zakoupit celé příslušné CD ale musím si vybírat jednotlivé stránky aby mě to finančně nezruinovalo? Díky za odpověď. ? ODPOVĚĎ ( 11.01.2007 13:08 ) Vezměte si do archivu vlastní digitální fotoaparát a udělejte si kopii zdarma. OTÁZKA (anonym) Jak se pozná, jestli záznamy v archivech StB jsou pravda? Co když jde o záměrné desinformace? Jak se má třeba takový člověk potom bránit?? ODPOVĚĎ ( 11.01.2007 13:12 ) Bránit se může soudně. Nezapomínejte ale, že StB a tedy i KSČ tu byxly na věčné časy a nikdy jinak. Oni ty archivy a spisy nevytvářely pro historiky, ale aby dokázaly kontrolovat společnost. OTÁZKA (václav) Jakým způsobem je možné nahlédnout do svazků? Oběvil jsem tam jméno zesnulého příbuzného a rád bych viděl záznam. Děkuji za odpověď. ODPOVĚĎ ( 11.01.2007 13:08 ) Požádejte archiv MV, klidně mailem na asu@mvcr.czOTÁZKA (Honza) Důvodně se domnívm se, že jsem byl evidován jako vnitřní nepřítel, kategorii neznám a do Pardubic nepojedu. Budou takové případy zajištěny proti jakémukoli zne-po-užití, je možné, že tato evidence má nějakou vypovídací hodnotu pro současné bezp. úřady? ODPOVĚĎ ( 11.01.2007 13:39 ) Všechny dokumenty StB jsou podle archivního zákona přístupné komukoli, kdo o ně požádá. OTÁZKA (Resl) Byli lustrováni všichni zaměstnanci,zabezpečující archivy STB ? Je možné, že by mezi nimi mohl být jakýkoli zaměstnanec Ministerstva vnitra před r. 1989 ? Kdo byl konkrétně odpovědný za přijímání zaměstnanců, spravujících tento archiv ? Děkuji za odpověď. ODPOVĚĎ ( 11.01.2007 13:37 ) Pro práci na ministerstvu vnitra platí jiný "lustrační zákon" než pro ostatní resorty. V archivu nadále pracuje několik osob, které působili na MV před rokem 1989. Myslím, ale že tam již nepůsobí žádný bývalý příslůšník StB.OTÁZKA (tereza) Dobrý den, chtěla bych se zeptat, jak se to v případě zaměstnanců STB. Ty byli vedeni také v nějakém seznamu? Děkuji. ODPOVĚĎ ( 11.01.2007 13:57 ) V personálním oddělení MV je kartotáka asi několika set tisíc zaměstnanců MV. Z nich pouze část sloužila u StB. Od roku 1980 bylo zaměstnáno u StB asi 17 800 osob. Personální spisy příslušníků StB jsou přístupné v archivu MV. OTÁZKA (DJ.Giovanni) Co podle Vás bylo hlavní – či jednou z příčin toho, že svazky StB nebyly odtajněny už v r. 1990? ODPOVĚĎ ( 11.01.2007 13:55 ) Myslím, že strach tehdy vládnoucích pohlédnout pravdě do očí. Pravda je, že se to nepovedno nikde. V současné době má ČR pokud jde o svazky tajné policie asi nejliberálnější archivní zákon v Evropě. OTÁZKA (MI5) Co říkáte na případ bývalého komunistického bachaře Vondrušky, který sedí v parlamentě . Má v této zemi vůbec něco logiku ? ODPOVĚĎ ( 11.01.2007 13:10 ) Jde o to, aby se nevyplatilo politickým stranám takové nehezké lidi na kandidátky stavět. Je třeba na to stále upozorňovat. Tweet <= starší příspěvek novější příspěvek => vaše komentáře:\n Míša: NA ZLOČINY VYVOLENÝCH NESMÍ BÝT VIDĚT (03.11.2007, 09:13:19)\nPetr Cibulka dluží orgánům státní správy aktuálně téměř 6 milionů korun. Soudem odsouzen nebyl. Konkurz byl zamítnut. Cibulka svůj majetek převedl na matku, Věru Cibulkovou (agentku 1. správy StB) a družku PhDr. Miloslavu Jebavou, profesorku Policejní akademie v Praze. Pro založení svých firem vybral milicionáře a funkcionáře KSČ Matulu, předsedu KSČ Tisk Pokorného, fotosazeče z rodiny bývaléjo předsedy ÚV KSČ Milouše Jakeše, dceru bratra bývalého komunistického ministra vnitra Plškovou. Ochranou ruku nad Cibulkou v Brně Jundrově držel společně s matkou agentkou vysoký funkcionář KV KSČ, pravděpodobně agent I. správy StB a soused František Lízal. NA ZLOČINY VYVOLENÝCH NESMÍ BÝT VIDĚT!\nZdroj : tak pravil Petr Cibulka\n Jiří Paroubek: Dobrej fór... (03.11.2007, 09:46:55)\nNejvíc mě pobavila doktorka Jebavá a soused Lízal... ;) eStéBák: Cibulkovy Seznamy (11.10.2008, 03:09:24)\nstále on-line... Cibuláček: NADUTEC PETR CIBULKA - NEVOLTE PETRA CIBULKU (13.05.2009, 10:03:13)\n&middot;\tNevolte Petr Cibulku! Manýry převzal od matinky estébačky I. správy StB, krycí jméno Alžběta ( k ověření v Žáčkově institutu), tatíček významný funkcionář KSČ v Brně. Synáčka matinka vychovala dobře, byl sice na peníze a hulvát, ale v dobrých rukou matinky! Díky svým vlastnostem se dostal do střetu s policií - odtud pětinásobný vězeň svědomí, jak líčí v brožuře "Odpověď komunistickému dobytku". Pokud začnete toto veledílo číst, přečtěte si na str. 130 a dál "odbojovou situaci", za kterou dostal dva roky. Jedná se o