Kolm klassikalist sobitusvalemit kuuldeaparaatide jaoks | Kuuldeaparaatide tarnija\nKolm klassikalist kuulmisabivahendite kinnitusvalemit\nErineva kuulmislangusega patsientidel on erinevad kuulmispuuded. Patsiendi kuulmisläve paranemine vähendab kuulmise dünaamilist ulatust ning valjuse tunde ebanormaalsus põhjustab ka kõne lahendamise jõu languse.\nPatsiendi kuulmislanguse täpsemaks kompenseerimiseks on audioloog ja paigaldaja pühendunud leidma kuulmislanguse ja kuuldeaparaadi võimendusomaduste vahel korrapärase parameetri, mis põhineb puhta tooni audiogrammil koos kõnespektri ja kõnespektriga. kannatlik. Kuulmisvaljuse teave on välja töötanud mõned regulaarsed parameetrid, mis moodustavad kuuldeaparaadi sobivuse valemi.\nSobiva valemi täpsustamiseks võetakse arvesse üha rohkem tegureid ja tutvustatakse ka palju uusi valemeid. Täna soovib Xiaobian öelda kolm klassikalist sobivat valemit:NAL-NL1valemNAL-NL2valemDSL V5valem.\nNAL-NL1Valem on1999Austraalia Riikliku Akustikalabori tutvustatud sobimatu valem mittelineaarsete võimendatud kuuldeaparaatide jaoks erineva kõne intensiivsuse kaudu annab kandjale maksimaalse verbaalse arusaadavuse. Peamiselt on neil järgmised omadused:\n1Juhtivast kuulmiskaotusest saadav hüvitis tuleneb õhu ja luu juhtivuse erinevusest;\n2Senineineuraalse kuulmiskao hüvitis põhineb õhu juhtivuse lävel;\n3Verbaalse suhtluse jaoks on iga sageduse võimendus seotud kõnesageduse kuulmislävega;\n4） 对1kHZJärgmised madalsageduslikud komponendid on nõrgenenud ja tugevaima kaotuse korral on sageduse kompensatsiooni võimendus väike;\n5Järsema laskuva kuulmiskõvera korral on sageduste vaheline võimendus lamedam ja tihendussuhe väiksem.\nNAL-NL2是 在NAL-NL1Alustamise põhjal.NAL-NL2Uuendatud kõnetuvastusrežiim pakub rohkem verbaalset arusaadavust ja arvutustes võetakse arvesse rohkem psühhoakustilisi tegureid, mille tulemuseks on isikupärasem esmamudel. Peamiselt on neil järgmised omadused:\n1Vanus: lapsed saavad suuremat kasu kui täiskasvanud;\n2Sugu: naised saavad vähem kasu kui mehed;\n3Keel: erinevatel keeltel on erinev võimendus ja toonidel (näiteks hiina keeltel) on madalam sageduse suurenemine ja madalam kõrgsageduse suurenemine;\n4) Kuuldeaparaadi kandmise kogemus: kuuldeaparaatide kandmise kogemus on sama kõrge kui ilma kandmise kogemuseta kasutajaga10dBKasum.\nDSL V5Valem2005Käivitati aastalDSL V5Valem on värskendatud nii arvutusmeetodi kui ka eesmärgi suurendamise osas. Peamised omadused on järgmised:\n1Arvestusmeetod: see suurendab peamiselt imikute ja väikelaste arvutusmeetodit ning kasutab kuuldeaparaadi paigaldamise aluseks hinnangulist künnist. Ja eelistage kasutada imikuid ja väikelapsiRECDVäärtus on paigaldatud. Kui individuaalset väärtust pole, kasutage uusimatRECDNormandmed on paigaldatud.\n2Sihtkasum: Arvestades rohkemate teguritega, nagu vanus, kuulamiskeskkond jne, erinevate olukordade erinev kompensatsioon.\n3Interpolatsiooniprogrammi abil saate lõpule viia audiogrammi (mida ei kuvata) ja seejärel saada kõigi sagedusribade sihtvõimendus, muutes sobitamise täpsemaks.\nKuuldeaparaadi silumisel peaks paigaldaja aitama patsiendil valida konkreetsele olukorrale vastav sobivusvalem. Pärast valikut tuleks patsiendi subjektiivne reageerimine kombineerida õigeaegse peene kohandamisega, et kuulmiskompensatsioon oleks iga patsiendi jaoks täpsem.\nLink:Kolm klassikalist kuulmisabivahendite kinnitusvalemit\nKuuldeaparaatide täpne paigaldamine\nPikka aega on kuuldeaparaatide paigaldajad alati maksimeerinud "teravust" ja "mugavust" kui kuuldeaparaadi paigaldamise kuldstandardit. Ainuüksi kuuldeaparaatide osas on kuulmispuudega...\nKuulmisaparaadid vajavad professionaalset paigaldamist\nKuuldeaparaatide populaarsuse tõttu Hiinas on enamik inimesi mõistnud, et kuuldeaparaatide ostmine erineb teistest tavapärastest kaupadest ja see on vajalik…\nKuulmisabivahendid teadmiste sobitamiseks\nKuuldeaparaadi kandmine võib parandada kuulmist ning teatud määral aidata suhelda ja õppida. Kuid see sõltub ka paljudest teguritest. Erinevad inimesed, isegi kui kraad…


Klitškoga suures duellis kohtuv Joshua plaanib juba uut supermatši - Võitlussport - Postimees Sport: Värsked spordiuudised Eestist ja välismaalt\n20. aprill 2017, 22:26\nJoshua tahtis Furyga kohtuda juba sel suvel\nJoshua ja Klitško vahel lähevad lisaks IBFi meistrivööle jagamisele WBA ja IBO meistrivööd. Kõik nimetatud kolm vööd ja lisaks neile veel ka WBO meistrivöö sai 2015. aastal enda valdusesse Tyson Fury, kes pidi lõpuks kõik ilma võitluseta loovutama.\nNüüd on Fury teatanud, et ta plaanib ikkagi ühel päeval ringi naasta. Muuseas sooviks ta kohtuda kaasmaalase Joshuaga. Sama soovi on avaldanud ka Joshua. Viimase arvates oleks see isegi suurem duell, kui tema eesootav matš Klitškoga. Tegemist olevat briti sõnul üldse suurima matšiga, mis praegu tema jaoks võimalik oleks.\n«Mul oli suveks plaanis suur matš Tyson Furyga, kuid tal olid teised plaanid. Seega tuli need mõtted edasi lükata. Kui ta tippsporti naaseb, siis ma olen ootamas,» teatas Joshua Suurbritannia meediale. «Kas ma tahan, et ta tippsporti naaseks? Loomulikult!»\n«Kui oleks minu teha, siis see matš toimuks juba sel suvel. Sellised on minu mõtted,» lisas ta veel.\n27-aastane Joshua on senise profikarjääri jooksul pidanud 18 matši ja need kõik ka võitnud. Seejuures on Joshua võitnud kõik matšid nokaudiga ja kõige kauem on ta ringis veetnud ainult seitse raundi.\n41-aastasel Klitškol on profina koos 64 võitu, 53 nokauti ja 4 kaotust.\nFuryl seni ainult võidud\nPraegu võistluskeelu all olev 28-aastane Fury on profina ringis käinud 25 korda ja alati väljunud sealt võitjana. 18 duelli on ta võitnud nokaudiga.\nFury kannab praegu ajutist võistluskeeldu. Furyle pandi keeld peale, kuna mees tunnistas avalikult, et kasutas regulaarselt kokaiini.\nLisaks on veel lahenduseta küsimus seoses kaks aastat tagasi antud väidetava positiivse dopinguprooviga.\nAjutist võistluskeeldu kandev Tyson Fury ei ole praegu just parimas vormis.


Asi ei ole minus! | Tallinna Kalju Baptistikogudus\nVanempastor Erki Tamm\nTähista Tervenemist programm\nKristlik kogudus Kalamajas aastast 1884\nAsi ei ole minus!\n9. märts 2017 Erki Tamm\nÜks enim usu kohta esitatavaid küsimusi on: „Miks Jumal palveid ei kuule?“ või: „Mis mõtet on paluda, kui asjad juhtuvad nii ehk teisti?“\nOlen lugenud neil teemadel kümneid raamatuid. Raamat, mis tuleb kindlasti lõpuni lugeda, on Ronald Dunn’i „Kui taevas vaikib“. See on pastorist isa aus vastusteotsimise teekond pärast poja enesetappu. Autor kirjutab oma ängist: „Jumal parandas teised, kuid meie palveid näis ta eiravat.“\nKuid nagu enne kirjutasin, üllatab lugejat see, milleni autor lõpuks jõuab. Piibli üks esimesi selleteemalisi lugusid on Aabrahamist, kelle naine naerab, kui kuuleb järjekordset prohveteeringut, et nad saavad lapse. Aastaid olid nad palvetanud. Sõnumitoojad aga küsivad: „Kas peaks Issandal midagi olema võimatu?“ (1Ms 18:14)\nSee polegi niivõrd meie küsimus. Rohkem huvitab meid, kas Jumal üldse reageerib inimeste palvete peale? Siinkohal mahub rääkida vaid ühest avastusest, mille olen teinud.\nSealsamas Aabrahami lugudes järgneb Iisaki sündimise ettekuulutamisele lugu Soodomast. Linnast, kus elas Aabrahami vennapoeg Lott oma suure perega. Linnast, millest on saanud jumaliku kohtumõistmise demonstratsioon patuse ühiskonna üle. Piibel jutustab kirgliku loo sellest, kuidas Aabraham palub Jumalat nende linnade pärast. Jumala saadikud, kes Aabrahamile poja sündi ette kuulutavad, ütlevad: „Kas peaksin varjama Aabrahami eest, mida tahan teha?“ (1Ms 18:17) Jah, Soodom, Gomorra ja veel mõned ümberkaudsed linnad hävivad katastroofis. Ajaloolased on sellele üritanud loomulikku seletust leida. Linnast pääseb vaid Lott oma tütardega. Nende mehed ei uskunud ennustust hävingust.\nSee lugu selgitab kaht Piiblis avaldatud põhitõde. Seda võib olla raske aktsepteerida tänapäeva inimesel, aga ärme unusta, et kogu asi ei keerle “minu“ ja „meie“ ümber. Jumal on maailma looja ja Temal on oma nägemus elu kohta. Ja teiseks. Jumal ei tegutse ennast eraldanud türannina. Ammu enne seda, kui Jeesus õpetas „meie Isa“ poole paluma, saadab Jumal saadikud Aabrahami hoiatama. Järelikult ta hoolib. Niisiis, sellest järeldan. Oleme palve muutnud oma tahte saavutamise vahendiks ja pettume, kui asjad lähevad teisti. Kui eriliseks kujunes aga Joosepi isa ja vendade pääsemiselugu just sellepärast, et Jumal lasi isa armastatud pojale kõike seda kurja juhtuda. (1Ms 45:5) Aga see on juba hoopis teine lugu.\nErki Tamm, pastor\nVähe on nii kauge aja taha ulatuvaid sündmusi, mida oleks võimalik päevade kaupa jälgida nagu seda on Kannatusnädal. Selle juurde, mis sündis Jeesusega, tuleme kristlastena korduvalt tagasi. Juba 2000 aastat.\nOn asju, millest vaikida ei tohi. Neist peab rääkima. Nii nagu Eesti Vabariigi 100. juubelit ja Vabadussõja võitu tähistades ütlesime: need ...\nKingime eesti inimestele armastust\nIsade vabadus ja vastutus


Konvil OÜ - Renovated houses the heating costs are lower than the new residential\nRenovated houses the heating costs are lower than the new residential\nKortermajade küttekulusid võrreldes selgus, et täielikult renoveeritud majadel on need väiksemad isegi hiljuti ehitatud elamutest..\nEesti Korteriühistute Liit (EKÜL) viis Tallinna ja Harjumaa korteriühistute seas tänavu jaanuaris läbi iga-aastase küttekulude küsitluse, kus koguti andmeid 160 korterelamu kohta.\n«Viimasel aastal on märgatavalt kahanenud soojusenergia kulu erinevus ühe ruutmeetri kütmise kohta küsitluses osalenud majades,» rääkis EKÜL Tallinna ja Harjumaa büroo juht Raimo Jõgeva küsitluse tulemusi tutvustades.\nTa lisas, et parimad tulemused on saavutatud täielikult renoveeritud kortermajades. «Need ületavad ka viimasel kümnendil ehitatud majade tulemust,» tõdes Jõgeva.\nKüsitluses osalenud korterelamute keskmine vanus oli 41 aastat, soojusenergia kulu 1m² kohta 22,63 KWh ning hinnaks 1,71€. «Parim küttekulu oli 10 KWh ja 0,81€ 1m² kohta, mis on keskmiselt viis korda väiksem kõige suuremate küttekuludega majadest. Varasematel aastale oli see vahe üle kümne korra. See tähendab, et enamik uuringus osalenud kortermaju on renoveeritud ning sellega saavutati märkimisväärne energiasääst,» nentis Jõgeva.


Tammepesa mängumaa, Tartu maakond\nTartus asuv Tammepesa mängumaa on avar, valgusküllane ja põnev laste mängumaa, mis pakub rõõmu erinevas vanuses lastele alates kõige pisematest (pallimeri, kiigud, liumägi, pehmed mänguasjad) kuni 12 aastasteni (ronimissein, PlayStation, lauajalgpall, discoruum, batuut, pesakiigud). Lisaks palju teisi huvitavaid atraktsioone - tule vaata ise järele!\n250 m2 saab korraldada lastele üritusi ja sünnipäevasid või rentida ruume koosolekuteks. Võimalus on pidada ka öist lastesünnipäeva või kaasata sünnipäevapaketti nerfilahing.\nSoovituslikult võiks ruumides korraga mängida umbes 20 last.\nTartus asuv Tammepesa mängumaa on avar, valgusküllane ja põnev laste mängumaa, mis pakub rõõmu erinevas vanuses lastele alates kõige pisematest (pallimeri, kiigud, liumägi, pehmed mänguasjad) kuni 12 aastasteni (ronimissein, PlayStation, lau\nSuur kaar 53, Tartu linn, Tartu\n(+372) 534 07853\nSuur kaar 53, Tartu linn, Tartu\t Vaata kaardil Vaata kaardil Suur kaar 53, Tartu linn, Tartu\t Vaata kaardil Vaata kaardil Suur kaar 53, Tartu linn, Tartu\t Vaata kaardil Vaata kaardil\nTammepesa mängumaa seminariruum


„Sundides kahjumeid kandma kasvõi ühe (euroala) riigi võlakirjaga seoses, oleme õõnestanud rahvusvaheliste investorite usaldust kõigi euroala riikide võlakirjade vastu ning see on üks praeguste probleemide põhjusi,“ ütles Orphanides täna Küprose parlamendis. „Just selle euroalal tehtud traagilise vea pärast on mitmete võlakirjade tootlused täna nii kõrged,“ tsiteeris Küprose keskpanga juhti agentuur Reuters.\nTänavu juulis lepiti kokku, et Kreeka võlausaldajad vahetavad olemasolevad võlakirjad uute ja pikema tähtajaga võlakirjade vastu, mille väärtus on 21% väiksem. Eesmärk oli kergendada Kreeka võlakoormat, mis küündis juba 162%-le SKPst. Üsna pea sai aga selgeks, et ka sellest kergendusest ei piisa ning nii lepiti läinud kuul kokku uus lahendus, kus laenuandjatel tuleb pool oma investeeringust maha kanda.\n„See oli kohutav viga,“ nentis Orphanides.


