Tõestatud abinõud otomükoosi (kõrvade seen) raviks - Köha June\nSeenhaigus võib mõjutada kõiki keha organeid, kuuldeaparaat on ka parasiidi soodsate tsoonide loendis. Kõrva seen (otomükoos, kõrva otomükoos) on üsna levinud põhjus ENT-le juurdepääsu saamiseks (9 patsienti 10-st), igas vanuses kõrvad pole patogeeni suhtes võõrad, kuid statistika kohaselt on see probleem täiskasvanutel tavalisem.\nHaiguse kaugelearenenud staadiumid on kuulmisele ohtlikud ja selle põhjus võib olla kõrva sepsis. On kindlaks tehtud, kuidas ravida seeni kõrvades, ilma korralike eeluuringuteta, see on peaaegu võimatu, kuna selles piirkonnas võivad selle haiguse põhjustada peaaegu kõik teadaolevad seente tüübid, mis inimesi nakatavad.\nÜldreeglina põhjustab inimese seene immuunsuse langust ja haigust on peaaegu võimatu ravida ilma taastatud immuunsuse ja antagonistliku tasakaaluta.\nHaigusega tutvumine algab väikese haava, võõraste kõrvaklappide või mütsiga, mille määrdunud tikuga puhastasite kõrva ja seejärel hormoonid, kahjustatud epidermise temperatuur, antibiootikumid. Eluolud muudavad ruumide arvu suureks lumepalliks ning parasiidi eluprogramm “tõmbab päästiku” ja “laseb” kõige ebameeldivamal ja ebamugaval hetkel.\nKui me räägime grupist inimesi, kellel on oht otomükoosi tekkeks, siis võib selle tinglikult jagada kahte põhivaldkonda.\nesiteks on ohus parasiitide tavaliste elupaikade armastajad: vann, bassein, spordisaal;\nteiseks on tegemist inimestega, kellel on kuulmisprobleeme ja kes kasutavad kuulmekäiku, mis on sisestatud kuulmekäiku.\nEhkki teine rühm näeb välja spetsialiseeritum ja kitsam, on selles esinev risk nii suur, et selliste patsientide arv ületab patsientide arvu, kes on haige, terve kuulmisega ja on sattunud niiskesse avalikku kohta.\nTeaduse seisukohast avaldub seentes kõrva saprofüütilise floora (alaliste kaasorganismide) arengu stimuleerimisel.\nKõrva seenhaiguse algpõhjused on järgmised:\nVõõrkeha - kehas olevad võõrkehad ei paku kellelegi rõõmu, välja arvatud seene ise.\n- See asjaolu on kõige levinum põhjus, mille tõttu lastel ilmnevad kõrvapõletikud..\n- Täiskasvanueas on sel viisil kõrva seeni keerulisem teenida, kuid juhuslike mikrotraumade (katkise tiku või muu eseme kõrvas) tõttu on see ka üsna realistlik.\n- Isegi kõrva kinni jäänud vesi ja pistiku loomine võivad põhjustada kõrva seenhaigusi.\n- Eakatel inimestel täidab võõrkeha funktsiooni sageli neile vajalik kuuldeaparaat.\nKõrva mehaaniline trauma - inimese kõrva seenhaiguste ravi vajub tavaliselt tagaplaanile, eriti kui tegemist on tõsiste mehaaniliste kahjustustega, sest parasiit lükkab oluliselt edasi peamise probleemi paranemist ja ravi.\nSuguelundite või naha kandidoos - selle probleemi olemasolu põhjustab nakatunud piirkondade tahtmatut kammimist, varem või hiljem langevad asjaolud kokku ja inimene kriimustab kõigepealt seentega nakatunud piirkonda ja seejärel aurikleid.\nKitsas kuulmekäik, eksostoos, teiste kohalike nahahaiguste esinemine, nende ravi antibakteriaalsete ja antibiootikumidega, mis rikuvad immuunsussüsteemi ja antagonistlikku tasakaalu.\nKui oleme välja mõjutanud eeldused seente tekitamiseks kõrvades, vaatame sümptomeid ja ravi.\nHaiguse sümptomatoloogia on väga erinev, sõltuvalt parasiidi staadiumist, perekonnast ja tüübist, samuti kõrva osast, milles koloonia kasvab. Sümptomite arv kasvab, mütseeli, naharakkude kasvu põhjustatud mehaaniline vigastus suureneb koos mikroorganismi toksilise ja ensümaatilise mõjuga inimkehale. Kõrva seenhaigust kui haigust tuleks arvestada sõltuvalt haigestunud seene asukohast.\nSeda asukohta mõjutavad sageli mehaanilised kahjustused..\nSelle tsooni lüüasaamisega kaasnevad sümptomid ilmnevad järgmises järjekorras:\nrasvane kaitsekile kaob;\nilmneb sügelus ja täidlus;\ntühjenemine suureneb, nende triibud on hommikul nähtavad. Värvus sõltub parasiidist, ulatudes mustast valgeni, mõnikord vastab kõrvavaha värvile;\nturse suureneb, kuulmekanali blokeerimine;\nilmub müra ja kuulmislangus;\non äge valu, mis kaasneb kõigi näo liigutustega (naeratus, neelamine, raseerimine);\nalgab piirkondlik lümfadeniit, tuumor levib ajalistesse ja parotiidluude, mille järel nakkus läheb keskkõrva, jätkates kasvamist.\nVaatamata väljendunud sümptomitele on väliskõrvahaiguse korral väljutamine sageli segamini kõrvavaha, väävlipistiku suurenenud eritumisega. Inimesed üritavad kõike ise puhastada, rikkudes sellega naha anatoomilist terviklikkust, stimuleerides vaid patogeeni paljunemist.\nSee haigusvorm ilmneb tümpanumipõletiku haiguse satelliidina.\nLisaks üldisele heaolu, temperatuuri ja peavalude halvenemisele avaldub vaev ka järgmiselt:\ntäidlustunne ja kuulmislangus;\nilmnevad pidevad põhjuseta mürad.\nHaigust nimetatakse ka seenhaiguste müringiidiks, ilmneb õigeaegse ravi puudumise tõttu, mida iseloomustab:\nhääldatud teravad valud.\nProbleem ilmneb pärast ebaõiget mastoidektoomiat, pärast mastoidprotsessi eemaldamist jäänud õõnsused täidetakse parasiidiga ja üldine sümptomatoloogia sarnaneb operatsioonijärgse taastusraviga, mis muutub põhjuseks, miks spetsialistiga ühendust ei võeta ja haigus progresseerub hilises staadiumis.\nSümptomid on samad, mis teistel seenest põhjustatud põletikulistel protsessidel..\nEt mõista, kuidas ravida konkreetse patsiendi kõrvades seeni, peab spetsialist haigust õigesti diagnoosima. Otomükoosiga on sellega seotud otolarüngoloog (ENT)..\nHea spetsialist suudab parasiidi perekonna ja tüübi kindlaks teha ainult välise uuringuga:\nNii tekitab patogeen A. Niger musta värvi eritist;\nA. Graneus ja A. Flavus iseloomustavad kollaseid ja rohelisi oksi;\nPenitsillium värvib valamu valgeks.\nKuid patogeenid võivad olla tohutul hulgal mikroorganisme, seetõttu on Candida perekonna liike ekseemist äärmiselt raske eristada. Seetõttu kasutavad diagnoosimisel isegi väga kogenud spetsialistid külvi proovide võtmise meetodit.\nSellest tulenevad vaidlused asetatakse soodsasse keskkonda ja uuritakse kasvanud haridust. Tänu sellele laboratoorsele uuringule määratakse parasiidi täpne nimi, mis lahendab küsimuse: "Kuidas ravida seeni kõrvas?".\nOtomükoosi olemasolu saab kodus kindlaks teha, kui võrrelda kõrvapulgale jäänud eritist ülaltoodud sümptomitega, kuid alamliiki on silma järgi ebareaalne kindlaks määrata ja kogemusteta on parem konsulteerida arstiga.\nKlassikaline meditsiin pakub otomükoosist vabanemiseks mitmesuguseid antimükootilisi ravimeid, mis esinevad erineval kujul:\nRavi suureneb: kui kohalikel ravimitel ei ole mõju, siis jätkatakse suukaudsete ravimitega ja ravi raskendab veelgi, see on tingitud arstide soovist päästa ülejäänud patsiendi keha ja põhjustada väikseimat kahju teistele siseorganitele, eriti maksale..\nKuidas seeni ravida ravimitega, peab arst valiku põhjal alati kindlaks määrama varem välja töötatud parasiiditüübi, kuid kaaluma ravi valiku peamisi aspekte:\nCandida perekonna pärmilaadset parasiiti töödeldakse pesemisega Sangavirini, Levorini, Chinozole 0,2% lahustega ja kasutatakse Multifugini, Castellani, Canesteni tilku, tegelikult on kõrvade seenetilgad ja pesemiseks mõeldud loputuslahused vahetatavad ravimid, kuna neid tavaliselt ei jagata.\n- Samuti kasutatakse ravimina kõrvade seente salve, kõige tõhusamad on salvid Mykozolin, Pimafucin, Nizoral, Levorin ja Nystatin..\n- Kui tüümianilise membraani perforatsioon on rikutud, pöörduvad nad vähem kui kahe nädala jooksul Candibiotilisse, mis võimaldab nakkuse lüüa..\nHallitusseente vastu võitlevad tavaliselt Lamisil, Naftifin, Itraconazole, Exoderil, Terbinafine, Nitrofungin..\nKui kohalik ravi ei aita, nagu eespool mainitud, tuleb suukaudsete süsteemsete ravimite kord, nimelt: Diflucan, Orungal, Nizoral.\n- Selle ravimirühma peamine probleem on negatiivne mõju patsiendi maksale, kaltsiumi "väljavool" kehast ja muljetavaldav loetelu vastunäidustustest hunnikus koos negatiivsete kõrvaltoimetega.\nRavi keerukate ravimitega peaks määrama eranditult arst, kes jälgib nende tarbimisega seotud häireid, täiendades kursust spetsiaalsete antihistamiinikumide, allergiavastaste ja kaltsiumi sisaldavate ravimitega..\nOtoomükoosi ravis ei saa ilma patsiendi toitumist korrigeerimata, tualettruumi pidamise harjumusi muutmata ning keha antagonistlikku ja hormonaalset tasakaalu taastades:\nToitumine - toitumisharjumusi tuleb muuta, toidust tuleb välja jätta kõik allergeensed toidud, toidud võetakse seedimise normaliseerimiseks ja seedetrakti bakteritasakaalu.\n- Dieedi täiendusena on ette nähtud meditsiinilised vitamiinipreparaadid: Hilak Forte, Lactobacterin, Linex, Acipol, Bificol, Kolibacterin, Bifidumbacterin.