Piletiloos: kirjuta meile ja võida piletid Bridget Jonesi uuele filmile! - sõbranna.ee\nPiletiloos: kirjuta meile ja võida piletid Bridget Jonesi uuele filmile!\nTahad vaatama minna meie kõigi lemmikkangelanna uusi seiklusi ning uurida, mis toimub filmis «Bridget Jonesi beebi»? Siis jaga vahvaid dieedi- ja riietumisnippe ning just sina võidki võita piletid Bridget Jonesi eksklusiivsele kinoüritusele Coca-Cola Plazas!\n7. septembri esilinastub Coca-Cola Plazas kauaoodatud järg Bridget Jonesi menukale saagale. Hittkomöödia uuest filmist «Bridget Jonesi beebi» (2016) ei puudu ei humoorikad seigad ega suhtedraamad, see pakub lõbusat meelelahutust ja hulgaliselt äratundmismomente.\nJagame oma lugejate vahel kolm eksklusiivset kutset Bridget Jonesi meeleolukale kinosündmusele koos kaaslasega (olgu selleks hea sõbranna või käevangus Mark Darcy). Kutse sisaldab tervituskokteili koos stressimaiusega ja üllatus-kinkekotti.\nLoosis osalemiseks kutsume kõiki üles jagama vahvaid ja omapäraseid riietumis- ja dieedinippe. Ootame näpunäiteid huvitavate ja personaalsete salatrikkide kohta, mis on teid erinevatel puhkudel hädast välja päästnud. Olgu selleks sõõrikudieet või näokreemiga kingade viksimine – mida lõbusam nipp, seda parem!\nLoos kestab vahemikus 4. septembrini (kaasa arvatud) ning kirju ootame aadressil naine@postimees.ee. Kõikide vastanute vahel kuulutatakse 5. septembril välja võitjad, kellega võetakse ühendust. Piletid on välja pannud Forum Cinemas.\nRenée Zellweger ja Patrick Dempsey Bridget Jonesi kolmandas filmis\n«Bridget Jonesi beebi»\nPärast Mark Darcyst lahkuminekut pole Bridgeti elu sugugi selline nagu ta oma metsikutes unistuses ette näinud oli. Neljakümnendais eluaastais, tippvormis ning jälle vallaline, otsustab meie kõigi lemmikvanatüdruk keskenduda täielikult oma teleprodutsenditööle ja suhelda vaid oma armsate pööraste sõpradega. Elu on taas rööpas ja kontrolli all, miski ei saa seda võssa juhtida. Kuid siis tõmbab asjaliku karjäärinaise armuelu üles ootamatult kiired pöörded ja Bridgeti linade vahele maandub kuum kutt Ameerikast. Särava naeratusega võluvalt sõnaosav äpi-miljonär Jack on kõik see, mida Darcy teps mitte ei olnud. Kuid ka Darcy ei ole Bridgeti universumist veel lõplikult lahkunud. Kui Bridget ühel imekenal päeval avastab, et ta on sedapsi mis sedapsi, jätkub peamurdmist kauemaks, sest isakandidaate on täpselt kaks.\nBridget Jonesi uues peatükis liitub Oscari-võitjast Renée Zellwegeri ja Colin Firthiga ülisarmikas Patrick Dempsey, keda enamik naisvaatajaid tunneb unelmatemehe McDreamyna haiglaseriaalist «Grey anatoomia». Helen Fieldingi bestselleritest tuntud kangelanna kolmanda filmi stsenaariumi on koos Helen Fieldingi ja Dan Mazeriga kirjutanud ka filmis ülemeeliku arsti kõrvalosa tegev Emma Thompson. Lavastajatoolis on taas Sharon Maguire («Bridget Jonesi päevik», 2001).\nFilm linastub Scape saalis eestikeelsete subtiitritega ning kestab 2 tundi ja 3 minutit.


E-sigaret suitsetamisest loobujatele - Forte - Põnevad tehnika- ja teadusmaailma uudised\nÜks tervist säästev elektrooniline sigaret maksab poolteist tuhat krooni.\nSuitsetamisest loobumine on raske. Osalt nikotiinisõltuvuse, osalt selle pärast, et harjumusel on tohutu jõud. Plaaster ja närimiskumm kustutavad nikotiininälja, ent ei kaota harjumust enne hommikukohvi või pärast lõunasööki paar mahvi tõmmata. Harjumuse jõudu aitavad nüüdsest murda e-sigaretid, mis on juba Euroopasse jõudnud, kirjutab Eesti Päevaleht.\nVälimuselt sarnanevad e-sigaretid tavaliste suitsudega, kuid on veidi pikemad. Ühest sigaretist saab kätte vajaliku koguse nikotiini, ent mitte tubaka kahjulikke koostisosi (tõrv, ving), kantserogeenseid ühendeid (hüdrasiin, arseen, formaldehüüd, bensopüreen jne).\nKopsuarst Erve Sõõru sõnul peab esmalt olema endal suur soov suitsetamisest loobuda, edasi tuleb juba abivahendite valik. Eestis e-sigarette veel müügil pole, suitsetamisest loobujaile pakutakse nikotiininätse, -plaastreid ja antidepressante. Milline meetod kellelegi kõige paremini sobib, selgub nõustamisel.\nSõõru sõnul on suitsus kolm peamist kahjulikku komponenti: sõltuvust tekitav nikotiin, kopse rikkuv ning kopsuvähki põhjustav tahm ning kopsudele ladestuv tõrv.\nSuitsetamise mahajätmiseks mõeldud abivahendeid kasutatakse peamiselt nikotiini asendusraviks ja eelduseks on, et nikotiinikogus ajapikku väheneb.\nArtikli täisversiooni loe Eesti Päevalehest.


KAMMELJAS: november 2017\nSiit algas minu väljasöömine raadiomajast\nNõukogude ajal kirjutas partokraatia ajakirjandusele ette, et ta peab olema mitte ainult kollektiivne propagandist ja agitaator, vaid ka kollektiivne organisaator. See tähendab, et ajakirjandus pidi enda peale võtma masside juhtimise ja nendega manipuleerimise valitseva ideoloogia huvides, aga ka tollase võimu järjekordsete majandusäparduste ja lausrumaluse varjamiseks käivitama hoogsaid kampaaniaid. Kindlasti pole tänane suhe võimu ja vaimu vahel samasugune, see on märksa komplitseeritum ja sageli ka vastuolulisem. Ent midagi sarnast on sellistes üldrahvalikes kampaaniates, mille tegelikke põhjusi ja niiditõmbajaid me ei tea ega näe, ja mille järelmeid on ka raske ette näha. Küsigem, mida siis õieti sellise kampaaniaga tahetakse saavutada. Mis on see positiivne programm selle sõna õiges, mitte karikatuurses tähenduses? Kas lihtsalt vastuseis, laamendav protest on ikka kohane demokraatlikule ühiskonnale või viib see meid tegelikult üha rohkem selle "vaikiva ajastu" suunas, millest mõlemal pool nähtamatut rindejoont on hakatud viimasel ajal, paraku üsna silmakirjalikult, rääkima?\nMa ei saa lahti tundest, et niisugused allkirjakampaaniad on ette nähtud eelkõige selleks, et suurendada klikkide arvu ajalehtede veebikülgedel ning tõestada reklaamitellijaile väljaannete suurt loetavust. Loomulikult peab ajakirjandus osalema suurtes sotsiaalsetes debattides, mõjutades nii ajakirjanike, eelkõige aga meedia vahendusel esinevate teiste arvamusliidrite seisukohavõttudega ühiskonnas toimivaid protsesse. Ent mulle isiklikult tundub, et meil on kümneid kui mitte sadu probleeme, mille lahendamisse ajakirjandus võiks anda kaalukama panuse kui 101 riigikogulase palkade reguleerimine. Eriti veel sel juhul, kui see ajakirjandus ise mingit arvestatavat lahendust pole välja pakkunud. Miks ajakirjandus ei tegele näiteks kellegi võimaliku jälitamisega meelsuse põhjal, millele viitasid vasakpoolsete meeleavaldusest osavõtnud, miks jäi pressis vähimagi tähelepanuta puudega sündinud laste olukord, millest eelmisel nädalal räägiti murelikult Põhjala foorumil, miks ei taheta võtta konsensuslikku seisukohta alkoholimüügi piiramise küsimuses, mässides teema kõmulisse vassimisse ja elades välja vaid oma isiklikke poliitilisi eelistusi? Kas tõesti kõik mainitud probleemid laheneksid Riigikogu liikmete palga mõnekümne protsendise revideerimisega?!\nKui paljud meie meediajuhid ja -kommentaatorid on pidanud selles samas meedias avaldatud etteheiteid ajakirjanduse kolletumise vastu vaid sooviks tugevdada riikliku regulatsiooni ja vaba sõna maha suruda, siis soovitaksin neil endal peeglisse, veel parem, oma südamesse, vaadata ja küsida, kas sellised kampaaniad on ikka päris siirad ja suunatud meie ühiskonna tõeliste probleemide lahendamisele või üksnes katse ajakirjanduse usaldusväärsusega seotud tõsiseid probleeme maskeerida, kolletavat palet sätendava make up-i abil usutavamaks muuta!?\n10 aastat hiljem on ametliku Eesti huvi hääbunud\nMeediakommentaar 12. november 2007\nPoleks mõtet siinkohal üle korrata, missuguse otsustavat rolli Soome ja soomlased on etendanud meie taasiseseisvumise järgses arengus nii majanduslikult kui mentaalselt. Missuguse riigi president veel astuks nagu muu seas läbi ühelt selliselt laadalt, et ka endale midagi kojuviimiseks kaasa osta. Aga just nii toimis eile pärastlõunal president Tarja Halonen Kaablitehases, kus temalt ka lühiintervjuu sain, mida peagi kuulete.\nPostitaja: Ummelas kell 15:51 Kommentaare ei ole:\n14 aaastat tagasi pärast Riigikogu valimisi\nMEEDIAKOMMENTAAR 3. MÄRTS 2003Tere taas meediakommentaari kuulama! Valimised on siis selleks korraks läbi ja tulemused kogu rahval teada. Muide, kõige ajakohasemad tulemused ei esitanud mitte ükski Eesti leht, vaid tänahommikune Helsingin Sanomat, kus ainsana on sees Keskerakonna ja Res Publica võrdne kohtade arv. Meie trükiajakirjandusel on veel, kuhu areneda, sest suurimad lehed on oma kontori sulgenud õhtul kella 22 paiku, soomlased aga lõpetasid lehe tegemise vähemalt tund aega hiljem. Huvitav, miks meie väidetavalt nii vaba ja liberaalne konkurents ei ole senini sünnitanud ühtki sellist trükikoda, mis suudaks Helsingin Sanomatest 10 korda väiksemaid tiraaže paari öötunniga ära trükkida. Rääkimata nende laialivedamisest üsna pisikeses Eestis, mis on vahemaadelt võrreldav Soome keskmise maakonnaga.\nTunnistagem, et valimiste tulemused on siiski üsna üllatuslikud ja kõnelevad meie ühiskonna seisundist märksa ilmekamat keelt kui tuhat kommentaari. Eesti rahvas on üha selgemini jagunenud kahte leeri, niiöelda pooldajateks ja vastasteks. Kaks Eestit, mis muud! Ja selle üle vaevalt üldrahvalikku rõõmu tunda tahaksin. President on sellise valiku ees, mida ise mingil juhul küll teha ei tahaks, sest eesti ühiskonna kui terviku arengu seisukohalt pole ükski lahendus eriti konstruktiivne. Vastasseis ähvardab vaid teravneda ja neli aastat kulub taas totaalsele poriloopimisele. Niisugune vastasseis muudaks Eesti muu maailma silmis naeruväärsemaks kui seni. Igatahes Soome suurleht pealkirjastas oma valimisreportaaži 6-aastase tüdruku sõnadega: “Ema, vali ikka kõige noorem ja ilusam!” See kõneleb üsna ilmekat keelt, mida üks põhjanaaber meie valimistest ja uuest poliitikast arvab.