Logistika tungib sõjandusest ja ettevõtlusest uutesse valdkondadesse - Äripäev\nLogistika tungib sõjandusest ja ettevõtlusest uutesse valdkondadesse\nAin Tulvi 18. mai 2011, 00:00\nPROLOGi juhatuse liige\nLogistikat on harjutud seostama sõjanduse või ettevõtlusega, aga see on saanud üha populaarsemaks ka mujal ja nii on tekkinud eeldus sotsiaallogistika väljakujunemiseks.\nUus mõiste jõuab nii logistikute kui ka ülejäänud ühiskonnaliikmete teadvusesse väga vaevaliselt. Logistika eri valdkondi iseloomustavad põhijooned rajanevad nende otstarbel ja valdkonna peamisel prioriteedil.\nKui militaarlogistikas tegutseb logistikaorganisatsioon lahinguväljal võitleva sõduri varustamiseks kõige vajalikuga, siis ärilogistika taotleb ettevõttele ja selle partneritele kasumitootmist. Sotsiaallogistika teenib aga hoopiski humanitaarse sisuga eesmärke.\nMilitaarlogistika prioriteet on võitlevate allüksuste ohutuse ja sõjaliste operatsioonide edu tagamine. Sotsiaallogistika on mitmeharulisem valdkond, mille ülesanne on eelkõige tsiviilelanikkonna elukvaliteedi ja ohutuse kindlustamine nii tavaolukorras kui ka relvastatud konfliktide puhkemise või looduskatastroofide korral. Sotsiaallogistika peamine eesmärk on suurte inimhulkade või üksikindiviidide ellujäämise ja neile elementaarsete elutingimuste tagamine.\nMassiüritused sõltuvad logistikast. Sotsiaalsfääris osutatakse logistikateenuseid kriisijuhtimise käigus humanitaarabi ja avaliku meditsiiniabi (kiirabi) andmisega ning korra ja planeeritud tegevuste sujuvuse tagamisega massiürituste ajal. Nii on viimastel aastatel hakatud rääkima näiteks spordi- ja kultuuriürituste ning valimiste korraldamise logistikast.\nProfessionaalselt korraldatud ettevõtmistes ja avalikel üritustel jäävad logistikategevused nähtamatu komponendina tagaplaanile - neile ei pöörata erilist tähelepanu, avalikkus keskendub üritusele endale. Kui aga ettevõtmine peaks mingilgi määral ebaõnnestuma, otsitakse vigu kohe selle korraldamise logistikast.\nJõustruktuurid peamised sotsiaallogistika pakkujad. Päästeüksused liigitatakse tavapäraselt koos politsei ja piirivalvega jõustruktuuride alla. Need institutsioonid toimetavad tavapäraselt ametkondlikult kehtestatud reeglite ja instruktsioonide järgi. Kuna nende tegevus on üldjuhul suunatud sotsiaallogistika ülesannete lahendamisele, siis on jõustruktuuride logistikal arvestatav ühisosa sotsiaallogistikaga, eriti aga selle haru humanitaarlogistikaga.\nPiirivalve tegevusvaldkonda kuuluvad merepääste ja keskkonnareostuse likvideerimine veekogudel, politsei ülesanne on liiklusohutuse ja avaliku korra tagamine iga päev ja massiürituste või -rahutuste ajal.\nSuured looduskatastroofid toimuvad ootamatult. Abi vajatakse kohe ja see esitab tarneahelate juhtimisele humanitaarlogistikas suuri väljakutseid. Logistika roll abitoimingutes on väga suur. Humanitaarlogistika kogukulu puhul on logistikakulu osakaal kuni 80%.\nHumanitaarlogistika on erinevate loodus- ja muude katastroofidega seotud logistikatoimingute üldine käsitlus. Selle all mõeldakse nii katastroofijärgset hädaabi andmist kui ka hätta sattunud maa logistilist toetamist katastroofijälgede likvideerimisel.\nEesmärk on luua katastroofipiirkonnas olukord, kus inimestel on võimalik abisaadetiste ja -teenuste najal ellu jääda ja hakkama saada.


Kölni ülikooli professori külaskäik — Sirp\nVäljaspoolt Nõukogude Liidu piire, ehk teisiti öeldes väliskülaliste omal algatusel kutsumine ja vastuvõtt polnud Eesti Kirjanike Liidul ette nähtud. Külalised saabusid Moskva, see tähendab NSV Liidu Kirjanike Liidu lähetusel ja Eestis viibimise aja kulusid katva garantiikirjaga. Meie ülesanne oli korraldada külalise majutamine hotelli, vastuvõtt Eesti Kirjanike Liidu juhatuses, kohtumine kirjanike ja teiste kultuuritegelastega. Võimalikud olid sõidud ettevõtete, kultuurimälestiste või looduslikult huvipakkuvate paikadega tutvumiseks. Mõnel korral teatati nimeliselt, kellega Eesti kirjanikest soovitakse kohata. Olin kolmandat aastat kirjanike liidu välissuhete konsultandi ametis, kui Moskvast teatati Kölni ülikooli professori tulekust Eestisse – soovib kohtuda kirjanik Valmar Adamsiga. Vastuvõtuks ettevalmistamise aega, kohalviibimise plaani koostamiseks, EKP kultuuriosakonnas kinnitamiseks ja riiklikule julgeolekule äraviimiseks, nagu nõutud, ei antudki. Jõudsin Viru hotellis professorile toa broneerida ja helistada Valmar Adamsile külalise tulekust. Õnneks sain temaga ühenduse ja selgus, et talle oli külastamise soovist kirja teel teatatud. Meile oli teade tema tulekust uudis sellepoolest, et seni olid väliskülalisteks olnud vaid Soome ja Ida-Euroopa maade kirjanikud, seekord tuli Lääne-Saksamaalt esimene vastu võtta.\nAdamsit tundsin niipalju, et olin teda kuulnud liidu vanima liikmena avamas kaht Eesti Kirjanike Liidu kongressi. Konsultandina olin viibinud kord Ida-Saksa kirjaniku saatjana tema juures ja seega isiklikult tuttav. Tollest korrast jäi meelde Adamsi raamatuist kuhjatud kodu ja tema kordumatult isikupärane kuju, vähe märgatava aktsendiga kõne, kõrvas kuuldeaparaat, toimekus ja külalislahkus. Minu arvates elas ta siis üksinda. Saatis mu külalisega vestluse ajaks kööki kohvi keetma ja vastuvõtu kohvilauda katma.\nTelefonil vastas Adams, et tema sõidab isiklikult külalisele vastu ja on järgmisel päeval hiljemalt kell üksteist hotell Viru ees ning hoolitseb ka tagasisõidu eest. Kedagi külalist saatma pole vaja, teatada talle vaid professori Tartusse sõiduks valmisolekust. Adams oli XIX sajandi viimase aasta mees, seega kõrges eas ja, arvestades tema elulugu, kujutasin Kölni professorit, oletatava kauge tutvuse järgi, samuti aastates inimesena.\nAlati oli nii, et konsultandina olin Moskva rongilt saabujal Balti jaamas või Ülemistel lennukilt mahatulnuil vastas ja sõitnud hotelli. Majutuse järel, alustades kirjanike liidust, täitnud võimalust mööda ette planeeritud külalise vastuvõtu programmi.\nSeekord saabus külaline Moskvast lennukiga ilma, et oleks meile saabumise aega teatatud või tema kedagi vastu oodanud. Võttis lennujaamas takso, palus sõita kirjanike liitu ja oligi Harju 1 kohal. Mind kutsuti juhatuse tuppa ja Vladimir Beekman tutvustas professorile. Kölni professor ei vastanud sugugi minu kujutlusele – nagu olin teda mõttes Adamsiga kõrvutanud: oli parimais aastais, elegantne, avala olekuga jutukas daam. Minu ülesandeks oli ta Viru hotelli saatmine. Teel oli juttu tema tutvusest Adamsiga peamiselt vene ja maailma kirjanduse käsitlemisel. Esimeste Tallinna muljete järgi ütles ta Raekoja platsi ja Viru tänava kuidagi tuttava olevat, nagu oleks siin juba varemalt olnud. Polnud ka arvanud, et saab saksa keelega hakkama, oli kartnud vene keelega hätta jääda.\nHotellituba, sealne olme rahuldas külalist täiesti. Leppisime kokku hommikuse kohtumise ja Tartusse ärasõidu aja, Adamsi lubamise järgi. Märkisin üles telefoni ja toa numbri. Kõik parimas korras, enne hüvastijättu, vahetasime nimekaardid. Temal:\nUniv. Prof. Dr. A. D. v. den Brincken\nSain teada professori tiitlid, päritolu ja nime. (Hiljem eesnimed – Anna ja Dorothea).\nHommikul helistasin ega uskunud oma kõrvu: telefonist kostis valuline palve appi tulla. Professor teatas, et temaga on juhtunud õnnetus. Kiirustasin hotelli. Selgus, et õhtu eel oli külaline läinud linnaga tutvuma. Loetud kuulutuse kutsel soovinud minna kontserdile. Estonia kontserdisaali esisel libedal liivatamata trepil aga kukkus ja nii õnnetult, et murdis käsivarre luu. Esmaabi oli viibinud, raskusi olnud enda mõistetavaks tegemisel. Ei saadud aru tema vene keelest, abi polnud ka saksa, inglise ega prantsuse keelest. Lõpuks haiglasse viidud, tehtud valuvaigistav süst ja käsi lahasesse pandud. Kui kuuldud, kust ta pärit, oli pikalt küsitletud ja imeks pandud, et umbkeelne inimene ilma saatjata ringi liigub. Oli siiski hotelli toodud ja tuppa aidatud. Süsti mõju kadus ja käsi valutas ning öö möödus peaaegu silmatäit magamata. Raskusi oli lahastatud käega riietumisel, mantlikäis jäi tühjalt rippu.\nTuli otsustada, mis edasi saab. Tartust oli juba kindlasti teele asutud ja külaline soovis kõigest hoolimata Adamsi pool ära käia. Aitasin proua professoril riietuda, einestasime ja varemgi, kui lubatud, jõudis Valmar Adams kohale. Pikk ja sirge, talvemantlis õige kogukas, peas kõrvaklappidega villane sonimüts. Panin siis ka ise tähele, et ilm oli sant – külm, tuuline ja tuiskas.\nAdams rahustas: tee on lahti ja sohver hea sõitja, Tartus otsib külalise valutavale käele abi. Nii saatsin nad teele sooviga, et järgmisel päeval on tagasi ja professor jõuab kolmandal päeval Moskva lennukile.\nTeatasin õnnetusest kohe ka Vladimir Beekmanile. Ta ei olnud minuga rahul, et von Brinckenil sõita lasksin või et saatjana kaasa ei läinud. Kehtiva korra vastu eksisin veel sellega, et võõraste Tartusse ööbima jätmine oli keelatud. Kirjanike liidu külalistega olin Viljandisse ööbima sõitnud.\nÕnneks läks Brinckeni Tartus käik korda. Kuivõrd korda, on iseasi, aga ta ütles, et on Eestis viibimisega, hoolimata õnnetusest, rahul ja Adamsiga kohtumise üle õnnelik.\nPidasin sellega loo lõpetatuks nagu iga teise väliskülalise vastuvõtu, ka mitmesuguste ettetulevate probleemidega. Lootsin, et Brincken peagi õnnetuse ja sõidu Eestisse unustab, kuid eksisin.\nEi möödunud nädalatki, kui Brinckenilt oli minu nimele tänukiri temale osutatud abi eest. Sama arvatavasti oli ka Adamsile. Minule küll kurtis, et Kölnis võeti Tartus tehtud lahas lahti ja käsivars seati õigesti paigale, valudest pole veel lahti saanud, kuid on juba igapäevase töö juures. Loengutest Kölni ülikoolis ja tema üliõpilastest saime põgusalt Tallinnas vestelda, oma tööst kõneles ta vaimustatult.\nAastavahetusel saatis Brincken pakikese kingitusega mulle ja samasuguse Adamsile. Lisatud oli trükitud aastaaruanne ülevaatega tema ülikoolis peetud loengutest ja üliõpilaste juhendamisest, samuti ühiskondlikust tööst. Käsitsi kirjutatult minule pöördumine, tänu ja palve Adamsile pakike edasi toimetada.\nOmapoolses vastuses lubasin soovi täita ja kirjutasin lühidalt ka Eesti Kirjanike Liidust ja meie suhtlemisest välismaadega, eesmärgiga võimalikult tutvustada Eestit, eesti kultuuri ja kirjandust väljaspool Nõukogude Liitu. Avaldasin talle tänu Eesti vastu tuntud huvi eest.\nKirjavahetus prof. dr. A. D. Brinckeniga on kestnud 1987. aastast tänaseni. Iga aasta lõpul on saabunud tema aastaaruanne. Möödunud on palju aastaid ja ta on kirjutanud muudatustest oma töös, aga ka isiklikus ja perekonna ning suguvõsa elus. Ülikoolis on ta loengutega lõpetanud, viimaste aastateni juhendanud doktorante. Euroopa geopoliitiline olukord on katastroofiliselt (Putini arvates) muutunud seoses Nõukogude Liidu laialiminekuga. Eesti ja teised Baltimaad okupatsioonist ning Ida-Euroopa riigid pealesunnitud sovetlikust ideoloogiast vabanenud. Professor Brincken on olnud aktiivselt tegev abi osutamisel Rumeenia ühiskondlikele organisatsioonidele riigi vaesusest ülesaamisel.\nVastuseks olen kirjutanud arengust iseseisvas Eestis, Eesti Kirjanike Liidust ja oma ilmunud raamatutest.\nPärast Valmar Adamsi surma 1993. aastal on Brincken igal aastal Valmari lesele, Helju Adamsile saatnud jõulutervituse pakikesega, mille kirjanike liidust on Helle Aava ja Hando Runnel temale edasi toimetanud.\nProfessor Brinckeni 1987. aasta külmal ja jäisel jaanuaril alanud külaskäik Eesti Kirjanike Liitu ja Tartusse kestab edasi.