oběd v restauraci U bubeníčků v Myslíkově ulici Praha 2. Tam totiž nedostal k obědu to, co ON chtěl, neboť to již bylo vyškrtnuto. Přišel prostě pozdě. Vězeň svědomí vynadal perdonálu a servírce a oni zavolali policii. Byl odsouzen za výtržnictví! Porovnějte jeho "vězeňské" činy s činy ostatních politických vězňů. Vězňů z Jáchymova, popravené Milady Horákové, a nesčetných politických vězňů 50tých let! Od koho z nich slyšíte tak nestoudné vychloubání? Příklad odvahy bratrů Mašínových s "pětinásobným" nadutým Petrem Cibulkou nedá ani přirovnat. NEVOLTE PETRA CIBULKU! Cibuláček: NEVOLTE NADUTCE PETRA CIBULKU (13.05.2009, 10:04:11)\n&middot;\tNevolte Petr Cibulku! Manýry převzal od matinky estébačky I. správy StB, krycí jméno Alžběta ( k ověření v Žáčkově institutu), tatíček významný funkcionář KSČ v Brně. Synáčka matinka vychovala dobře, byl sice na peníze a hulvát, ale v dobrých rukou matinky! Díky svým vlastnostem se dostal do střetu s policií - odtud pětinásobný vězeň svědomí, jak líčí v brožuře "Odpověď komunistickému dobytku". Pokud začnete toto veledílo číst, přečtěte si na str. 130 a dál "odbojovou situaci", za kterou dostal dva roky. Jedná se o oběd v restauraci U bubeníčků v Myslíkově ulici Praha 2. Tam totiž nedostal k obědu to, co ON chtěl, neboť to již bylo vyškrtnuto. Přišel prostě pozdě. Vězeň svědomí vynadal perdonálu a servírce a oni zavolali policii. Byl odsouzen za výtržnictví! Porovnějte jeho "vězeňské" činy s činy ostatních politických vězňů. Vězňů z Jáchymova, popravené Milady Horákové, a nesčetných politických vězňů 50tých let! Od koho z nich slyšíte tak nestoudné vychloubání? Příklad odvahy bratrů Mašínových s "pětinásobným" nadutým Petrem Cibulkou nedá ani přirovnat. NEVOLTE PETRA CIBULKU!


MIRAI a jejich novinka Divadlo na motivy Krásky a zvířete – MonsterMusic\n2.5.2016 Markéta Koloničná Rozhovory 1\nMirai - Divadlo | Foto: facebook.com/kapelamirai\nUž je to pár dní, co severomoravští Mirai vypustili do éteru emotivní videoklip k písni Divadlo. Natáčení probíhalo v okolí Mariánských Lázní, na zámku Kynžvart a v sálu Miramonte. Režisér Ondřej Urbanec při filmování použil stejnou značku kamery, jako tvůrci oscarového filmu Revenant: Zmrtvýchvstání. Tolik základní informace, více podrobností nám v rozhovoru prozradil sám frontman kapely, Mirai Navrátil.\nJak dlouho trvalo natáčení Divadla?\nOno tím, že na to natáčení potřebuješ docela dost lidí, co se na tom podílí, od kostymérů, maskérů a kameramanů, zapůjčení kamery a já nevím co, tak vlastně ty náklady dělají docela dost, a proto se klipy točí v rámci jednoho dne. Všechno se to musí naplánovat hodně dopředu. My jsme točili snad od pěti rána do noci.\nProč byl pro záběry vybrán právě sál Miramonte?\nRejža Ondra Urbanec vybral tenhle sál právě pro ten prosklený strop. Ono když tam přes den svítí slunce, tak je to strašně krásné. V momentě, kdy slunce zapadne, tak tu veškerou výjimečnost a krásu sál zcela ztrácí. Tím pádem jsme museli ráno stihnout natočit spoustu věcí, až do nějaké čtvrté hodiny, tehda ještě brzo zapadalo slunce. Na záběry čistě kapely v sále, na ty jsme měli jen osm minut, než to slunce zapadlo, byl to hukot.\nTy sám v hlavní roli představuješ nějakou konkrétní postavu? Nebo jde prostě o muže s dvojí tváří?\nJe to děláno lehce na motivy Krásky a zvířete. Já jsem v podstatě trošku to zvíře a ona (Vindy Krejčí – pozn.red) je ta kráska. Jak se v písničce zpívá „v každém z nás je Jekyll i pan Hyde,“ tak mám v podstatě dvě tváře a ta písnička je o tom, že lidi často mají v životě více rolí. Někdy pak ztrácíme ponětí o tom, co je dobré, co je špatné, kdo je dobrý, kdo je špatný, a to, co se jeví nějak, může být ve finále naprosto jinak.\nMuž v kočáře, který tě na konci zastřelí, představuje koho?\nV kočáře je její otec. Někdo to chápe jako že je to sok v lásce, ale my jsme to mysleli tak, že je to její otec, který jede provdat svoji dceru. Ona pak uteče, uteče i mně. Když mě na konci zastřelí, tak ona se lehce pousměje a je tam v ní takový kousek ďábla. Ta neposkvrněná duše, jak se jeví na začátku, je nakonec zlá. Já jako ten, co má masku a má být ten ohavný, hnusný, tak po tom, co mě zastřelí, už masku nemám a nakonec bych měl být ten dobrý. I když se to tak na první pohled nemusí jevit. Je to o takové relativitě všeho.\nKluci mají v klipu dost výrazné havraní obočí a nelze přehlédnout tenisky, co máte na nohou.