\nMeie tõhusalt toimival ajakirjandusmasinal oli taas üsna kaalukas, iseasi, kui puhas roll selles saatuslikus etenduses kaasa mängida. Põgus eelvalimiste ja lõplike tulemuste võrdlus näitab ilmekalt, kuidas viimase valimiseelse nädala jooksul ajakirjandusse paisatud kirjutised vähendasid ühe ja kasvatasid teise poole toetust. Sest pange nüüd tähele. Praktiliselt kõik teemad, mis sellel perioodil välja toodi, seondusid valimiste uustulnuka põhiloosungiga – poliitika eetika ja korra nõudmisega. See mõjus eriti kogenematule valijale nagu hüpnoos, omalaadne uimasti, mis märkamatult juhtis alles pühapäeval valimas käinute kätt. Kahtlemata kummardus professionaalidele sellise eduka manipulatsiooni läbiviimise eest, aga kas demokraatia areng ka sellest võidab? Siiski jäi pärast neid publikatsioone hinge kriipima kartus, et eelmisel nädalal prantsuse suurima ajalehe Le Monde ümber puhkenud skandaal võib omalaadse teeklaasi tormina korduda ka Maarjamaa mõnes toimetuses.\nJättes kõrvale trükiajakirjanduse tuleb tunnustada Eesti Televisiooni üsnagi sisuka peaministrikandidaatide valimisdebati eest. Ilmselt alles selles saates ja paar päeva varem kolme suure vahel toimunud maksuväitluses oli märgata mõttemõõkade vehklemist ja vaatajalgi tekkis huvi saate kui saate vastu. Üldse panid seekordsed valimissaated tõsiselt mõtlema selle üle, kuidas meie valimis- ja igasugusest muust reklaamist üleküllastunud meedias muuta sisulisi arutlusi vähegi jälgitavaks. Lõpptulemust analüüsides võib öelda, et valijad lähtusid oma otsuse tegemisel üha rohkem primitiivse reklaami survest ja üha vähem juhindusid kaalutletud arutlustest ja põhjendatud tervikseisukohtadest. Eelkõige on see märgatav kahe väiksema partei tagasihoidliku tulemuse põhjal, asetasid ju nemad pearõhu argumentidele, mitte loosungitele. See omakorda sunnib eelkõige avalik-õiguslikku ringhäälingut tõsiselt mõtlema tuleviku valimissaadete atraktiivsemaks muutmisele, kaotamata sealjuures aga nende kaalukat sisu.\nSeevastu valimistulemuste väljaselgitamisel paistis positiivselt silma Kanal 2, kes suutis mobiliseerida suure pressimaja parimad jõud ning hoida vaatajat reaalajas pidevalt kursis toimuvaga. Selles mõttes oli üsna imelik ETV otsus panna valimistulemuste väljaselgitamise kõige magusamal hetkel eetrisse pikk spordipakett mitte just esimese tähtsusastme sõnumeist. Näiteks Kanal 2 ajastas oma autorallipaketi aega, kui kõik oli sisuliselt juba selge. ETV stuudiopilt mõjus ka pisut unisena, ehkki jällegi Kanal 2-l oli ohtralt eetripraaki ehk kellegi kortsus pintsakuselja, pooliku kohvitassi või saatejuhtide segaduse kaadreid. Mõlemale soovituseks, et erakondade peopaikades intervjuusid tehes oleks otstarbekas ekraaniservas näidata, millal see intervjuu on kella-ajaliselt tehtud, et asi ei muutuks kohati kummaliselt nihestatuks. Keegi hõiskab tulemuste üle, mis juba ammu on minevikku vajunud!\nÜsna lõpuks esitan siiski küsimuse. Me teame, kuidas valimiste eelse päeva ajalehtedesse reklaamipindu ja üldse leheruumi broneeritakse. See toimub vähemalt pool aastat varem. Seda kummalisem oli laupäeval Eesti Päevalehes ilmunud tasutud kuulutus Kaur Kenderilt. Kas tõesti pani kirjanik leheruumi kinni juba oktoobris 2002, ja kui ta seda ei teinud, vaid tegi meediaagentuur, siis küsigem, missuguse hinna eest ning missuguse erakonna reklaamipinna arvel see kuulutus ilmus. Ja miks see sel juhul ei ilmunud Postimehes? Selle juhtumi aus lahtirääkimine on sama oluline kui Jevgeni Bõkovi lindistuste lahtikodeerimine. Tänases SLÕhtulehes küll Kender tunnistab, et sai innustust selleks reklaamiks Tõnis Paltsilt. See paneb veelkord mõtlema valimistulemuste ja uue politiika tegeliku sisu üle.\nPostitaja: Ummelas kell 10:15 Kommentaare ei ole:\nPõlevkivist 11 aastat tagasi.\nMEEDIAKOMMENTAAR 9. OKTOOBER 2006\nTere päevast! Täna tahaksin kõnelda ühest põletavast teemast, mis viimastel kuudel on meie ajalehtede veergudel võistelnud sageduselt presidendikampaaniaga. See on Eesti energeetiline tulevik, põlevkivi kui meie ainsa arvestatava energiaressursi kasutamise jätkamine versus ajakirjanduses maalitud õuduspildid põlevkivi kaevandamise ja põletamise kahjulikkusest Eesti looduskeskkonnale. Nagu ka presidendikampaanias, on ka selles küsimuses võtnud nii üksikult kui kollektiivselt sõna paljud meie kultuuritegelased. Põlevkivi vastast võitlust on hakatud võrdlema kunagise fosforiidisõjaga nagu ka presidendikampaanias Rüütlit sageli käsitleti kui vaid minevikunähtust. Avalikkusele on pakutud uusi märke, mis vanade, sissetöötanud sümbolite alusel peaksid andma soovitud tulemuse. Ja osaliselt on andnudki. Missuguse rolli selles semantilises võitluses on võtnud aga ajakirjandus ja missuguse ta peaks võtma, kui lähtuda ajakirjanduse kõrgemaist funktsioonidest ühiskonnas?\nNäitena võiks tuua eelmisel reedel kultuurilehes Sirp ilmunud Hasso Krulli luulelise pealkirjaga mureliku kirjutise "Kas tõesti nii olema peab?", milles ta muretseb meie keskkonna tuleviku pärast, eelkõige kava pärast laiendada põlevkivi kaevandamist, kuid andmaks kaalu oma sõnumile meenutab praegugi aktuaalset tanker Probo Koala juhtumit. Tsiteerin: "Samasugune kostus hakkas peas kumisema ka siis, kui võisime jälgida septembri lõpus Probo Koala nimelise mürgilaevaga toimunud sündmusi Paldiskis. Nagu ajalehtedest lugeda, oli tegemist tankeriga, mille omanik asub Kreekas ja finantspeakorter Hollandis, mida rendib ühe Šveitsi ettevõtte Londoni haru ja mis sõidab Vene madrustega Panama lipu all. Niisiis oli jälgede segamine teostatud kõrgtasemel. Nagu sellistel puhkudel ikka, püüdis meie keskkonnaministeerium esialgu vältida igasugust kokkupuudet tekkinud probleemiga. Õnnetus hoiti ära ainult tänu Greenpeace’i võitlejatele, kes Eesti kodanike elu ja tervist kaitstes ei hoolinud piirivalvest ega meediast ning kellest viimaks saidki loo ainukesed kangelased."\nMul pole vähimatki kahtlust Hasso krulli heades kavatsustes, kuid otsides jälgede segamist kõrgtasemel, kirjeldab ta kõnealuse tankeri omandi- ja rendisuhteid kui mingit saatanlikku võrgustikku, millesse on eriti salakavalalt põimitud ka meie keskkonnaametnikud. Kahjuks on sellised omandi- ja rendiskeemid maailma kaubalaevastikus ja logistikas pigem reegel kui erand, võiks öelda, et Probo Koala omandisuhted on isegi väga läbipaistvad. Pealegi on korduvalt kinnitatud, et enne konkreetset kaasust polnud selle tankeriga esinenud mingeid sarnaseid probleeme. Nimetades laeva "mürgitankeriks" sooritame aga tüüpilise eufemistliku manipulatsiooni, mis Hasso Krullile kirjanduskriitikuna peaks olema tuttav demagoogia võte. Väga tõenäoliselt ei ole see tanker kuidagi hullem kui teised samasugused ega ka meeskonna süüdistamine ehk peale kapteni kunagi õnnestu. Rääkimata tankeri omanikest, kes ilmselt jäävad kogu loost kõrvale. Ja mis tähtsust on meremeeste päritolul või nn mugavuslipu all sõitva laeva plagul!? Me pühendame tohutult energiat konkreetsete süüdlaste otsimisele ja ajakirjanduslikule hukkamisele, selle asemel et analüüsida regulatiivseid, majanduslikke ja sotsiaalseid puudeid, mis viisid inimeste hukkumiseni ja kümnete tuhandete mürgitamiseni Elevandiluuranniku pealinnas Abidjanis. Eelkõige oli selle katastroofi põhjuseks siiski vaid majanduslik otstarbekus, soov kokku hoida ohtlike jäätmete puhastamiselt ning sellega kaasnevad lepingute rikkumised ja leppetrahvid. Ehk meilegi nii tuttav ärimoraal.\nHasso Krull jätkab, tsiteerin aja kokkuhoiuks kärbetega: "Ometi pole Probo Koala meie ainuke keskkonnamure. Otsekui kirves ripub meie pea kohal põlevkivikaevanduste ähvardus. Eestis on kaua toodetud elektrit primitiivse tehnoloogiaga, kus ei kasutata seadmete jahutusel vabanevat soojusenergiat kütteks, vaid see lastakse lihtsalt merre. Niisugust pillavat majandamist õigustatakse väitega, et meil on käepärast palju põlevkivi, mis tuleb lihtsalt maa seest välja tuua. Põlevkivi kaevandamist on Põhja-Eestis järk-järgult suurendatud, hävitatud terveid külasid. Pärast kaevandamise lõpetamist pidavat laastatud alad “metsastuma”: nojah, fotodel oli näha, kuidas tumedate seisvate veekogude vahel võrsub hallidel killustikuhunnikutel mingi võsa. Tõsi küll, põhjavesi enne järgmist jääaega ei taastu, ja keegi ei tea täpselt ka seda, kuidas tekkiv mürgine kõrb mõjutab ülejäänud Eesti põhjaveevarusid. Lisada tuleb veel, et laiendamise tegelik tagamõte on hoopis põlevkiviõli tootmine, mille kõrval elektrienergia roll jääks tulevikus üsna marginaalseks. Kogu sellest enesetapjalikust projektist oleks Eesti Vabariigil seega umbes sama palju rõõmu kui Eesti NSV-l oli Dvigateli sõjatehasest."\nKarm tekst, ei ole midagi öelda. Just samasuguste argumendimürskudega on meie meedias kuude kaupa tulistatud Eesti tänast ainsat jätkusuutlikku energiaressurssi põlevkiv. Ehkki kampaania taustal aimub selgelt ühe teatud seltskonna poliitiline huvi, ei vähenda see muidugi probleemi tähtsust. Poliitikasse on tuldud ju ka märksa tühisemate argumentidega. Küll aga paneb mind imestama meie ajakirjanduse valdav suhtumine. Ajalehed pole praktiliselt andnud mingit veeruruumi meie põlevkiviteadlastele ega energeetikuile. Aastakümneid nendesamade probleemide tegeliku lahendamisega tegelnud akadeemikuid ja professoreid on pandud paika keskkonna-aktivistide sarkastiliste ja demagoogiasse kalduvate kommentaaridega. Teaduslik, konstruktiivne lähenemine on hüljatud, probleemid tahetakse lahendada ühe kirvelöögiga.\nSeptembri algul kogunes Tallinnas maailma energeetikaasjatundjate koorekiht, kes olid siiralt üllatunud ja vaimustunud Eesti põlevkiviteaduse ja -tehnoloogia tänasest tasemest. Põlevkivist kõneldi kui 21. sajandi ühest perspektiivseimast energiaressursist kogu maailma jaoks. Eesti meedia läks nii sellest suurkoosolekust kui ka foorumilt esitletud siinse energeetika reaalsetest probleemidest külmalt mööda, küll aga kajastatakse jätkuvalt mõõdutundetult iga ettevõtmist, kus põlevkivienergeetikat lihtsalt sõimatakse. Olen veendunud, et ka Hasso Krulli kõigile küsimustele on meie teadlased valmis andma adekvaatseid vastuseid, paraku keegi neilt ei küsi seda. Ja kui nad vahel harva ise püüavad rääkida nagu kevadisel energeetikafoorumil, siis vaikitakse see meedias lihtsalt maha. Hakka või tõesti uskuma vandenõuteooriatesse, et kellelegi idas või ka läänes on Eesti energeetiline sõltumatus pinnuks silmas!? See sunnib küsima, sõnavabadus ei eelda siiski elementaarset kompetentsust!?