Seisukord: veidi kulunud kaaned, veidi määrdunud ja lainelised leheservad, sisu olemas ja korras\nSeisukord: veidi kulunud kaaned, tagakaas määrdunud, esilehel pühendus, sisu olemas ja korras\nKäesoleva teosega alustatakse eesti muistendite teaduslikku väljaannet. Esimeses ringis tulevad avaldamisele hiiu- ja vägilasmuistendid, mis hõlmavad kolme ulatuslikumat\nAutor: Anthony Aveni; eessõna: Marju Kõivupuu\nEnne nutitelefone olid meil raamatud, enne raamatuid olid meil joonistused koopaseintel või pühades templites, nende sõnumeid võimendasid\nKirjastus: Kiil, 2008\nAserbaidžaani kirjandusel on uhke ajalugu. Siin on rikkalikul rahvapärimusel põhinevad eeposed, keskaja klassikaline luule, Euroopa valgustusest tiivustatud filosoofid, sügavalt helisev isamaaluule ja moodne proosa. Paljudel kaasaja\nKuulsa iiri kangelase legendid, sünd ja noorukiiga. Ta kasvab üles oma kuningast onu õukonnas, võitleb Iirimaa vaenlastega, kosib kaunist Emeri, käib kuulsa naissõdalase juures oma võimeid täiendamas ja võistleb Kangelase Auhinna\nGilgameš. ''Sellest, kes kõike näinud''. Gilgameši lugu manatarga Sinlikiunninni sõnade järgi\nSeisukord: kaaned kohati kulunud, kaante nurgad natuke krussis, sisu korras\nAutor: Toimetaja ja järelsõna: Tiiu Viirand\nKeldi rahvaste kirjanduses kuulub silmapaistev koht Walesi poolsaarel sündinud kõmri kirjandusele. Selle õitseaeg oli 12. sajandil. Tolleaegseid levinumaid legende tuntakse nimetuse all «Mabinogion». Osa neist – nn Mabinogi neli haru – on\nIiri müüdid ja legendid\nIirimaa iidsed legendid\nAutor: Leedi Wilde; toimetanud Eva Luts\nOriginaali pealkiri Ancient legends of Ireland. Eesti keeles


Ravensburger GraviTrax põhikomplekt | Insplay - Home of Educational Toys\nSelle GraviTrax interaktiivse trekisüsteemiga saad ehitada raja, millel panna veerema metallkuulid, uurida ja tunnetada raskusjõu ja füüsikaseaduste toimimi...\nHind: 49,90 € 49.9 EUR\nLaos 226 tk, tarne 1-3 päeva jooksul\nSelle GraviTrax interaktiivse trekisüsteemiga saad ehitada raja, millel panna veerema metallkuulid, uurida ja tunnetada raskusjõu ja füüsikaseaduste toimimist. Mitmete saada olevate lisakomplektidega võid süsteemi lõputult täiendada ning kogeda veelgi enam põnevust!\nVõib esineda värvi- ja tehnilisi muudatusi.\nMängu kestvus on vabalt valitav.\nToote Ravensburger GraviTrax põhikomplekt detailid\nLaius: 11.0 cm\nKõrgus: 34.0 cm\nPikkus: 34.0 cm\nKaal: 2.746 kg


ülemeelikust - 9 õppematerjali - Annaabi.ee\n"ülemeelikust" - 9 õppematerjali\n1 Eesti muld ja eesti süda...............................................................................................................3 Elu armastan sind...\nKui nad nii koos sööma tulid, kuidas võis siis keegi liigsöömise või liigjoomisega oma kodu hävitada? Kui teistes linnriikides on eakaaslased enamasti koos ja nende seas on vähe kombekust, siis Lykurgos paigutas Spartas mehed söömaaegadel segamini, et nooremaid vanemate kogemuste kaudu õpetada. Neil söömaaegadel oli kombeks rääkida, mida keegi on riigi heaks teinud; nii et ei olnud mingit ülemeelikust, mingit purjutamist, häbematuid tegusid ega kõlvatuid sõnu. Pärast söögiaega peeti kasulikuks jalutada ja seejärel mindi koju. Nii hoolitseti selle eest, et endale veiniga liiga ei tehtaks, sest nad teadsid, et nad ei jää sinna, kus nad olid söönud. Nad pidid pimedusega harjuma nagu päevavalgusega, sest need, kes on sõjaväeteenistuses, ei või päevavalgel ringi käia. Lykurgos märkas ka, et need, kes pärast sööki tegele...\nArvustus,,Lärmisepa tänava lapsed”\nnovembril 1907. aastal Lõuna-Rootsis Smalandi maakonnas Vimmerby linnas. Astridi enda kirjelduste kohaselt oli tema lapsepõlv väga õnnelik, seda täitis mäng ja seiklused, mille vahel tuli teha ka talutöid ja Lindgren on alati nimetanud oma õnnelikku lapsepõlve inspiratsiooniallikaks. Astrid Lindgren kujunes kirjanikuks suhteliselt hilises eas. Oma esimese käsikirja ülemeelikust tüdrukust Pipi Pikksukast kirjutas ta küpsetes kolmekümnendates eluaastates ja esimese raamatu ilmumise ajal oli ta 38-aastane. Sellest ajast saati kirjutas ta lasteraamatuid lakkamatu hooga kuni 1980. aastate keskpaigani. Astrid Ericsson alustas oma karjääri hoopis ajakirjanikuna. Vaieldamatult on Astrid Lindgren rahvusvaheliselt kõige tuntum Rootsi kirjanik. Tema raamatuid on tõlgitud enam kui kuuekümnesse keelde ja tema mälestusväär...\na klass SILMAPAISTEV AUTOR Referaat Tallinn 2015 Sisukord Sissejuhatus........................................................................................................... 3 1. Astrid Lindgreni elu ja looming...........................................................................4 1.1 Astrid Lindgreni elu....................................................................................... 4 1.2 Astrid Lindgreni looming...


Kudumine: Rebased vallutavad maailma! – Ruth Sotnik – Kursused\nKuupäev 8. jaan. 2015\nMõni nädal tagasi, külmemate ilmade saabudes, tekkis mul kinnisidee – mul on vaja sooje kollaseid rebastega sokke. Mõte polnud kohe päris selge, millised need olema peavad, aga kui lõng juba ostetud ei saanud ma enam oodata ning lõin kohe silmused vardale. Liannis ringi jalutades jäi tooni poolest silma just üks meriinovillane lõng, oi kui mõnus ja soe! Kudumist armastan just õhtuti mõnusa pingevaba tegevusena, seega otsustasin teha lihtsad parempidises koes sokid – ainsana rebased troonimas.\nSobiva mustri leidsin lõpuks google’i otsingu kaudu. Minul tuli ainult 12 silmust vardale (3,5mm), seega mustrivalik väga suur ei olnud. Püüdsin ka ise välja nuputada, kuid ei õnnestunud. Lõpuks sain siis rebasemustri, mille laiuseks 7 silmust. Sobib hästi! Ma pole ammu midagi kirjanud ning esimesel sokil said mõned lõngajooksud sutsu pikad, aga ei sest hullu. Loodan, et varvast vahele ei pista. Teisel sokil läks juba ladusamalt ning neli eri värvi lõnga kõrghetkel tundus täiesti hoomatav.\nTorn, millest ma ei suutnud eemale hoida!\nRebastel silmad juba peas.\nKui sellised külmad jätkuvad nagu täna, siis pean varrastele veel valu andma. Väga mõnus on saapa sisse ikka üks soe sokk pista, siis ei saa arugi, kui väljas korralikumad külmakraadid on. Pealegi on tõepoolest mõnus peale pikka õmbluspäeva vardad kätte võtta.\nTag:kudumine, rebased, sokid, talv, villane\nÕpetus: Lihtsa meigikoti õmblemine\nÕmblemisega alustamine – töövahendid\nyour foxy socks are adorable!! 😀\nThank you Tea! I wore these today and foxes helped me though the snow just perfectly 🙂\nAppi kui armsad! 🙂


03:08 23. Veebruar 2019\n15:25 16.01.2017 lühendatud link\nTALLINN, 16. jaanuar — Sputnik. "Kindlasti on riigil vajalik takistada raha Eestist väljaviimist laenude kaudu, aga tänapäevast Eesti avatud majandust silmas pidades võib see piirata oluliselt Eesti ettevõtjaid," ütles Pwc maksuosakonna juht Hannes Lentsius BNS-ile. "Riigi murekoht on arusaadav, aga pandimaks praegusel kujul on liiga radikaalne — maksustamine ei tohi halvata Eesti ärikeskkonda ja piirata kontsernisisest laenamist," lisas ta.\n"Teiseks peaks ühetaolise maksustamise seisukohast hõlmama nimetatud reegliga nii laenud kui ka nendega majanduslikult võrreldavad finantsinstrumendid nagu ettemaksed, deposiidid, käendused ja muu selline," ütles Lentsius.\nNäiteks võib olla maksustatav ühe ettevõtja poolt teise kontserniettevõtja eest pangale tagatise või garantii andmine, sest see tuleks võrdsustada ja maksustada võrdselt laenu või dividendijaotisena.\n"Kolmandaks on riigil ka hetkel võimalik maksustada väljaantud laene, kui need on oma majanduslikult sisult kasumieraldised," rääkis Lentsius ja viitas Riigikohtu 2007. aasta otsusele, milles kohus otsustas, et kui algselt ettevõtlusega seotud laenu lepingutingimusi hiljem muudetakse, võib laen osutuda ettevõtlusega mitteseotuks ning kuuluda tulumaksuga maksustamisele.\n"Kokkuvõtvalt võib põhimõtteliselt nõustuda vajadusega piirata vabade vahendite Eestist välja viimist, aga pandimaksu reeglid peavad olema selged, ühetaolised ja võimalikult vähe takistama ettevõtjate tegevusvabadust kontsernisiseselt üksteise finantseerimist," rääkis Pwc maksuosakonna juht.\nEkspert juhtis ka tähelepanu, et laenudele pandimaksu kehtestamine ei ole põhimõtteliselt uus meede, sest sarnane reegel kehtis lühikest aega praeguse tulumaksusüsteemi kehtestamisel aastal 2000, mil tulumaks rakendus laenukeeldu rikkudes antud laenudele. "See säte aga tühistati suhteliselt kiiresti," rääkis Lentsius.\npanditulumaks, kontsernisisene, väljaviimine, piirang, laen, kasum, ettevõtlus, Pwc, Hannes Lentsius, Eesti


Bakalaureuse kraad omistatakse peale vajalike õppekursuste lõpetamist, mida pakutakse selles ülikoolis või kolledžis, kuhu otsustad sisse astuda. Selle õppeprogrammi lõpetamiseks võib kuluda kolm kuni seitse aastat, olenevalt sellest, kus sa kraadi omandad.Lõpetajad BSc kraad Marine Biology on teadlike erinevates valdkondades, mis on seotud bioloogiliste teaduste seotud vee eluvormidele. Need alad ulatuvad geneetika ja evolutsioon, ökoloogia või rakubioloogia. Aste on siis seotud teooria ja praktika loomade ja taimede bioloogia, vaatluse ja analüüsi bioloogilisi süsteeme, mis on leitud mere keskkondades. Kodumaalt tsivilisatsioonide tänapäeva impeeriumid, Põhja-Ameerikas on palju praktilisi haridusvõimalusi, et pakkuda teadlased. Täis erinevaid omanäoline kultuur, õpilased saavad end harida hästi ümardatud viis.Leia siit kogu info parimate Põhja-Ameerika koolide kohta mis pakuvad Osaajaga Merebioloogia bakalaureuseõpet! Säästa aega ja võta ülikoolidega otse ühendust!