\nSamuti tuleb muuta harjumusi, mis määravad kõrvade tualettruumi kasutamise (mõnikord ka nende puudumine).\n- Esiteks on vaja tualettruumi teha vähemalt kaks korda päevas, ennetamiseks kasutan peroksiidi, boorhapet, muid õlilahuseid, väävli kogunemine tuleb viivitamatult hoolikalt ja hoolikalt eemaldada.\nMõnikord on vaja immuunsust korrigeerida, seda tehakse vitamiinide, Viferoni, Wobenzym, pantoteen- ja lipoehapete abiga.\nOtomükoos on tõsine haigus ja seda ei soovitata ravida ainult alternatiivsete meetoditega. Kõik rahvapärased retseptid on suunatud probleemi kohalikule ravimisele pesemise teel:\nlindude kirssi keetmine loorberilehega;\nNeed lahused pesevad kõrvu, kasutavad neid nagu tilgad, neil kõigil on antimükootilised ja antibakteriaalsed omadused.\nLisaks meenutame, et otomükoos on väga raske haigus ja seda on selgelt lihtsam ennetada kui ravida. Järgige hügieeni ja esimesel haigusnähul pöörduge arsti poole.\nKõrvade seen on mükootiliste organismide põhjustatud infektsioon, mis võib mõjutada nii välise kui ka sisemise kõrva struktuure või mastoidotoomia järel moodustunud mastoidiõõnt.\nKõrvade seen on üsna tavaline haigus, sagedamini diagnoositakse seda lapseeas - 27% keskkõrvapõletiku koguarvust ja 18% juhtudest täiskasvanutel. Mida kuumem ja märjem on keskkonnatingimused, milles inimene elab, seda sagedamini on seen kõrvades. Seene diagnoositakse meestel ja naistel võrdse sagedusega. Eraldi riskirühma moodustavad inimesed, kellele on tehtud kõrvaoperatsioon, ja patsiendid, kes kasutavad kuuldeaparaati.\nKõikjal märgivad otolarüngoloogid ENT organite mükootiliste kahjustustega patsientide arvu suurenemist. Nad omistavad selle peamiselt kohalike antibakteriaalsete ravimite kontrollimatule kasutamisele keskkõrvapõletikust vabanemiseks. Enamikul juhtudest provotseerivad seda haigust perekonna Candida pärmitaolised seened. Hallitusseente osakaal pole liiga suur. Lisaks on võimalik seene seenhaigused või seenhaigused..\nKõige sagedamini on kõrvakahjustus ühepoolne. Kahepoolset infektsiooni diagnoositakse ainult 10% juhtudest.\nKõrvade seenhaiguse sümptomid\nKõrva seenhaiguse sümptomid varieeruvad sõltuvalt sellest, millises kõrvaosas põletik on lokaliseeritud. Need kipuvad suurenema, kui seeneniidistik kasvab naha sügavatesse struktuuridesse. Sellel ei ole mitte ainult mehaaniline trauma, vaid see aitab kaasa ka ensümaatilisele ja toksilisele patogeensele toimele..\nKõrvade välise seene sümptomid. Haiguse arengule eelneb rasvakile kadumine, mis joondab kõrvakanali nahka. See võib juhtuda mikrotrauma või suurenenud õhuniiskuse tagajärjel. Kuulmislihas paisub, selle nahas asuvad näärmed on ummistunud. Sel ajal hakkab patsiendil tekkima sügelustunne ja täiskõhutunne kõrvas. Kõige sagedamini usuvad inimesed, et selle ebamugavuse põhjustajaks on väävlipistik või kõrva saastumine, ja proovivad seda ise puhastada, rikkudes naha terviklikkust ja soosib mükootilise infektsiooni tungimist. Selle tagajärjel tekib patsiendil äge otomükoos, mille korral tugevneb väliskõrva naha turse ja hüperemia..\nHaiguse ägedat staadiumi iseloomustab sekretsioonide olemasolu, mille maht kasvab pidevalt. Tühjenemise värvus võib varieeruda, sõltuvalt seenhaiguse põhjustaja omadustest. Kui seda provotseerivad vormid, näeb eksudaat välja nagu kase mass, mis mõnevõrra meenutab niisket paberit. Nende masside toon on nii must-pruun, hall-must kui ka kollakasroheline. Penitsilloosiga sarnaneb eritise värv kõrvavaha värviga.\nKui turse on väga väljendunud, on kuulmekäigu valendik täielikult blokeeritud. Selle tagajärjel kuuleb inimene kõrva müra ja kannatab tõsise kuulmislanguse all, kuna heli jõuab vaevalt kuulmekile.\nVäljendatud intensiivsusega valulikud aistingud kaasnevad alati väliskõrva seenhaiguse ägedas staadiumis. Valu kipub intensiivnema raseerimise ajal ja neelamisliigutuste ajal. Koos kõrvast väljuva saladusega saab sellest eraldada valasid, mis sisaldavad seeneniidistikku ja kõrva epidermise rakke.\nSageli on piirkondlik lümfadeniit, see tähendab lümfisõlmede põletik, mis ulatub temporomandibulaarsesse liigesesse ja parotid näärmesse. Võimalik osalemine keskkõrva õõnsuse patoloogilises protsessis, mis sageli juhtub suhkurtõve või leukeemiaga patsientidel.\nKeskkõrva seeninfektsiooni sümptomid. See haigus areneb tüüpilise õõnsuse olemasoleva kroonilise põletiku taustal. Patsiendid kurdavad halva tervise üle, mis avaldub peamiselt kõrvavaludes. Lisaks ilmneb kuulmise märkimisväärne langus, ilmnevad kõrvalised mürad ja tekib ummikute tunne. Aeg-ajalt korduvad peavalud.\nTüüpmembraani seeninfektsiooni sümptomid. Seene müringiidiga levib protsess veelgi sügavamale ja haarab kuulmekile. Kuulmine on oluliselt vähenenud, kuna membraani liikuvus on halvenenud. See ilmneb kõrvast väljutamise, tugeva valu ja muude põletiku sümptomite taustal..\nOperatsioonijärgse õõnsuse seeninfektsiooni sümptomid. Kui patsient läbis mastoidektoomia, võib mükootiline põletik alata moodustunud õõnsuses, kus varem asusid mastoidprotsessi rakud. Tekivad valud lokaliseeruvad nii kõrva taga kui ka kõrvas. Tühjenemise maht suureneb märkimisväärselt. Sel juhul ignoreerivad patsiendid sageli arsti poole pöördumist, kuna nad peavad selliseid valusid operatsioonijärgsel perioodil normaalseks..\nSeente põhjused kõrvades\nKõige sagedamini põhjustab kõrva erinevate osade kahjustusi saprofüütiline taimestik. Need on mükootilised organismid, mis esinevad inimese nahal tavaliselt alati ja kellel puuduvad eelsoodumusega seotud tegurid, millel ei ole patoloogilist aktiivsust.\nNiisiis peetakse kõrva seente peamisi põhjuseid:\nKõrva võõrkehad. See võib olla ükskõik milline võõras objekt. Kõige sagedamini muutub see põhjus mükootilise keskkõrvapõletiku arengu lähtepunktiks lapseeas. Lapsed panevad kõrva veerisid, pabermänguasjatükke, taimseid seemneid, plastiliini, vati jne. Täiskasvanueas satuvad võõrkehad kõrva juhuslikult, näiteks vigastuse tõttu. Eakate jaoks leiavad nad sageli oma kõrva kuulmekile ja selle patareisid. Samuti võib kõrva siseneva vee tõttu areneda kõrva seen..\nKõrvavigastused. See hõlmab välis-, keskkõrva ja sisekõrva vigastusi. Kõige sagedamini põhjustab kõrvakanali tualettruum koos puuvillase tampooniga mikrotraumasid ja põhjustab haigust.\nNakkus Candida seentega suguelundite kandidoosides või naha kandidoosides.\nAurikli kammimine, mis esineb enamasti mitmesuguste dermatiitidega (kontakt, atoopiline dermatiit, ekseem).\nKõrva hügieeni reeglite eiramine, selle reostumine või välise kuulmiskanali leelistamine.\nKitsas kuulmekäik, eksostoos.\nKohalik düsbioos võib põhjustada kõrva normaalse mikrofloora häireid. Eriti sageli juhtub see pärast erinevat tüüpi keskkõrvapõletikku..\nAntibakteriaalsete ravimite võtmine aitab kõrva pesemist antibiootiliste lahustega kaasa ka normaalse mikrofloora häirimisele.\nKeha immuunsusjõude langus, ainevahetusprotsessid ja allergilised reaktsioonid on alati seeninfektsiooni, sealhulgas kõrva, riskitegurid.\nKuulmisaparaadi kandmine ja kõrvaklappide sagedane kasutamine võib samuti olla ohtlik.\nKõrva seentest vabanemiseks on vajalik antimükootiliste ravimite kasutamine. Selleks viiakse läbi keskmise ja välise kuulmiskanali loputamine, samuti operatsioonijärgne õõnsus erinevate antimükootiliste ravimite lahustega. Esialgu teostatakse kõrva tualettruum - see puhastatakse peitsitud epidermist, olemasolevatest eritistest, seene väävlist ja seeneniidistikust.\nSobiva vahendi valiku kindlaksmääramiseks on vaja kindlaks teha põletikku põhjustava seene tüüp:\nPerekonna Candida pärmilaadsete seente põhjustatud seente kõrvaldamiseks kõrvades kasutatakse Sangaviriini lahust 0,2% kontsentratsioonis, Chinosoli lahust, Levorini lahust, aga ka lahuseid: klotrimasooli, Castellani ja Multifungini baasil põhinevat Canestenit. Samuti on võimalik kõrva panna salve - Nystatinova ja Levorinova. Mõnikord tilgutatakse lahused otse kõrva (kui kuulmekile pole kahjustatud), mõnikord kantakse need puuvillale ja sisestatakse välimisse kuulmiskanalisse. Võimalik on kasutada ka Nizoral, Mycosoline ja Pimafucin, ka pärmitaolised seened on nende ravimite suhtes tundlikud. Kuulmekõrva perforatsiooni puudumisel on võimalik kasutada sellist ravimit nagu Candibiotic. Sellel on kiire valuvaigistav toime, kuna see sisaldab lidokaiini. Tänu kortikosteroidile, mis on saadaval Candibiotics'is, kõrvaldatakse kõrva nahapõletik lühema aja jooksul. Reeglina ei ületa ravikuur 10 päeva.\nKõrva hallituskahjustuse korral kasutatakse kõige sagedamini Naftifini, Terbinafiini, Itrakonasooli, nitrofungiini. Ravi aluseks võivad olla ka Exoderil ja Lamisil..