\nKes mäletab veel "Punast tuba"? Klikimajandus teeb asjad veel hullemaks\nMEEDIAKOMMENTAAR 25. MÄRTS 2002\nTere taas mõneks minutiks koos minuga arutlema meie massimeediumide hetkeseisu üle. Eelmisel nädalal sain ühe meili, kus kuulaja kiitis mind ja võrdles mu kommentaare Soome meediakriitikaga. Tegelikult ei ole ma ise varem sellele sügavamalt mõelnud, et minu arusaamad massikommunikatsiooni sotsiaalsetest ülesannetest ja funktsioonidest on küllap tõesti rohkem põhjamaist päritolu. Olen sellest hakanud alles üsna viimasel ajal aru saama, kui mul on olnud üle mõne aja võimalus kuulda seda, mida ajakirjanduse eesmärkide all mõtlevad tänased noorte ajakirjanike koolitajad. Kuuldavasti õpetatakse Eesti noori ajakirjanikke Tartu Ülikoolis juba kümmekond aastat hoopis teistsuguste mallide ja põhimõtete järgi, kui õpetati veel mind 25-30 aasta eest Juhan Peegli juhitud ajakirjanduskateedris. Tempora mutantur et nos mutamur in illis. Ajad muutuvad ja meie koos nendega. Ent kas siiski nii palju?\nMinu jaoks on ajakirjandus olnud eelkõige konkreetse inimese, isiksuse kutsumuslik tegevus, veendunud soov mõista ise ja aidata kaasinimestel maailma paremini mõista ning sellega ümberringi toimuvaid protsesse teadlikult mõjutada. Ajakirjanik tähendab minu jaoks ühiskondliku eliidi esindajat, keda iseloomustab muust rahvast märksa kõrgem tundlikkus, madalam valulävi ja suur missioonitunne. Primaarsed on pühendumus ja eetilised omadused, kutseoskused on sekundaarsed, need tulevad ajapikku iseenesest. Paraku, tänapäeva ajakirjanduslikus koolituses tõlgendatakse ajakirjandust just vastupidi: eelkõige mingi konkreetse teenuse osutamisena, kus osav meediakäsitööline täidab keskmise lugeja-kuulaja-vaataja tellimust, rahuldab tema soove ja kapriise, et ära teenida selle eest ühemõttelise majandusliku kompensatsiooni, kas siis ajalehe ostmise või reklaami vaatamise kujul. Selline teenus ei sisalda kindlasti auditooriumi arendamise, tema ajakirjandusliku vastuvõtuvõime kvaliteedi tõstmist. Umbes nii, et kui inimesel on probleem, siis ei õpeta ajakirjandus teda seda lahendama, vaid pakutab talle uimastit, et seda kiiremini unustada.\nOlen kahel nädalal vaadanud Eesti Televisiooni uut saadet "Punane tuba", mille tegijail on kahtlemata teistsugune ambitsioon kui meie ajakirjandusel üldisemalt. Ja see on muidugi kiiduväärt, et tahetakse inimesi panna mõtlema ka olemuslikumate küsimuste üle, arendama võimet abstraheerida tegelikkuse üksikfaktidest olulisemaid tendentse ja arenguid. Ent samas, tunnistagem, kogu aeg on tunda seda, et saatetegijad ei võta oma auditooriumit eriti tõsiselt, pidevalt tehakse mööndusi sellele samale keskmisele vaatajale, keda on juba kümme aastat toidetud kommertstelevisioonide välise sädeluse ja sisulise tühjusega.\nMis toimus tegelikult? Eelmise nädala saates kangelastest vastandusid tühised kõmuajakirjanduse libatähed näiteks teletorni kaitsjatega, ja sedagi vaid ühe raevuka vaatajakommentaari põhjal. Paraku ainus reaalne kangelaslikkus, inimeste igapäevane sangarlus, oskus ja suutlikkus elada oma elu ausalt ja omakasupüüdmatult - see ei meenunud paraku kellelegi. Seda peeti a priori nii naeruväärseks ja eluvõõraks, et seda ei juletud väärtustadagi. Tulemuseks oli aga see, et vaatajate teadvuses vaid kinnistus pseudo-ettekujutus kangelasest ja seda just tollesama Kroonika-taolise kõmuajakirja peatoimetaja väärtushinnangute tasandil. Võiks küsida, kas selleks on vaja teha telesaadet, et edendada inimestes niigi esinevat rumalust ja lihtsameelsust? Vaevalt saatetegijad seda taotlesid, kuid paraku nad sellesse lõksu siiski langesid, sest ei suutnud tõusta kõrgemale tänasest nukrast Eesti meediasituatsioonist. Ei suutnud olla teadlikult alternatiivsed ja arrogantsed. Tahtes naeruvääristada primitiivsust ei julgenud nad ise olla piisavalt elitaarsed ja muutusid seetõttu ise naeruväärseks. Ei saa olla ühekorraga preester ja kloun.\nVeel ühest teemast, seda küll algselt Soome näitel. Teatavasti soomlaste negatiivsus Euroopa Liidu suhtes kasvab pidevalt, sealjuures eriti tõrjuvalt suhtutakse uniooni laienemisse. Viimaste arvamusküsitluste kohaselt on uute riikide võtmine Euroopa Liitu soomlaste meelest kõige vähem tähtis küsimus, millega liidu juhtorganid peaksid praegu tegelema. See on küllap oluline sõnum ka meie, eestlaste jaoks, kelle ühinemisse liiduga suhtuvad soomlased siiski üsna optimistlikult. Soome meediakriitikud on püüdnud analüüsida, miks soomlaste hoiakud liitu kuuludes on muutunud üha negatiivsemaks.\nTuomo Lappalainen Suomen Kuvalehti viimases numbris arvab, et soomlasi ei ohusta täna mitte infopuudus Euroopa asjadest, vaid selle üleküllus ja ühekülgsus. Euroinfot antakse inimestele mitte lusikaga, vaid kulbiga, ja valdavalt sellisel kujul, et inimesed ei saa aru ega mõista, kuidas see neid konkreetselt mõjutab. Infopuudust on asendanud infosse lämbumine. Põhjuseks on terve euroajakirjanike plejaadi tekkimine, kes kõnelevad vaid sellises keeles, mida mõistavad asjatundjad. Seepärast kutsub ta üles, et euroasjadest kõneleksid rohkem ka tavalised toimetajad, mitte vaid ala friigid. Ehk oleks meiegi ajakirjandusel õppida sellest sõnumist, ja mitte üksnes euroteemade kajastamisel. Olen üsna veendunud, et paljud inimesed tahaksid näiteks mõista tänase turumajanduse toimemehhanisme, omandamata enne selleks ärimagistri kraadi. Kui ma eespool väitsin, et ajakirjandus on kohanenud eksima tarbija üsna vähenõudliku maitse ja vajadustega, siis üks selle ilminguid on just hoidumine raskematest teemadest, sügavuti minekust. Võib-olla aitaks inimeste õpetamine ja harimine lõppkokkuvõttes paremini lahendada neil oma reaalseid probleeme, kui nende jätkuv uinutamine ja uimastamine meedia kaudu pseudo-probleemidega, a la kes on seksikaim meie maal või kas naisel sobib tellida prostituuti!? Jah, ka need on probleemid, kuid kahtlemata mitte sellised, mida üldrahvaliku hääletusega võib lahendada.\nPostitaja: Ummelas kell 10:19 Kommentaare ei ole:\nEesti maailmas 13 aastat tagasi\nMEEDIAKOMMENTAAR 22. NOVEMBER 2004\nTere taas kuulama, mida siinkõneleja meedia-asjadest arvab. Olen kunagi varem väitnud, et Eesti meedia on väga enesekeskne, nagu kogu eesti rahvas. Väikesel riigil ja rahval on kujunenud välja egotsentriline arvamus, nagu oldaks pidevalt maailma sündmuste keskpunktis või vähemasti sellele väga lähedal. Ühest küljest on selline liialdatud enesekindlus ehk toregi: kui rahval on kõrge enesehinnang, siis jääb vähem aega enesehaletsuseks; teisalt võib selline enesekindlus ühel hetkel hakata pimestama teravat pilku nägemaks oma tegelikku mitte just kiiduväärt olukorda ja tõsiseid probleeme. Sellisest kanapimedusest aitab üle saada see, kui aegajalt püüda välja selgitada, missuguse pilguga teised meid vaatavad, mis neile meie juures huvi pakub ja missuguseid küsimusi tekitab.\nTänapäeval on interneti abiga võimalik teha üsna põhjalik analüüs sellest, mida näiteks märksõnaga "Eesti" kirjutavad maailma suurimad infoagentuurid ja ajalehed, rääkimata siis juba meie naaberriikide meediast. World News -portaal kogub kogu maailma interneti portaalidest kokku tohutul hulga artikleid, millest lihtsa otsingusõna "Estonia" või “Estland” sisestamisega sain näiteks eelmise nädala kohta sadakond Eestiga seotud uudist või kirjutist. Olles sedasama otsinguportaali pikema aja jooksul jälginud, võin kinnitada, et umbes kolmandik Eesti mainimistest on seotud spordiga - peamiselt jalgpalli ja ralliga, talviti ka suusatamisega. Kuna USA ja tema liitlaste kaotusi Iraagis jälgitakse samuti väga täpselt, siis ka selles seoses käib Eesti riigi nimi kahjuks maailma pressist sageli läbi.\nVõrreldes lääneriikidega esineb Eesti nime suhteliselt palju Venemaa ingliskeelseis meediakanaleis. Eesti sisepoliitika kohta saabki praktiliselt vaid RIA Novosti või Interfaksi kaudu midagi täpsemalt teada. Lääne-Euroopa ja USA jaoks on meie sisepoliitika sisuliselt aga terra incognita. Mis kõige imelikum, ka näiteks naaberriigis Soomes ei kirjutata Eesti sise-elust enam peaaegu mitte midagi, rääkimata siis juba meile endale nii palju põnevust pakkuvaist sisepoliitilistest skandaalidest. Isegi kaitseministri äsjane lahkumine läbis sealset ajakirjandust vaid paarirealiste nuppude tasemel. Eelmise nädala Helsingin Sanomates, aga ka suurimais maakonnalehtedes Kalevas ja Keskisuomalaises polnud eelmisel nädalal spordisõnumite kõrval praktiliselt ühtki Eestit puudutavat lugu, kui välja arvata lood alapalgatud eestlastest Soomes töötamas ja Siim Kallasest Euroopa Komisjoni liikmena. Eesti positiivne, aga märksa sagedamini negatiivne eeskuju satub küll Soome lehtede juhtkirjadesse, aga see on ka üldjuhul kõik.\nInglise press on siiski viimastel aastatel olnud üsna suur erand, sest sealsetes suurimateski lehtedes ilmub pea iga nädal mõni kirjatükk Eesti elust, sagedamini küll siinsete turismiobjektide reklaam, aga vahel ka asjalikum artikkel või reportaazh. Näiteks eilses kvaliteetlehes The Observer on küllaltki hoiatav artikkel inglise poissmeestele, kellel teatavasti tavaks Tallinnas sarvi maha jooksmas käia, hoiatusega, et siin ähvardab iga nurga taga AIDS. Suurimaks ohuallikaks pidavat olema just teismelised tüdrukud. Lugu algab kellegi heroinisti Juri elu kirjeldamisega, kes autovarguse järel oli aasta vanglas ja pärast seda, olnud kuus kuud kuival, avastas, et ta on HIV-positiivne. Ta ei julge sellest rääkida oma 19-aastasele sõbratarile. Seejärel tulevad kirjutises ka karmid faktid: 1% 1,4 miljonilisest eesti rahvast on HIV-positiivne.\nLoo autor Nick Paton Walsh meenutab, et Tallinnast on kujunenud tuhandete inglise lõbujanuliste noormeeste pidutsemiskoht, kes lisaks kohalikule odavale viinale kindlasti teevad tutvust ka sama kättesaadava seksiga. Nelli Kalikova kinnitab tema arvamust - järgneva nelja aasta jooksul levib HIV kõige kiiremini heteroseksuaalsete inimeste seas. Seepärast ei jäävat paljudel eestlastel lähiaastatel üle muud kui kohaliku arstiabi puudusel otsida seda viisavabaduse saabudes teistest Schengeni riikidest, nii ennustab inglise ajakirjanik.\nEeloleva ülemaailmse AIDSi päeva eel leiab ta, et Eesti valitsus panustab AIDS-ivastasesse võitlusse ilmselt liiga vähe, alla 500 tuhande naela aastas on tema jaoks naeruväärne summa. Järgnevad veel mõne kohaliku elaniku kogemused seoses HIV-ga ning seejärel ühe noore inglise turisti kogemus, kes saabunud Tallinna Easyjetiga 40 naela eest, hotellitoa saanud 20 naela eest ning peale selle kohtunud kohalike toredate tüdrukutega, ja seda sugugi mitte üksnes vanalinna imetlemiseks. Üks küll olevat tõrkunud, aga pea kogu me kamp sai siiski otsa peale, tõdes 22-aastane Dave Ford ajakirjanikule lõpuks.