04.02.2011 / Triin Ojari\nArhitektuurikeskuse korraldatud jaanuarikuine välkloeng arhitektuurist ja kriitikast oli antud loenguseeria senist kohati haralist formaati silmas pidades erakordselt kompaktne ning ühte teemasse räägitud. Väitlusjuhina tegutsenud Andres Kurg võttis teemaks arhitektuurikriitika koha kaasaja kultuuripildis ning küsis, kas kriitika on üldse olemas, kust seda leida ja kes seda ülepea loeb. Rääkima olid peale minu palutud kirjanduskriitik Märt Väljataga, arhitekt Veljo Kaasik, kuraator Anders Härm, linnaaktivist Kadri Klementi. Ühe esinejana ei hakka ma kõiki kõnelejaid üle refereerima, oli halastamatut asjalikkust ja unenäolisi mõttematku, nagu ikka jäi küsimusi üles rohkem, kui tuli vastuseid.\nKüll aga on arhitektuurikriitika teemana kahtlemata väärt seda, et sellest ikka ja jälle rääkida – või mis jälle, ei meenu, et kriitika kirjutamise kõrvalt keegi nii väga metatasandi, kirjutamise enda teemal üldse oleks sõna võtnud. Kas on millestki terviklikust üldse rääkida? Või on see nagu pimedas toas käsikaudu kobamine, nii et kõik pärast täiesti erinevaid asju kirjeldavad? Lääne arhitektuurimeedias, kus kriitika ja teooria kadumisest või paremal juhul teisenemisest palju räägitakse, tuginetakse alati kunagi eksisteerinud püsivale ja tugevale traditsioonile, kus arhitektuuriteadlastel ja -kriitikutel oli kaasaja arhitektuuri kuulutamisel kaalukas roll. See oli möödunud sajandi kuueseitsmekümnendatel, kui mõjukamad lääne ajalehed palkasid tööle esimesed professionaalsed arhitektuurikriitikud (USAs on väidetavalt praegu arhitektuurikriitik täiskohaga tööl umbes kümnendikus ajalehtedes) ja eelkõige Ameerika ülikoolides produtseeritud nn kriitiline arhitektuuriteooria muutus autonoomseks, asjaks omaette ning palju huvitavamaks, kui nende kirjutiste valguses valminud majad.\n„Arhitektuuriteooria on enda alla haaranud arhitektuuri kultuuri – see ei teki enam spontaanselt, vaid seda tuleb teadlikult konstrueerida, dekonstrueerida enesekesksete teoreetiliste protseduuride abil,” kirjutab kogumikus „Architecture Theory Since 1968” selle koostaja K. Michael Hays. See 1998. aastal ilmunud artiklite kogumik on väga paks raamat, üks mitme omataolise seast, mis ilmus toonases arhitektuuriraamatute buumis. Tupik, ütlesid ühed. Liiga hot, et katsuda, ütlesid uue sajandi alul teised. Me vajame midagi jahedamat, cool’i – midagi, mis programmilisuse asemel oleks ähmasemate piirjoontega ja kergem. Sest meediamaailm ja selle loodud nn avalik sfäär on vahepeal tohutult muutunud, ajakirjandus kui kasumimarginaalidel (ja tänaseks ammu ka nn klikkidel) põhinev äri asus arhitektuuri hoopis teise nurga alt kajastama. Sajandilõpu tarbimislookas lettidele ilmus uue tootena kõike, arhitektuurist retseptideni miksivaid elustiiliajakirju. Leheveergudel hakkas hägustuma piir arhitektuurikriitika ja tootetutvustuse vahel. Rääkimata pildikeskse globaalse maailma pealetungist: kõik maailmas ehitatu oli kohe ja kõigile teada-näha ja nii on ka Eestis mitmed kriitikud oma sõnavõttudes keskendunud halvustavalt ühe või teise maja välismaiste eeskujude tuvastamisele, nüsides väidetavaid originaalsuse loorbereid. Ent maailm ongi muutunud, sündmuste toimumise ja sellega kaasneva infovoo samaaegsus ongi tema toimimise viis. Arhitektuurist kirjutamise viis pole ammugi detektiivi kombel vormikaanonite tuvastamine. Postajastul on arhitektuurivallas aastaid olnud märgiline valdkondadevahelisus, laialitõmmatus, autonoomia asemel afišeeritakse seotust majanduse, kultuuri, poliitika, logistika ja mille kõigega veel. Meediamaailmast laenatud tööriistadel ei hakka siinkohal pikemalt peatumagi – Photoshop ja visuaalse kujundi loomise võimekus on muutnud arhitektuuri fiktiivset avalikku ruumi loova meedia lemmikkülaliseks, ajastu guru – arhitekt Rem Koolhaas – loob „visuaalse kultuuriga” tegeleva reklaamibüroo ning annab muu hulgas välja raamatu oma loomingust odavas paperbackformaadis, kaanel imal kollaaž Koolhaasi tehtud Hiina telemajast, mille ees George Bush, friikartulitops peas, hoiab krutsifiksi. Vastandumise asemel pop ja iroonia.\nKokkuvõttes on muutunud nii arhitektuurist rääkimise viis kui vahendid – võimatu on ilmselt üle hinnata foto (ja fototöötluse) võimalusi muu hulgas ka kriitilise sõnumi edastajana, majadest kirjutatakse kasutaja, elaniku silme läbi või siis tehakse hüpe näitekunsti, novelli, koomiksi või päeviku formaati. Nii linnaplaneerimises kui poliitikas moesõnaks saanud „osalus” väljendub arhitektuuris mitmesuguste personaalsete kaardistuste või linnaaktsioonide näol. Vähetähtis pole siinjuures seegi, et uurimusliku visuaalse projekti elluviijaks pole enamasti sõnakunstis koolitatud teadlane-kriitik, vaid tavaliselt arhitekt või fotokunstnik, mis kahtlemata on rikastav nähe eelkõige sõna töövahendina kasutavale kirjutajate ringile.\nKui eespool oli juttu kriitika kadumisest angloameerika maailma aruteludest, siis Eestis on koos avanemisega globaalse maailma tuultele toimunud kõik protsessid üheaegselt ja kiirendatuna. Olgu kohe öeldud, et praegune madalseis elukeskkonna või arhitektuuri kajastamisel igapäevases trükimeedias on ilmselt rekordiline. Kui välkloengul jäi kõlama, et arvukate koondamiste tõttu pole päevalehtedes palgal enam kunstikriitikutki, siis mis veel arhitektuuritoimetajatest rääkida. Tõsi, siinsamas Sirbis nüüd selline toimetaja on ja nali naljaks, aga meedia formaadistumine tähendab ühtlasi seda, et mujal ma nii pikka juttu koos ühe väikse mustvalge pildiga ju avaldada ei saakski! Ühest küljest pole meil nagu olnudki tugevat kriitika traditsiooni ega ka tugevat ühe lehe juurde kinnistunud kriitiku figuuri, kelle arvamust oodatakse hirmu ja põnevusega. See-eest on aga tugev arhitektuuriajaloolaskond ja juba seitsmekümnendaist (toona, tõsi, sageli ka arhitektide kirjutatuna) kuni ühe hooga tänini on kestvalt kirjutatud ajaloolisest linnakeskkonnast ja selle väärtustamisest, samuti arhitektidest kui väärikaist ajaloolistest figuuridest või sõltumatuist loojaist. Kui arhitektuurikriitika vähese ilmumise põhjusena „kolletavate” lehtede kultuurikülgede ärasulamine kõrvale jätta, on ilmselt üheks põhjuseks ka vastolu ootustes – nappi 3000 tähemärki pressitud kokkuvõte majadest kui suveräänsetest teostest tundub mõttetu ja aegunud lähenemine, kuid lehtede formaat ja kontseptsioon nagu enamat ei võimalda. Kui teoreetikud on meile korranud, et meediaväli on konstrueeritud ja põhiküsimuseks on see, millises paradigmas ta lugejale nähtusi esitab, siis on arhitektuurist rääkimise viis – kes ja kuidas seda teeb – eriala määratlemisel äärmiselt oluline. Epiteetideküllane jutuke kodukujundustrendidest või põrmustav jutt arhitektide allkirjamüümisest?\nArvamuslugu teisel lehel või kriitpaberil lisaleht, kuhu reklaamide vahele juttu ka vaja? Aastaid tagasi anti päevalehes uutele majadele punkte nagu missivõistlusel, ETV kultuurisaade „Op!” näitab arhitektuuri vääramatult vaid ühe maja võtmes ja kõneleva arhitekti enda suu läbi jne. Kõik see raamistab, kujundab arhitektuurist kas snobistliku nišitoote, pehme keskkonnaloo või tõelise stsenaariumidega tegeleva tulevikuteema.\nAjakirjanikuharidusega lehetoimetajate või erialalt kunstiteadlaste kõrval on puudu arhitektidest arvajad (erandeid muidugi on) – tööd ju niigi palju ja sõnaseadmisviis hoopis teine, pealegi Eesti kitsastest oludes teadagi teemaks ju enamasti teise kolleegi töö... Kui mõned väikesed erialaväljaanded välja arvata, siis ei ole meediaväljale pääsenud ka juba mainitud tänapäeva visuaalse kultuuri mitmekülgsuse najal sündinud teistsugused arhitektuursed uurimisvahendid.\nSiit jõuame aga tõdemuseni, mida ka välkloengul korrati: kuivõrd nii meediakanalid kui kirjutajad ise on äärmiselt killustunud, puudub ühtne arusaadav keel, mille abil omavahel kommunikeeruda, siis on tegelikult kadunud ka nn ideaalne lugeja, kellele arhitektuurist kirjutaja oma sõnumi suunab. Online-maailmas puudub nii eksperdi kui kontrolli mõiste oma tavatähenduses, kõik blogijad või foorumites osalejad võivad olla kriitikud ning võimalused oma loomingu avaldamiseks on piiramatud. Ruum, kus kriitika toimib ja kus seda loetakse, on pihustunud ning kas see lõpeb kriitika jaoks lõpliku marginaliseerumise, kontrollimatu infovoo või millegi muuga, on veel ebaselge.\nMart Kalm - sihikindel maailmaparandaja\nKrista Kodres - sprinteri loomuga kunstimaratoonar\nEesti Rahva Muuseumi lugu: üle saja aasta kestnud teekond ja viies üritus


Kommentaarid - Psühholoog ja paarisuhtekoolitaja: lapsevanemad, ärge hakake teinetest emmeks ja issiks kutsuma! - DELFI Naistekas\nPsühholoog ja paarisuhtekoolitaja: lapsevanemad, ärge hakake teinetest emmeks ja issiks kutsuma! - kommentaare 1-1\nRegistreeritud (2) Anonüümne (67)\nMinul ei ole küll ühtegi tuttavat isa ema, kes üksteist issiks ja emmeks kutsuksid. Need inimesed peavad olema ikka labiilsed. Emme tule siia läheks teeks tonksu jah issi läheme... Appi!!\nsul enamus ilmselt hääletas uue soolika kooselu poolt ka?vaata kui zombid ikka ja päriselt sulle õpetama külla tulevad kas kutsud oma soolikaonu või tädi aru saama mis toimub...


Ravimid jõuavad joogivette - Meditsiiniuudised\nRavimid jõuavad joogivette\nUSAs leiti kokku umbes 41 miljoni inimese tarbitavas joogivees jälgi ravimitest - nii antibiootikume- suguhormoone kui ka valuvaigisteid- vahendas novaator.ee. Seni on ravimite kontsentratsioon veel madal- tugevalt allpool ravimidoose- ent fakt iseenesest on mõtlemapanev. Kuidas ravimid joogivette satuvad? Organism omistab osa ravimist- teine osa aga kandub kanalisatsiooni. Kuigi veepuhastusjaamad eemaldavad enamiku orgaanilisest ainest ning lämmastikust-fosforist- ei eemalda nad lahustunud ravimeid. Puhastatud vesi lastakse tagasi looduslikesse veekogudesse - millest omakorda võetakse ja puhastatakse joogivett- tekib ringlus. Kuigi kontsentratsioonid on väikesed- siis sellise ringluse tulemusel need kasvavad ning eri ravimite mõju kombineerudes võib mingil hetkel teadlaste arvates muutuda inimesele oluliseks. Näiteks Philadelphias leiti joogiveest 56 ravimi või nende lagunemissaaduse jälgi- nende hulgas valuvaigisteid- nakkushaiguste ravimeid- astmaravimeid- aga ka ravimeid kõrge kolesteroolitaseme- langetõve- südamehaiguste vastu. Eestis ravimitega joogivee reostust kartma ei pea- kuna meil selliseid suletud ringe ei teki - veevarustuses kasutatakse põhjavett ning näiteks Tallinna puhul puhastatud Ülemiste järve vett- puhastatud heitvesi aga juhitakse Soome lahte. Eestis on joogiveevarusid piisavalt- puudub vajadus kasutada reostunud pinnavett joogiveena. Eesti joogivees on probleeme näiteks fluoriga ja kõrgendatud radioaktiivsusega.


Marti Aavik: immigratsioon ei ravi - Arvamus\nMarti Aavik: immigratsioon ei ravi\n7. aprill 2017, 19:36\nImmigratsioon ei ole pikas plaanis ravim ühiskonna vananemise vastu. Immigratsiooniga või ilma, igal juhul tuleb Eestis ja terves Euroopas tegeleda uute ülesannetega, mis kerkivad meie ette seetõttu, et tööealiste ja ülalpeetavate suhtarv muutub. Selle hoidmine senisel tasemel pole realistlik.\n674 miljonit inimest peaks Euroopa Liitu sisse rändama selleks, et hoida seda suhtarvu samana aastani 2050 – nii arvutab ÜRO rahvastikudivisjon. Euroopa Liidus elab praegu umbes 510 miljonit inimest. Venemaale peaks sama eesmärgi saavutamiseks ja sama aja jooksul elama asuma üle 250 miljoni inimese ja USAsse üle 590 miljoni inimese.\nEesti kohta on tehtud uued rahvastikuprojektsioonid kuni sajandi lõpuni. Täpsemalt saame nendest teada peagi, kui ilmub Eesti inimarengu aruanne.\nÜht osa arvutustest esitles Tallinna Ülikooli rahvastikuteaduse professor Allan Puur nädala eest toimunud konverentsil «Sisseränne Põhja- ja Baltimaades: rändeajastu väljakutsed rahvusriikidele» (soovitan seda vaadata arvamus.postimees.ee; prof Puuri ettekanne algab 7:00:00).\nRahvaarvu stsenaariumid on erinevad – kahanemine, stabiliseerumine ja ka mõõdukas kasv sajandi lõpus. Kõigi ühisjoon on aga see, et kui praegu on 20–64-aastasi umbes 60 protsenti elanikkonnast, siis selle vanuserühma osakaal rahvastikust kahaneb juba lähema kümne aasta jooksul 55 protsendini ja jõuab sajandi keskpaigaks 50 protsendini.\nSõnum on ühene. Ühiskonna vananemiseks tuleb igal juhul valmistuda. Ja minu arvates on äärmiselt vastutustundetu praeguse koalitsiooni plaan pihustada seni kogutud reservid oma üksikute lubaduste täitmiseks olukorras, kus reserve on juba lähema kümne aasta jooksul vaja selleks, et rahastada sotsiaalseid reforme – ka selliseid, mille sisu alles tuleb välja mõelda ja selgeks vaielda. Headel poliitikutel oleks meelekindlust tilu-lilu-tegevused kõrvale lükata...\nMõte ja jõud tuleks panna sellesse, et sündimus kasvaks vähemalt taastetasemele. Ja see ei ole ebarealistlik, sest Eesti inimesed tahavad lapsi saada. Selleks ei piisa aga ainult raha laiali jagamisest, vaid nii riigil kui omavalitsustel tuleb järjepidevalt investeerida avalikku ruumi, mõeldes selle juures kogu aeg lastele ja lastega perede elukorraldusele.\nEesti rahvaarvu säilitamiseks enam-vähem senisel tasemel on aga ikkagi vaja ka mõõdukat immigratsiooni. Puuri ja tema kolleegide arvutuste kahe variandi järgi näiteks kokku 80 000 või 186 000 inimest kuni sajandi lõpuni. Sellest, kuidas immigratsiooni ülemeremaade eeskujul targalt suunata, kirjutasid professorid Tiit Tammaru ja Raul Eamets Postimehes eelmisel reedel («Eesti rändepoliitika uued alused – punktisüsteem ja õpiränne?», PM 7.04).\nSuur osa Eesti avalikkusest on mitu aastat järjepanu käsitlenud rändeteemasid peaasjalikult skaalal «südamlik/südametu». See on lihtne ja mugav. Igaüks oskab sõna sekka öelda. Hoiakud pole tähtsusetud, aga kokkuvõttes on siiski tegu pimedas põõsasse kadunud võtmete otsimisega hoopis eemal asuva laterna alt põhjendusega, et seal on valgem. Inimarengu aruanne toob rändejutud loodetavasti ratsionaalsemale pinnale ja aitab aru saada, millised on Eesti huvid.