\nJo no, vypadají jak havrani a trošku jsou smutní, že nevypadají tak, jak vypadají normálně. (smích) Ale to byl cíl udělat takovou stylizaci. Ondra říkal, že je to konec 19. století, a že to chtěl pojmout tak nějak postmoderně. Kombinace historického s přehnanými peříčky, obočím a do toho ty tenisky. Nikdo je nechápe, ale je to o vkusu no, není to až tak podstatné. Všechno je to pohádkově-lehce crazy-postmoderní.\nProzradíš mi nějaký vtipný moment z natáčení?\nMy se smějeme skoro pořád. Ale já jsem byl nesvůj třeba, když se točila ta scéna, jak sedíme u stolu na hostině, kluci jsou služebníci, najednou se to zasekne a Šimon si strká jahodu do pusy. Já tam měl hrát tu vážnou roli, a když jsem ho viděl, tak jsem byl vážně takový dost nesvůj.\nJaké jsou prozatímní ohlasy na klip?\nZatím jsou veskrze pozitivní, i co se čísel na YouTube týče a teď už je to jen o tom, jak se písnička prosadí. To je nejpodstatnější, jestli se udrží v rádiích, protože je na rozdíl od těch ostatních taková melancholická, vážnější a není to úplně přesně to, co v rádiích dneska chtějí. Je to pro nás otazníček, a jestli se tomu zadaří, uvidíme.\nDivadlo byla jedna z vašich prvních písniček, proč vychází až jako čtvrtý singl?\nByl to lehce plán. Já jsem to sice chtěl hned, ale label i Ríša (Richard Krajčo – pozn.red) řekli, že by bylo dobré začít Dítětem robotím, že je to jednodušší a rádia to vezmou. Otázka je, jestli to bylo správně. Nikdy nevíš je to alchymie a možná by to Divadlo jako první uspělo. Těžko říct. Já si ale myslím, že je to písnička, která se skoro neohraje. Třeba Dítě robotí, jsem už pak sám po nějaké době nemohl vůbec slyšet. Divadlo jsem u natáčení slyšel tisíckrát a neohrálo se mi to. Ono to trošku totiž trvá, než se ta písnička vstřebá a než se to do tebe dostane, potřebuje to svůj čas.\nCo říká taťka Richard Krajčo na klip?\nŘíká že je fajn. Nasdílel nám ho na facebook a drží nám palce.\nKde vlastně ta písnička vznikla? Bylo to třeba ve vlaku nebo ve škole?\nUdělali jsme ji se Šimonem a bylo to u nás ve Frýdku. On hrál na klavír a mě postupně napadala ta melodie a dali jsme to rychle do kupy. Třeba Cesta z města vznikla na záchodě, ale Divadlo v normálním civilizovaném prostředí. (smích)\nMyslíš si, že Divadlo předčí pandu?\nTo nevím. Panda je taková veselá, pro lidi pozitivní a oni mají rádi takové věci. Divadlo je alternativnější a méně na první dobrou. Ale je víc emotivní. Já to asi nejsem schopen říct, je to ve hvězdách.\nNa závěr mi řekni, kdy se můžeme těšit na desku a turné?\nCo se týče desky, tak tu chceme dodělat do konce léta, nebo do podzimu a vydat ji tak, abychom na tu desku jeli turné s Nebíčkem na podzim. Jinak v létě bude koncertů spousta a třešničkou bude koncert v Polárce ve Frýdku-Místku se symfonickým orchestrem k zahájení Sweetsen Festu a bude to taková jiná záležitost.


Auto Samson Center - zkušenosti, reference a recenze\nDam Vam radu, pokud pojede z dalky pro auto tak radeji pozadejte o soucasne fotky auta. Dnes jsem tam jeli z Ostravy, fotka a cena neodpovidala zkutecnosti. Na fotkach bylo auto nabliskane v podstate skoro zadna koroze a ze by bylo praskle celni sklo o tom nebyla ani zminka, cena na internetu byla 26 000,-. Kdyz jsme prijeli tedy do bazaru nateseni, ze budeme mit nove auto, nejak jsme neverili ze je to stejne auto co na fotce. Auto melo praskle celni sklo, koroze byla pomerne v rozsahlem stavu a cena auta byla 38 000,-.\nČíst dál klamna inzerce\nspatny bazar nedoporocuju jsem si koupil chverolet captivu a bylo tam zneceni hodne veci bylo tam spatna klimatizace ,spatny chladec prevedovky (je automat ) spatna loziska spatna vana oleje a bylo tlak oleje do motoru niky ,cepy byly take spatne jsem opravil auto za 50000 kc a stalo 200 000 a slevu mi vubec nedal a potvrdil ze auto je vyborne a bylo nove v servicu !!!\nČíst dál spatny bazar\nAUTO SAMSON olomouc\nzdravím , auto jsem našel na netu ( Seat leon 1.9 tdi 66kw ) zavolal do bazaru kde auto jiz bylo nachystane , dojel jsem ,auto prohlídl se svým mechanikem , informace co byly i na netu sedeli a asi za hodinu už v nim odjížděl . spokojenost s přístupem a i s cenou na max - auto stale bez investic slouží :)\nČíst dál AUTO SAMSON olomouc