\nSellised lood kinnitavad veenvamalt kui miski muu, et maailma meedias kujunenud pilt tehnoloogiliselt edumeelsest, liberaalse majanduse ja ehk veelgi liberaalsemate kommetega riigist on kahtlemata põnev ja vaatamist väärt. Samas hoiatus, ei maksa luua illusioone, et siinne elu on sama normaalne ja turvaline kui Läänes. Eesti eeskujust võivat mõndagi õppida, kuid enamikul juhtudest pole see sugugi positiivne kogemus.\nSelle kurva tõdemuse kõrval on eriti nukker, et ükski maailma meediaportaal ei juhi meid ühegi Eestis väljaantava ingliskeelse väljaande või meediakanali juurde, mis võiks anda meie olukorrast objektiivsema pildi. Küllap sellel lihtsal põhjusel, et sellist allikat Eestis lihtsalt pole. Eesti on jätnud enda kohta võõrkeeltes levitatava informatsiooni vahendamise sajaprotsendiliselt teiste riikide ja rahvaste otsustada. Ja mida paremat peaks siis sel juhul ootamagi!?\nPostitaja: Ummelas kell 10:36 Kommentaare ei ole:\n10 aastat möödas ja kommertsmeedia ongi võitnud kodanikuühenduse!\nMeediakommentaar 26. november 2007\nLõpuks tahaksin veel rääkida ühest konkreetsest juhtumist, mis samuti seostub ajakirjaniku kodanikuvastutusega. Eelmisel nädalal kirjutas üks Postimehe tuntud ajakirjanik loo Oliver Kruuda meediaimpeeriumist, tuues seal välja selle väidetavad arhitektid. Päev hiljem oldi sunnitud, küll täiesti märkamatus kohas lühiõienduses tõdema, et Eesti Ajakirjanike Liidul ega tema juhil Marica Lillemetsal pole mingit väidetud seost uue meediakontserniga. Nüüd võiks küsida meie kuulajailt ja Postimehe lugejailt, mitu inimest märkas esialgset kirjutist ja mitu järgnenud kirjamargi suurust õiendust ning lugeda selle peale Eesti Ajalehtede Liidu leheküljelt eetikakoodeksit, mida selle ühenduse liikmeslehed väidetavalt tunnistavad. Jääb vaid küsida, millega õigustada nn vaba ajakirjanduse rünnakut selle kodanikuühenduse vastu, mis ülemaailmse organisatsiooni likmena võitleb sõna- ajakirjandusvabaduse eest Eestis? On arusaadav, et seniseid meediamoguleid häirib uue tegija tulek turule, kuid mis õigust on sellesse sõtta kaasa tõmmata kõrvalisi isikuid ja organisatsioone, eriti veel sellist, mis püüab kõige kiuste meie meediamaailmas jääda ajakirjanike kui kodanike huvide kaitsjaks?\nMõelgem sellele tänasel kodanikupäeval!\nPostitaja: Ummelas kell 10:24 Kommentaare ei ole:\nUue mardi- ehk isadepäeva künnisel ehk täna 14 aastat tagasi\nMEEDIAKOMMENTAAR 10. NOVEMBER 2003\nTere taas kuulama mõtisklust meie meediamaailma ülimalt kummaliste keerdkäikude üle. Mulle tundub, et meie meediakanaleisse sugeneb üha rohkem silmakirjalikkust. See mõte tekkis mul, kui tänastest lehtedest lugesin kahe tunnustatud Eesti ajakirjaniku arutlusi seoses meessoo käsitlemisega meedias, oli ju eile niiöelda isadepäev. Muide, Vene ajal oli samal päeval nõukogude miilitsa päev.\nTahaksin kohe kõigile meenutada, et täna on siiski eelkõige mardipäev ja eile oli mardiõhtu, see aeg, kui minagi oma lapsepõlves, süngetel okupatsiooniaastatel, nagu nüüd kõmiseva võltspaatosega on kombeks öelda, käisin oma agulitänava majanaabritele marti tegemas. Ei, mitte raha ega kompvekkide pärast, pole kunagi kummastki eriti lugu pidanud, vaid ajendatuna mingist seletamatust sunnist, emapiimaga omandatud traditsioonist, mis aitas ka tollal, iseenesest üsna vaesel, kuid tänasest kindlasti palju ausamal ajal, tunda möödakihutava elu tukset ja väärtuste järjekestvust. Kahjuks ei märganud ma küll eile õhtul mingit sellesuunalist liikumist. Ilmselt arvati kodudes, et isadepäeva õhtul ei kõlba ikka lasta lapsi santi tegema. Naabrid arvavad veel, et isa on saatnud lapsed endale almust paluma. Tähtis on ju näida edukas ja jõukas, see on tänase väikekodanlase ülim ideaal.\nNüüd juba mõne aasta jooksul oleme siis aga siin Kodu-Eestis mardipäeva ja miilitsapäeva asemel pidanud isadepäeva, mingit ei-tea-kust-tulnud traditsiooni, mis paraku oma ideoloogilise õõnsusega tekitab vägagi vastuolulisi suhtumisi ega kinnista seetõttu ka mingeid tõeliselt adekvaatseid väärtushinnanguid, pigem lammutab neid. Sest eks ole ju isadepäev üsna samast puust leiutis kui naistepäev, aluseks sootunnus ja selle kommertslik või propagandistlik ekspluateerimine. Olgem ausad, kristlikust traditsioonist lähtudes võiks õige isadepäev olla pigem ülestõusmispüha, lihavõtted, mis pühendatud viljastamisele, uuestisünnile, isadusele selle sõna kõrgeimas tähenduses. Mingi iseseisva isade niiöelda ametipäeva sisseseadmine mõjub vähemasti kentsakana, et mitte öelda – ebapühana. Ja kõigele lisaks isadepäeva paigutamine täpselt kuue kuu kaugusele emadepäevast viitab vaid külmale ärilisele kalkulatsioonile ja nende kahe rolli selgele vastandamisele, mis tänapäevaste teadmiste ja moraaliga inimestele, normaalsele euroopalikule ühiskonnale peaks olema ometi üsna võõras.\nSellest ka juba kommentaari alguses mainitud kummalised ja arusaamatud reaktsioonid kahelt tunnustatud ajakirjanikult Priit Hõbemäelt ja Priit Pulleritsult, kellel kummalgi on omast kohast õigus, kui vaadata asja vaid nende kommentaari piires, immanentselt, kui kasutada keerulist võõrsõna. Hõbemägi protestib Tallinna Kaubamaja isadepäeva kampaania “Isakesed” vastu, mis tõstis esile macholiku mehe kuvandi. Hõbemäe kommentaar kannab iroonilist pealkirja “Isadepäevaks püstol, käerauad ja pudel”. Ta lõpetab oma kommentaari lausa kantslist kajava õpetussõnaga: “...reklaamitegijatel on suur vastutus. Nad loovad meeldejäävaid kujundeid ja eeskujusid, mis oma lihtsustatuse ja visuaalsusega mõjutavad inimesi. Ja on väga mage, kui üks koopainimene tahab omasuguseid juurde teha.” Jah, kahtlemata töötab reklaam tavapärastel turumajanduse stereotüüpidel, paraku ei loo neid stereotüüpe mitte reklaamitegijad, vaid need on nopitud meie vaalikust ruumist, eelkõige meediast. Kas Hõbemägi võib ausalt käega vastu rinda lüüa ja kinnitada, et Eesti Päevalehele on täiesti võõras koopainimeste juurdetootmine!? Oma meediakommentaari avaldamine erileheküljel koopainimeseliku pealkirjaga “Melu” ja samas kõrval olev Päevalehe töökuulutus, millest selgub, et toimetus võtab tööle kultuuri ja meelelahutuse külgede toimetaja, sealjuures ühe ja ainsa, kes peab endas kehastama nii Saulust kui Paulust, sunnib küll tõsiselt kahtlema ajalehe vastutava väljaandja sõnade siiruses või siis sotsiaalsete protsesside elementaarses mõistmises.\nVastupidiselt Hõbemäele, kes arvab, et macholikkus ja militaarsus võiks kuidagi väärastada meie pealekasvava poistearmee moraalset võitlusvõimet, näeb Priit Pullerits Postimehe kommentaaris tõelist tonti meie meediasse pugevas hoopis metrohomoseksuaalsuses. Tema tõukub oma väidetes raadiokolleeg Allan Roosilehe eetriküsitlusest, milles huvituti, kas mehed peaksid ennast meikima. Lisaks toob ta tõeliselt õudsete näidetena soolisest väärastumisest välja reklaamkirjutised Eesti ajalehtedest, kus on soovitatud meestelgi rohkem iluteenuseid kasutada ning pöörata tähelepanu oma aluspesu moekusele. Pulleritsu meelest on see selge tagaukse avamine ebamehelikkusele ja koos sellega tõeliselt taunitavaile väärtushoiakuile. Kõige kaalukama argumendina sealjuures see, et tõelised naised ei huvitu kindlasti taolistest mukkivaist meestest. Kõik oleks jälle nagu õige selle kommentaari piires, kui aga lehitseme veidi Postimeest ja Arterit, siis leiame sealt ohtralt ülistusi ameerikalikule massikultuurile, mis teeb ilma igasuguse pieteeditundeta rahaks sellesama inimese soolise identiteedi, selle objektiivsed erinevused, psühholoogilised vastuolud ja anatoomilised kõrvalekalded keskmisest. Kriitik kritiseerib niisiis sisuliselt sedasama meediategelikkust, mida ta on oma põhitegevusega aastaid ja aastaid loonud, selle järelmite pärast muret tundmata. Ja see on juba vähemasti silmakirjalik.\nMoraliseerimine väljaspool sotsiaalset konteksti, teatud maailmavaateliste ja poliitiliste valikute tulemusena loodud objektiivse tegelikkuse ignoreerimine, selle üksikute, tervikust lahtirebitud ilmingute silmakirjalik kritiseerimine pole aus ega ka väga tark. Miks arvavad meie ajakirjandusjuhid, et kui tosin aastat on inimestele kogu raha eest müüdud üht teatavat liberaalset väärtusmalli, lamedat, ühemõõtmelist, ilma sidususeta ja sotsiaalse dialoogita pseudo-ühiskonda, kus valitseb täielik eetiline relativism, peaksid lugejad nüüd taoliste kõmisevate kantslijutluste peale suutma vahet teha näiliste ja põhiväärtuste vahel!? Kui see pole põgenemine vastutuse eest, vastutuse eest sellepärast, missugune ühiskond on oma ideoloogiliste valikute ja tegevusega üles ehitatud, siis mis see on?! Ja see teeb märksa rohkem muret kui paukpüsside reklaamimine lasteaialastele või meeste kasvanud lõhnavee ja puudri tarbimine. Näitavad need ju tegelikult igatsetud vabaduse ja sõltumatuse määra, paraku küll ilma vähimagi mõistmiseta, mida selle suure ja piiritu vabadusega nüüd peale hakata.\nSee jäi kümmekond aastat tagasi üheks viimaseks mu meediakommentaariks Vikerraadios\nMEEDIAKOMMENTAAR 5. mai 2008\nIda-Euroopas edestame tõesti nii Tšehhiat, Leedut kui Lätit ning ka viiendana olevat Slovakkiat. Viimase puhul tuleks küll kohe lisada, et peagi hakkab seal kehtima selline seadus, mis keelab riigijuhte karistuse ähvardusel üldse kritiseerida. Niipalju siis reaalsest ajakirjandusvabadusest!\nRaporti põhjal tõdetakse siinse sõltumatu ajakirjanduse kohta küll, et turg on Eestis imepisike ning seetõttu väljaannete sõltuvus reklaamist suur ning pole välistatud ka poliitilised tellimused. Freedomhouse’i põhimure seostub aga hoopis venekeelse ajakirjanduse olukorraga Eestis, mis osutab, mida tegelikult selline rahvusvaheline ühendus meilt ootab ja soovib. Igatahes mitte seda, kui hea või tasakaalustatud või kaalukas ühiskonna toimivuse seisukohalt on meie eestikeelne ajakirjandus.