Vaade ajas tagasi: SEAT Leon läbi nelja põlvkonna | Autogeenius\nVaade ajas tagasi: SEAT Leon läbi nelja põlvkonna\n29. juuli 2020 kell&nbsp12:33\nSEAT Leoni rivistusse kuulub neli erinevat põlvkonda, millest esimene Leon nägi ilmavalgust eelmine sajand ning uusim mudel tänavu.\nKujundatud, arendatud ja loodud Barcelonas ning müüdud enam kui 2 miljonit mudelit – kõik need jagavad olemust, mis on 20 aasta vältel teinud Leonist SEATi brändi tugisamba.\n“Leon on mudel, mis pani SEATi tänu oma disainile, tehnoloogiale ja kvaliteedile mootorsõidukite maailmakaardile,” ütleb Isidre López, kes on vastutav SEATi ajalooliste autode kollektsiooni eest.\nEsimene põlvkond: muljetavaldav debüüt\nSEAT Leoni kõige esimene mudel toodi turule aasta enne sajandivahetust, mille kujunduse eest vastutas autodisaner Giorgetto Giugiaro. Auto oli teerajaja paljudes valdkondades: autotootja esimene mudel, millel kasutati nelikveoskeemi ja 6-käigulist manuaalkäigukasti. Lisaks sai auto mootor omale 110 kilovati asemel 140 kilovatti.\nEsimesest põlvkonda toodeti korraga kahes erinevas tehases: Belgia pealinnas Brüsselis ja Hispaania väikeses omavalitsuses Martorellis.\n„Esimese põlvkonna Leon oli parim mudel, mis meil selle ajani oli, nii täielikult tsingitud kere (et kaitsta seda korrosiooni eest ja parandada auto välimust) kui ka uuenduslikemate funktsioonide ja lisade tõttu,” sõnas SEATi struktuuri arendamise ja korrosioonivastase võitluse juht Michael Geue.\nTeine põlvkond: uuenduslikum ja sportlikum\nLeoni teist põlvkonda täiustas selle murranguline disaini muutus, mille andis autole Itaalia autodisainer Walter Da Silva.\nAutospordis võitis Leon 2008 ja 2009 aastal World Touring Car (WTCC) meistrivõistlustel neli parima tootja ja autojuhi tiitlit. “See oli suur saavutus, kuna luukpära mudeli korraliku pakiruumi puudumine tekitab tohutu aerodünaamilise takistuse,” selgitas Isidre.\nSEAT Leoni teine põlvkond toodi turule 2005. aastal.\nKolmas põlvkond: kvaliteet ja stiil\nKolmas põlvkond oli kõvasti elegantsema ja lihvituma väljanägmisega, kui olid kaks eelmist. “Selle disain on 100% SEAT – iga autojuht saab oma tahavaatepeeglis kohe ära tunda kolmanda põlvkonna Leoni,” osutab Isidre.\nSuure osa sellest võtab enda peale Leoni ära tuntavad LED päevatuled. Kolmada põlvkonna Leon oli esimene luukpära SEATil, mis kasutas täielikult LED tehnoloogiat.\n“Täiustasime autot paljude erinevate kvaliteetsete elementidega, alates materjalidest kuni uste avamise ja sulgemise kõlani,” ütles José Miguel.\n2012. aastal turule toodud auto oli Leonide perekonnas esimene põlvkond, mis pakkus nii 5-ukselisi kui ka 3-ukselisi variante. Lisaks esitles 2013. aastal SEAT oma mudelit Leon ST, mis oli oma suure ruumikuse tõttu praktiline lastega peredele.\nKolmanda põlvkonna Leon sai üpris ruttu populaarseks. Migueli väidete kohaselt võitis 2012. aastal väljailmunud Leon mitmeid võrdlusteste teiste autodega, mille üle oli SEATi meeskonnal väga hea meel.\nNeljas põlvkond: tehnoloogia viidi kõige kõrgemale tasemele\nNeljanda põlvkonna SEAT Leon tegi tehnoloogia vallas suure hüppe edasi võrreldes oma eelkäijaga. See pole mitte ainult brändiga täielikult seotud põlvkond, vaid ka uuenduslikum turvalisuse ja valgustuse poole pealt.\n“Uus Leon on lihtsalt tähelepanuväärne ning on suutnud ületada, mis minu jaoks SEATi ajaloo üks parimaid autosid, kolmanda põlvkonna Leon,” tunnistab Isidre.\nSEAT Leoni uusial põlvkonnal on valikus lausa viis erinevat mootoritüüpi: bensiin, diisel, CNG, mikrohübriid ja pistikhübriid), pakkudes laias valikus võimalusi iga juhi ootuste ja vajaduste täitmiseks. Eelmiste põlvkondade Leonide kasutajad pidid leppima ainult bensiini- ja diiselmootoritega.\nMärksõnad: ajalugu, Leon, põlvkond, seat\nSuur ülevaade: milliseid SEATi mudeleid Eestis osta saab ja mida need endast kujutavad?\nVaata ja imesta: SEAT tegi oma ajaloo värviliseks\nOksjonile läheb ainulaadne kolmik Alfa Romeo "batmobiile", hinnaks kuni 20 miljonit\n19. oktoober 2020 kell 19:20\n19. oktoober 2020 kell 13:05\nNeste tankimise mobiiliäpi kasutajate arv on kahekordistunud\n19. oktoober 2020 kell 12:20\nTalveajale üleminek muudab rongide sõiduplaani, sõiduajad lühenevad\n19. oktoober 2020 kell 11:04\nSügis on käes: miks on just nüüd õige aeg põrandate süvapuhastuse jaoks?\nMarii Karell: kõik löristavad nutta!


Valgusetooja ja kolm lugu paradiisist — Sirp\nGust van der Berghe: „Filmi tehes tuleb igal hetkel teha esteetilisi valikuid.”\n„Kui ma magama jään, siis on see tule pärast. Ära isiklikult võta,” viitab Gust van der Berghe kamina suunas. Tuli ja valgus on alati tähtsal kohal selle prillidega vahetu ja tagasihoidliku olemisega mehe filmides. Teda vaadates on raske uskuda, et selles inimeses võiks olla impulss teha nii julgeid ja intuitiivseid teoseid. Gust van der Berghe on Tallinnas Pimedate Ööde filmifestivalil esindamas oma uut mängufilmi „Lutsifer” („Lucifer”, 2014), mis on kindlasti üks selle aasta tähelepanuväärsemaid. „Lutsifer” võtab kokku allegooriliste eneseotsingute triloogia, mis mõjub oma siiruses täiesti anakronistlikuna. Esmafilmis „Flandria Jeesuslapsuke” („En waar de sterre bleef stille staan”, 2010) on ta pannud Jeesuslapse sünni loos kolme kuningat mängima Downi sündroomiga lapsed, teises filmis „Sinilind” („Blue Bird”, 2012) on ta lavastanud Maurice Maeterlincki muinasjutu sürrealistliku mõistuloona Aafrikas ja „Lutsiferis” räägib inimese pattulangemise loo uuel viisil, mis meenutab filmikunsti kunagisi kuldaegu, kui seansi lõppedes jäi inimestel ruumi ka oma mõttele ja arvamusele. Van der Berghe filmid on kohati keerukatest vormilistest otsustest ja sümbolistlikust filmikeelest hoolimata väga lihtsad. „Ma pidin tegema ringikujulise filmi, et Tallinna kohale jõuda,” ütleb ta muiates.\nKas „Lutsifer” on esimene ringikujuline film? See on justkui viide nii maailma loomisele kui eluringile … Miks otsustasid sellise lahenduse kasuks?\nSee on lihtne vorm. Kunsti ülesanne peakski olema öelda asju lihtsal viisil, aga tõlgendusele avatult. Muidu võid võimalike tehniliste lahenduste matemaatikasse täiesti ära eksida. Ma läksin tagasi renessansiajastusse ning püüdsin mõista selle perioodi kunstniku, aga ka teadlase mõtteviisi. On väga huvitav, kuidas sel ajal on käsitletud paradiisi ja pattulangemise temaatikat. Film põhinebki Hollandi XVII sajandi näitekirjaniku Joost van den Vondeli samanimelisel näidendil. Nagu hollandikeelne Shakespeare. Kuigi ma ausalt öelda ei lugenud seda üldse läbi, sest see oli liiga keeruline, aga tahan sellele siiski viidata kui inspiratsiooniallikale.\n„Lutsifer” on justkui väga tuttava kultuurimüüdi edasiarendus. Üleloomulik trikster, ingel või kurat, tuleb linna ja keerab inimeste elu pea peale. Räägime kas või „Meistrist ja Margaritast”, Pasolini „Teoreemist” („Teorema”, 1968) või sinu naabri, hollandlase Alex van Warmerdami „Borgmanist” (2013). Kuidas sa sellesse sugupuusse suhtud?\nSinu nimetatud filmid mulle eriti ei meeldi. Võib-olla võiks Pasolinile nüüd uue võimaluse anda, kui olen ka teinud filmi sellel teemal. Mulle on põhiline lisada sellesse loosse huumor, mis on otsekui inimlikkuse kohaloleku kinnitus.\n„Borgman” on küll naljakas, aga seal tekib mul keeleprobleem. Flaami näitlejad räägivad hollandi keelt ja ma lihtsalt ei jää seda uskuma.\nSinu filmides on huumor alati kohal, aga mitte otseselt esil.\nParim nali on selline, mis näeb välja nagu juhus – see justkui polekski pidanud naljakas olema. Mulle meeldib vaadata ka nn suurt huumorit, aga siin püüdsin säilitada realistliku raami. Suurte naljade ja suurte lugude väikesed versioonid.\nMis sind paelus selle motiivi juures? Võluv võõras saabub eikuskilt ja paljastab rahvale nende vead, suunates neile peegli näkku.\nMingis mõttes olen ma teinud ise ju sedasama: lähen kuskile filmima ja räägin kohalikele lugusid sellest, mida ma soovin. Panen nende pähe oma filmireaalsuse. Loos olen alati kindel, aga mitte viisis, kuidas seda jutustada. Kõik mu kolm filmi on rääkinud paradiisist.\nNii et sinu meelest moodustavad need triloogia?\nMuidugi. Kõigi kolme teema on sarnane. Seekord polnud lugu isegi oluline, vaid pigem motiiv. Vaataja peaks tajuma nende filmide sarnast olekut.\nMa kutsun oma esimest filmi „punktiks”: film ei liigu kuskile, näitlejate meeleseisund on püsiv, ühtlasi igavene ning murdumatu. Teine film kulgeb nagu joon, rännak, mida püüdsin ka visuaalselt edasi anda. Nüüd olen tagasi punkti juures. Sündmused leiavad küll aset, aga me jälgime lihtsalt nende kulgu, seda, kuidas kõik kokku variseb. Aeg ja ruum on konkreetsed.\nMa olen „Luciferi” komplekssuse üle väga uhke. Vahel tundub, et seda on isegi veidi liiast, aga on elemente ja motiive, mis triloogia raames kaovad, naasevad ja korduvad.\nKas sul on tunne, et filmides ei ole tänapäeval enam piisavalt imelisust ega imesid?\nAbsoluutselt. Seetõttu on mu filme väga raske müüa või inimestele selgitada. Ma tunnen, et mul pole vaja seda teha. Inimesed peaksid meeldimise korral mu kunsti võtma sellisena, nagu ta on.\nSee on ka seotud minu filmides korduva paradiisi motiiviga. Mul ei ole paradiisist sooja ega külma, aga seistes näiteks mõne võrratu maali ees, kogen ma kaht emotsiooni: üks on justkui imettegev, pühalik tunne, mis loob seose paradiisiga. Ent mind valdab seejuures kurbus, sest tunnen, et tegemist on millegi igaveseks kaotatuga. Ma ei püüa teha filme imedest, sest need oleksid kohutavad filmid. Ma püüan lihtsalt olla ja näidata.\nBelgia kõige tuntumad ja hinnatumad filmitegijad vennad Dardennes’id on valinud sinu omast sootuks vastupidise tee.\nTäiesti vastupidise. Mulle meeldivad nende tööd ja ka enda omad. Asi on pigem selles, et vaataja või näiteks festivaližüriini jõudmiseks on vaja teha kompromisse. Päriselu kujutavas filmis pole see niivõrd teema, aga minu filmide puhul … Arvan, et need vajavad lihtsalt aega. Võib-olla pean ma enne ära surema.\nSelles võrdluses on üsna hästi näha, millist filmikunsti ootab Euroopa. Pigem realistlikku kui fantastilist.\nBelgia ajalehes oli pommuudis, et Dardennes’id kasutasid oma filmis seekord muusikat. Vau, muusikat! Järelikult on see rõõmus film! Kõik on nii tõsised – ja ka auhindu ei tohiks kaugeltki nii tõsiselt võtta, kui seda tehakse. Mul on vajalik tunnustus olemas ka ilma nendeta, kahju ainult, et me ei saanud „Lutsiferile” korralikku maailma esilinastust. Cannes seda ei võtnud (seal esilinastusid mõlemad van der Berghe eelmised filmid – toim) ja nii Berliin kui Veneetsia lausa vihkasid seda filmi. Kahju, aga eks me näeme, kuidas tal nüüd minema hakkab.\nGust van der Berghe on „Lutsiferi” tiitrites ühe eeskujuna maininud Hieronymus Boschi, kes kujutas oma maalidel nii taevast,\nmaad kui põrgut ringikujulisena.\nTänapäeval on üldse haruldane näidata filmides midagi üleloomulikku või allegoorilist.\nMaagia kadumisele aitab kaasa ka nii tehnika areng kui meedia pealetung. Ainus asi, mida me kogeme enda ümber, on reaalsus. Selle tõttu oleme me tegelikult lakanud uskumast seda, mida me näeme. On väga oluline püüda hoida teatud võlu, loojutustamise reegleid, pildikvaliteeti. Ma ei kopeeri renessansikunstnikke, aga ma vaatan nende ideid ja tööriistu ning püüan neid kaasajastada.\nKui ringiga ringi juurde tagasi tulla, siis miks on pilt ringikujuline?\nMa seisin Mehhikos vulkaani põhjas ja vaatasin üles. Mida ma nägin, oli kraatriserv ehk maa, ümbritsemas taevast. Taevas oli justkui maa vangistuses, suletud. Ma mõistsin, et kui ma seda efekti filmis kasutada ei saa, siis pole mõtet seda filmi teha.\nKuidas sa selle efekti saavutasid? Milliseid tööriistu sa seejuures kasutasid?\nMe pidime looma kaamera prototüübi, et „Lutsiferi” filmida. Me võtsime peegelkoonuse, selle külge panime klaastoru ja toru teise otsa kaamera. Sellega on võimalik filmida 360° ümmargust panoraampilti. Professorid aitasid optika välja mõelda ja läätsed on sellised, et stseeni valgustamiseks piisab vaid ühest küünlast, nagu on näha ka filmi ühes murrangulises kaadris. Valgus paistab selle optikaga filmituna täiesti teistsugune, sest läätsed on väga valgustundlikud.\nPanime leiutise nimeks Tondoscope.\nSinu filme pole üldse saada. On keegi nad üldse välja andnud?\nVaatame, mis sellest saab, sest ma olen kategooriliselt DVDde vastu. Neil pole mingit väärtust. Film ise on veel endiselt väga väärtuslik. Mul on plaanis teha suur fotoraamat, panna sinna tekstikatked, muusika ja ka filmide DVDd. Tahaks teha midagi ilusat. Ja tahaks kõik kolm filmi ühe paketina välja anda.\nKas Lutsifer kui mütoloogiline tegelane on sulle sümpaatne?\nJaa, kindlasti. Mitte mingist satanismist, aga minu meelest on tema müüt väga ilus. Ta on inimesele lähemal kui Miikael või Gaabriel. Ta hoolib inimese tegemistest ja on teistest ausam, aga ka uhkem. Lutsifer polnud küll algselt inimese pattulangemise otseseks põhjustajaks, aga ma muutsin veidi seda piiblilugu. Algses loos on kolm deemonit, Lutsifer, Belial ja Peeltsebul. Lutsifer erines teistest, temas oli õrnust. Filmis on näha tegelasi, kes on temast märksa halvemad, näiteks pidevalt naeratav valehammastega mees.\nMiks sa otsustasid „Lutsiferi” Mehhikos üles võtta?\nSeal on maailma kõige noorem vulkaan ja ma läksin seda vaatama. Mehhiko elus on sürrealismi, mis sarnaneb väga Belgia omaga. Me sobime täiuslikult. Asjad klappisid kokku. Vulkaan on väga huvitav nähtus, see hõlmab mingil moel nii lõppu kui algust. Sattusin ühte külasse, kus inimesed olid nii põikpäised, et kui vulkaan purskama hakkas, keeldusid nad külast lahkumast. See näitab nende olemust: nad keelduvad muutustega kaasa minemast. Kui kogu Mehhiko on tänapäevane, siis nemad elavad väga arhailiselt. Nad imiteerivad järjekindlalt mingit traditsiooni, mida tegelikult pole enam olemas. Nad justkui ootaksid hetke, mil see kõik kokku kukub, nagu ootavad inimesed „Lutsiferis” tegelikult paradiisi kollapsit.\nTänavaruuporitest hoovas seal pidevalt mingit müra ja kogu see koht sarnanes oma absurdsuses pigem põrgu kui paradiisiga.\nLutsifer tähendab valgusetoojat. Filmis ütleb noor Maria: „Ma tahan tuua inimestele valgust.” Kas nende kahe tegelase vahel on mingi kummaline seos?\nValgus ongi siduv seos, see, mis on hetkede vahel. See võib olla küünal, aga ka see siin (viitab kaminale – toim). See võib sind põletada. „Sinilinnus” põles maa. Minule tähendab see millegi kadumist. Valgus seob, aga ka lahutab. See võib tuua nii valguse ja valgustatuse kui ka hävingu.\nValgus (valgustatus) lahutas inimese paradiisist ja pani minu arvates aluse elule, sest elu aluseks on hea ja kurja vastasseis. Enne seda inimese elukohaks olnud paradiis on minu arvates väga ebahuvitav koht. Suletud, hirmus, fašistlik paik.\nKui inimsugu ja elu sai alguse pattulangemisega, siis tundub, et „Lutsiferi” külaelanikud ei suuda muutusega toime tulla.\nTegelased ei muutunudki, küll aga see, kuidas nad üksteist näevad. Nende omavaheline suhe. Toon muutub ka filmi jooksul pidevalt: kergest komöödiast realistlikumaks ja lõpuks päris sürrealistlikuks.\nKas sa mõistad nad hukka või pigem toetad neid?\nEi kumbagi. See ei ole mulle nii oluline. Mind huvitab pigem brueghellik vaade, üldisem pilt. Bruegheli pilte vaadates ei räägi keegi tegelaste emotsioonidest. Nendes on midagi suuremat. Sind valdab pigem kohalolekutunne, et kuulud nendega koos sama taeva alla.\nAga inimkonna saatus on sulle ikka oluline?\nJah, ka filmis, kuigi ma vaatlen neid n-ö linnu rakursist. Nad tegutsevad ju armastuse nimel ja ma ei pea seda väga kurvaks filmiks, ka lõpus on kurbus segunenud rõõmuga.\n„Lutsifer” on justkui piibliteemade kollaaž, viited Paabeli tornile, vee peal kõndimisele, Kolgata teele … Mis tõmbab sind religioossete teemade poole?\nÜldiselt öeldes on asi juurtes. Paljud meie lood ja ka meie tänapäev põhinevad suuresti neil lugudel. Mul pole plaanis katoliku kirikut ei kaitsta ega hävitada, oluline on religiooni juures hoida elus seda, mis on meeldiv ja äge. Mulle on selleks elemendiks lood. Ma ei käi kirikus, aga naudin mõnd religiooni aspekti väga. Käisin täna Tallinna Püha Vaimu kirikus, teenistus oli just alanud. Istusin ja veidi aja pärast hakkas koor laulma minu kohal, nii et ma neid ei näinud. See kogemus on vabalt võrreldav filmikunstiga.\nJa ka sellesama ime temaatikaga?\nJah, ja siin pole küsimus enam tingimata usus. Imetlusega kirikut vaadates mõistad, et selle on teinud inimene. Kirik pole püha mitte sellepärast, et see on jumalakoda, vaid sest see on meie tehtud! Parim muusika on tehtud jumalasse, millessegi uskudes.\nEestlased peavad end uhkusega paganateks, aga selle tulemusena ei saa me vahel lihtsatest kultuurimärkidest aru ega oska tegelikult õhtumaa kultuuri tõlgendada. Kuidas on lood Belgias?\nKes olen mina, et Belgia kohta arvamust avaldada? Ma olen liiga noor ja minu kogemus erineb mu vanemate omast täiesti. 1950-60ndatel valitses täielikult katoliku kirik. Kuuekümnendatel lagunes see kõik muidugi üsna kiiresti laiali ja uus põlvkond pole ei kiriku vastu ega poolt. Kirikud on küll tühjad, aga ma ei nimetaks inimesi ka paganateks. Minu meelest väga huvitav õhkkond religioonist rääkimiseks ja selle kujutamiseks. Mulle tundub, et paljud inimesed vaatavad mu filme avatult: nad suudavad tänu oma taustale filmi teemaga suhestuda, ega ole nähtu üle vihased. Mehhikos on muidugi teine lugu.\nKas nad võtavad seda tõsisemalt?\nUhh … Kuskil külas „Lutsiferi”-nimelise filmi tegemine osutus ikka väga keeruliseks. Õnnetuseks ma lobisesin neile filmi pealkirja kohe välja ja nägin nende reaktsioonist, et oleks selle pigem pidanud saladuseks jätma. Suur viga. Olin kohaliku preestriga hea sõber ja teda hakati sellepärast satanismis süüdistama.\nKõik sinu filmid esitavad mingi väljakutse filmikoodidele nagu koloriit, kompositsioon, narratiiv jne. Kas see on teadlik lõhkumine?\nMa tahan lihtsalt olla aus ja mulle on see kõik täiesti loogiline. Ma monteerin ülikiiresti. Filmi tehes tuleb igal hetkel teha esteetilisi valikuid – õige või vale. Ma lihtsalt usaldan oma intuitsiooni.\nSu filme on väga raske üles leida. Kellele need kuuluvad?\nÕigused on minul aga ma andsin kõigi oma filmide õigused vabaks. See taktika on ennast ära tasunud: „Flandria Jeesuslapsukest” näidatakse regulaarselt kinos igal kolmekuningapäeval. Igaühel on õigus küsida minult linastuskoopiat ja luba mu filme näidata. Annan need tihti tasuta, aga nõudega, et linastuse juurde peab korraldama ka midagi lisaks, tegema sellest sündmuse. Vahel küsime ka pisut raha, et uusi koopiaid teha, aga vastu anname terve paketi: plakatid, taustamaterjalid ja muu.\nMuusikaäris on juba tavaline teha uus muusika tasuta allalaetavaks. Sina justkui näitad sellele mudelile teed filmimaailmas.\nÜkski müügiagent ei lubaks seda iial, aga ma olen oma filmide Beneluxi maade õigused alati endale jätnud, nii et neis riikides võime teha, mida tahame. Ma võin anda oma filmid tasuta kasutada, aga ma lihtsalt ei taha, et neid vaadataks failidena või DVD pealt.