.:: Jak poznat závadu zařízení? ::.\nAutor: admin Přidáno: 26.09.2010 v 14:40:18 Kategori Návody Windows Komentáře 0 Zobrazeno: 346x\n.:: Jak nainstalovat starší verzi ICQ? ::.\nAutor: admin Přidáno: 26.09.2010 v 14:38:30 Kategori Návody Windows Komentáře 0 Zobrazeno: 372x\n.:: Optická vs. laserová myš ::.\nJaký je rozdíl mezi optickou a laserovou myší?\nOptickou myší nazýváme takovou myš, která osvětluje a optickým snímačem skenuje povrch pod sebou. Optická myš pořizuje v podstatě obrovské množství „fotografií“ za vteřinu – mezi každými dvěma snímky poté počítá posun určitých bodů a z toho pak získává celkový směr (a rychlost) svého pohybu.\nAutor: admin Přidáno: 26.09.2010 v 14:37:31 Kategori Návody Windows Komentáře 0 Zobrazeno: 500x\n.:: Jak obnovit standardní systémové ikony ::.\nKdyž jsem odinstalovala ze svého počítače program Vistaicons, standardní ikony u místních disků se neobnovily. Nevíte, zda je lze obnovit bez nutnosti přeinstalovat celý systém?\nIkony místních disků obnovit lze, ale není to postup zrovna triviální. Nejprve je potřeba zjistit umístění původní ikony. Klikněte pravým tlačítkem myši na libovolného zástupce na ploše a z otevřeného menu vyberte příkaz Vlastnosti. V otevřeném okně klikněte na kartě Zástupce na tlačítko Změnit ikonu. V dalším okně klikněte na tlačítko Procházet a na disku vyhledejte a otevřete soubor C:\_Windows\_system32\_shell32.dll. V zobrazeném přehledu ikon je třeba spočítat pozici příslušné ikony. Začněte počítat od nuly (!) z levého horního rohu a postupujte nejprve po sloupci dolů – teprve pak se posuňte o sloupec doprava. Ve Windows XP Professional, ve kterých jsem postup zkoušel, má tedy nulu ikona neznámého souboru, čtyřku ikona otevřené složky a osmičku hledaná ikona pevného disku. (Pravděpodobně i v jiných systémech bude rozložení ikon stejné, ale raději si to spočítejte.)\nAutor: admin Přidáno: 26.09.2010 v 14:36:20 Kategori Návody Windows Komentáře 0 Zobrazeno: 426x\n.:: Mám zálohovat na DVD+R nebo DVD-R? ::.\nAutor: admin Přidáno: 26.09.2010 v 14:11:49 Kategori Návody Windows Komentáře 0 Zobrazeno: 348x\n.:: Kde najdu ve Windows XP režim spánku (hibernaci)? ::.\nAktivoval jsem si režim spánku, ale teď nevím, jak do toho režimu spánku svůj PC dostanu (mám Windows XP). Když otevřu nabídku „Start / Vypnout počítač“, mám tam pouze možnosti „Úsporný režim“, „Vypnout“ a „Restartovat“. Můžete mi poradit, kde najdu přechod do režimu spánku?\nAutor: admin Přidáno: 26.09.2010 v 14:10:46 Kategori Návody Windows Komentáře 0 Zobrazeno: 386x\n.:: Změna startovací obrazovky ve Windows XP/Vista ::.\nChtěl bych ve Windows XP změnit startovací obrazovku. Je to možné, popřípadě jak?\nTuto změnu provést lze, nejlépe pomocí zdarma dostupné utility BootSkin (existuje též verze pro Windows Vista). Instalace je velmi jednoduchá (pouze několikrát klikněte na tlačítko Next), stejně tak i ovládání: V okně programu si kliknutím vyberte některý ze vzhledů a posléze klikněte na tlačítko Apply. Pokud se chcete ještě předtím podívat, jak bude startovací obrazovka s novým vzhledem vypadat, klikněte na tlačítko Preview. Zpět k původnímu vzhledu startovací obrazovky se vraťte zvolením možnosti Default System Boot Screen (úplně nahoře). Dále musím upozornit také na zajímavou možnost v menu File, a to na příkaz Random boot screen at startup. Ten způsobí, že program při každém startu náhodně vybere jeden ze vzhledů. Pokud by vám vzhledy startovací obrazovky obsažené v programu nestačily, můžete si z internetu zdarma stáhnout další (Help / BootSkin Website).\nAutor: admin Přidáno: 26.09.2010 v 14:09:42 Kategori Komentáře 0 Zobrazeno: 380x\n.:: Jak přehrát video 3GP? ::.\nChtěl bych se zeptat, kterým programem přehraji videa pořízená mobilním telefonem Sony Ericsson. Video stažené do PC má formát 3GP. Klasický Windows Media Player s tím nehne.\nFormát 3GP zvládá přehrávat například aplikace VLC Media Player. Tento program komunikuje v češtině a je k dispozici zcela zdarma.\nAutor: admin Přidáno: 26.09.2010 v 14:08:39 Kategori Návody Windows Komentáře 0 Zobrazeno: 399x\nJste 724568 . návštěvník této stránky\nJe středa, 24.února 2021, 23:35 hod.


Mrkev obecná Vanda | DONAPO - vše pro vaši zahradu\nSemínka a cibuloviny Zelenina Kořenová zelenina Mrkev Mrkev obecná Vanda\nMrkev obecná Lenka\nVANDA – jedná se o odrůdu rané mrkve pro sklizeň bez natě. Raností je na úrovni odrůdy Nantéské s vegetační dobou 115 až 120 dní. Nať je nižší, pevná, odolná k poléhání. Kořeny jsou kratší, válcovité, tupě zakončené. Má vysoký podíl kořenů I. Třídy. Kořeny jsou dobře vybarvené, vyrovnané ve tvaru i ve velikosti. Odrůda je odolná k vybíhání do květu a k zelenání kořenových hlav.