\nSeepärast on väga naljakas taas ja taas kuulda ning lugeda, kuidas meie ajakirjandusjuhid aegajalt võrdsustavad eesti ajakirjanduse väidetavalt kõrge taseme selle ookeanitaguse üsna formaalse reitinguga, mis kajastab hoopis teatud eeldusi, aga mitte kindlasti tulemust. Tulemuste hindamiseks on teised, kohalikud kriteeriumid, näiteks ajakirjanduse usaldusväärtus, aga see on juba omaette jutt.\nPostitaja: Ummelas kell 15:00 Kommentaare ei ole:\nMeediumid tegelevad vaid iseendaga, mitte ümbritseva eluga\nMEEDIAKOMMENTAAR 25. NOVEMBER 2002\nTere taas arutlema koos minuga selle üle, kuidas meile avalikes meediumides asjadest kõneldakse ja kirjutatakse. Meediumid on ju vaid vahendajad, vähemasti peaksid seda olema. Meediumide väärtus auditooriumi ehk siis kõigi kasutajate, meie jaoks peaks seisnema selles, et nad võimalikult tõetruult vahendavad ühiskonnas levivat informatsiooni, arvamusi, meeleolusid, aga ka sümboleid ja narratiive. Meediumid peaksid olema meie jaoks seda paremad, mida vähem üritavad nad sealjuures vahele poetada oma huve, kallutada auditooriumi ühes või teises suunas, luua meile illusioone või hämada asjade tegelikku tausta.\nTeooria on ju ilus, ainult et meediumid ei tegutse ammu enam lihtsalt vahendajatena, vaid on ka ise asunud tegelikkust kujundama ja lausa ümber kujundama. Üha rohkem, et mitte öelda - enamik uudiseid sünnib täna mitte elus, vaid toimetustes, reklaamiosakondades, aga küllap ka väljaandjate ja peatoimetajate peades, ja seda ainsa eesmärgiga, et ajakirjandust kui tarbekaupa üha tõhusamalt müüa. Hiljuti ilmus Soomes raamat "Peod Tornis": Hulk soome noori intellektuaale kogunes tänavu kevadel legendaarsesse Helsingi hotelli "Torni" ja arutles seal isekeskis tänase päeva põletavate probleemide üle, sellest diskussioonist tehtigi too põnev raamat. Üheks teemaks selles on meediumid.\nTeema sissejuhatavas sõnavõtus ütleb dramaturg ja lavastaja Pauliina Hulkko: "Võib öelda, et meedia hoopis vähendab diskussiooni. Meedia juhib tähelepanu eemale sellest, mis, kus, millal, kellele, kuidas ja miks tegelikult toimus. Kõik need on Bertold Brechti määratlused heale dramaatilisele olukorrale."\nNiisiis, arvab Soome mõtleja, et tänane ajakirjandus ei räägigi tegelikult enam asjast, vaid üksnes iseendast, meediumist. Ka uudiste-, arvamus- ja eluküljed ning kõigi nende igasugused vasted elektroonilistes kanalites, ka internetis, ei tegele enam ammugi ümbritseva reaalsuse probleemidega, vaid peamiselt vaid iseenda probleemidega, iseenda vahendamise ja müügiga väljapoole, selleks et säilitada oma positsioon auditooriumi ees, sisuliselt ostja ja tarbija ees.\nSelline lähenemine võimaldab meil ka mõista, miks telekanalid tegelevad õhtust õhtusse vaatajate mehaanilise kogumisega, vähimalgi määral muretsemata sellepärast, miks, missuguse kasuga inimesed teleri ees viibivad. Kunagi muretsesime hirmsasti seebiooperite massilise leviku pärast, sest nad labastavad nii elu kui loomingut. Täna tundub seebiooper lausa klassikalise ooperina võrreldes näiteks "Miljonimängu" või "Teletaibuga". Muide, igasugused mälumängud on üks kõige võõrandunum meedianähtus üldse ja teravas vastuolus ajakirjanduse olemusliku rolliga.\nSajad tuhanded inimesed kogunevad telerite ette jälgima üsna rumalate, sest ei tea suurt midagi, ahnete, sest hoolimata tühisusest tahavad palju raha, ja edevate inimeste, sest lähevad oma rumalust kõigile demonstreerima, mõttetut võitlust tähtsusetute ja sageli lausa eksitavate küsimustega. Sealjuures vastused neile, kui üldse antakse, ei anna vaatajaile mingeid reaalseid teadmisi, isegi ei korrasta nende seniseid teadmisi, vaid pigem hajutavaid teadmiste raasusid veelgi. Kunagi teadmiste omandamisele virgutanud rahvahariduslikust saatevormist viktoriinist on tänaseks tele-ekraanil saanud tarkuse ja arukuse karikatuur, mis piltlikult tõestab, et tänapäeva maailmas pole süsteemsetel teadmistel enam mingit reaalset väärtust, iga lollgi võib aga hea õnnega saada variante valides ja nõnda tarkust imiteerides pööraselt rikkaks. Erudiidid aga närigu pori.\n"Miljonimängu" taga on tegelikult tänase globaliseeruva ja samas degenereeruva maailma eetiline käsulause: tähtis pole see, kui loll sa oled, vaid kui tark sa teistele lollidele välja paistad. Tähtis pole olla Inimene, vaid seda pidevalt amatöörlikult mängida, täpselt nii, nagu sisseostetud nõme saateformaat ette näeb. Too formaat võimaldab nimelt üsna hästi varjata oma tegelikku tühisust. Olgem ausad: vaid täielikud tühisused suudavadki sellises maailmas tõusta lendu kõrgele-kõrgele. Ja nende tiibade tihenev sahin annab tunnistust sellest, et tühisusel on tänases maailmas eriline kõrgkonjunktuur.\nTegelikult tahtsin ma hoopis kõnelda ühest teisest äärmusest. Olen juba varem kiitnud "Postimehe" essee-rubriiki, kus sel laupäeval ilmunud Viivi Luige lugu maastiku mõjust inimmeelele on palsamiks siinkõnelejale, kes on kaotamas lootust taasleida mõtlevat ajakirjandust. See on ehk ajakirjanduse viimane ohe, sest televisioonist ja internetist üle võetud põgusus on tänaseks tunginud ja tungimas vähegi tõepärase vahendamise asemele kõikjal mujal - ajalehtede uudistes ja majanduskülgedel, ajaloost ja inimsuhetest kõneldeski. Kogu teave peab täna olema sõrmede vahel pudendatud puruterakesteks, mida ka hambutu - mõtlen ajudest hambutu - lugeja suudaks vaevata mäluda.\nTeine äärmus on aga 1. novembri "Sirbis" ilmunud Malle Pärna kriitika, kelle meelest kogu tänase meediamaailma suurim õnnetus seisneb selles, et raadio saatejuhtide jutu alla mängitakse muusikat, nn helivaipa. Selline hoiak meenutab mulle koduperenaist, kelle koju tungivad murdvargad, kuid tema ainus etteheide neile on see, et nad uksematil jalgu korralikult puhtaks ei pühkinud. Kogu meediamaailm elab läbi dramaatilist ja kohati kohutavatki murrangut, aga meie tunneme siin ja praegu endiselt muret diktori artikulatsiooni või deklamatsioonioskuse pärast. Jah, olid kunagi ilusad ajad, kui suurepärase häälekooliga, tavaliselt näitlejaharidusega diktorid kogunesid vähemalt tund aega enne töö algust oma tuppa, tegid hääleharjutusi ning siis redigeerisid neile nädalaid varem laekunud tekste, et eetris etlemisel anda oma parim.\nKahtlemata tekitab selle meenutamine täna nii mõneski nostalgiat. Paraku, maailm on juba hoopis midagi muud ning raadio roll on mujal kui eksaktses etlemises. Iga raadiodiktor võitleb täna kõigi oma võimalustega selle õnneliku hetke eest, kui üksik raadiokuulaja ta omaks võtab, tunneb temas ära OMA mõtteid ja tundeid, ootab temalt hingelist tuge ja mõista tahtmist, aga mitte viimseni lihvitud, võltsi ja kanget poosi, kõiketeadja hoiakut. Meedia võib meist võõranduda ühtviisi nii süveneva labastumise kui elitaarsuse elevandiluust torni tõmbumise tõttu - mõlemal juhul ei lähe meediumile oma auditoorium korda ja ta tegeleb vaid iseenda siseanalüüsi ja turustamisega. Niiöelda asjaga iseeneses!\nPostitaja: Ummelas kell 10:51 Kommentaare ei ole:\nSoomest 10 aastat tagasi\nPoleks mõtet siinkohal üle korrata, missuguse otsustavat rolli Soome ja soomlased on etendanud meie taasiseseisvumise järgses arengus nii majanduslikult kui ka mentaalselt. Missuguse riigi president veel astuks nagu muu seas läbi ühelt selliselt laadalt, et ka endale midagi kojuviimiseks kaasa osta? Aga just nii toimis eile pärastlõunal president Tarja Halonen Kaablitehases, kus temalt ka lühiintervjuu sain, mida peagi kuulete.\nNagu tõdeti Helsingis toimunud seminaril eestikeelse hariduse kohta Soomes, siis elab sealmail täna juba üle 27 tuhande eestlase, kellele meie hõimurahvas ja riik on pakkunud heaolu ja turvalisust, mida Eesti veel ei suuda anda. Kas tõepoolest ei vääriks see teema pidevat ja süvenevat kajastamist ka niinimetatud sõltumatu ajakirjanduse poolt, selle asemel et teha vaid välkdessante teiste õnnetuste kajastamiseks ja veriste üksikasjade otsinguil!?\nMõtlesin sellele just pühapäeval, kui samal ajal sängitati maamulda ka minu õpetajat professor Juhan Peeglit. Mina õppisin temalt igatahes esmajoones seda, et ajakirjaniku jaoks ei tohi kunagi kujuneda esmaseks eesmärgiks halb uudis, et meie elus on piisavalt ka häid asju, inimlikkust, positiivsust, mida peaksime ajakirjanikena suutma rohkem väärtustada ning oma ajakirjandusliku tööga veenma ka oma auditooriumi just sellist ellusuhtumist väärtustama. Muuhulgas sellesama noorsoo kasvatamiseks, et ta ei haaraks relva järele ega peaks ennast jumalaks, kes saab otsustada teiste inimeste elu üle.\n15 aastat, aga eestlane on sama rumal\nÜsna täpselt 15 aastat tagasi. Kas ei tule tuttav ette!?\nMEEDIAKOMMENTAAR 4. NOVEMBER 2002\nTere alustama uut nädalat meediakommentaariga. Eelmise nädala lõpul möllasid kired pensionikindlustuse niinimetatud teise sambaga liitumise ümber. Nagu ka paar nädalat varem toimunud kohalikud valimised, osutas seegi kampaania, et Eesti rahvas on ülimalt manipuleeritav kogum. Nii kohalikel valimistel kui ka pensionikindlustuse võtmisel käitusid inimesed esmajoones massiivse reklaamikampaania ajel, ja see on tulevikule mõeldes ohtlik. Miks? Aga sellepärast, et massiivset reklaami tellivad alati sellised huvigrupid, kelle eesmärgiks on tarbijat veenda kasutama kaupu, teenuseid või käituma sel kombel, nagu tarbija ise tõenäoliselt vabatahtlikult ei teeks. Ja nõnda toimivad need, kellel on selleks nii konkreetsed egoistlikud huvid kui ka piisavad ainelised vahendid. Kuna mõlemal puhul oli tegu väga kaugeleulatuvate otsuste mõjutamisega, siis inimeste valikuvabadusega manipuleerimine niivõrd suures ulatuses muudab toimunu eriti murettekitavaks sotsiaalseks pretsedendiks.\nNäiteks kogumispensioni puhul kavandasid selle ettevalmistajad, et esimesel etapil ehk novembrini liitub sellega umbes 100 tuhat inimest, liitus aga kaks korda rohkem. Lähtudes sellest, et prognoos oli siiski teaduslikult ja majanduspoliitiliselt põhjendatud, võiks nüüd küsida, kas ülejäänud 100 tuhande puhul ei osutu liitumine peagi pettumuseks? Kas nende lootused ei või puruneda? Kas ei ohustata sellega tänast riiklike pensionide süsteemi? Jah, pangad ja muud pensionifondide omanikud kindlasti võidavad täna kaks korda suuremast rahavoost, kuid kas ka kindlustuse võtjad ja millal!? Kas 20 tuhat inimest, kes liitus üsna viimasel hetkel, suutis üldse analüüsida, mida see konkreetselt tema jaoks tähendab? Või toimisid nad dresseeritud ahvi kombel? Kas inimesele on veel jäetud võimalust eksida ka täiesti ise, oma rumalusest või tarkusest lähtuvalt? Kas inimesed on täna enam vabad langetama õigeid otsuseid, mille eest nad ka ise täiel määral vastutavad? Need küsimused vaevavad mind.