\nKõrva tualettruum viiakse läbi ka erinevate ravimite ja antiseptiliste lahuste abil. Igasugune eksudaadi või juhuslike masside kogunemine on võimas seeninfektsiooni allikas, seetõttu tuleb need eemaldada eriti ettevaatlikult. Võimalik on kasutada vesinikperoksiidi, vedelat parafiini ja muid õlilahuseid, isotoonilist lahust. Mitte vähem efektiivne on kõrva pesemine boorhappe lahusega 3% lahuses ja seejärel sama kontsentratsiooni salitsüülhappe tilkade infundeerimine. Kõrvakanali nahka on võimalik määrida hõbenitraadi lahusega 10% lahuses.\nEbapiisava kohaliku ravi või haiguse ägenemiste korral tuleks kohalikku ravi täiendada süsteemsete ravimite kasutamisega. Nende hulka kuuluvad: Diflucan (flukonasool) - ravi viiakse läbi kuni 2 nädalat, Orungal (intrakonasool) - kursus võib olla kuni 3 nädalat, Nizoral (ketokonasool) - kursuse kestus võib ulatuda ühe kuuni. Kui patsiendil on allergilisi reaktsioone, on soovitatav võtta antihistamiinikume ja võtta paralleelselt kaltsiumi sisaldavaid toidulisandeid.\nPatsiendi toitumist tuleks rikastada vitamiinidega, välja arvatud kõik allergeensed tooted. On oluline normaliseerida soolestiku biotsenoos, ravi bioloogiliselt aktiivsete ravimitega võib kesta kolm kuud. Selleks määratakse patsientidele Acipol, Hilak Forte, Kolibacterin, Linex, Bifikol, Lactobacterin, Bifidumbacterin jne..\nVajadusel määratakse laste ja täiskasvanute immuunsuse seisund korrigeerima interferooni - Viferoni indutseerijaid vastavalt vanuseannusele. Samal eesmärgil on välja kirjutatud B-vitamiinid, lipo- ja pantoteenhape, Wobenzym, ravimitena, mis on loodud energia metabolismi optimeerimiseks.\nLisaks on antimükootilise toimega järgmised salvid: amfoteritsiin, Pevaryl, Mikospor, Travogen, Chloracetophos salv, Decamine salv. Kõrvaõõnde tilgutamiseks ja selle loputamiseks määravad arstid ka: naatrium usninati, resorsinooli, dioksidiini, chinozoli, Burovi vedelikku, aniliinvärve.\nKõrva mükooside kirurgiline ravi on võimalik juhul, kui selle taustal tekivad sellised komplikatsioonid nagu mastoidiit ja sekundaarse otomükoosiga krooniline kolestetoomiline protsess. Samuti on operatsioon näidustatud juhul, kui operatsioonijärgse õõnsuse seentest on konservatiivsete vahenditega võimatu vabaneda..\nKõrva seenhaiguste ravi ei ole lihtne ülesanne, kuid enamasti on prognoos soodne, eriti kui patsient otsib viivitamatult meditsiinilist abi. Kui kõrvades olev seen on lokaliseeritud keskkõrvas ja selle põhjus oli adhesiooniprotsess, siis võib kuulmislangus olla pöördumatu. Haiguse rasketel juhtudel võib kõrva seen põhjustada mükootiliste kahjustuste levikut siseorganitesse ja põhjustada seensepsist. Seetõttu peaks ravi olema mitte ainult õigeaegne, vaid ka kvalifitseeritud.\nSeen kõrvades: põhjused, tüübid, kuidas ravida, ennetamine\nOtomükoos on kõrvade haigus, mis on seotud mikroskoopiliste seente tungimisega kehasse välise kuulmiskanali kaudu. Kõrvas olev seen ei põhjusta spetsiifilisi sümptomeid ja see väljendub tavaliselt valus ja müras, kuulmislanguses, iseloomuliku eritise ilmnemises.\nPraegu on suurenenud ENT-organite seenkahjustustega patsientide arv. Selle põhjuseks on antibiootikumide süstemaatiline kasutamine keskkõrvapõletiku ravis ja mükooside tekke riskitegurite suurenemine..\nEnamik mikroskoopilisi seeni kuulub oportunistlike mikroorganismide hulka, mis elavad pidevalt inimese nahal. Immuunsuse vähenemisega või ebasoodsate tegurite mõjul sisenevad seened kõrvaõõnde ja põhjustavad kohalikku põletikku. Kahjustatud nahk või limaskest soodustavad seente tungimist keskkõrva ja mastoidprotsessi, mis viib kroonilise mädase keskkõrvapõletiku, mastoidiidi ja sellega kaasnevate komplikatsioonide tekkeni.\nOtomükoos on inimeste üks kõige nakkavamaid patoloogiaid, mis on kõige enam levinud troopilise kliima ja kõrge õhuniiskusega riikides. See on ühepoolne haigus, mis esineb võrdselt sageli mõlemast soost..\nKõige tavalisemad otomükoosivormid on:\nSõltuvalt põletiku fookuse asukohast jaguneb otomükoos järgmisteks osadeks:\nÕues, mis areneb 50% juhtudest,\nKeskmiselt 20% kõigist otomükoosidest,\nOtomükoosi põhjustavad saprofüütilised seened - inimkeha normaalsed elanikud:\nPerekonna Aspergillus, Penicillium hallituse seened,\nKuulmisliha eksostoosid ja kitsus,\nErinevate etioloogiate dermatiit, mis väljendub aurikli sügeluses,\nKõrvade põletikulised haigused,\nPikaajaline antibiootikumide ja hormoonide ravi,\nKõrva sagedane loputamine,\nKasutades teiste inimeste kõrvatroppe, kõrvaklappe, peakomplekte.\nPatoloogia areneb järk-järgult. Suur õhuniiskus, pidev hapnikuvool ja kõrvakanali naha trauma on tegurid, mis põhjustavad rasvakile kadumist selle pinnalt, tugeva ödeemi ilmnemist ja näärmete ummistumist. Selle staadiumi peamised sümptomid on ninakinnisus, sügelus ja valus kõrva ketendus. Need nähud põhjustavad patsientidel kõrva korduvat puhastamist, vigastades veelgi nahka. Naha kahjustus põhjustab patogeensete seente tungimist kõrva ja ägeda otomükoosi arengut.\nÄge otomükoos avaldub kõigil põletikunähtudel: hüperemia, turse, tugev valu, rikkaliku eritise ilmnemine. Rasketel juhtudel sulgeb tugev ödeem täielikult kuulmekäigu. Patsientidel on müra kõrvas, kuulmislangus areneb.\nVälist otomükoosi komplitseerib sageli lümfisõlmede, ülemise lõualuu liigese ja parotiidnäärme põletik. Samaaegsete somaatiliste haigustega inimestel - immuunpuudulikkus, verehaigused, tuberkuloos, nakkus võib levida keskkõrvaõõnde.\nPatoloogia areneb tavaliselt keskkõrva mädase põletiku all kannatavatel patsientidel. Patsientide seisund halveneb järsult: kõrvas on lokaalne valu ja täiskõhutunne, eritis muutub rikkalikuks, kuulmine ja tundlikkus vähenevad.\nPatsiendid täheldasid kõrvatroppide regulaarset moodustumist, ühepoolset peavalu ja pearinglust. Seente etioloogia keskkõrvapõletikust kõrvast väljuv lõhn on lõhnatu. Nende värv võib varieeruda määrdunudvalgest, kollakaspruunist, hallist ja määrdunudrohelist. Heite laad ja värvus sõltuvad patogeeni tüübist ja selle omadustest.\nTurse ja väljutusmaht suurenevad, kuulmekäigu valendik on blokeeritud, kuulmine on vähenenud. Kõrva taga tundlikkus suureneb.\nVormidest põhjustatud keskmine otomükoos avaldub sageli joobeseisundi sümptomitena - palavik, külmavärinad, nõrkus, lihaseid ja liigeseid valutavad valud. Allergiale kalduvatel inimestel on nahalööbed.\nKeskmise seenhaiguse keskkõrvapõletikku komplitseerib adhesioonide moodustumine, kleepuva põletiku teke kõrvas ja pöördumatu kuulmislangus. Võib-olla patoloogilise protsessi levik näo ja kaela nahal.\nHaigus on seente etioloogia tümpaniaalse membraani põletik. Müringiit areneb tavaliselt kõrvakanali kahjustuse taustal. Põletikuline kuulmekile muutub vähem liikuvaks, mis põhjustab patsientidel kuulmislangust. Patsientide peamised kaebused on valu, täiskõhutunne või võõrkeha kõrvas, rikkalik eritis.\nHaigust iseloomustab pikaajaline kulg koos ägenemise perioodidega. Patoloogia alguses esinevad kliinilised nähud on mõõdukad. Patogeensete ainete pikaajaline toksiline toime patsiendi kehale põhjustab sümptomite suurenemist.\nSee otomükoosi kliiniline vorm leitakse patsientidel, kes on läbinud operatsiooni mastoidprotsessi - radikaalse mastidektoomia - rakkude eemaldamiseks. Haigus avaldub perioodiliselt esinevas valus kõrva taga ja liigses koguses eritust.\nÕigeaegse ravi puudumisel võib kõrva seen kahjustada kuulmisnärvi, mis sageli põhjustab osalist või täielikku kuulmislangust. Seennakkuse krooniline kulg ei ole täielikult ravitud..\nPeamised otomükoosi diagnostilised meetodid on:\nOtomükoosi otoskoopilised nähud - kõrvakanali ahenemine, naha punetus ja turse, limaskestade infiltratsioon, rikkalik eritis koos seeneniidistiku kogunemisega.\nMis tahes vormi otomükoosi diagnoosimine põhineb eemaldatava kõrva uurimise laboratoorsete meetodite andmetel, mille käigus määratakse patogeeni tüüp ja selle tundlikkus antibakteriaalsete ravimite suhtes.\nMikroskoopiline uurimine seisneb mütseeli hõõgniitide ja seente eoste tuvastamises uuritavas materjalis. Mikroskoobi all uuritakse natiivseid preparaate, samuti värvitakse Grami sõnul metüleensinisega, kasutades peegeldusvastaseid lahuseid. Mikroskoopia võimaldab teil määrata seene perekonna.\nBakterioloogiliste uuringute eesmärk on tuvastada seentele iseloomulikke kolooniaid toitekeskkonnas. Selleks külvatakse patoloogiline eritis Saburo tahkele ja vedelale selektiivsele söötmele. Pärast inkubeerimist mõõdetakse kasvu, loendatakse kasvatatud iseloomulike kolooniate arv, tehakse kindlaks liikide järgi ja seejärel määratakse seente tundlikkus antimükootiliste ravimite suhtes..