Pronájem obchodních prostor Dolní Dunajovice | Eurobydleni.cz\nPro pronájem obchodních prostor Dolní Dunajovice získáte na Eurobydleni.cz nabídku, díky které budete moci mít jistotu kvalitního výběru.\nPronájem obchodních prostor Dolní Dunajovice (820+)\nPro pronájem obchodních prostor Dolní Dunajovice získáte na Eurobydleni.cz nabídku, díky které budete moci mít jistotu kvalitního výběru. Obchodní prostory k pronájmu Dolní Dunajovice budou mít jistě z hlediska vašeho podnikání strategický význam. Vyberete-li si obchodní prostory k pronájmu Dolní Dunajovice na našem portálu, máte jistotu toho, že máte z čeho vybírat. U pronájmu obchodních prostor je vždy nejen ve městě Dolní Dunajovice důležitým faktorem průzkum dané oblasti. Záleží také na tom, v jakém oboru se pohybujete. Přeci jen prodej zmrzliny někde na periferii města asi není to pravé ořechové.\nObchodní prostory Dolní Dunajovice pronájem\nRozhodnete-li se tedy pořídit si obchodní prostory Dolní Dunajovice pronájem, jistě oceníte bohatou nabídku. Přeci jen, když je z čeho vybírat, vždy jde všechno mnohem lépe. Nakonec pronajaté obchodní prostory Dolní Dunajovice musejí vyhovovat především vám, neboť v nich budete trávit nejvíce času.\nPrávě hledáte své nové bydlení či jiný druh nemovitosti v kategorii pronájem obchodních prostor pronájmy obchodních prostor Dolní Dunajovice, pokud v této kategorii nemůžete nalézt vhodnou nemovitosti zkuste i kategorii následující obchodní prostory Dolní Dunajovice, a to obchodní prostory na prodej Dolní Dunajovice, pronájem obchodních prostor pronájmy obchodních prostor Dolní Dunajovice, Obchodní prostor Dolní Dunajovice na dražba.\nPokud nalezené nemovitosti v kategorii obchodní prostory k pronájmu Dolní Dunajovice nesplňují Vaše představy, rozšiřte své hledání na nemovitosti v následujících kategoriích komerční nemovitosti Dolní Dunajovice, komerční nemovitosti k prodeji Dolní Dunajovice, komerční nemovitosti k pronájmu Dolní Dunajovice, Komerční nemovitosti Dolní Dunajovice na dražba.\nDalší lokality v okolí pronájem obchodních prostor pronájmy obchodních prostor Dolní Dunajovice\nPro ještě lepší výsledek ve Vašem hledání v kategorii pronájem obchodních prostor pronájmy obchodních prostor Dolní Dunajovice, si můžete upřesnit lokalitu pro Váš současný výběr pronájem obchodních prostor pronájmy obchodních prostor Dolní Dunajovice. Určitě lépe naleznete pronájem obchodních prostor pronájmy obchodních prostor Dolní Dunajovice, který hledáte.


Odpůrci EU prý patří do blázince, měl prohlásit lídr ČSSD v Plzeňském kraji – SVOBODNÉ NOVINY BEZ CENZURY\nOdpůrci EU prý patří do blázince, měl prohlásit lídr ČSSD v Plzeňském kraji\nKaždou chvíli „pokrokáři“ v ČSSD praktikují hon na členy strany, kteří se dopustí nějakého politicky nekorektního výroku, viz Pavlína Nytrová či v současnosti Milan Hrdlička.\nTak by mě zajímalo, jak se poperou s tímhle výrokem jejich plzeňského lídra a poslance Igora Jakubčíka z předvolební debaty v Plzni, organizované Mladými konzervativci:\n„Funguji jako místopředseda výboru pro evropské záležitosti a mám k EU velmi blízko,“ představil se a šokoval i ty největší pravičáky: „Důsledek by byl naprosto jediný: Totální destrukce ČR! Takzvaný czexit. Moje úvahy o lidech, kteří něco takového tvrdí – tak nepatří do české společnosti. Měli by být uzavřeni v nějakém zařízení a velmi dobře hlídání v psychiatrických klinikách.“\nJestli je tohle projev demokratického politika, no tak pak byl Sovětský svaz, kde některé nepohodlné kritiky režimu rovněž zavírali do psychiatrických léčeben. Jenže se velmi obávám, že jde-li o pro-unijního politika, tak příslušné orgány ČSSD zavřou obě oči a nátlak na odchod ze strany, jako se to dělo v případě Pavlíny Nytrové za názor, že mezi homosexuály je údajně více pedofilů než mezi heterosexuály, s velkou pravděpodobností nedojde.\nKdo chce odejít z EU, patří zavřít na psychiatrii, prohlásil v superdebatě Jakubčík\nPolitické zneužívání psychiatrie v SSSR


Time4Fun - Služby\nVečírky, oslavy, akce všeho druhu\nVystoupení umělců, kapel, kouzelníků, klaunů, bavičů....\nNavrhneme vám programovou skladbu dle vašich požadavků a finančních možností, případně rádi doporučíme, co je pro konkrétní typ akce hojně využívané, co se hostům líbí a v neposlední řadě kolik to stojí.\nOsvětlení, ozvučení, párty stany, pódia, sanitární technika...\nZajistíme kompletní technické zabezpečení akce dle požadavků vystupujících umělců. Pro pohodlí vašich hostů přivezeme stoly, židle, párty stany a další mobiliář a nábytek. Myslíme i na sanitární techniku, odpadkové koše a v neposlední řadě i na potřebná ohlášení akce.\nBarbecue, gril, bufet, rauty, dorty, nápoje, míchané drinky...\nStačí jen vyslovit na co máte v průběhu vaší akce chuť. Spolupracujeme s opravdovými profesionály v oboru, kteří se postarají o to, aby občerstvení lahodilo vaší chuti, ale i oku. K jídlu a pití dodáme od tradiční domácí kuchyně až po vybrané zahraniční speciality.\nKomletní zajištění vaší akce tzv. "na klíč"\nVaši akci rádi poskládáme od A po Z. Vy už si tedy můžete v den konání pouze užívat a bavit se s hosty. V den konání akce je samozřejmostí přítomnost našeho koordinátora, který na místě konání zajistí vše potřebné.\n© 2021 Time4Fun, s.r.o.