Portsjoni suurus: 30 g (1 kulp)\nPortsjoneid pakendis: 23 (700g) / 67 (2kg)\nContent in: 30 g 100 g\nEnergy value 495 kJ\nFat 0.8 g 2.7 g\nincluding saturated acids 0.5 g 1.6 g\nCarbohydrates 1.4 g 4.6 g\nincluding sugars 0.9 g 3.1 g\nProtein (dry matter) 26 g 85 g\nKoostisosad: vadakuvalgu isolaat (piimast), lõhna- ja maitseained, paksendaja (ksantoonkumm), paakumisvastane aine (ränidioksiid), magusaine (sukraloos), sool1, + happesuse regulaator (sidrunhape) 2, peedipulbripulber (värvide jaoks) ) 2, värvained (E160a 1,3,4, E150c 1).\nSee esmaklassiline vadakuvalgu isolaat sobib ideaalselt nii treeningujärgseks joogiks kui ka kogu päevaks. Väga hea lahustuvus ja maitse. Toote suur eelis on see, et see vastab tihedalt proovi aminohapete profiilile. See toetab lihaskoe arengut ja taastumist.\n6PAK Nutrition WHEY ISOLATE on väikseima detailini läbimõeldud kõrge valgusisaldusega toode. Sensatsiooniline tooraine väga kõrge valgusisaldusega. See sisaldab ainult vähesel hulgal süsivesikuid ja rasvu. Üks parimaid väga kiiresti imenduvate aminohapete allikaid ja on seega tegelikult optimaalne treeningujärgseks tarbimiseks, kus iga minut mängib mõju. Väärib märkimist hargnenud ahelaga aminohapete BCAA või EAA kõrge sisaldus, mis tagab lihaskoe kiire taastumise ja arengu.\nValguisolaat on iga sportlase jaoks üks parimaid toitumisallikaid. Valguisolaat saadakse mitmeastmelise mikro- ja ultrafiltreerimise teel, mis tagab tervete valkude ja kõigi lisandite (sh piimasuhkru) maksimaalse kontsentratsiooni. Väärib märkimist, et suurem osa elanikkonnast ei suuda korralikult seedida laktoosi, mis on kõige sagedasem kõhuprobleemide põhjus. Kui teil on see probleem, aitab selle toitaine valik parandada teie elukvaliteeti.\n6PAK Protein ISOLATE on kõrge bioloogilise väärtusega, maitsega ja kergesti lahustuv. Igaüks peaks oma kasulikkuse tõttu olema valgurikas. Ehitusmaterjalide, näiteks aminohapete piisav kogus ja kvaliteet määravad nii tõhusa regeneratsiooni kui ka rasvata lihasmassi kiire arengu.\nKvaliteetne vadakuvalgu isolaat.\nIga portsjon sisaldab kuni 26 g valku.\nBioloogiliste saavutuste tase BV = 159.\nAitab ehitada lihaseid ilma rasvata.\nPeaaegu täiuslik aminohapete koostis.\nSee imendub verre väga kiiresti.\nSee on suurepärane toode lihaste ehitamiseks.\nKiirendab lihaskoe arengut ja taastumist.\nSoovitatav kasutamine: 1-3 portsjonit, vahetult pärast treeningut ja igal kellaajal. Segage 1 kulp (30 g) 200 ml vee või piimaga.\n6PAK Syrup ZERO Chocolate-Caramel 500ml / Šokolaadi karamelli siirup\n6PAK Syrup ZERO Salted-Caramel 500ml / Soolakaramelli siirup\n6PAK Syrup ZERO Strawberry 500ml / Maasikamaitseline siirup\n6PAK Syrup ZERO Chocolate-Hazelnut 500ml / Šokolaad-Sarapuupähkeli siirup\n6PAK Syrup ZERO Chocolate-Coconut 500ml / Šokolaad-Kookos siirup


Leht 29 koguhulgast 34\n[ 504 postitust ] Mine lehele Eelmine 1 ... 26, 27, 28, 29, 30, 31, 32 ... 34 Järgmine\nGerti märgatud raplas jõukas niiet rapla vend vist jh\nTLÜ/Kalev sai siis Soomlaste käest keretäie, keegi nägi ka, mis seal toimus?\n08 Sept 2017, 23:29\nLindmets siis mängib kalevis uuel hooajal.\n09 Sept 2017, 17:18\nTTÜ eest mängis siis täna uus mustanahaline "üliõpilane" Justin Coleman - 203...\n09 Sept 2017, 23:18\nSamas, ei üllatuks, kui ka treeneripink saaks täiendust väiksel Kalevil. Mingid märgid jäi täna silma, aga vabalt võib ka olla veevirvendus:)\njah üks tuntud eesti treener läheb sinna tööle, nõuandjaks ja kontori poole pealt asjaajaks päris abitreeneriks ei lähe\nAga jah, veevirvendust ei olnud, kahe mehe arutelu ühel ilusal suvepäeval osutus reaalsuseks\nhttp://m.sport.ohtuleht.ee/829045/ullat ... t-abistama\n20 Sept 2017, 14:44\nTundub, et algavaks hooajaks on mehed valdavas enamikus endale mängupaiga leidnud, kahe mehe kohta pole midagi kuulnud.\nViljar Veski - kas on loobunud? Tema ümber meistriliiga satsi muidugi ei ehita, aga back up tsentrina oleks nii mõneski meeskonnas abiks\nIvo Van Tamm - kas otsib endiselt endale USA-st ülikooli? Või on ka tootvale tööle läinud?\n28 Sept 2017, 11:54\nVAU, vat see oli asjalik pressikas, sain teada et kõik peale Cramo ja Noorteliiga tahavad saada 6 hulka, või õigemini 5 hulka, sest Noorteliigat ei arvestata konkurendina ja Cramo on seal niikuinii...ah-ja, talvel pidi pilt selgem olema, et kes mis nägu on...lisaks teatas hr.Salumets et noortele on motivatsioon antud, tulistagu nüüd...ausalt, kas hr. president ei tea, et vähegi kaelakandvad noored on juba välismaal, siin veel mõni üksik anne, ülejäänud ju selline 1 ja 2 liiga tase...et millest ta rääkis, kas ta ikka rosteried on vaadanud?\n28 Sept 2017, 13:50\nJa Bamba jalg puututas täna siis jälle Eestimaad...näis mis siis juhtuma hakkab, kui mees taas väljakul on...\n03 Okt 2017, 15:17\nmeistriliigas mõned mängud peetud...meeskonnad on küll veidi roostes ja üli - õhukesed ( v.a. Kalev/Cramo, TLÜ/Kalev ), aga tuleb tunnistada et täiesti mittevalmis ehk täielikult roostes on vilemehed, sealt ikka tuleb puhast...roostet. tänane otsus, kus rootslasele vilistati ründeviga ja vanemkohtunik muudab selle otsuse jooksuks...huumor!\n14 Okt 2017, 20:44\nEi ole siia ammu kirjutanud, ja nagu näha on foorumis praegu üldse sellised vaiksemad ajad, aga ma intrigeerin siis veidi...\nVaatasin selle hooaja meeskondade rostereid, vaatasin seniste mängude tulemusi, vaatasin seda, et millistes välisliigades klubid osalevad (= ei osale), ning mõtlesin endamisi: millal meil viimati nii nõrk meistriliiga oli? Et noh... arusaadav, Cramo on nagu Cramo ikka, ja ega keskmikud nüüd ka suurt sammu tagasi pole astunud, aga Rock on jõudnud tagasi umbes sellesse aega, kust Teet Laur ja Neissaar kunagi pihta hakkasid. Ning Eesti liiga väiksust silmas pidades on see ikka meeletult suur kaotus... põhimõtteliselt oleme me olukorras kus terve selle hooaja jooksul ei peeta Eesti meistriliigas tõenäoliselt mitte ühtegi Euroopa kontekstis normaalsel tasemel mängu.\nNing ometigi on korvpall Eestis publiku hulgas ju aastaid populaarne olnud, meediakajastus on 5+, jne... Küsiks siis niimoodi, et... mis lahti? Millal, ja kuhu, meil uuesti teine selline klubi tekib, kes ka väljaspool Eestit mingisuguseid ambitsioone omab?\nMinu tähelepanekud on olnud rohkem selles suunas, et üldised trendid suletuma ühiskonna suunas, kus ideaalis kataks kogu Eestit raudbetoonist ja jääkarudest siseturukaitse, avalduvad ka korvpallis ning soovitakse, et klubid ja ka mängijad hoiaksid ambitsioonid vaos. Kui näiteks mõni mängija soovib minna välisklubisse, konnatiigist välja ujuda, siis see leiab kõiksugustes kommentaariumites enamasti halvustava reaktsiooni. Lõpptulemusena klubidel puuduvadki ambitsioonid ja stabiilsust eelistatakse tulemuslikkusele. Publik ootab, et oleksid samad klubid, sama tase, samad mängijad, samad vastased ja kõik oleks võimalikult suurel määral ette ennustatav. Igasugusele muutusele reageeritakse väga valulikult. Loomulikult on ka majanduslikud põhjused, mida on alati kerge välja tuua, aga suurem probleem on rohkem selles, et lahendusi neile probleemidele ei otsitagi. KML probleemid tulevad aga suuresti ka kitsast kandepinnast, pole niipalju tasemel mängijaid ega konkurentsi. Radikaalne lahendus võiks olla KML asendamine BBL (või Eesti-Läti) formaadiga, mis ikkagi peaks tõstma nn "keskmike" ambitsiooni või siis selgitatakse Eesti meister välja karikavõistluste formaadis ilma põhiturniirita, mis sunniks klubisid otsima uusi alternatiivseid väljakutseid. See on muidugi minu arvamus\nKui näiteks mõni mängija soovib minna välisklubisse, konnatiigist välja ujuda, siis see leiab kõiksugustes kommentaariumites enamasti halvustava reaktsiooni.\nHuvitav, minu jaoks on just väga kummaline kuidas ovatsioonide saatel võetakse vastu koondislaste minekut Kreeka esiliiga ja Slovakkia meistriliiga sugustesse *****, mis mitte kuidagi ei anna KMLi taset ka välja, sest väljaspool "konnatiiki" ja üleüldse fck yeah välismaa.\n1. Viimaste hooaegade jooksul on lõpetanud mängijakarjääri või siirdunud välisklubisse mitme meeskonna jagu kodumaiseid pallureid.\n2. Nende koha peaks ideaalis üle võtma noorem kodumaiste korvpallurite generatsioon. Oluline osa noormängijate koorekihist pallib aga samuti välismaal.\n3. Välismängijate arv on püsinud Eesti liigas pikka aega sisuliselt muutumatuna.\n4. Stippide maksmise keelustamine (ehkki see on nüüd nähtavasti tagasitulekut tegemas) on pannud korraliku põntsu klubide eelarvetele.\n5. Eelnevate asjaolude tagajärjeks on, et mõni varasem kodumaine tippklubi on teinud suure sammu tagasi või üldse hääbunud, meeskondade koosseisud on napid või kuulub sinna mitmeid mängijaid, kellele oleks jõukohasem mängida esiliigat.\nArvestades meie rahvaarvu ja sellest tulenevalt ka turu väiksust – meist väiksema rahvaarvuga on Euroopas vaid üks riik, kus mängitakse normaalsel tasemel korvpalli, see on Montenegro – ongi palju loota, et siinse liiga tase võiks olla aastast-aastasse korralikul tasemel. KML-i peamine eesmärk võikski olla hüppelauaks olemine nendele noormängijatele, keda pole veel juuniorieas välismaale napsatud.\nTanel Kurbas: "Slovakkias on kiire korvpalli liiga. Ma arvan, et pigem on see Eesti liigast ikkagi parem, aga ega ta mingi superliiga ei ole. Eestis on tase kehvemaks läinud viimaste aastatega," võrdles Kurbas. http://sport.delfi.ee/news/korvpall/ees ... d=80226966\nMeistriliiga 2017/18 on juba paar kuud toimetanud ja juba mõned muutused meeskondade koosseisudes:\nCramo: lahkus Mazeika, saabus uus tagamängija Isiaiah Briscoe ja lisandus uus peatreener leedukas Kairys, abitreenerid selguvad varsti\nRapla: Lahkus Kustas Põldoja ja asemele tuuakse USA/Kosovo päritolu tagamängija Sina\nPärnu: lisas kooseisu oma noore Khenor Pae 2000a 186 cm\nTLÜ/Kalev: uus peatreeneri k.t. Klandorf lisaks lisandub mängijana kunagine legend Bambale Ozby\nTTü l novembrist siis uus keskmängija USA st Giese\nTartu lisas oktoobri keskel koosseisu ka ühe oma noore 2001 a 195 cm Hannes Saar\ntäienduste ja muudusteta siis G4S noortekoondis ja Valga\nmuutusi võib veel tulla , nii lahkujate kui ka saabujate osas , hoiame siis meeled erksad (kuuldavasti Rapla soovib ka 5 ndat leegionäri veebruariks lisada ja ka Tartu peab konkurentide võidurelvastamisele vastama , kas ja kuidas eks seda kuuleme arvatavasti uuel aastal, võibolla ka olude sunnil leiab Pärnu mõned veeringud ja leiab kellegi korvi alla)