\nEnne uimastiravi alustamist tuleks haiguse arengu põhjus kõrvaldada:\nLõpetage antibiootikumide või hormoonide võtmine,\nSuurendage keha üldist vastupidavust,\nVõtke vitamiine või antihistamiine.\nSelleks, et seenevastane ravi oleks efektiivne, on vaja kõrvaõõnsust puhastada glütseriini või tavalise veega. See võimaldab ravimil täielikult kõrva tungida..\nOtomükoosi peamist ravimteraapiat täiendavad traditsioonilise meditsiini kasutamine, füüsilised harjutused, tasakaalustatud toitumine, kus ülekaalus on köögiviljad ja puuviljad, tervislik puhkus.\nKohalik antimükootiline teraapia algab kõrva pesemisest amfoteritsiini, klotrimasooli, nüstatiini sisaldavate lahustega.\nHallitusseente vastu tõhusad kohalikud abinõud - Itrakonasool, Terbinafiil, nitrofungiin, Naftifin;\nPärmilaadsete seente vastu võitlemiseks mõeldud seenevastased ained - "Flukonasool", "Ökonasool", "Pimafutsiin", "Klotrimasool", "Natamütsiin". Need ravimid vabastatakse kõrvatilkade või lahuse kujul, mis tuleb kanda flagellumile ja seejärel süstida kurgukõrva..\nCandibiotic - tilgad kõrva seenest, millel on põletikuvastane toime ja mis on ette nähtud peamiselt välise otomükoosi raviks. Need tilgad mitte ainult ei hävita patogeenseid seeni, vaid kõrvaldavad ka põletiku peamised nähud.\nSeenevastased salvid ja kreemid - Lamisil, Candide B, Exoderil.\nSuukaudseks manustamiseks mõeldud tabletid - "Flucostat", "Pimafucin". Need on ette nähtud ainult äärmuslikel juhtudel.\nSeenevastased ained häirivad sageli soolestiku mikrofloorat, mis viib düsbioosi tekkeni. Selle ennetamiseks on patsientidele ette nähtud ravimid "Bifiform", "Acipol", "Linex"..\nImmuunkorrektsioon - kõrvaküünlad “Viferon”, preparaadid “Immunal”, “Imunorix”.\nDesensibiliseeriv teraapia - Suprastin, Tavegil, Tsetrin.\nTraditsiooniline meditsiin täiendab otomükoosi traditsioonilist ravi, kuid ei asenda seda täielikult.\nSibul purustatakse jämedal riivil, saadud suspensioonist pressitakse välja mahl, mis maetakse kõrvadesse viis tilka enne magamaminekut kolme päeva jooksul.\nMahla või vereurmarohi keetmine aitab vabaneda kõrva mükoosist.\nÕunasiidri äädikat lahjendatakse veega suhtega 2: 1, flagellum niisutatakse lahusega ja viiakse välise kuulmisjaama. 10 minuti pärast see eemaldatakse. Lahjendamata äädikas võib määrida ainult valutavat kõrva.\nSeened kasvavad ja paljunevad ainult niiskes keskkonnas. Nende lüüasaamiseks peate looma vastupidised tingimused. Kuiv kuumus on suurepärane vahend võitluses seeninfektsiooni vastu. Haigestunud kõrva tuleb regulaarselt puhastada ja nõrutada. Selleks sobib tavaline föön. Kuivatage kõrv mitu korda päevas sooja õhuga.\nSeene keskkõrvapõletikku ravitakse nii loomadel kui ka inimestel. Antimükootilisi ravimeid kasutatakse sisemiselt ja paikselt. Otoomükoosiga loomad on väga nakkavad, eriti nõrgenenud immuunsuse ja vaesunud kehaga inimestele..\nKorduv ravikuur on otomükoosile iseloomulik, seetõttu tuleb ennetavatele meetmetele pöörata suurt tähelepanu.\nRatsionaalne antibakteriaalne ja hormonaalne teraapia,\nNahakahjustuste ja kõrvade põletikulise patoloogia ennetamine,\nKaitske oma kõrvu vee eest basseinides ja tiikides ujudes,\nEksperdid ei soovita kõrvade puhastamiseks puuvillast punga kasutada, kuna need kriimustavad ja vigastavad kõrvakanali nahka, mis võib olukorda raskendada..\nSeen inimese kõrvades: põhjused ja ravi\nÜks levinumaid probleeme, mida tänapäevane otolaringoloog külastab, on seen kõrvas. Selline patoloogia tekitab patsiendile palju ebamugavusi, alates seroosse eritisega kõrvast ja sügelusest selles kuni äärmiselt ebameeldiva lõhna tekkeni. Kuidas kõrva otomükoos välja näeb ja kuidas sellega toime tulla, mõistame üksikasjalikult allolevas materjalis.\nKuulmiskanali seenhaigus moodustub sekundaarse probleemina varasemate kõrvapatoloogiate või mis tahes viiruslike / seenhaiguste vastu. Niisiis, selliste haiguste tagajärjel võib areneda kõrva seen:\nAtoopiline dermatiit ja ekseem;\nMis tahes etioloogia dermatoos;\nPurulentne keskkõrvapõletik ja muud põletikulised protsessid kõrvas, mille korral kuulmistunnelis toimub normaalne taimestik seenhaiguse tekkimisel.\nKõigil neil juhtudel võib probleemsete piirkondade kammimisel patogeenne taimestik tungida kuulmekäiku ja alustada seal aktiivset paljunemist..\nVälised provotseerivad tegurid otomükoosi tekkeks on:\nPikk viibimine tolmuses ja vettinud ruumis;\nViibimine jäätmematerjalide (vanapaber jms) vastuvõtmise ruumides;\nTöötage garderoobitöötajana paljude teiste asjadega;\nSage saun, bassein;\nKõrva ja kõrvakanali vigastus peakomplekti poolt (kõrvaklapid, kuuldeaparaadid);\nTähtis: lisaks sellele võib otomükoos areneda kortikosteroidide, antibiootikumidega, mis on osa tilgadest kõrva jaoks, pikaajalise ravi taustal. Sel juhul muutub kuulmistunneli pind lahti, mis on suurepärane vahend seene levimiseks..\nKõrva seeninfektsiooni sümptomid ja diagnoosimine\nKui patsiendil on kahtlus kõrvade seene (või ühe koore) tekkimisel, kinnitavad need otomükoosi sümptomid, mille ravi on keeruline, neid kinnitada. Nii et kahjustatud kõrva saab:\nTihe eritis kraanikausist, värvus must, valge või kollane;\nValulikkus kõrvas ja peaaegu pidev sügelus;\nVäliskõrva turse ja punetus;\nKuulmiskahjustus otomükoosiga inimestel;\nVäliskõrva kitsendamine ja mõni selle takistus.\nKõrvas oleva seenhaiguse diagnoosimiseks peab otolaryngologist hoolikalt uurima elundi kesta spetsiaalsete tööriistade abil. Kui inimesel kahtlustatakse kõrva seenhaigust, näeb arst selliseid muutusi kuulmekäigus:\nKuulmekihi ebaühtlane väljaulatuvus, mis sarnaneb selle perforatsiooniga;\nInfiltraatide olemasolu luul;\nTerava ja ebameeldiva spetsiifilise lõhnaga kolesteatoidsete ja juhuslike masside eraldamine;\nKuulmekõrva perforatsioon koos mädase keskkõrvapõletiku otomükoosi tekkega.\nSel juhul saab spetsialist seene tüübi kindlaks teha eritunud masside värvi järgi:\nNiisiis, kui väljundil on hall varjund koos mustade laikudega, tähendab see, et seene kõrvas on põhjustatud Aspergillus nigeri hallitusseentest;\nKui eritise värvus on hallikaskollane või rohelise lähedane, on süüdi Penicillium'i järjekorras olev seen;\nKui eritis on valge, kerge ja kalgendatud, lõi kõrv seen Candida.\nKinnitage ründava seene tüüp laborianalüüside abil. Selleks võtab patsient kehast väljundi ja saadab selle külvamiseks. Uuringu tulemus on valmis päevaks 8-10.\nTähtis: otomükoos võib võtta väga pikka aega, vaheldudes ägenemise ja petliku remissiooni tsüklitega. Ägedad perioodid on seotud seenhaiguste kasvuga haigestunud elundis. Sellisel juhul on seene ja selle sümptomid rohkem väljendunud.\nKõrva seente klassifikatsioon\nKõrvas olevat seeni saab klassifitseerida vastavalt patogeense floora lokaliseerimise tüübile ja patoloogiliste protsesside arengu intensiivsusele. On olemas sellist tüüpi haigused:\nÕues seen. Sel juhul mõjutab patsient ainult välimist kõrva. Seda tüüpi patoloogiat esineb peaaegu pooltel kõigist kõrvaprobleemidega patsientidest. Välise otomükoosiga ahendab kuulmisnääre. Sageli isegi kuni punktini, kus patsient ei näe kõrvatunnelit. Sel juhul märgitakse valu (eriti öösel). Kõrva iseseisvalt puhastamise katsete korral liigub seene tunnelist kaugemale, mis on äärmiselt halb. Patsiendil võib tekkida valu neelamisel ja parotiidsete lümfisõlmede põletik.\nKeskmine mükootiline keskkõrvapõletik. Sel juhul on kõrvade seened, mille sümptomeid ja ravi käsitleme artiklis, mädaste keeruliste keskkõrvapõletike tagajärg. See tähendab, et seeninfektsioon ühineb ka aurikli bakteriaalse kahjustusega. Sekundaarse mükootilise keskkõrvapõletikuga patsientidel täheldatakse päeval ja öösel kõrvavalu, müra, sügelust, peavalu.\nSeenne müringiit. Siin on seene juba lokaliseeritud tümpanismembraanil endal, mis vähendab märkimisväärselt selle liikuvust. Patsiendil on märkimisväärne kuulmislangus. Membraan paisub ja muutub punaseks.\nOperatsioonijärgne otomükoos. Sellisel juhul on patsiendil pärast operatsiooni kõrvas valu, kõrva taga on valu, aurustikust eritis.