\nRääkides massimeediumide tegevusest selles olukorras, tundub mulle, et kuskil ületati piir informeerimise ja manipuleerimise vahel. Igapäevased hoiatused tähtaja lähenemisest kõlasid otsekui maailmalõpu ennustus ja käivitasid inimestes paanilise enesekaitserefleksi, milleks on alati karjaga kaasajooksmine. Kriitiline meel ühel hetkel vaikis, hoiatusi enam ei antud, sest neid ei võetud ka kuulda. Nii mõnigi liituja ärkab aga peatselt nagu joobnu kassiahastuses ja märkab, et on sattunud võõrasse voodisse. Häda polegi niivõrd selles, et too otsus võiks osutuda majanduslikult kahjulikuks, esialgu sellisteks muredeks alust pole, ehkki näiteks Ungaris sealne sarnane pensionireform on osutunud vägagi probleemseks. Küll aga on see otsus taas veidi vähendanud inimese enda kriitilise otsustamise võimet, teinud ta vastuvõtlikumaks toimimisele massi osana, mitte iseseisva indiviidina. Täpselt samuti kui alludes lämmatavale valimisreklaamile, kus kodanik muutus otsustajast üksnes vahendiks poliitilise eliidi mängus. Ja seda suurel määral tänu tarbimisühiskonna osaks madaldunud angažeeritud ehk siis reklaamitellijaist sõltuvale ajakirjandusele.\nSoome Kirjanduse Selts, mille liige ma olen, saadab mulle regulaarselt ajakirja Hiidenkivi ehk Hiiekivi. See on kultuuriajakiri, kus käsitletakse soome rahvuskultuuri nähtusi, eelkõige verbaalseid, aga samuti tegeldakse kultuurisotsioloogiaga. Viimases numbris kirjutab filosoofiadoktor Vesa Heikkinen Soome õhtulehtede, nagu ta ütleb, kaunilt haigest maailmast. Nagu ka Eestis, on Soomes suurima läbimüügiga tabloidid, meil SL Õhtuleht, seal Ilta-Sanomat ja Iltalehti. Võttes aluseks ühe septembrikuu alguse nädalavahetuse numbri, küsib Vesa Heikkinen, miks on tähtsaimad teemad järgmised: kas tuntud lauljatari tütre Maria Lundi rinnad on päris või silikoonist? Mida mõtleb kunagine Miss Soome Lola Odusoga meestega flirtimisest? Kas avaliku elu tegelastest naised peaksid olema saledad ja ilusad?\nMiks ei tohiks lugejad kahtluse alla seada Maria Lundi rindade ajakirjanduslikku kaalukust, miks peavad lugejad leppima kõmulehe hoiakuga asjade tähtsustamisel? küsib ta. Miks näiteks peab lugeja hindama väga oluliseks Lola hüüatust: "Mulle meeldib flirtida!" Või uskuma Maria Lundi väidet: "Olen ehtne," mis peaks ilmselt tähendama, et tal pole rindades silikooni?\nVaatasin umbes sama silmaga üle laupäevase SL Õhtulehe. Tuleb tunnistada, et naisilu teema ekspluateerimine pole Eestis veel Soome tasemele arenenud. Seevastu täidab meie kõmulehte räigelt kriminaalne materjal, mis oleks Soomes võimatu juba sealsete rangete seaduste ja eetikareeglite tõttu. Ent missugusest maailmast meie ümber kõnelevad pealkirjad: "Narkouimas taksojuhi terrorisõit Tallinnas", "Hüvitusfondi juhi elukaaslane miljonipettur?", "Ment lõi naist täiest jõust saapaga näkku" või "Kunstimuuseumi ehitus lammutab Lasnamäe maju?" Ehkki suhteliselt erandlikult leiame samast lehest ka positiivse konstruktiivsusega ümbritsevat elu lahkavaid kirjutisi, on tendents sama kui Soome tabloididel. Vesa Heikkinen võtab selle kokku küsimustega: "Millest selline paigast nikastatud maailmapilt on tekkinud?" "Ja kas peaks nüüd muretsema selle asja pärast, mida kunagi kutsuti ajakirjanduseks?" Kommentaari alguses toodud näited meie inimeste, eriti nooremate manipuleeritavusest viitavad sellele, et taoline mure on ka siin, Eestis täna üha ajakohasem ja tõsisem. Ka meie rahvas elab üha enam illusioonide ja kimääride maailmas.\nEesti meedia tänane väga põletikuline seisund vajab meenutusi. Pakun järgnevalt selles blogis oma meediakommentaare, mida esitasin Vikerraadios aastail 2002-2008, enne kui see saade Allikmaa soovil kinni pandi.\nMeediakommentaar 2. juuni 2008\nMida tähendab avalik päevakord ehk agenda? Meie suured ajalehed armastavad väita, et just nemad kujundavad pilti sellest, millest Eestis kõneldakse ja millest seega ka PEAKS kõnelema. Maikuu algul korraldati kuuldavasti Riigikohtu eestvõttel ümarlaud õigussüsteemi ja meedia esindajate osavõtul teemal "Süütuse presumptsioon ajakirjandusvabaduse tingimustes".\nSellised väljaütlemised on jätnud mõningase jälje ka avalik-õiguslikus meedias osa inimeste teadvusesse ja seepärast on löödud kahtlema, kas peaks ehk ka Rahvusringhäälingu kanaleil otsustavamalt hakkama sekkuma näiteks kohtutes menetletavatesse juhtumitesse või isegi spetsiaalselt otsima selliseid juhtumeid meie elust, millel võiks või peaks olema väljund politsei- ja kohtumenetlusse. Et ringhääling peaks võtma omamoodi süüdistaja rolli.\nOlukorras, kus Eestis on loodud niigi ülimalt õhuke riik ja suvaline, ka tühine tsiviilvaidlus lahendatakse meil kohtus, on igasugune meedia sekkumine selles olukorras ebaproportsionaalne ja õigusemõistmist mitte ainult takistav, vaid pahatihti tõsiselt moonutav. Eriti veel siis, kui seaduse jõuga ja oma kõrge usaldusväärsuse turvil tegutsev avalik-õiguslik meedia hakkaks neisse protsessidesse ettevaatamatult sekkuma.\nKommertsmeedia esindajad võivad ju küll arvata, et kogu maailm pöörleb nende ümber, kuid elu on pigem näidanud just vastupidist. Enamik nende käivitatud õiguslikke, eetilisi ja muid propagandistlikke protsesse (esikülje lugusid), seahulgas selliseidki, mis on jõudnud õiguskaitseorganeisse ja kohtusse, on vaikse sisinaga sumbunud, tasalülitunud.\nHiljemalt Euroopa Kohtus on paljud meedias haibitud "kurjategijad" saanud õigust, millele osutavad näiteks kunagi Enno Tammeri või ka viimati pankur Andres Bergmanni juhtum. Selline praktika peaks kutsuma kõiki meediategelasi, eriti maksumaksja kulul tegutsevaid kanaleid ja nende otsustajaid üles pigem ettevaatusele kui lahmivale aktiivsusele järjekordsete "kurikaelte" paljastamisel.\nPostitaja: Ummelas kell 15:10 Kommentaare ei ole:\nKes mäletab veel "Punast tuba"? Klikimajandus teeb...\n10 aastat möödas ja kommertsmeedia ongi võitnud ko...\nUue mardi- ehk isadepäeva künnisel ehk täna 14 aas...\nSee jäi kümmekond aastat tagasi üheks viimaseks mu...\nMeediumid tegelevad vaid iseendaga, mitte ümbritse...


Uriini tung külma - Miks soovite külma ajal sageli tualetti kasutada?\nTualettruumi suurenenud tunde põhjused võivad olla väga erinevad, kuid igal juhul ei tohiks neid tähelepanuta jätta.. Kiire ja valutu urineerimine Sage urineerimine ilma valu on tohutu hulga haiguste sümptom.\nTõsise nihestuse korral antakse isegi lihtne närimis- ja neelamisliigutus suurte raskustega. Etioloogia [põhjused] Lehed koos taime koorega pruulitakse tavaliselt tee kujul ja neid tarbitakse iga päev kolm korda päevas, milliliitrit enne sööki.\nPõhja Eesti Regionaalhaigla, uroloogia osakond Tere, kindlasti ei ole teil tegemist neerukivide ega mingisuguse liivaga. Neerukahjustuse korral saab verd uriinis määrata nädala jooksul ja see möödub iseseisvalt. Samuti hoiab riskifaktorite kõrvaldamine tulevikus ära selliste haiguste ja retsidiivide arengu, mis pole sugugi vähem oluline. Kui veri on nähtav ainult urineerimise lõpus, on see kindel märk eesnäärme, kanali sisemise ava või põie emakakaelaosa kahjustustest. Visuaalselt on võimatu eristada, millised erütrotsüüdid uriinis on, uriini üldanalüüsi läbiviimisel ja selle mikroskoopilisel uurimisel tuvastatakse neeruhaiguse korral deformeerunud või leostunud erütrotsüüdid uriinis. Hoolige oma kehast korralikult ja püsige terve!\nKusepõie põletik on tavaline haigus. Õige diagnoosi saamiseks peab arst kasutama erinevaid uurimismeetodeid. Aga kui ei ole kindel, kuidas seda protseduuri korrektselt läbi viia, siis on parem katsed loobuda ja kasutada kütteseadet. Need on abiks ka imetamise stimuleerimisel. Kuid soojenemine ei ole ravi, vaid täiendav meede valu leevendamiseks. Kuid see on võimalik ainult õigeaegse ravi alustamise korral ja järgides raviarsti soovitusi.\nNad on ideaalsed noortele, samuti eakatele emadele, sest nad ei ole palju aega hõivatud ja ei vaja erilist korda. Pannes oma tütre oma kõht "ratsutamine", võtke ta käsivarre eest, samas kui laps hoiab mind pöidlad. Järgige oma kehahoiaku õigsust - see on võimatu sloarida ja tuhmuda alaselja juurde. See võtab kõige kasulikumate liikide seas auväärne koht. Vitamiinide šikk kimp andis traditsioonilises meditsiinis laialt levinud kasutamist. Pingutage mao all naba all, proovige peritoneka, sest see peaks olema selgroo "kinni".\nTäiendav haigusnäht võib olla ebaloomuliku saladuse eraldamine. Nendest andmetest piisab hematuria täpse põhjuse ja sihipärase kompleksravi määramise kindlakstegemiseks.. Kandidoos Candida. Samaaegsete sümptomite hulka kuuluvad kanali lõikamine ja sügelus.\nKoguaeg on sidemed all ja kui ei ole kodus ntx siis kahjuks ongi nii, et vahetan poole tunni tagant pükse. Kaitsva limaskesta ehk mukoosa happelisus väheneb, mis vähendab selle võimet põletikuga võidelda. Kasutage kõrge kvaliteediga, hingavast materjalist tehtud TENA pidamatuse jaoks mõeldud tooteid, mis on naha vastu ohutud ja õrnad. Maksma peate visiiditasu 5 EUR. Muude sümptomitena võivad kaasneda valu küljes või seljas, pruuniks või roosaks muutunud uriin, hägune uriin, iiveldus, oksendamine, valu intensiivsuse muutumine, palavik, külmavärinad, väikeste koguste urineerimine korraga.\nMiks on valus käia tualetis nagu väike naine Kui naine tunneb urineerimisel valu, peaks see hoiatama. Kui põis on vähk, võib tekkida verine tühjendus, samas kui muud sümptomid puuduvad. Looduslikud füsioloogilised tegurid võivad selliseid sümptomeid põhjustada.\nTsüstiidi vere uriiniravi\nArsti peamine ülesanne on kõigepealt leida haiguse põhjuseks, see tähendab, et sa peaksid välja selgitama, miks vere jäljed leiti uriinis. Pärast teatud tüüpi diagnostikat ei ole võimalik tuvastada põletikulist protsessi ega patoloogia olemasolu. Sellistes olukordades hakkavad varem või hiljem ilmnema muud sümptomid - üldine nõrkus, külmavärinad, palavik, valu kubemes, alaseljas või alakõhus. Neid leidub erineva suuruse, kuju ja konsistentsiga. Kehast lahkuv kivi võib ebaühtlase struktuuri tõttu põie pehmeid seinu vigastada Viiruslikud ja nakkushaigused.