Dobrý den pane Jezevče. V první řadě by bylo slušné se představit když někoho kritizujete. Já se jmenuji Jiří Smolík.\n1. Nikdy jsem nenapsal , že by stavba včely vysilovala. Včela staví ráda ,pokud má co. Pokud ne vosk vyhodí. V tom máte pravdu, ale neznám žádného včelaře, který by dával do včel více jak 15 mezistěn.\n2. Medník je od slova med a jestli je v něm matka nebo není je naprosto jedno. Pořád je to medník. Znám spoustu včelařů, kteří včelaří bez mřížky a jde jim to velice dobře.


Michelské pekárny – Wikipedie\nSouřadnice: 50°3′5″ s. š., 14°27′47″ v. d.\nKonkrétní problémy: Zkopírováno z  – porušení autor. práv; neencyklop. styl, neověřená tvrzení, překlepy, chybějící reference\nBudova Michelských pekáren v Praze-Michli\nMichelské pekárny v Praze-Michli byly postaveny v letech 1968 až 1975 jako na svou dobu moderní podnik. Roku 1991 se staly akciovou společností. Stavba Michelských pekáren začala v roce 1968 s cílem zajistit výrobu pečiva pro nově budovaná sídliště zejména rychle se rozvíjejícího čtvrtého pražského obvodu. Dodavatelem stavby byl národní podnik Konstruktiva, závod 01. Od 28. ledna 1975 začaly pekárny zkušebně zajišťovat dodávky pečiva pro Prahu 4, kterou do té doby zásobovala pekárna Pankrác. Nejprve se rozběhla výroba chleba a postupně začal závod produkovat také další druhy pečiva.\nMichelské pekárny představovaly první průmyslové pekárny v Praze. Se svými 360 čtverečními metry pečící plochy mohly zásobovat třetinu obyvatel tehdejší metropole. Denní produkce v polovině 70. let dosahovala pět a půl vagónů chleba, půl milionu kusů běžného a 100 tisíc kusů jemného pečiva. Pekárny vyráběly 7 – 10 druhů chleba včetně speciálního chleba pro diabetiky.\nNa svojí dobu šlo o velmi moderní podnik, do jehož vybavení byl tehdejší režim ochoten investovat nemalé devizové prostředky. Například výrobní linku na produkci vek zakoupil závod v Rakousku u firmy Werner Pfeiderer, oblíbené piškoto-marcipánové dezerty Metro se vyráběly na strojích z Holandska. Jádro pekárny, tři chlebové pece, nicméně dodal domácí výrobce, kterým byla Továrna mlýnských strojů Pardubice, závod s dlouholetou tradicí. První pec pekáren tehdy vyráběla konzumní a šumavský chléb, druhá pec podmáslový chléb Pražan a třetí pec pak různé další druhy chleba v kilovém balení.\nVýrobky Michelských pekáren si mezi Pražany získaly velmi rychle oblibu. Již zmíněný dezert Metro se vyrábí, nyní ve dvou různých variacích, po celou dobu provozu pekárny. Oblíbený byl i chleba Šumava, který si zachoval vysokou kvalitu i po zrušení přísných potravinářských norem v 90. letech. Jako jedni z mála se v Michli drželi poctivé výroby chleba z přírodního kvásku z žitné mouky a vody, bez použití předpřipravených směsí, droždí a všemožných „éček“. Ještě v roce 2010 byl chleba z Michle hodnocen odborníky i veřejností[zdroj?] jako jeden z nejlepších v celé republice.\nDnešní doba ovšem pekárenství nepřeje[zdroj?] a firma se po hospodářské krizi dostala do potíží. Hlavním důvodem je, že přes neklesající prodej běžného druhu pečiva není podnik kvůli jeho cenám, stlačeným obchodními řetězci, schopen generovat zisk. V roce 2012 skončil ve ztrátě 3 miliony korun a od 1. června 2013 přestala pekárna prakticky ze dne na den dodávat pečivo do řady příměstských obcí na jih od Prahy (Zlatníky, Jílové, Davle, Štěchovice apod.). Také kvalita výroby, zdá se, vzala v posledních letech za své. Michelský chleba, který ještě v roce 2011 získal ocenění Vynikající chléb, dopadl v letech 2012 a 2013 naprostým propadákem v chuťových testech, které uspořádaly noviny Blesk resp. televize NOVA.[zdroj?] Dost možná[zdroj?], že za tímto úpadkem leží ztráta motivace zaměstnanců, kteří musí v posledních letech pracovat v pekárnách za velmi špatné mzdy.\nAvšak nejtvrdší rána přišla koncem září 2013, kdy vedení podniku oznámilo, že na neurčito úplně ukončí výrobu běžného denního pečiva (chleba, rohlíky, housky). Firma oznámila, že se do budoucna hodlá zaměřit na specializované pekařské výrobky a zboží s dlouhou trvanlivostí. V prosinci 2013 se výroba chleba skutečně zastavila. V současnosti tak z kdysi široké nabídky výrobků Michelských pekáren zbývá vedle již několikrát zmíněného Metra toliko výroba hamburgerových a hot dogových bulek, křehkých plátků, alginátového ovoce a kukuřičných křupek. Firmu nuceně opustila třetina ze zbývajících 300 zaměstnanců, mnozí i po desetiletích, která v podniku odpracovali.V roce 2015 byl michelský areál prodán a na jeho místě mají být postaveny bytové domy. Michelské pekárny by se měly přestěhovat do Ústí nad Labem , kde budou spadat pod firmu INPEKO, spol. s r. o..\nSmutný pohled na skomírající Michelské pekárny\nZ Michelských pekáren budou byty\nCitováno z „https://cs.wikipedia.org/w/index.php?title=Michelské_pekárny&oldid=17373318“\nPekárny v Česku\nStavby v Michli (Praha 4)\nInstituce v Michli\nPrůmyslové objekty v Praze 4\nStránka byla naposledy editována 17. 6. 2019 v 00:26.