\nSeene (otomükoos) ravi ravimitega\nSelleks, et seente ravi kõrvades oleks efektiivne, on kõigepealt vaja kõrvakanalit kvalitatiivselt loputada. Ideaalne, kui seda teeb arst kliinikus, kuna enesest hoolimatu pesemise korral on oht kuulmekile kahjustada. Ülejäänud otomükoosi ravi on üles ehitatud vastavalt sellele skeemile:\nValuvaigistite vastuvõtmine tugeva valu korral;\nKetokonasooli või klotrimasooli baasil valmistatud antimükootiliste kõrvatilkade kasutamine. Sobivad on mikonasool, klotrimasool ja teised salvid;\nKõrvade taga olevat seeni saab ravida spetsiaalsete salvidega, mis põhinevad samadel komponentidel;\nKui haiguse kulg on äge ja raske, määrab arst otomükoosi ravi seenevastaste tablettidega. Eelkõige on ette nähtud flukonasool, ketokonasool. Ravikuur on 7 kuni 14 päeva. Üksikasjalikumalt haiguse ravimise kohta ja kui kaua, raviarst ütleb;\nDiabeetikute ja eakate inimeste puhul vajab kõrva seenhaigust põhjalikumat ravi, kuna seeninfektsioon võib jõuda keskkõrva ja isegi kolju luudeni. Sel juhul peaks patsient olema haiglas ja ravi viiakse läbi tilgutite abil.\nTähtis: antimükootiliste tablettide võtmine on vastunäidustatud maksa- ja neerupuudulikkusega patsientidele.\nEnne kõrvatilkade kasutamist inimese kõrva seenhaiguste raviks on vaja kasutada järgmisi ravimeid (lahuseid):\nBurovi vedelik (5%).\nKui olete huvitatud seenest vabanemisest, aitavad need lahendused kõrva tunneli paksu sisu võimalikult kvaliteetseks puhastamiseks ja antimükootiliste tilkade edasiseks kasutamiseks võimalikult palju lahustada..\nRahvapärased abinõud otomükoosi raviks\nKodus kõrva seenhaiguste vastu võitlemiseks on oluline kasutada peamiselt kuiva kuumust. Selline protseduur toimib seene paljunemisele ebasoodsate tingimuste loomiseks. Tõepoolest, tavaliselt patogeenne taimestik armastab niisket kuumust. Kuulmisliha on väga hea kuivatada pärast selle väljundi puhastamist tavalise fööniga. Õhk soojendatakse ja saadetakse kuulmistunnelisse. Päevas saab teha 2-3 sellist lähenemist.\nLisaks võite kasutada selliseid rahvapäraseid meetodeid inimese kõrvade seene raviks:\nSibulamahl on suurepärane kodune vahend otomükoosi vastu. Selleks lõika üks sibul pooleks ja pane riivis pooleks. Teine pool on söödud ja saadud lobrist saadud mahl tilgutatakse öösel seene poolt kahjustatud kõrva koguses 5 tilka. Ravikuur on 5 päeva.\nOliiviõlist ja küüslaugust valmistatud omatehtud salv seentele kõrvades. Toote ettevalmistamiseks peate segama oliiviõli ja veidi purustatud küüslauku ning kuumutama segu madalal kuumusel 2-3 tundi. Tähendab, et auriklit tuleb määrida 10-päevase ravikuuriga.\nÄädik- või õunhape 2%. Segu puhastatakse tühjendusest eelnevalt puhastatud kraanikaussi abil, mis on otomükoosi korral väga tõhus. Kuid peate olema väga ettevaatlik ja mitte mingil juhul tilkuma hapet tunnelisse. Vallandada võib tugev põletus..\nTähtis: kõrva seenhaiguse ise ravimisel ei tohi mingil juhul kasutada tilkakesi keskkõrvapõletiku vastu. Fakt on see, et need on välja töötatud antibiootikumide baasil, mis tähendab, et need aitavad kaasa seenhaiguste paljunemisele.\nKõrva seenhaiguste profülaktika\nSelleks, et mitte küsida, kuidas ravida seeni kõrvades, on kõige parem järgida mitmeid ennetavaid meetmeid. Need on:\nHoidke oma kõrvad puhas ja korras väävli õigeaegse, kuid mitte liiga raske eemaldamisega. Kord päevas pestes piisab kõrvade pesemisest ja siis pole kõrva seenhaiguste ravi vajalik. Tasub meeles pidada, et väävel on kõrvakanali kaitsekeskkond;\nPüüdke mitte vigastada kõrvaklaase kõrvaklappide ja muude väikeste esemetega;\nÄrge puudutage saastunud kätega kõrvu (eriti kõrvakanalit), et mitte kutsuda esile täiskasvanute ja laste kõrva seenhaigusi;\nÄrge andke lastele ja ärge kasutage vatitikke liiga kõvasti;\nVältige ühe rätiku kasutamist otomükoosiga sugulasega. Seene on nakkav ja seda saab edastada isiklike hügieenitarvete kaudu;\nRavige nakkushaigusi õigeaegselt, sealhulgas keskkõrvapõletikku.\nPidage meeles, et ülaltoodud reeglite järgimisel ei ole mis tahes kõrva seenhaiguste ravivahendi kasutamine teie jaoks asjakohane. Peaasi on mitte luua patogeense floora jaoks soodsaid tingimusi ja siis pole vaja ravimeid ega rahvapäraseid abinõusid.\nKõrvade seen või otomükoos on üsna tavaline ja väga salakaval seenhaigus. Lokaliseerimise iseärasuste tõttu on seeni raske ravida. Pealegi on kuulmislihaste kinnine keskkond soodne seente mikrofloora aktiivseks levitamiseks. Haigus progresseerub üsna kiiresti ja võib põhjustada sisekõrva kahjustusi ja tüsistuste arengut. Kõrvade seen on võrdselt levinud nii täiskasvanutel kui ka lastel.\nSeen kõrvades on patogeense mikrofloora tungimise tagajärg aurikutesse. Selle põhjuseks võivad olla nii sisemised kui ka välised põhjused..\nSisemisi tegureid võetakse arvesse juhul, kui patoloogiat provotseerib inimese normaalse mikrofloora osa - perekonna Candida pärmilaadne seen. Võimalikud põhjused on järgmised:\naurikulite hügieeni rikkumine;\naurikli ja kõrvakanali kahjustus;\nInfektsiooni tungimiseks on soodsad tingimused aurikula ja kuulmekanali pragunemiseks ja mikrokahjustuste tekitamiseks. Kõige sagedamini provotseerib seenhaigust need seened, mis esinevad juba inimkehas, näiteks Candida perekond. Kõrvade seen võib tekkida aurikute hooldamise puudumise tõttu. Samuti on seene kõrvades liigse hügieeni ja puuvillapungade kasutamise tagajärg.\nLiiga rasked manipulatsioonid vatitupsuga võivad põhjustada probleeme\nVeel üks haiguse arengu põhjus on vee sattumine kõrvakanalisse. Mõnikord satub sukeldumisel vesi kõrvadesse ja püsib seal mitu päeva. Suurenenud õhuniiskus ja kehatemperatuur loovad ideaalse keskkonna patogeense mikrofloora paljunemiseks ja kõrvadesse ilmub seen.\nHaigus diagnoositakse sageli pärast immuunsuse tugeva languse episoode. Seda täheldatakse pärast hiljuti üle kantud nakkushaigusi, pikaajalist antibakteriaalset ravi stressi ja hormonaalsete ravimite tagajärjel..\nLisaks võib nakatunud inimestega kokkupuutel saada seeni kõrvades. Haiguse arengu välised põhjused on järgmised:\nteiste inimeste mütside paigaldamine;\nrätikute ja muude vannitarvikute kasutamine;\nsukeldumine avalikus basseinis.\nSeene peamine tunnus inimese kõrvades on selle kiire progresseerumine, nii et ravi tuleb alustada kohe.\nKõrvas olev seen liigitatakse põletikulise patogeeni tüübi järgi.\nHaiguse kõige levinumad vormid on hallitus- ja pärmseente infektsioonid. Hallitusseened arenevad immuunsuse tugeva langusega. Selle haigusvormiga puutuvad kõige sagedamini kokku suhkurtõve ja HIV-ga patsiendid..\nPärmiga võib nakatuda igaüks. Mõned selle mikrofloora tüübid on inimkehas alati olemas ja aktiveeruvad, kui keha on nõrgenenud. Pärm võib kõrva sattuda pea mükoosiga ja seenhaiguste seborroilise dermatiidiga. Sel juhul leitakse kraapimisest Candida seeni või Malaisia seeni.\nHaiguse kõige raskem vorm on nakatumine patogeensete seentega. Nakatumine võib toimuda mitmel viisil. Seene võib kõrva sattuda, kui kasutate mõne teise nakatunud inimese riidekapi esemeid või kõrvaklappe. Mõnda tüüpi patogeenseid seeni leidub mullas, nii et määrdunud kätega kõrvade puudutamine võib põhjustada nakkuse. Patogeensete seente hulka kuuluvad ka liigid, mis põhjustavad loomadel samblikke. Kontakt tänava loomaga võib põhjustada nakkuse.\nOluline on mõista, et seente eosed levivad õhu kaudu ja võivad pikka aega jääda rõivastele või sisustuselementidele. Mitte alati ei arene haigus kokkupuutel nakatunud inimeste või loomadega. Mõnel juhul ei pruugi inimene isegi kahtlustada, kust seeninfektsioon pärit on..\nPatoloogilise protsessi intensiivsuse järgi eristatakse väliseid ja sisemisi kahjustusi. Esimesel juhul areneb aurikul seeninfektsioon, teisel juhul mõjutab see kuulmiskanalit ja keskkõrva. Seenhaiguse väline vorm progresseerub üsna kiiresti, seene eosed tungivad kuulmisnääre ja jõuavad lõpuks keskkõrvani.\nMida sügavamale seen tungib, seda tõsisem on olukord.\nKui seen on kõrvades, sõltuvad sümptomid kahjustuse sügavusest. Aurikli patoloogilise protsessi alguses on inimestel kõrva seenel järgmised sümptomid:\ntihedate kollaste koorikute moodustumine;\nNeed sümptomid meenutavad suures osas seborroilist dermatiiti, kuna aurikulaaride kahjustus võib olla peanaha seenkahjustuste leviku tagajärg. See haiguse vorm on kahjutu ja seda ravitakse kiiresti tilkade ja spetsiaalsete seenevastaste lahustega. Oht on see, et haigus progresseerub väga kiiresti. Seene eosed langevad kuulmekäiku. Suletud niiske keskkond ja inimkeha temperatuur loovad soodsad tingimused patogeense mikrofloora populatsiooni kiireks kasvuks. Lühikese aja jooksul ilmnevad sügava seeninfektsiooni sümptomid, mis sarnanevad paljuski keskkõrvapõletikuga.\nKõrva seenel on järgmised nähud ja sümptomid:\nvalu ja valu kõrva sees;\nhelekollane eritis auriklist;\npearinglus ja liigutuste koordineerimise halvenemine;\nVestibulaarsed sümptomid ilmnevad ainult keskkõrva sügava kahjustusega ja on murettekitav märk. Üsna sageli arenevad seenhaiguse taustal nakkuse tagajärjel sekundaarsed haigused. Sel juhul võib tekkida äge keskkõrvapõletik, millega kaasneb palavik ja abstsessist tulenev vaevav valu. Aja jooksul mädanik puruneb, vere segunemisega mäda hakkab kõrvast erituma.