\nSümptomite loetelu sõltub otseselt kalkulaatori suurusest. Igal aastal registreeritakse neid patoloogia andmeid enam kui 50 tuhande lapse kohta. Mis tahes toimingu ajal tunneb patsient valu.\nSel juhul kutsutakse kiirabi kohe. Tagasi sisukorra juurde Paastumine Selleks, et keha ei tühjenda päeva jooksul, sööge ainult vedelat toitu. Mida teha kõhulahtisuse sümptomitega Dehüdratsiooni vältimiseks on vaja juua rehüdreerivat lahust. Operatsioonijärgse toitumise igakülgsete soovituste saamiseks pöörduge arsti poole: terapeut ja gastroenteroloog. On aeg minna kliinikusse, kui kõhuvalu või ebameeldivad aistingud kestavad mitu päeva loe, kuidas käesolevas artiklis valu vabaneda kodus. Mis tahes kõhulahtisuse korral, mis on seotud kõhulahtisuse ilmnemisega, pidage meeles, et kui väljaheites on verd, on vaja kohe konsulteerida spetsialistiga.\nKui urineerimine põletamine ja pruun valik\nNormaalne heakskiidu Normaalsed pruunid jaotused ei ole rikkalikud, ei ole ebameeldiva lõhna, need on kompositsioonis homogeensed. Mikroorganismid kinnituvad kusiti epiteeli pinnale või tungivad rakkudesse, hävitades nende seinad ja vabastades kõrge happesusega ainevahetusproduktid. Need mõjutavad emakakaela. Suurendage immuunsust.\nSelline nähtus on seletatav väga lihtsalt — anatoomiliste ehitise kuseteed. Tulemuseks ütles arst et muidu enamvähem korras aga näitab et lima uriinis ja et nädala pärast uus proov viia. Jälgige puhtust pesu lapse. Korovina, arstiteaduste doktor, professor I.\nMikroskoopia aitab määrata soola tüüpi, nii et arst saab patsiendile välja kirjutada spetsiaalse dieedi; Kliiniline vereanalüüs. Sool ja lima võivad näidata urolitiaasi - sooladiureesi arengut. Lisaks haigustele võivad naised raseduse ajal esineda neid sümptomeid ja sagedasi kõnesid, eriti hilises staadiumis. Soolaste, vürtsikute ja praetud toitude liigtarbimine ärritab paljusid organeid ja süsteeme, sealhulgas põit; Ravimite võtmine. Patoloogilised põhjused Neid saab tinglikult jagada sellisteks, mis põhjustavad öösel peamiselt öist ja suurenenud urineerimist.. Ent on terve hulk riski- tegureid, mis elu jooksul kaasa aitavad: laste suur sünnikaal raske sünnituse järel võib allavaje tekkida mõnikord ka noorel naisel , palju sünnitusi, operatsioonid vaagnapõhja piirkonnas, kõhusisese rõhu tõus nt kasvajast tingitud.\nÄrge sundige ennast "jõu abil". Haigust ei saa eirata, kuna see võib põhjustada tõsiseid häireid töös ja suhtlemises ning mõjutada enesekindlust ja reisimisvõimet.. Neurogeense tsüstiidi avaldumiseks on kaks võimalust: Hüpotooniline, mida iseloomustab uriini tungi nõrkus, mis põhjustab uriini märkimisväärset kogunemist kuseteedes rohkem kui 1,5 liitrit või düsuuria arengut - selle keeruline väljavool. Selle tulemusel ei toimu tualettruumi külastused soovi ajal, vaid kellaajal. Haigusteraapia peaks olema kõikehõlmav. Kuseprobleemide kvaliteetne lahendus peaks sisaldama järgmisi meetmeid: Lõõgastustreening - mõned harjutused aitavad ärevust vähendada; Psühhoteraapia - meetodid, mis aitavad vähendada stressi "siin ja praegu", mis tähendab, et vähendada närvisüsteemi ergastust ja selle negatiivset mõju põiele; Kompleksne ravi - programm, mis aitab samm-sammult luua kuseteede süsteemi.\nTõenäoliselt maopõletik - gastriit, samuti pankreatiit, koletsüstiit jne. Kui teil pole harjumust hommikuti süüa, on järgnevatel tundidel garanteeritud kõhus koristamine, samal ajal kui keha on näljane. Sigmasooles võivad olla ka divertiklid, mis samuti põletiku korral võivad vaevusi põhjustada. Öösel müristamine võib rääkida sellistest haigustest nagu pankreatiit, koliit, düsbioos jne. Tuim valutav valu vasakul küljel Valatud, valutav valu, mis avaldub pikka aega ja ilmneb perioodiliselt, võib olla märk seedetrakti kroonilise haiguse arengust.


Vikipeedia Kreeka-teemaliste artiklite võistluse tulemused on selgunud – Eesti elu | GoodNews\nAvaleht Kultuur Vikipeedia Kreeka-teemaliste artiklite võistluse tulemused on selgunud\nVikipeedia Kreeka-teemaliste artiklite võistluse tulemused on selgunud\nEestikeelses Vikipeedias möödunud aasta 1.-30. novembril toimunud Kreeka-teemaliste artiklite võistlusel selgusid võitjad ja autasustamine toimus 22. jaanuaril Tallinnas Kreeka Suursaatkonnas.\nMTÜ Wikimedia Eesti algatatud võistluse eesmärgiks oli täiendada eestikeelset Vikipeediat usaldusväärse ja hariva infoga Kreeka tänapäevast ja ajaloost ning saada Vikipeediale uusi kaastöölisi. Osalema kutsuti kõiki soovijaid. Võistluse tarbeks kirjutatud artikleid hindasid klassikaline filoloog Janika Päll, MTÜ Wikimedia Eesti juhatuse liige Sven-Erik Soosaar ja Tartu Ülikooli Keelekeskuse uuskreeka keele õpetaja Vaike Tammes.\nArtiklite hindamiseks loodi kuus kategooriat: kultuur (v.a. Vana-Kreeka periood), geograafia/loodus, majandus, sport, sotsiaalia ja Vana-Kreeka. Kultuurikategoorias osutus võitjaks Andry Arro, geograafia valdkonnas Mart Küng, spordikategoorias kasutaja Mona, sotsiaalvaldkonnas läks võit jagamisele Robert Reismani (artiklid ajaloost) ja Kristiina Kuslapuu (artiklid poliitikast ja meediast) vahel ning Vana-Kreeka teemaliste artiklite eest anti auhind nii Andry Arrole kui ka Andres Luurele. Majanduse kategoorias jäi paraku võitja välja kuulutamata. Auhinnad pani välja Kreeka Suursaatkond Eestis.\nKokku kirjutas artikleid 13 osalejat. Vikipeediat täiendati 230 artikliga, millest 199 on täiesti uued ja 31 puhul oli tegemist varasemate artiklite täiendamisega. MTÜ Wikimedia Eesti tänab kõiki osalejaid ja õnnitleb võitjaid!\nVõistluse veebilehekülge näed SIIT!\neelmine Rahvarinde Muuseumis tutvustati voldikut „25 aastat tagasi. Kindel suund – vabadus“\njärgmine KUTSE-EETIKA - mida selle all mõistetakse?


Tuledesäras Breckenridge | Tudengiraport - kirjanik, kirjutaja, talvefänn\nEne / detsember 21, 2019\nTalvekuud on pimedad ja sombused nii Eestis kui Colorados. Tõsi, siin on üheks suureks eeliseks see, et lume peale võib päris kindel olla. Novembrist aprillini on kohev valge lumi põhimõtteliselt garanteeritud ning see muudab olemise juba palju rõõmsamaks. Veelgi rõõmsamaks muudab keskkonna aga see, et jõulukaunistuste ja tuledesäraga siin tagasi ei hoita. Mõneti ameerikalik kitš, elektriarved on kindlasti päris korralikud, aga no on ilus! Ei saa kuidagi sellele vastu vaielda.\nPaar päeva tagasi kõndisin peatänaval nii 200m edasi tagasi ning saatsin pilte lumevaesematesse (tervitused kõigile kes parasjagu Eestis) ja soojematesse ning lumevaesematesse riikidesse (tervitused Miretile Colombiasse). Ja miks mitte siis juba blogisse ka lisada. Töötlema ma neid ei hakanud (muidu ei saa enne järgmiseid jõule postitust valmis) ning peatänava teine pool ja kõrvaltänavad jäid ka pildistamata – näppudel hakkas liiga külm ning põgenesin siseruumidesse.\nPeaväljak kaugemalt vaadatuna.\nBlue Stagi nimeline restoran on end vastavalt kaunistanud ja…\n…teisel pool tänavat on justkui kontrastiks punane valitud.\nSelle maja juures on lemmikuks just see, kuidas puud on kaunistatud.\nKes hakkab korraliku talve järgi õhkama, siis selline temperatuur aitab igatsust vast vähendada.\nKõikidele laternapostidele on lisatud uhke lehv, (kunst)kuuseokstest vanik ning vilkuvad tulukesed.\nIlusat ja rahulikku jõuluaega teile kõigile! Ma ise valmistun korralikuks töömaratoniks, sest jõulud tähendavad paljude jaoks puhkust, mis tähendab suusatamist ning mida rohkem inimesi mäel, seda rohkem on ka neid, kes suusapatrulli abi vajavad.\ndetsember 21, 2019 in usa. Sildid:breckenridge, jõulud, talv, usa\nTank – meie uus pereliige\n← Olgu labidas autos nagu aamen kirikus\nJõulud 2019 →\nBlogi minevik Vali kuu märts 2020 veebruar 2020 jaanuar 2020 detsember 2019 november 2019 oktoober 2019 september 2019 august 2019 juuli 2019 juuni 2019 mai 2019 aprill 2019 märts 2019 veebruar 2019 jaanuar 2019 detsember 2018 november 2018 oktoober 2018 september 2018 august 2018 juuli 2018 juuni 2018 mai 2018 aprill 2018 märts 2018 veebruar 2018 jaanuar 2018 detsember 2017 november 2017 oktoober 2017 september 2017 august 2017 juuli 2017 juuni 2017 mai 2017 aprill 2017 märts 2017 veebruar 2017 jaanuar 2017 detsember 2016 november 2016 oktoober 2016 september 2016 august 2016 juuli 2016 juuni 2016 mai 2016 aprill 2016 märts 2016 veebruar 2016 jaanuar 2016 detsember 2015 november 2015 oktoober 2015 september 2015 august 2015 juuli 2015 juuni 2015 mai 2015 aprill 2015 märts 2015 veebruar 2015 jaanuar 2015 detsember 2014 november 2014 oktoober 2014 september 2014 august 2014 juuli 2014 juuni 2014 mai 2014 aprill 2014 märts 2014 veebruar 2014 jaanuar 2014 detsember 2013 november 2013 oktoober 2013 september 2013 august 2013 juuli 2013 juuni 2013 mai 2013 aprill 2013 märts 2013 veebruar 2013 jaanuar 2013 detsember 2012 november 2012 oktoober 2012 september 2012 august 2012 juuli 2012 juuni 2012 mai 2012 aprill 2012 märts 2012 veebruar 2012 jaanuar 2012 detsember 2011


Tallinki kaubaveomahud tõusid märtsis - Logistikauudised\nSelle aasta alguses uue ilme saanud Isabelle sõidab Riia-Stockholmi liinil.\nAutor: Raitis Murnieks/Tallink\nTallinki börsiteatest selgub, et märtsis tõusid maubaveomahud eelmise aasta märtsiga võrreldes 17,5%. Esimese kvartali kokkuvõttes on kaupu veetud eelmise aasta esimese kvartaliga võrreldes 8,4%.\nEttevõtte teatel suurenes märtsis veetud kaubaveoühikute maht 31 974 ühikuni ning veetud reisijate sõidukite maht vähenes 4,1%, 79 642 ühikuni. AS Tallink Grupp vedas 2017. aasta märtsis 724 243 reisijat, mis on 5,2% võrra vähem võrreldes eelmise aasta märtsiga.\nAS Tallink Grupp vedas 2017. majandusaasta esimeses kvartalis (jaanuar – märts) 1 939 784 reisijat, mis on 0,7% võrra vähem võrreldes eelmise aasta sama perioodiga. Veetud kaubaveoühikute maht suurenes esimeses kvartalis 8,4% võrra 83 797 ühikuni ning veetud reisijate sõidukite maht vähenes 1,8%, 217 445 ühikuni.\nKõige enam on mahud kasvanud Riia - Stockholmi liinil: seda tänu Romantikale, mis lisandus liinile eelmise aasta lõpus. 2016. aasta esimeses kvartalis sõitis Läti ja Rootsi vahel veel ainult üks laev.\nKaubaveomahud kasvavad ent jätkuvalt kõigil Tallinki liinidel.\nKogu börsiteadet koos arvudega saad lugeda siit.