Archívy 79 - Filmy online cz sk\nJe to deset let, co se jel první nelegální závod tunningových aut v čele s Vinem Dieslem a Paulem Walkerem. Režie se opět ujal autor třetího dílu TOKIJSKÁ JÍZDA a čtvrtého s názvem RYCHLÍ A ZBĚSILÍ Justin Lin, což představuje zaručenou akčnost, plnou skvělých triků a honiček, rozstřílených aut a výbuchů. Také producent je už od prvního dílu stejný – Neal Moritz.\nFast & Furious 5 Continue reading „Rýchlo a zbesilo 5 (2011)“ →\nNo Time to Die Continue reading „Nie je čas zomrieť (2021)“ →\nKategórie filmu: 2021, Akčné, Dobrodružné, Krimi, S titulkami, Thrillery Hodnotenie: 79/100 on Nie je čas zomrieť (2021)\nSam Dawson je laskavý, ale jeho duševní vývoj je zhruba na úrovni sedmiletého dítěte. Pracuje v kavárně a miluje písničky Beatles. Když tulačka Rebecca, která u něj krátce bydlela, porodí holčičku a uteče, stává se nečekaně otcem. Začne se o Lucy Diamond neobratně starat. Pomáhají mu přátelé, především laskavá sousedka Annie Cassellová. Dívenka roste a Sam, který se cítí být nejšťastnější na světě, ji bezmezně miluje. Zvládá všechny překážky, dokud si ho nevšimne až příliš aktivní sociální pracovnice Margaret Calgroveová. Když se chytrá Lucy přestane učit, protože nechce být chytřejší než tatínek a Sam na oslavě jejích narozenin ztropí výtržnost, tak Margaret zakročí a holčička je svěřena do ústavní péče. Sam na radu kamarádů hledá nejlepšího právníka, aby mu pomohl získat dceru zpět.\nI Am Sam Continue reading „Ja som Sam (2001)“ →\nCarter Chambers a Edward Cole jsou zcela odlišní. Jeden je černoch, druhý běloch, jeden je prostý automechanik, druhý bohatý vlastník miliardového obchodního impéria. Jeden prožil příkladný život s jedinou ženou, dětmi a přáteli, kterým vždy pomáhal, jak mohl. Druhý má za sebou několik krátkých manželství, má jedinou dceru, s níž se nestýká, a s oblibou terorizuje své okolí. Jeden chtěl být profesorem historie a je pyšný na své vědomosti, druhý chtěl vydělávat peníze a je pyšný na to, kolik jich má. Dvě věci však mají společné. Nepříjemnou zprávu o zdravotním stavu a nemocniční pokoj, do kterého je svede osud a Edwardovo rozhodnutí, že v nemocnici, kterou vlastní a málo podle něj vydělává, budou všechny jednolůžkové pokoje nahrazeny dvoulůžkovými. Přes všechny rozdíly se muži pomalu sbližují a jednoho dne Edward objeví zmačkaný papír, na který Carter začal psát, čeho chtěl v životě dosáhnout a co chtěl prožít. Přesvědčí ho, že by měl seznam naplnit, a přidá do něj několik svých položek. Potom na vlastní zodpovědnost opustí nemocnici a s pomocí Edwardova asistenta Tommyho vyrazí. Absolvují seskok padákem, automobilový závod, nechají si udělat tetování, zaletí si do Francie, dají si kafe na vrcholku egyptské pyramidy. Společná cesta kupodivu není jen sérií výstředních zážitků, ale má pro oba mnohem hlubší význam. Vede je k úvahám o smyslu života, sebezpytování a pokusu o napravení chyb, kterých se v životě dopustili.\nKým si po nás príde Continue reading „Kým si po nás príde (2007)“ →\nOvečka Shaun vo filme Continue reading „Ovečka Shaun vo filme (2015)“ →\nKategórie filmu: 2015, Animované, Dobrodružné, Fantasy, Komédie, Rodinné Hodnotenie: 79/100 on Ovečka Shaun vo filme (2015)\nWish Dragon Continue reading „Kouzelný drak (2021)“ →\nKategórie filmu: 2021, Animované, Dobrodružné, Fantasy, Komédie, Rodinné Hodnotenie: 79/100 on Kouzelný drak (2021)\nJedenáctilety Harry (Daniel Radcliffe) se dozví, že jeho zemřelí rodiče byli kouzelníci. Díky svým mimořádným schopnostem má právo studovat na čarodéjnické škole. Z utajeného nástupiště nastoupí do vlaku jedoucího do Bradavic. Ve škole zažije spoustu fantastických dobrodružství, včetně pátrání po místnosti s kouzelným zrcadlem a utkání ve famfrpálu.\nHarry Potter a Kameň mudrcov Continue reading „Harry Potter a Kameň mudrcov (2001)“ →\nPripojení Continue reading „Pripojení (2021)“ →