\nKõrvas seenel hilises staadiumis on rasked sümptomid ja see vajab kiiret ravi, haiguse esialgne staadium on hõlpsasti äratuntav aurikli kahjustuse foto järgi.\nEsiteks mõjutab seene aurikot ja avaldub koorimisel\nHäirivate sümptomite ilmnemisel peate konsulteerima otolaryngologist. Arst viib läbi uuringu, et välistada muud patoloogiad, näiteks keskkõrvapõletik. Samuti tehakse kuulmistesti. Võimaluse korral kraabitakse patogeeni tüübi tuvastamiseks kahjustatud nahk. See võimaldab paremat raviskeemi..\nSeentega kõrvades on ravi keeruline patogeense mikrofloora lokaliseerimisega. See salakavala haigus areneb väga kiiresti, kuid nõuab pikka kompleksset ravi. Kuidas ravida seeni kõrva inimestel - see sõltub kahjustuse raskusest ja sügavusest, samuti sekundaarsete haiguste olemasolust.\nAinult aurikleid mõjutades kasutatakse spetsiaalseid salve ja lahuseid; kuulmiskanali ja keskkõrva kahjustamise korral kasutatakse spetsiaalseid tilkasid. Kõrvade seenhaiguste ravimeid peaks valima ainult spetsialist..\nKuidas vabaneda seentest kõrvades, sõltub haiguse põhjustajast. Kui aurikkel on kandideeritud, kasutatakse järgmisi lahuseid ja tilka:\nPesemiseks kasutatakse seente kõrvade tilka. Neile tilgutatakse pipeti abil, siis on vaja mitu minutit pikali heita ja seejärel haige kõrvaga alla keerata, nii et lahus välja voolab..\nPärast lahuse töötlemist kasutatakse pärmilaadsete seente salve:\nKasutage neid järgmiselt. Spetsiaalne sidemest saadud flagellum määritakse heldelt salviga ja pannakse otse kõrva. Flagellat tuleks muuta mitu korda päevas. Salvi seenest kandmise meetodite kohta peaks arstiga nõu pidama, kuna see sõltub kahjustuse täpsest asukohast.\nVormide hävitamiseks kohaldatakse:\nLisaks võib arst välja kirjutada süsteemsed antimükootilised Itrakonasooli tabletid. Lisateavet selle kohta, kuidas ja kuidas ravida seeni kõrvas, peate konsulteerima oma arstiga. Mõnel juhul pole tablettide võtmine vajalik, terapeutiline toime saavutatakse edukalt kohalike ravimite abil.\nTeraapia aluseks on kohalik ravi\nKõrva seenhaiguste ravi rahvapäraste ravimitega tuleb läbi viia ettevaatlikult. Soovitatav on kõigepealt konsulteerida oma arstiga, kuna mõned traditsioonilised meetodid pole ohtlikud..\nÄädikas aitab seeni kõrvaldada. Seda ei saa kõrvakanalisse sisestada ja seda saab kasutada ainult väliselt. On vaja niisutada puuvillast tampooni õunasiidri äädikas ja aurikli põhjalikult pühkida.\nKõrvade pesemiseks võite kasutada apteegi kummeli infusiooni. Selle ettevalmistamiseks peate valama supilusikatäis lilli klaasi keeva veega ja jätma 2 tunniks.\nVereurmarohu mahla kasutatakse seenhaiguste raviks. Seda tuleb tilgutada mõlemasse kõrva 2 tilka kaks korda päevas..\nSamuti aitab küüslaugu ja sibula mahla segu vabaneda seentest kõrvades. See tuleb tilgutada kõrvadesse hommikul ja õhtul, 2 tilka.\nLapse seenhaiguste vastu võitlemiseks ei saa rahvapäraseid meetodeid kasutada, loetletud retseptid on kohaldatavad ainult täiskasvanute kõrva seenhaiguste raviks.\nSoovitatav on mitte ise ravida, vaid pöörduda õigeaegselt arsti poole ja alustada ravimiteraapiat. Kaasaegsete seenevastaste farmaatsiatoodete efektiivsus ületab tunduvalt rahvapäraseid abinõusid. Ravimiteraapia abil on võimalik haigusest mitu nädalat täielikult vabaneda ning rahvapäraste abinõude kasutamisel võite küll aega kaotada, kuid mitte saada loodetud ravitoimet.\nINFLUENZA LASTEL: tüsistuste ravi ja ennetamine\nArtikli sisuSisukord Külm ja rasedus Miks on raseduse ajal külm? Külmavärinad raseduse ajal Mis on külmavärinad Võitleb rasedusega Varased külmavärinad ja külmavärinad Puudused külmavärinate põhjused Külmavalu raseduse ajal rasedus ja aevastamine Külmutatud raseduse ajal Miks on raseduse ajal külm?


VSport | 2014 veebruar 12\nPosts made in veebruar 12th, 2014\nHan Hendrik Piho murdmaarajal kohta\nei parandanud ja sai olümpiadebüüdil 43. koha\n12 veebr. 2014\nHan Hendrik Piho sai täna Sotši olümpiamängudel kahevõistluses 43. koha. 10 km suusatamisega esmakordselt olümpiamängudel võistleval 20aastasel Pihol hüpete kohta parandada ei õnnestunud. Esimeselt 2,5 km pikkuselt ringilt tuli Piho koos tema järel startinud Karl-August Tiirmaaga, hüpete kahele paremale, sakslasele Eric Frenzelile ja jaapanlasele Akito Watabele kaotati 1.58ga. Järgmisel ringil möödus Eesti paarist ameeriklane Taylor\nVõrumaa talverallil osaleb ligi 70 meeskonda\nEeloleval pühapäeval toimuval ja Eesti autoralli meistrivõistluste esimeseks etapiks oleval Võrumaa talverallil osaleb 68 meeskonda seitsmest riigist. Esimesena lähevad Võrus rajale N4 klassi sõitjad Rainer Aus ja Simo Koskinen (Mitsubishi Lancer EVO 9). Järgmised kolm meeskonda sõitsid end soojaks hiljutisel EM-rallil Lätis: kolmas stardinumber kuulub Timmu Kõrgele ja Erki Pintsile (Ford Fiesta R5), neljas Võrumaa\nHan Hendrik Piho edestab vaid kolme konkurenti\nHan Hendrik Piho tegi täna Sotši OMil kahevõistluses normaalmäel 90,5 meetri pikkuse hüppe ja pääseb suusarajale 43. kohalt. Pärast teda stardib veel vaid kolm meest. „Ise oleks tahtnud kolm-neli meetrit rohkem hüpata, nõks jäi puudu,” ütles Piho pärast hüpet ETV vahendusel. Punkte sai Piho 102,8 ehk 28,7 punkti vähem kui 103meetrise õhulennuga hüppevõistluse võitnud MK-sarja


Kuidas võtta ja mida näitab TSH vereanalüüs? - Hüpofüüsi\nKuidas võtta ja mida näitab TSH vereanalüüs?\nKilpnäärmehaiguste diagnoosimisel on suur tähtsus TSH (kilpnääret stimuleeriv hormoon) vereanalüüsil, seetõttu määrab endokrinoloog selle peaaegu kõigi kaebuste korral. Kilpnäärme patoloogiate välisteks sümptomiteks on liiga läikivad silmad, värisemine kätes ja kiire isu korral hea kehakaalu langus, sarnaste ilmingutega inimesed peaksid oma tervise peale mõtlema ja pöörduma spetsialisti poole.\nSelles artiklis selgitame välja, kuidas ja kus võtta TSH vereanalüüs ja mida näitavad tulemused. Kuid isegi kui teate tavalisi näitajaid, ei tohiks te iseseisvaid järeldusi teha, lõpliku diagnoosi saab teha ainult spetsialist.\nKui on ette nähtud TSH vereanalüüs?\nTSH ehk hüpofüüsi kilpnääret stimuleeriv hormoon on üks olulisemaid hormoone, mis mõjutab inimkeha toimimist. TSH peamine ülesanne on reguleerida kilpnäärme aktiivsust. See stimuleerib hormoonide T3 - trijodotüroniini ja T4 - türoksiini sünteesi. T3 ja T4 mõjutavad omakorda reproduktiivse süsteemi ja seedetrakti organite tööd, vaimseid protsesse, kardiovaskulaarsüsteemi ja palju muud. Hormoon ise toodetakse hüpofüüsis, kuid nagu me juba ütlesime, mõjutab see kilpnääret ja on seetõttu ette nähtud selle haiguste diagnoosimiseks, samuti viljatuse, regulaarselt alandatud kehatemperatuuri, depressiooni, impotentsuse ning seksuaalse ja vaimse arengu hilinenud arengu jaoks. lapsed. Reeglina antakse TSH kombinatsioonis trijodotüroniini ja türoksiini analüüsidega. Hormooni väärtusi mõõdetakse ühikutes µU / ml või mett / l. Testvormis nimetatakse seda mõnikord mitte TSH, vaid TSH (ladinakeelsest nimest "kilpnääret stimuleeriv hormoon").\nTSH-i analüüsi võtmise protsessis pole midagi keerukat, kuid tulemust võivad mõjutada paljud tegurid, nii et peate uurimiseks ette valmistama, pidage eelnevalt arstiga nõu.\nKilpnääret stimuleeriva hormooni ettevalmistamine ja analüüs\nTSH vereanalüüs tehakse hommikul tühja kõhuga. Päev enne vereloovutamist peate hoiduma füüsilisest aktiivsusest ja alkohoolsete jookide tarvitamisest, samuti suitsetamisest. Lisaks peaksite kuu jooksul enne protseduuri keelduma hormonaalsete ravimite võtmisest ja paar päeva enne uuringut - joodi sisaldavate ravimite võtmisest. Samuti soovitavad eksperdid vahetult enne testi tegemist istuda vaikselt 20-30 minutit. Seetõttu, kui viivitate, jooksete hingetõmbe ja higiga kliinikusse, on parem koridoris natuke oodata, hingata - analüüsi usaldusväärsuse tagamiseks. Ja siis jätkake vere annetamist.\nMaterjal võetakse parema või vasaku käe ulnarveenist. Protseduuri sagedus sõltub haiguse keerukusest ja selle määrab raviarst. Ülemaailmses praktikas soovitatakse üle 50-aastastel naistel igal aastal kontrollida TSH-d, kuna neil on kilpnäärmehaiguste oht. Fertiilses eas naised saavad verd loovutada igal menstruaaltsükli päeval. Hüpofüüsi kilpnääret stimuleeriva hormooni normid erineva soo ja vanusega inimestel on erinevad, seetõttu peaks tulemuse dešifreerima ainult spetsialist.\nUuringu tulemuste dešifreerimine\nNormaalne TSH sisaldus veres sõltub patsiendi soost, vanusest ja laboratoorsest meetodist, seetõttu võtab endokrinoloog analüüsi tulemuse dekodeerimisel arvesse laboratooriumi või keskuse kujul näidatud väärtusi.