Plekist kellad tiksuvad näitusel hetki ja igavikku - Kultuur - Virumaa Teataja\nPlekist kellad tiksuvad näitusel hetki ja igavikku\nEveli Variku kellade näitus “Sünnitakse selgusega helguses” raamatukogus.\nLääne-Virumaa keskraamatukogus tiksub 33 kella, igaüks oma aega. Eveli Variku loodud ajanäitajad on loodud Rakvere Kolmainu kiriku vanast katuseplekist.\nIgal sihverplaadil terendavad Suokassi või kirjutajanime Liv taha peituva Eveli Variku luuleread.\n“Poleks arvanud, et minust saab kellakunstnik,” sõnas Eveli Varik. “Kell on äge asi – sulandub interjööri ja samas näitab aega,” lausus ta.\nTa jutustas, et kellaidee hakkas tiksuma, kui oli vaja luua kujundus Eesti vabariigi sünnipäeva puhuseks Rakvere linnapea vastuvõtuks. Et Rakvere teatris ja rahvamajas eksponeeritud ajanäitajad leidsid vaatajatelt head vastuvõttu ning osa ka tee koduseintele, küpses plaan teha neist omaette näitus. “Ühest asjast hakkab asi jooksma ja muudkui areneb,” märkis Varik, kel teoksil kellasari, mille igale eksemplarile tuleb Kolmainu kiriku kujutis.\nKellaideest vaimustus kunstniku sisearhitektist vend Üllar Varik, kelle tellimusel valmis ühe interjööri jaoks sari merelauluridadega kelli. “Vend ütles, et tänapäeval, kus kõik vaatavad kella telefonist, võiks nüüdisaegses kontoriruumis olla ajanäitaja seinas,” nimetas ta.\nKunstnikest õel ja vennal on mõttes ühisnäitused Tallinnas ja Tartus, kus Eveli Varik tooks vaatajate ette kellad ning Üllar Varik maalid. “See oleks tema taastulek maalikunstnikuna,” sõnas Eveli Varik.\nRaamatukogus näitusel “Sünnitakse selgusega helguses” eksponeeritud kellad pani kunstnik käima, ent igaüks näitab eri aega. “See näitus on väga sümboolne Rakverele,” ütles Eveli Varik. “Inimesed loevad tekste, kella ajatut sõnumit.”\nEveli Variku kellade näitus "Sünnitakse selgusega helguses" raamatukogus.\nEveli Varik sättis raamatukogus paika kellade näitust "Sünnitakse selgusega helguses".


Noor türklane on kinnitanud kanda Eesti autotranspordis - Äripäev\nNoor türklane on kinnitanud kanda Eesti autotranspordis\nInno Tähismaa 30. jaanuar 2004, 00:00\n?Alates 1. maist on meile lahti kogu Euroopa,? kirjeldab oma ettevõtte STS Trans võimalusi Kilinc, kelle kohta saabusid toimetuste postkastidesse sel nädalal anonüümkirjad. End Eesti kodanikuks tituleerinud kirjasaatja nimetas STS Transi hoogsaid arenguplaane kahtlustäratavaks. Türklasest ärimees ei osanud kirja sisu kuidagi kommenteerida.\nKilinc räägib, et pärast 1. maid muutub Eesti Euroopa siseturuks, kaovad praegu tavalised tollilaod ja Eesti autofirmad saavad pakkuda teenust kõikjal Euroopas võrdsel alusel sealsete firmadega.\nKilinci ettevõte ise on arenenud muljetavaldava kiirusega. Möödunud aasta suvel ostis Kilinc läbi oma investeerimisfirma OÜ Baltic Investment Viljandi autofirma Metra Auto koos paarikümne veoautoga. Tänaseks on STS rajanud kontori peale Tallinna ja Viljandi Riiga, Vilniusse, Peterburi, Helsingisse ja Kasahstani. Rajamisel on esindused Rootsis ja Taanis. Firma kasutatav autopark on kasvanud paarisaja autoni, mis pakuvad transporditeenust kogu Euroopas.\nKilinc märgib, et kuigi Eestis on registreeritud sadu autotranspordifirmasid, on arvestatavaid tegijaid viis-kuus. Need on firmad, kes suudavad lepingust kinni pidada ja kauba tähtajaks kohale toimetada. Üheks selliseks pürib ka STS Trans koos tütarettevõttega STS Transport. Firma on tänavu rajamas uut esindust mõned kilomeetrit Tallinnast välja Pärnu maantee äärde, kuhu on ostetud 2,7 hektari suurune maatükk. Samas asub teise transpordifirma, DFDS Transport esindus. STSi uus esindus vahetab välja praegused kitsaks jäänud kontoriruumid kesklinnas.\nSTSi ambitsioonikat plaani toetab firma käive, mis möödunud poole tegevusaasta kohta oli üle 300 miljoni krooni. Käive hõlmab puhtalt transporditeenuse mahtu. Ja seda ainult Eestis. Venemaal on tegevus kaks korda suurem ja Lätis veidi suurem kui Eestis.\nAutotransport täiendab noore türklase teist tegevusvaldkonda, laevatransporti. Talle poolenisti kuuluv laevafirma Ancora Shipping Ltd peakorteriga Rotterdamis omab ligi 30 alust, firma käive küünib 300 miljoni euroni ehk 4,6 mld kroonini. Kilinci senist tegevust on iseloomustanud ülim tagasihoidlikkus. Ta vahendab peamiselt Pärnu ja Paldiski sadamate kaudu läände suurema osa Eesti turbast. Lisaks veab ta Galvexi metalli ning Loode-Venemaa väetist, ent seda pole avalikult kuulutatud. Enne Eestisse saabumist 5?6 aastat tagasi elas, töötas ja õppis ta Amsterdamis, kus elab ka tema onu. Eestisse tulek oli seotud huviga võtta suuremaid riske kui seda pakub Hollandi turvaline ärikeskkond. Esialgu seadis ta end sisse Peterburis, kust aitas vahendada Vene tehaste väetist perefirmale Türgis. Ent Peterburi liialt ebastabiilne elu tõi ta lõpuks Tallinna. Äri osas sobib talle siinne maksupoliitika, mis toetab raha ettevõttesse edasi investeerimist. Kilinci soov on end Eestiga pikemalt siduda ning taotleda Eesti kodakondsust.\nOma ärimudeli on Kilinc üles ehitanud pankadele. Laeva ostmist finantseerib pank, kaheksa aastaga peab laev laenuraha tagasi teenima, siis võetakse kaks aastat kasumit ja pärast kümmet aastat müüakse laev maha. Samas skeemiga on panga vahendusel soetatud uued veoautod.\nTeine äripõhimõte on Kilincil kasutada igas riigis sellest riigist pärit töötajaid ja panku. Eestis töötavad eestlased, Lätis lätlased ja Venemaal venelased. Kilinc oli Hollandis ING ja ABN Amro klient, Eestis on ta Hansapanga klient ja Venemaal otsib mõne kohaliku panga. Olenemata sellest, et Hansa Liising pakub ka Venemaal teenust. Kilinci arvates suudavad kohalikud töötajad teha paremat tööd. Ta ei armasta kogu äri usaldada ühe panga kätte.\nTürklase äris pole kõik läinud plaanipäraselt. Koos Taani mehaanikafirmaga Videbaek Maskinfabrik ning Merko Ehitusega oli tal paar aastat tagasi plaan rajada Paldiski Põhjasadamasse väetiseterminal. Ent sadamast oli raske maad saada, pank polnud ilma maata nõus projekti finantseerima ja see jäi katki. ?Ma ei kahetse, et asi ebaõnnestus,? märgib Kilinc. Ja lisab, et praegu rajatakse Vene riigi garantiiga suuri väetiseterminale kohalikesse sadamatesse, mistõttu sadamal Eestis oleks raske konkurentsi pakkuda.