Cyklista spadl sám - Prostějovský Večerník Zprávy -- Zpravodajství -- Krimi zprávy -- Ze života města -- Z regionů Sport -- Lední hokej ---- Hokejové Play-Off 2015/16 -- Fotbal ---- Šlágr Večerníku ---- Referáty z utkání ---- Rozhovory ---- Zápasové meníčko ---- Výsledkový servis ---- 1. SK Prostějov ---- Valná hromada -- Volejbal -- Basketbal -- Box -- Tenis -- Házená -- Cyklistika -- Nohejbal -- Ostatní ---- Florbal ---- Korfbal ---- Futsal ---- Malá kopaná -------- Haná Cup -------- Bedihošť Cup ---- Šipky ---- Požární útok -- Pod drobnohledem Večerníku -- Publicistika Kultura -- Ve městě -- V regionu Společnost -- Děti -- Zdraví -- Školství -- Narozená miminka Rozhovory Rubriky -- Publicistika ---- Analýza ---- Glosa ---- Fejeton -- Víme víc... ---- Starý případ ---- Napsáno před 10 lety ---- Jak šel čas ---- Anketa ---- Průzkum v marketech -- Téma Večerníku -- Barometr -- Číslo týdne -- Osobnost týdne -- Výrok týdne -- Ankety Zveme vás -- Kaleidoskop -- Kulturní tipy -- Sportovní tipy -- Kam za fotbalem -- Pozvánky Redakce -- Složení týmu -- Inzerce ---- Řádková inzerce -- Předplatné > -- Archív\nPředminulou sobotu 5. září po sedmé hodině přijali policisté oznámení o nálezu zraněného muže s jízdním kolem v ulici 1. máje v Nezamyslicích. Protože bylo podezření, že je obětí dopravní nehody, byli na místo se zdravotníky vysláni právě i policisté skupiny dopravních nehod.\nTi u zjevně opilého osmapadesátiletého chlapíka provedenými dechovými zkouškami změřili hodnoty 2,26 a 2,18 promile alkoholu v dechu. Muž s výsledky zkoušek souhlasil a přiznal vypití dvou piv i dvou panáků rumu asi hodinu před zraněním. Dalším šetřením policisté zjistili, že se o dopravní nehodu nejedná, protože muž upadl již při nastupování na kolo a k jízdě se tak vůbec nedostal. Vzhledem k jeho stavu mu byla další jízda zakázána, načež bicykl byl předán jeho manželce.


CHINA OOLONG HIGHLAND | ManuTea.cz\n0 Kč /250 g 899 Kč /250 g 360 Kč /100 g\nSvětlý žlutozelený nálev se zlatými jiskřičkami v sobě skrývá nesmírně bohatou ovocnou chuť a dlouhou dohru.\nJen málokde v Čínské lidové republice byste našli příhodnější podmínky pro pěstování Oolongu než v jeho domovině, na ostrově Taiwan. Přece se to však podařilo. Tou oblastí je pro čajové znalce vyhlášená provincie Yunnan, konkrétně oblast Simao s rozlehlým pohořím Wuliang.\nMístní klima je tak podobné tomu ostrovnímu na Taiwanu, že přímo vybízelo k pěstování speciálních kultivarů čajovníků vhodných pro výrobu oolongu. Poměrně časté změny teplot a hustá neproniknutelná mlha zahalující stromy znemožňují bujícím lístkům rychle růst. To ale není vůbec na škodu, ba naopak. Díky tomu mají dostatek času do sebe vstřebat velké množství látek, které stojí za jedinečnou a delikátní chutí tohoto čaje.\nOolong, v Číně nazývaný dosud wu-lung, kráčí na půl cesty mezi zeleným a černým čajem, i když spíš pokukuje právě po tom zeleném. Najdete však také varianty blížící se červeným čajům. Zkrátka každý si vybere, rozhoduje jen stupeň fermentace.\nPřipravuje se tradiční metodou. Sesbírané lístky se nechají chvilku odpočívat na přímém slunci a poté se ručně opakovaně tzv. natřásají v bambusových koších. Následuje opět ruční tvarování lístků, čímž v případě Highland oolongu vzniknou drobné kuličky o velikosti hrášku. Na konci procedury se čaj zahřívá a délka teplotního zpracování určuje ráz oolongu. V našem případě se jedná o čaj mírně oxidovaný, který si zachovává křehkost a jemnost.\nChina Oolong Highland pochází z malých plantáží drobných yunnanských pěstitelů. Pro svou náročnost na kvalitu půdy a klima se jedná o opravdovou raritu, která bývá k dostání na trhu jen vzácně. O to více si můžete užít čaj bohatý na antioxidanty, které Vás omámí specifickou vůní a lahodnou chutí postrádající trpkost některých zelených čajů a těžkost těch černých. Dokonalou kombinaci toho nejlepšího si navíc můžete vychutnat ve více opakovaných nálevech, z nichž každý přináší výjimečný požitek.\n785 Kč /250 g 314 Kč /100 g