\nHormooni kontsentratsioon on eriti oluline türotoksikoosi diagnoosimisel, raseduse ajal tõelise türeotoksikoosi eristamisel, T3-d sisaldavate ravimite kasutamise jälgimisel, emakasisese patoloogia väljaselgitamisel ja muudel juhtudel..\nAlumine hall tsoon tähendab olukorda, kui TSH tase on 0,1–0,4 mU / l. Sel juhul on ette nähtud täiendav uuring - vereanalüüs kilpnäärme hormoonide (türoksiini ja trijodotüroniini) taseme määramiseks. "Ülemine hall tsoon" vastab näitajatele 5 kuni 10 mU / l ja sellistel juhtudel on vaja läbida TRG-test (kasutades türeotropiini vabastavat hormooni)..\nHüpofüüsi kilpnääret stimuleeriva hormooni taseme normid sõltuvad, nagu me ütlesime, soost, vanusest ja analüüsimeetodist. Seetõttu, kui on vaja annetada verd teatud sagedusega, on parem seda teha samas kliinikus.\nÜldiselt aktsepteeritud TSH tase veres on järgmine:\nvastsündinutel - 1,1 kuni 17 mU / l;\n2,5 kuu vanustel imikutel 0,6–10 mU / l;\nlastel 2,5-14 kuud - 0,4 kuni 7 mU / l;\nlastel 14 kuud - 15 aastat vana, 0,4 kuni 6 mU / l;\nmeestel - 0,4 kuni 4 mU / l;\nnaistel - 0,4 kuni 4 mU / l;\nrasedatel - 0,2 kuni 3,5 mU / l.\nRaseduse ajal antakse TSH-i analüüs mitu korda, kuna see on vajalik meetod selliste haiguste tuvastamiseks, mis võivad ema ja lapse tervist tõsiselt kahjustada. Eriti hoolikas kontroll tuleks läbi viia esimesel trimestril, kui tulevase organismi elutähtsad elundid ja süsteemid on paika pandud. Kuna loote kilpnääre sel ajal ei tööta, muutub ema hormonaalne taust lapse tervisliku tuleviku võtmeks.\nKilpnääret stimuleeriva hormooni taset võivad mõjutada füüsiline ja emotsionaalne stress, ägedad nakkushaigused, madala kalorsusega dieedi pikaajaline järgimine ja muud näitajad.\nTSH suurenenud: mida see tähendab??\nKuiv nahk, külm talumatus, juuste väljalangemine, suurenenud väsimus, menstruaaltsükli häired naistel näitavad hormooni kontsentratsiooni suurenemist veres (hüpotüreoidism).\nÜlehinnatud näitajate põhjus võib olla:\nesmane neerupealiste puudulikkus;\nhiljutine operatsioon - sapipõie eemaldamine või hemodialüüs.\nHormooni tase langes\nKilpnäärmehormoonide kõrge kontsentratsiooni taustal ilmneb TSH taseme langus (hüpertüreoidism). Vere madala TSH-hormooni näitajad: südamepekslemine, närvilisus, käte värisemine, lahtised väljaheited, hea isu tõttu kaalulangus.\nHüpertüreoidismi põhjused võivad olla:\ndifuusne toksiline struuma;\nmonodoosne või polünoomne struuma;\nHashimoto türeoidiit türeotoksikoosi staadiumis (kilpnäärme põletik, mis on põhjustatud autoimmuunsetest põhjustest);\nlevotüroksiini võtmine (kontrollimatu).\nTavaliselt saadab arst mõne aja pärast patsiendi diagnoosi kinnitamiseks uuesti läbivaatusele..\nTSH vereanalüüsi hind\nTSH analüüsi maksumus sõltub protseduuri asukohast, spetsialistide kvalifikatsioonist, samuti uuringus kasutatud reagentidest. Nii näiteks pakub üks Naberežnõje Tšelnõi meditsiinikeskus teenust 200 rubla eest. Veidi kallim on TSH-i vereanalüüs Kaasanis, keskmine hind Tatarstani pealinnas on 250 rubla. Peterburis selgub hüpofüüsi kilpnääret stimuleeriva hormooni tase 450 rubla eest. TSH-i kõige kallim vereanalüüs maksab Moskvas. Kulud pealinnas jäävad vahemikku 500–2000 rubla. Hind sõltub teeninduse tasemest ja laborite tehnilisest seisukorrast, samuti kliinikute asukohast. Kesklinnas on teenindus kindlasti kallim kui elamurajoonides..\nKilpnäärmehormooni TSH vereanalüüs: tulemuste ettevalmistamine ja tõlgendamine\nMis tahes, isegi näiliselt kõige ebaolulisem rike hormonaalses süsteemis, halvendab inimese üldist seisundit ja võib põhjustada tõsiseid tagajärgi kogu organismile. Lisaks mõjutab hormonaalne taust välimust ja iseloomu. Kõik see viitab vajadusele hormoonide regulaarset jälgimist. Üks olulisemaid näitajaid on hormooni TSH sisaldus veres. Miks peate selle taset jälgima ja mis ähvardab normist kõrvale kalduda? Nendele küsimustele vastame selles artiklis..\nTSH - hormoonide analüüsi näitajatest kõige olulisem\nKilpnääret stimuleeriv hormoon (türeotropiin, TSH, TSH, kilpnääret stimuleeriv hormoon) sünteesitakse ajuripatsi eesmises osas ja keemiline struktuur kuulub glükoproteiinide klassi (süsivesikute komponenti sisaldavad kompleksvalgud). Türotropiin osaleb joodi sisaldavate kilpnäärmehormoonide - trijodotüroniini (T3) ja türoksiini (T4) sünteesis. Nad vastutavad omakorda seedetrakti, paljunemis-, paljunemis-, kardiovaskulaarsüsteemi töö, samuti kehas toimuvate ainevahetusprotsesside ja inimese emotsionaalse seisundi eest. TSH, T3 ja T4 vahel on pöördvõrdeline seos: kui TSH tase tõuseb, väheneb kilpnäärmehormoonide kontsentratsioon ja vastupidi.\nTürotropiini sünteesi reguleerivad lisaks kilpnäärmehormoonidele hüpotalamuse rakud, mis toodavad hormoone - türoliberiini ja türeostatiini. Esimene stimuleerib TSH vabanemist verre ja teine blokeerib TSH sekretsiooni. Kilpnääret stimuleeriva hormooni vabanemise intensiivsus sõltub kellaajast. Niisiis, kell 2–4 hommikul on selle tase haripunktis, väheneb veidi hommikul kella 6–8 ja jõuab miinimumväärtuseni kella 17–18. Sekretsiooni rütmi rikkumine toimub siis, kui inimene on öösel ärkvel. TSH kogus muutub ka raseduse ajal ja vanaduseni jõudes.\nTSH tase määratakse patsiendi vere analüüsimisel. Laborites kasutatakse selle hormooni määramiseks erinevaid reaktiive, kuid uuringute normi piirid on igal juhul samad - 0,4–4 mU / l. See on mõlemast soost täiskasvanute tavaline näitaja. Selle kõikumine võib põhjustada kellaaega, dieeti, ravimeid, mitmesuguseid haigusi. Patoloogiate diagnoosimisel koos TSH vereanalüüsiga on ette nähtud ka järgmised uuringud: üld- ja vabade T3 ja T4 määramine, türoperoksüdaasi vastased antikehad, kaltsitoniini analüüs.\nNäidustused uuringu eesmärgi kohta\nSpetsialist määrab TSH vereanalüüsi peamiselt kilpnäärmehaiguste diagnoosimiseks. Arst võib määrata saatekirja, kui kahtlustate järgmisi patoloogiaid:\nlaienenud kilpnääre - struuma;\npüsivad depressiivsed seisundid;\nhilinenud lapse seksuaalne ja vaimne areng;\nimpotentsus, langenud libiido;\ntugev juuste väljalangemine, alopeetsia.\nKuid loetelu sellega ei lõpe. TSH analüüsi võib välja kirjutada, kui patsiendil on: unetus, väsimus, kehakaalu langus, tursed, värinad, menstruaaltsükli häired. Vähemalt kaks korda aastas loovutavad verd inimesed, kes kannatavad mitmesuguse vormi (krooniline, kaasasündinud) hüpotüreoidismi all. Samuti viiakse läbi analüüs hormonaalse ravi efektiivsuse hindamiseks..\nEttevalmistus analüüsiks TSH-l\nTSH vereanalüüsi tulemuste usaldusväärsuse tagamiseks palutakse arstidel järgida mõnda soovitust. Paar päeva enne biomaterjali analüüsimiseks esitamist tuleb välistada alkoholi tarvitamine, tubaka suitsetamine, samuti igasugune füüsiline ja emotsionaalne ülekoormus. On vaja keelduda vürtsikast ja rasvasest toidust. Kui võimalik, lõpetage ravimite, eriti hormoonide, võtmine. Sellega tuleks konsulteerida arstiga. Järgmised ravimite koostises olevad toimeained moonutavad katsetulemusi: atsetüülsalitsüülhape, dopamiin, kaaliumjodiid, liitium, prednisoloon.\nKuidas uuring on??\nVeri TSH sisalduse analüüsimiseks võetakse veenist, eelistatav on see annetada hommikul - 8-10 tundi. Hommikul enne testi tegemist on soovitatav mitte midagi süüa, lubatud on ainult juua veel vett. Vereproovid tuleks võtta siis, kui patsient on puhkeasendis ja ei tunne stressi. Seetõttu on parem istuda ooteruumis 10-15 minutit enne protseduuri ja rahuneda, hingata kinni.\nVereproovide võtmine toimub järgmiselt: spetsialist pingutab žgutt küünarnuki kohal. Seejärel pühib ta küünarnuki painde alkoholilahuses leotatud vatitupsuga. Kui veen on halvasti nähtav, palutakse patsiendil harjaga töötada - rusikas kokku suruda ja lahti keerata. Seejärel tõmmatakse spetsiaalse nõelaga veri ja süstekohale kantakse uuesti alkoholilahuses kastetud vatitupsuga. Võetud biomaterjal kogutakse katseklaasi ja viiakse seejärel tagasi laborisse. Paljud meetodid annavad täpse tulemuse, nende hulgas ka mikroosakeste kemoluminestsentsne immuunanalüüs. Tema abiga on võimalik kindlaks teha isegi hormooni TSH madalad kontsentratsioonid - kuni 0,002 mU / l.\nTSH vereanalüüsi tulemuste dekodeerimine\nKilpnäärme stimuleeriva hormooni määr veres\nOleme juba eespool maininud, et TSH kontsentratsioon veres on vahemikus 0,4–4 mU / l. See on sama täiskasvanud meeste ja naiste puhul. Näitajad on erinevas vanuses laste hulgas erinevad. See on tingitud asjaolust, et beebi esimestel elukuudel hakkab tema kilpnääre alles moodustuma ja hormoon toodetakse selle kasvades. Tase kõigub, kui laps kasvab, kuni selle “kilpnääre” on lõpuks moodustunud.