5.6 Mustamäe Laste Loomingu Maja | Tallinna Haridusameti Aastaraamat 2019-2020\nMustamäe Laste Loomingu Maja\nMustamäe Laste Loomingu Majas (MLLM) said lapsed nii sügisesel kui talvisel koolivaheajal osaleda tasuta laagrites „Koolivaheaja meistrimehed“. Eesmärk oli sisustada õpilaste vaba aega, anda uusi teadmisi ja oskusi; laiendada silmaringi ja aidata leida uusi sõpru.\nSügisvaheaja laager on igasügisene üritus, mida ootavad lapsed nii lähedalt kui kaugemalt, selle töötubades võib tegeleda kunstiga, liikumisega, meisterdamisega. Päev algas kell 10.00 ja lõppes kell 14.00. Laagris osales igal päeval 30–40 õpilast Tallinna koolidest. Tegevusi viisid läbi MLLM õpetajad.\nTalvevaheaja laager kestis neli päeva, osa võttis 30–50 Tallinna koolide õpilast. Huvitavaid tegemisi leidus kunsti-, meisterdamis-, tantsu-, teatri- ja muusikatöötubades. Õpilased said iga päev valida nelja tegevuse vahel. Hommikuti olid käelised ja üldarendavad, peale söögipausi liikumist nõudvad tegevused. Lapsed osalesid meelsasti kõikjal, võistlesid omavahel ja tundsid rõõmu oma saavutuste üle.\nLisaks korraldas MLLM koos Eesti Punase Risti Tallinna Seltsiga laagri lastele toimetulekuraskustega perekondadest. Novembris said 16 last veeta ühe nädalavahetuse MLLM töötubades meisterdades, joonistades, osaledes muusikateraapias ja sulgpalliturniiril. Eesti Punase Risti Tallinna Seltsi kaasabil said lapsed rikkaliku hommikusöögilaua, külastada Tervishoiumuuseumi, vaadata lastefilmi kinos Apollo, lõunat süüa kohvikus ja kaasa väikese kingikoti.\nLapsed leidsid, et sellised laagrid on väga toredad ja nad osaleks neis meelsasti veelgi.\nErna Podanjova, Mustamäe Laste Loomingu Maja direktor\nPillimängufestivali „IGAL ÜHEL OMA PILL“ peeti juba viiendat korda\n16. aprillil 2019 peeti pillimängufestivali „IGAL ÜHEL OMA PILL“, seekord juba viiendat korda. Üritus oli mõeldud kõikidele Tallinna koolide õpilastele, olenemata eeldustest, kogemustest ja võimetest.\nPillide valik oli mitmekesine: lihtsamatest rütmipillidest kuni keerulisemate keel- ja puhkpillideni, eriti huvitavad olid sel aastal rahvapillid: moldpill, põispill, balalaika, lõõtspill.\nIgal aastal on osalejaid paljudest Tallinna koolidest. Igal aastal lisandub järjest uusi esinejaid, kes meelsasti võtavad festivalist osa. Sel aastal osales 17 kooli.\nKonkursi „Igal ühel oma pill“ muusikaõpetajatest ja Kultuurikeskuse „Kaja“ esindajast koosneva žürii valikul osutusid parimateks Tallinna Mustamäe Humanitaargümnaasiumist Alisa Koźlova (õpetaja Aleksandra Kõrvel); Mustamäe Laste Loomingu Majast Jessika Matt, Anna Marii Männiste, Antoni Kornet (õpetaja Tiiu Tamm); Tallinna Pääsküla Koolist Cristofer Valkenklau ja Silver Krüger (õpetaja Kaur Paldre).\nMuusikaõpetajate vastukaja oli igati toetav ja positiivne. Lapsed said juurde esinemiskogemust ning julgust edaspidigi pillimänguga tegelda ja oma oskusi lihvida, et järgmistel esinemistel end veel paremini näidata.\nTiiu Tenno, Mustamäe Laste Loomingu Maja arendusjuht\nMustamäe Laste Loomingu Maja viiuldajad esinemas\nMustamäe Laste Loomingu Maja kevadkontsert\nMustamäe Laste Loomingu Maja korraldas 3. märtsil 2013 Vene Kultuurikeskuses traditsioonilise kevadkontserdi.\nKontserdil esinesid Mustamäe Laste Loomingu Maja ringide õpetajad ja õpilased: laste- ja noortekoori „Hellas“ mudilased (õpetaja E. Maasalu), tantsuring „Filigraan“ (õpetaja N. Tšalaja), estraaditantsukool „Peppy Dance“ (õpetaja O. Juškova), klaverisolistid (õpetajad T. Tamme, H. Kivimägi), koreograafiaring „Pääsuke“ ja sportlike tantsude esitajad (õpetaja S. Ilves), kitarriring (õpetaja M. Kuusler), show-tantsuring „Jete“ (õpetaja D. Senkel ja E. Rüütli), loovusring „Sipsik“ (õpetaja E. Reinkort), teater „Naeratus“ (õpetaja T. Tomilova), pühapäevakooli ja muusikateatri (õpetaja T. Pekarskaja) ning moedisaini ja kostüümiteatri õpilased (õpetaja I. Širjajeva).\nKontsert andis lastele hea võimaluse saada uusi esinemiskogemusi, näidata oma esinemisoskust ja julgust toime tulla suurel laval. Ka juhendajad said oma ideed suurel laval ellu viia.\nKevadkontsert näitas, et selline tore ettevõtmine liidab kokku õpetajad, lapsed ja vanemad ühtseks koolipereks.\nÜrituse läbiviimist toetas programm „Kodurahufoorum“.\nAllikas: Mustamäe Laste Loomingu Maja\nMustamäe Laste Loomingu Maja perepäev\n26. mail 2019 korraldas Mustamäe Laste Loomingu Maja perepäeva Männi pargis.\nMänni pargis toimunud traditsioonilisel üritusel osalesid kõik Mustamäe Laste Loomingu Maja (MLLM) muusika-, tantsu-, laulu-, spordi ja üldkultuuriringid. Tervitussõnad kõlasid abilinnapealt Vadim Belobrovtsevilt ja Mustamäe Linnaosa vanemalt Lauri Laatsilt. MLLM direktor Erna Podanjova jagas välja aumärgid parimatele õpilastele ja lapsevanematele. Üritusest võtsid osa ka Tallinna Huvikeskuse Kullo tantsuansambel „Sõleke“, Kopli Noortemaja laulusolistid ja tantsuring „EXTEMP“, Tallinna Kanutiaia Huvikooli Modelli- ja tantsustuudio „Sixtina“. Töötubades sai mängida malet ja kabet, meisterdada, joonistada, ei puudunud ka loterii. Tegevust jätkus terveks päevaks nii suurtele kui väikestele. Isegi kohati tugevnev vihmavaling ei seganud perepäevalisi, esineda said kõik soovijad. Lapsevanemad ja pealtvaatajad said osa vahvast kontserdist ja lapsed olid rõõmsad, et said näidata suurel laval oma oskusi.\nLava ootab esinejaid\nPerepäeva lõbusad tegelased\n‹ 5.5 Tallinna Nõmme Huvikool üles 5.7 Nõmme Muusikakool ›


Search, View and Navigation\tRetseptidArtiklidLingidMeieBlogi\tToorjuustu-maasikakook, siiru-viiruline\nKlassikaline toorjuustukook maitseb hästi maasikamoosiga. Sellel küpsetisel on moos juba sisse küpsetatud, mis täiendab nii maitset kui ka väljanägemist. Antud retsepti järgi tuleb hästi toekas kook, üldsegi mitte õhuke. Põhjaks läheb vaja:200 g Digestive-küpsiseid (sobivad ka tavalised Selga või Kalevi küpsised)50 g võidTäidiseks:800g Philadelphia (täisrasvast) toorjuustu3 sl nisujahu2 dl suhkrut1 tl vanillisuhkrut2,5 dl hapukoort4 munaMaasikamoosi Purusta küpsised ja sega sulatatud võiga ühtlaseks massiks. Suru segu 20 cm läbimõõduga lahtikäiva rõngasvormi põhjale pandud küpsetuspaberile. Küpseta põhja 10 minutit 180 kraadises ahjus.Sega toasoe toorjuust kreemjaks massiks, vahusta suhkruga. Lisa jahu ja vanillisuhkur ning hapukoor ja ükshaaval munad. Vala täidis eelküpsenud põhja peale. Purusta saumikseriga mõned maasikad, tilguta saadud moosi taina peale ja tee noaga koogi sisse "lõikeid", et moosi ka koogi alumisse osasse vajuks. Küpseta 160-kraadises ahjus 1 tund, lülita ahi välja ja lase koogil veel pool tunnikest ahjus olla. Jahuta korralikult toatemperatuurini ja seejärel külmikus kuni järgmise päevani. Kook võta vormist välja soovitavalt alles siis kui see on jahtunud.\nProovisin seda kooki teha. Maitse super-luks. Ainuke mure see, et kook viimaselpooltunnil ahjus olles pealt ära pragunes. Millest selline asi tingitud võiksolla?\nVõimalikud põhjused: 1) Pisut liiga kõrge temperatuur ahjus\n2) Moosi sainatuke liiga palju (toorjuustukook on päris pirts)\nPragunemise vastu võibaidata ka see, kui panna veevann küpsetamise ajaks ahju.\nMida tähendab 4 pakki toorjuustu? Kui suure kogusega pakki on mõeldud?\nKavatsesin just katsetama hakata, kuid nüüd ei teagi, mis kogust on mõeldud.\n1 pakk Philadephia toorjuust = 200g\nProovisin eile kooki teha ja täna juba mekime - IMEHEA! :) Ja seda ka meesperepoolepealt. Kiidavad taevani!\nSuur tänu, retsepti eest! :)\nJärgmine suurepärane juustukook! Panin küll rohkem maasika toormoosi kuiretseptis ette nähtud, aga tundus et oleks võinud seda veel rohkemgi olla.Koogi kaunistasin maasikatega ja raputasin peale Marianne Crushi ja seepiparmündine maitse sobis imehästi selle koogiga!\nNonii, oli kook ahjus, praegu jaheneb ja varsti külmkappi :)\nVahele paninvärskeid kirsse, eks homme näis mis maitseelamus näitab.\nEsimene kord tehaaga tundub, et tuleb hea. Lõhn on küll võimas :D\nSuper hea ja ülimaitsev. Kindlasti teen veel:D


Kui Palju Registreeruvad Meditsiiniõed Teevad Colorados? | Palk - 2019\nPõhiline Palk Kui Palju Registreeruvad Meditsiiniõed Teevad Colorados?\nUSA tööstatistika büroo andmetel oli Colorado registreeritud meditsiiniõed 2009. aasta maikuu seisuga 41 750 töökohta. Nad töötavad mitmesugustes tingimustes, näiteks hooldusasutustes, haiglates, vähikeskustes ja kodus tervishoiuasutustes. Registreeritud õedel on erinevad funktsioonid ja nende sissetulek sõltub tööülesannete ja geograafilise asukoha poolest.\nKeskmine registreeritud meditsiiniõde Colorados teeb BLS-i järgi $ 66,800 aastas. Teenitud raha suurus sõltub sellistest teguritest nagu tööaeg, tööandja tüüp ja kogemuste tase. Registreeritud meditsiiniõed, kes teenisid kõige rohkem 2009. aasta maikuu seisuga, tegid rohkem kui $ 87,730, samal ajal kui õed, kes said kõige vähem, olid vähem kui $ 47,560. Suuremates suurlinnapiirkondades, nagu Denver, Boulder ja Colorado Springs, on registreeritud õed keskmiselt keskmiselt 62,760–69,760 dollarit aastas.\nKuna registreeritud õed töötavad erinevates erialavaldkondades, on nende töö liik üldises töötasus võtmeroll. Palgateabe järgi tõepoolest, Colorado reisivad RNid teenivad palku, mis ulatuvad 78 000 kuni 86 000 dollarini aastas. Registreeritud meditsiiniõed, kes töötavad intensiivravi osakonnas, teevad umbes 64 000 dollarit aastas. Hädaabiruumi RN-id võivad teenida Colorados kuni 89 000 dollarit.\nNõuetekohase väljaõppe ja kogemustega saavad RNid edastada kliinilise õe spetsialistidele, õe anesteetikutele, õe ämmaemandatele ja õe praktikutele. Kõik eelnevalt praktiseerivad õed vajavad vähemalt magistrikraadi. Colorado kliinilise õe spetsialistid teenivad vastavalt tõepoolest 91 000 dollarit aastas. Esmatasandi arstide praktikud teevad Colorados $ 109,000. Colorado sertifitseeritud õe ämmaemandad teenivad sõltuvalt tööandja ja töökoha seast aastas 91 000 dollarit või rohkem.\nRegistreeritud õed võivad BLS-i järgi oodata tugevaid tööhõive- ja tööalaseid väljavaateid. Paljud Colorado RN-id saavad kõrgekvaliteedilise hariduse ja kogemustega väga suurt tulu teenida. BLS näitab, et kõige soodsamad töökoha väljavaated RN-idele on arsti kontorites, koduhoolduskeskustes ja hooldusasutustes. Keskmisest kiirem kasv on oodata haiglaravis, mis pakub vähiravi, taastusravi ja samal päeval operatsiooni.\nSertifitseeritud Finantsplaneerija Keskmine Palk\nPlussid Ja Miinused On Kardioloog\nOsavõtva Kirurgi Palk


RKAS: maksuametile sobivat büroopinda ei leitud - Ehitusuudised\nRiigi Kinnisvara AS teatas, et tühistas maksu- ja tolliameti uute tööruumide üüripäringu konkursi, kuna sobivate ruumidega pakkumist avalikule päringule ei laekunud.\nMöödunud nädalal kohtusid Riigi Kinnisvara ASi (RKAS), maksu- ja tolliameti ning rahandusministeeriumi esindajad ameti uute tööruumide konkursi küsimuses. Ühiselt leiti, et kuna avaliku üüripäringu tulemusel ametile sobivat pakkumist ei esitatud, siis konkurss tühistatakse.\n"RKAS kaalus väga põhjalikult kõiki esitatud pakkumisi, kuid paraku ei osutunud ükski neist maksu- ja tolliameti ruumivajadustele ja võimalustele sobivaks," selgitas RKASi arendusosakonna juhataja Andrus Väärtnõu.\nRKAS valmistab uue üüripäringu maksu- ja tolliametile tööruumide leidmiseks ette kuu aja jooksul.


Olümpiavõitja, lauljast ema ja meile kõigile tuntud jõusaalihunt. Mis neid kolme naist ühendab? - Anne & Stiil\nOlümpiavõitja, lauljast ema ja meile kõigile tuntud jõusaalihunt. Mis neid kolme naist ühendab?\nAasta jagu turul olnud ja mitmekülgsete funktsioonide tõttu paljude kasutajate südamed võitnud Fitbit Versa 3 nutikell on väärt kaaslane nii professionaalsele sportlasele kui ka aktiivsele liikujale. Seda kinnitavad kolme erineva elustiiliga naised – Erika Kirpu, Evely Ventsli ja Teele Viira – omast kogemusest.\nFitbit Versa 3 hoiab sinu tervisel ja heaolul pilku peal. Analüüsib igapäevast aktiivsust, jälgib südametööd ja salvestab magamise ajal uneinfot, et anda hommikul hea ülevaade. Bluetooth-helistamine võimaldab vastata telefonikõnedele otse kellalt, häälassistent aitab kiiresti küsimustele vastused saada. Fitbit Versa 3 Pay kontaktivabad maksed teevad poeskäigu mugavaks. Mainimata ei saa jätta mitmekesist äppide valikut, mida saab Fitbit Versa 3 rakendusest hõlpsalt alla laadida, ning aku kestvust, mis laseb igapäevased laadimised rahulikult ära unustada.\nJõusaalitreeninguid harrastavale Evely Ventslile on Fitbit Versa 3 asendamatu kaaslane. „Minu jaoks on oluline näha, mis „tsoonis“ mu pulss treeningu ajal on, sest kõrge pulsiga treenides kipub mul enesetunne halvenema.“\nNaisena on Evely jaoks igivana ja oluline teema ka päevane kalorikulu kokkuvõte. See aitab jälgida, et kulutatav energia ületaks toiduga saadava. Oleneb muidugi eesmärkidest, mis on seatud, olgu see siis kaalukaotus või hoopis teadlik lihase kasvatamine.\nEesti epeevehklejale Erika Kirpule on Fitbit Versa 3 abiks tippspordist taastumisel. „Vaatamata sellele, et eelhooaeg algab alles mõne nädala pärast, ei suuda ma paigal püsida ja jätkan treenimist iseseisvalt.\nTreeningprogrammidele ja keskendumisharjutustele lisaks on Fitbit Versa 3 rakenduses võimalik jälgida oma stressitaset ja toitumist. Olen end analüüsinud ning nüüd pakub äpp mulle iga päev erinevaid viise stressi leevendamiseks ja enesetunde parandamiseks.“\nHuvitavate funktsioonidena toob Erika välja mindfulness-praktikad ja nädalaks suhkrust loobumise väljakutse „Sugar Challenge“.\nLastega kodus toimetav laulja Teele Viira on avastanud, et sammude ja kulutatud kalorite nägemine nutikellal suunab justkui iseenesest tema tähelepanu liikumisele. „Tänu Fitbit Versa 3 nutikellale käin rohkem jalgsi ja viibin hea meelega pikemalt lastega õues. Nutikella uneandmete põhjal on jällegi huvitav jälgida, kui palju on beebi kõrvalt olnud aktiivset REM-und ja mitu korda öö jooksul ärkan.“\nTeelele meeldib kasutada sammulugeja infot enda motiveerimiseks. Väheste unetundide korral läheb ta võimalikult vara magama ega unusta end telekat ja telefoni vaatama.