Riigikogu lõpetas lisaeelarve teise lugemise - Riigikogu\nRiigikogu lõpetas lisaeelarve teise lugemise\n18.06.2008 / Istungi ülevaated\n53 poolthäälega (16 vastu, 1 erapooletu) võeti vastu valitsuse algatatud ringhäälinguseaduse muutmise seaduse (241 SE), mis täpsustab ringhäälingulubade väljaandmist ja loob soodsamad tingimused ringhäälingulubade omanikele oma programmide analoogedastuselt digitaaledastusele üleminekul.\n73 poolthäälega (2 vastu) võeti vastu valitsuse algatatud kaitseväeteenistuse seaduse muutmise seadus (244 SE), mis ühtlustab Eesti kaitseväelaste haridustaseme NATO liikmesriigi või EL liikmesriigi poolt vastaval ametikohal nõutava haridustasemega, võimaldab riviametikohal teenida ka tsiviilkõrghariduse omandanud ohvitseridel ning lükkab edasi üldises seaduses sätestatud haridusnõuetele vastavuse tähtaja nelja aasta võrra. Seadus võimaldab jätkata teenistust neil kaadrikaitseväelastel, kes on omandanud tsiviilkõrghariduse või haridusnõuetele vastava väljaõppe NATO või EL-i liikmesriigi sõjakoolis ning nendel ohvitseridel, kes on asunud omandama kõrgharidust.\n77 poolthäälega (1 vastu) võeti vastu valitsuse algatatud surma põhjuse tuvastamise seaduse muutmise seadus (242 SE), mis annab sõjalise missiooniga kaasasolevale arstile volitused väljastada eestikeelseid surmateatisi, mis kehtivad sarnaselt perearsti või kiirabibrigaadi juhi välja antud surmateatistega.\n73 poolthäälega ( 2 vastu) võeti vastu valitsuse algatatud Austria Vabariigi, Belgia Kuningriigi, Hispaania Kuningriigi, Luksemburgi Suurhertsogiriigi, Madalmaade Kuningriigi, Prantsuse Vabariigi ja Saksamaa Liitvabariigi vahelise eelkõige terrorismi-, piiriülese kuritegevuse ja ebaseadusliku rände vastases võitluses piiriülese koostöö tõhustamise lepinguga ühinemise seadus (233 SE). Lepingu eesmärk on luua selle osalistele võimalus senisest kiiremaks andmevahetuseks kuritegude ennetamisel, tõkestamisel ja uurimisel. Muuhulgas käsitleb leping DNA riiklike registrite loomist ja andmevahetust. Eestis on riiklik DNA-register asutatud valitsuse 14. detsembri 2006 määrusega. Registri volitatud töötleja on Eesti Kohtuekspertiisi Instituut.\n64 poolthäälega võeti vastu valitsuse algatatud 1992. aasta rahvusvahelise konventsiooni rahvusvahelise naftareostuskahjude hüvitamise fondi loomisest 2003. aasta protokolliga ühinemise seadus (247 SE). Protokolliga ühinemise eesmärk on tagada Eestile võimalus taotleda ja saada naftareostuskahju hüvitust rahvusvahelisest lisafondist juhul, kui 1992. aasta vastutuse konventsiooni alusel hüvitist ei maksta või selle alusel makstav hüvitis pole reostuskahjude katmiseks piisav ning samuti pole piisav 1992. aasta fondi konventsiooni alusel rahvusvahelisest fondist makstav hüvitis. Lisafond annab võimaluse hüvitada kannatanule tekitatud kahju täies ulatuses ka suurte naftareostusõnnetuste korral.\n68 poolthäälega (1 vastu) võeti vastu valitsuse algatatud Eesti Vabariigi valitsuse ja Läti Vabariigi valitsuse vahelise endise NSV Liidu territooriumil täitunud kindlustusperioodide arvessevõtmise lepingu ratifitseerimise seadus (230 SE). Leping on alla kirjutatud 2007. aasta 12. oktoobril Tallinnas. Võrreldes vana lepingu allkirjastamise ajaga, on selle reguleerimisala õiguslik taust oluliselt muutunud, kuna allkirjastamise ajal ei kuulunud riigid veel Euroopa Liidu sotsiaalkindlustuse koordinatsioonisüsteemi. Lepingu kohaselt hakkab NSV Liidu kindlustusperioodi arvesse võtma ja pensioni maksma selle lepingupoole riik, kelle territooriumil omandatud kindlustusperiood on pikem.\n73 poolthäälega võeti vastu valitsuse algatatud Aafrika ja Euraasia rändveelindude kaitse kokkuleppega ühinemise seadus (258 SE). Kokkuleppe raames on tekkinud rahvusvaheline teabevõrk, mille kaudu saab kiiret ja kaasajastatud teavet rändel olevate lindude seisundi kohta ning sellest tulenevalt on võimalik ohte täpsemalt hinnata. Vajadusel on võimalik kiirelt võtta kaitsemeetmeid, arvestades mitte ainult Eesti tingimusi, vaid ka kogu rändeala ulatust. See tagab kompleksse lähenemise rändlindude kaitsele. Kokkuleppega kaitstavad linnud on Euroopa Liidus kõrgendatud tähelepanu all ning tulevikus on ka Eestis võimalik seada kokkuleppe toel rohkem tähelepanu vajavatele liikidele täiendavaid kaitsemeetmeid. Kokkuleppega ühinemine loob tunduvalt paremaid võimalusi rahvusvahelistes projektides osalemiseks, teabe ja kogemuste vahetamiseks ning ohustatud loomaliikide kaitse kavandamiseks ja korraldamiseks.\nRiigikogu lõpetas 18 eelnõu teise lugemise:\nRiigikogu jätkas tänasel istungil riigi 2008. aasta lisaeelarve seaduse eelnõu (273 SE) teist lugemist muudatusettepanekute hääletamisega. Käsitleti muudatusettepanekuid 134 – 166. Lisaeelarvega vähendatakse selle aasta eelarve tulusid 6,1 miljardi ning kulusid 3,2 miljardi krooni võrra. Eelnõu saadeti kolmandale lugemisele.\nValitsuse algatatud alkoholiseaduse muutmise seaduse eelnõu (89 SE) peamine eesmärk on lahendada alkoholi käitlemise üle teostatava järelevalvega seonduvad kiireloomulised küsimused. Eelnõu seab alkoholimüügile üleriigilise piirangu, lubades kauplustes alkoholi müüa 10st-22ni.\nValitsuse ja Eesti Keskerakonna fraktsiooni algatatud ravikindlustuse seaduse ja Eesti Haigekassa seaduse muutmise seaduse eelnõu (246 SE & 196 SE);\nValitsuse algatatud looduskaitseseaduse ja sellest tulenevalt teiste seaduste muutmise seaduse eelnõu (212 SE);\nÕiguskomisjoni algatatud karistusseadustiku muutmise seaduse eelnõu (225 SE);\nKeskkonnakomisjoni algatatud keskkonnatasude seaduse §-de 16 ja 19 muutmise seaduse eelnõu (264 SE);\nValitsuse algatatud kriminaalmenetluse seadustiku ja väärteomenetluse seadustiku muutmise seaduse eelnõu (238 SE);\nValitsuse algatatud karistusseadustiku ja kriminaalmenetluse seadustiku muutmise seaduse eelnõu (239 SE);\nValitsuse algatatud välisriigi kutsekvalifikatsiooni tunnustamise seaduse eelnõu (259 SE);\nValitsuse algatatud väärteomenetluse seadustiku, kohtute seaduse, kriminaalmenetluse seadustiku ja tsiviilkohtumenetluse seadustiku muutmise seaduse eelnõu (260 SE);\nValitsuse algatatud lennundusseaduse ja riigilõivuseaduse muutmise seaduse eelnõu (245 SE);\nRahanduskomisjoni algatatud väärtpaberituru seaduse § 265¹ muutmise seaduse eelnõu (282 SE);\nRahanduskomisjoni algatatud audiitortegevuse seaduse muutmise seaduse eelnõu (283 SE);\nValitsuse algatatud kaitseväe korralduse seaduse eelnõu (202 SE);\nValitsuse algatatud kriminaalmenetluse seadustiku, rahuaja riigikaitse seaduse, sõjaaja riigikaitse seaduse ja Vabariigi Valitsuse seaduse ja väärteomenetluse seadustiku muutmise seaduse eelnõu (203 SE);\nValitsuse algatatud kriminaalmenetluse seadustiku ja kriminaalmenetluse seadustiku rakendamise seaduse muutmise seaduse eelnõu (219 SE);\nValitsuse algatatud ülikooliseaduse, erakooliseaduse ja rakenduskõrgkooli seaduse ning nendega seonduvate seaduste muutmise seaduse eelnõu (272 SE);\nValitsuse algatatud maaelu ja põllumajandusturu korraldamise seaduse eelnõu (275 SE);\nValitsuse algatatud keskkonnamõju hindamise ja keskkonnajuhtimissüsteemi seaduse muutmise seaduse eelnõu (280 SE).\nKultuurikomisjoni algatatud õppetoetuste ja õppelaenu seaduse muutmise seaduse eelnõu (223 SE) teise lugemise algataja ettepanekul;\nKultuurikomisjoni algatatud elektroonilise side seaduse § 90 muutmise seaduse eelnõu (261 SE) algataja ettepanekul;\nErakonna Eestimaa Rohelised fraktsiooni algatatud Riigikogu kodu- ja töökorra seaduse muutmise seaduse eelnõu (235 SE);\nEesti Keskerakonna fraktsiooni algatatud Riigikogu kodu- ja töökorra seaduse muutmise seaduse eelnõu (236 SE);\nEesti Reformierakonna fraktsiooni, Sotsiaaldemokraatliku Erakonna fraktsiooni ning Isamaa ja Res Publica Liidu fraktsiooni algatatud võrdse kohtlemise seaduse eelnõu (262 SE);\nValitsuse algatatud Vabariigi Presidendi ametihüve seaduse muutmise seaduse eelnõu (276 SE);\nValitsuse algatatud meresõiduohutuse seaduse ja riigilõivuseaduse muutmise seaduse eelnõu (274 SE);\nValitsuse algatatud riikliku pensionikindlustuse seaduse ja riiklike peretoetuste seaduse muutmise seaduse eelnõu (267 SE).\nSotsiaalkomisjoni ettepanekul Eesti Keskerakonna fraktsiooni algatatud riikliku pensionikindlustuse seaduse, riiklike peretoetuste seaduse, puuetega inimeste sotsiaaltoetuste seaduse ja käibemaksuseaduse muutmise seaduse eelnõu (221 SE). Hääletus: 53 poolt, 14 vastu.\nSotsiaalkomisjoni ettepanekul Eestimaa Rahvaliidu fraktsiooni algatatud puuetega inimeste sotsiaaltoetuste seaduse muutmise seaduse eelnõu (234 SE). Hääletus: 53 poolt, 14 vastu.\nPõhiseaduskomisjoni ettepanekul Eesti Keskerakonna fraktsiooni algatatud okupatsioonirežiimide poolt represseeritud isiku seaduse muutmise seaduse eelnõu (237 SE). Hääletus: 47 poolt, 10 vastu.\nSotsiaalkomisjoni ettepanekul Eesti Keskerakonna fraktsiooni algatatud ravikindlustuse seaduse § 63 muutmise seaduse eelnõu (249 SE). Hääletus: 48 poolt, 12 vastu.\nRahanduskomisjoni ettepanekul Eestimaa Rahvaliidu fraktsiooni algatatud tulumaksuseaduse § 4 muutmise seaduse eelnõu (250 SE). Hääletus: 48 poolt, 13 vastu.\nInfotunnis vastas sotsiaalminister Maret Maripuu küsimustele sotsiaalministeeriumi eelarve ja e-terviseprogrammi kohta. Põllumajandusminister Helir-Valdor Seeder vastas küsimusele põllumajanduse konkurentsivõime kohta. Välisminister Urmas Paet vastas küsimustele Lissaboni lepingu tuleviku, pantvangist Eesti kodaniku vabastamiseks astutud sammude, Kesk-Aasia riikidega koostöö ja Venemaaga suhete arendamise kohta.