\nMõelge TSH standarditele igas vanuses lastele:\nvastsündinud: 1,1 kuni 17,0 mU / l;\n2,5–14 kuud: 0,4–7,0 mU / l;\n14 kuud - 5 aastat: 0,4 kuni 6,0 mU / l;\n5–14 aastat: 0,4–5,0 mU / l;\nüle 14 aasta: 0,4–4,0 mU / l.\nRasedatele on kehtestatud spetsiaalsed näitajad: 0,3–3,5 mU / l. Norm on pisut alahinnatud. See on tingitud asjaolust, et lootel puudub oma sisesekretsioonisüsteem ja ema annab osa oma hormoonidest lapse emakasisesele arengule.\nKuid on ka teisi põhjuseid, miks TSH tase kehas suureneb või väheneb. Vaatame neid olukordi..\nHormooni tase tõusis\nTSH kontsentratsiooni tõus veres näitab, et kilpnääre sünteesib ebapiisavas koguses joodi sisaldavaid hormoone. See ilmneb järgmistel põhjustel:\nSamuti võib TSH suurenemise põhjuseks olla teatud ravimite võtmine, füüsiline aktiivsus, emotsionaalne ületreening, kirurgiliste operatsioonide tagajärjed, näiteks sapipõie eemaldamine.\nKui kõrge TSH sisaldus veres näitab kilpnäärme aktiivsuse vähenemist, siis madal, vastupidi, näitab suurenenud aktiivsust. Kolme hormooni näitajate langetamisel: TSH, T3 ja T4, kahtlustatakse hüpotüreoidismi. Kõrgenenud T3 ja T4 sisaldusega TSH ebapiisava sünteesi korral diagnoositakse hüpertüreoidism. Kui T3 ja T4 on normaalsed ja TSH väheneb, näitab see rikkumist hüpofüüsis, toksilist struuma, psüühikahäire olemasolu.\nVähendatud TSH korral märgitakse kõige sagedamini järgmist:\ndifuusne toksiline struuma (70–80% kõigist hüpertüreoidismi juhtudest);\ntürotoksiline adenoom (Plummeri tõbi);\nvähenenud libiido, impotentsus;\nrasedate naiste hüpertüreoidism;\nkahheksia (äärmine kurnatus).\nHüpertüreoidism on naistel tavalisem kui meestel. Selle põhjuseks on hormonaalsed kõikumised, mis ilmnevad menstruatsiooni ajal, raseduse ajal, menopausi ajal. Eksperdid soovitavad naistel regulaarselt külastada endokrinoloogi ja teha kilpnäärme ultraheli. Kuni 30 aastat - üks kord kolme aasta jooksul, 30 kuni 45 aastat - üks kord kahe aasta jooksul, pärast 45 aastat - üks kord aastas. Ärevust tekitavate sümptomite puudumisel soovitatakse meestel endokrinoloogi külastada iga 3-5 aasta tagant..\nTSH vereanalüüsi hind sõltub labori tehnilise varustuse tasemest ja selles kasutatavatest biomaterjalide uurimiseks kasutatavatest reagentidest, samuti piirkonnast, kus see asub.\nNiisiis viiakse Nižni Novgorodis läbi türeotropiini laboratoorne hindamine 300-350 rubla eest. Samara meditsiinilaborid pakuvad analüüsi keskmiselt 320 rubla eest. Jekaterinburgis analüüsitakse kilpnääret stimuleeriva hormooni taset 250–290 rubla eest. Ufa diagnostikalaborid viivad läbi uuringu 260-300 rubla eest. Hinnad võivad sama linna piires oluliselt erineda. Näiteks Moskva kliinikutes tehakse TSH vereanalüüs 350–500 rubla eest. Maksumus sõltub uurimismeetodist, kliiniku territoriaalsest asukohast, ettevalmistamise kiirusest.\nÜkskõik, millise tulemuse saate tehtud TSH vereanalüüsi tulemusel, ei pea te paanikat tekitama, sest kõrvalekalded ei ole alati seotud tõsiste patoloogiatega. Ainult spetsialist saab tulemust dekrüpteerida ja kommenteerida, samuti haigust diagnoosida.\nPange tähele, et vajadusel annetage verd uuesti analüüsimiseks samas raviasutuses, kus esmakordselt. Ja seda peate tegema samal ajal. Vastasel juhul on oht, et testitulemused on moonutatud. Kui teile tehakse hormoonravi, tuleb TSH taset kontrollida 2 kuud pärast selle algust.\nHormooni T4 vereanalüüs. Kuidas seda läbida?\nT4 (türoksiin) on peamine hormoon, mida toodab kilpnääre. T4 vereanalüüs on kilpnäärme ebastabiilsuse tuvastamiseks ülioluline.\nMis on türoksiin?\nTüroksiin on kilpnäärmehormoon, mis sisaldab 4 joodi aatomit (sellest tuleneb ka T4 testi nimi). Tavaliselt on verevalkudega seotud peaaegu kõik türoksiini molekulid: albumiin, transtüreen ja globuliin. Nende ülesandeks on türoksiini transportimine kudedesse ja siseorganitesse.\nAinult 0,05% türoksiinist on vabas olekus - need on reeglina „varud”, millel pole veel õnnestunud vererakke hõivata.\nMiks vajab organism türoksiini?\nSee hormoon on normaalse ainevahetuse jaoks äärmiselt oluline. Lisaks vastutab ta keha soojusülekande ja termoregulatsiooni eest. Türoksiini ülesandeks on:\nA-vitamiini süntees maksas;\nvere kolesterooli ja triglütseriidide sisaldus;\nkeha kasv ja areng;\npulss (suurendab seda);\noksüdatiivsed protsessid rakkudes;\nkeha kõigi rakkude normaalne areng.\nKuidas võtta hormoone T4?\nKas analüüsida kilpnäärmehormoone või mitte, otsustab arst. Ta kirjutab suuna. Veri võetakse veenist.\nSageli on koos T4 hormooni analüüsiga ette nähtud ka TSH - kilpnääret stimuleeriv hormoon (vastutav türoksiini sünteesi eest)..\nAlternatiivsed nimetused: türoksiini test; T4 ja TSH üldine analüüs.\nMida tähendab vereanalüüs “T4 kokku” ja “T4 vaba”?\nEespool on juba öeldud, et suurem osa türoksiinist on verevalkudega seotud olekus. T4 üldises vereanalüüsis kontrollitakse selle sisalduse protsenti protsenti, T4-vaba sisalduse analüüs mõõdab vastavalt, kui palju vaba türoksiini molekule on kehas praegu.\nKuidas valmistuda hormooni T4 vereanalüüsiks\nMuu hulgas ütleb arst teile, kas peate lõpetama ravimite võtmise, mis võivad teie tulemusi mõjutada. Reeglina ei mängi ravimid ja toidulisandid rolli. Siiski on erandeid - biotiin (B7-vitamiin) ja joodipreparaadid, nii et rääkige sellest oma arstile.\nTestid võivad moonutada ka rasedus ning mõned kroonilised maksa- ja neeruhaigused..\nKolm päeva enne protseduuri peaksite:\nvälistage alkohol, suitsetamine;\nära sporti ja ära kuumene üle.\nT4 vereproov tuleb võtta tühja kõhuga, keeldudes söömast 12 tundi enne vereproovide võtmist. Joogivesi on lubatud. Reeglina võtavad nad analüüsi hommikul (8–11 tundi).\nKui peate tegema türoksiini testi\nT4 hormoonide analüüs on ette nähtud, kui kilpnäärmes on mingeid kõrvalekaldeid. Eelkõige võivad põhjused olla järgmised:\nkilpnäärme teiste testide, näiteks T3 või TSH, ebanormaalsed tulemused;\nhüperaktiivsuse sümptomid või vastupidi - kilpnäärme ebapiisav aktiivsus;\nhüpopituitarism (Skieni sündroom);\ntükk või sõlme kilpnäärme kudedes;\nkilpnäärme laienenud või muutunud vorm.\nT4 hormooni vereproov tuleks võtta ka nendel juhtudel:\nmeeste või naiste viljatuse kahtlus, potentsi probleemid;\nhilinenud vaimne ja füüsiline areng lastel;\nT4 hormooni testimine on ette nähtud ka inimestele, kellele ravitakse juba hüpo- või hüperterioosi..\nHormoonide TSH ja T4 analüüs (normaalne)\nNormaalne türoksiini kogus terve inimese veres on vahemikus 0,9 kuni 2,3 nanogrammi detsiliitri kohta (ng / dl) või 12 kuni 30 pikomooli liitri kohta (pmol / l). Kuni ühe aasta vanuste laste puhul võivad need näitajad olla vahemikus 19 kuni 35 pmol / l ja vastsündinutel võivad skaala minna kuni 49 pmol / l.\nKilpnääret stimuleeriv hormoon (TSH) peaks tavaliselt olema vahemikus 0,7 kuni 6,4 μMU / L.\nVäärtuste vahemikud võivad erinevates laborites pisut kõikuda, kuna nad kasutavad erinevaid mõõtmismeetodeid või võivad katsetada uusi. Igal juhul teavitab arst teid, kui ta leiab midagi ebaharilikku..\nHormoonide TTG ja T4 halvad testi tulemused\nNagu juba mainitud, on pildi täielikuks saamiseks TTG ja T3 testide tulemused kõige tõenäolisemad.\nT4 tulemusi siduvates valkudes võivad mõjutada ka rasedus, östrogeeni tase, maksaprobleemid ja pärilikud kõrvalekalded..\nT4 kõrget taset võib põhjustada kilpnäärme hüperaktiivsus:\nKilpnäärmehormoonide liigne tarbimine;\nMürgine struuma või kilpnäärmepõletik;\nMõni munandite või nende manuste turse (harvadel juhtudel);\nDieedis liiga palju joodiga tooteid (eriti harva ja ainult siis, kui on probleeme kilpnäärmega).\nT4 tase allpool normi tähendab:\nHüpotüreoidism (Hashimoto tõbi ja muud kilpnäärme ebapiisava aktiivsusega seotud haigused);\nRaske äge haigus;\nKas on võimalik hormooni T4 ja TSH analüüsi läbida vastavalt kohustusliku tervisekindlustuse poliitikale?\nOn teada, et hormooni T4 ja TSH testimisprotseduur ei kuulu kohustuslikku ravikindlustusesse, see tähendab, et tegelikult on see tasuline. Territoriaalsed kohustuslikud tervisekindlustusfondid koostavad aga ise oma teenuste programmi, nii et mõnes piirkonnas saab T4 ja TTG vereanalüüsi edastada kohustuslikule tervisekindlustuspoliisile. Lisaks sõltub see kindlustusseltsist, kellega teie leping sõlmitakse..\nIgaks juhuks pöörduge oma linnaosa kliiniku poole - tasuta või tasuta saate teha kilpnäärmehormoonide analüüsi. Tasuta muutmiseks vajate:\nKuidas annetada kilpnäärmehormoonidele verd: protseduuriks valmistumine ja tulemuste dešifreerimine\nKilpnäärmehaigusi ei diagnoosita teiste vaevustega võrreldes kuigi sageli, kuid need on üsna tõsised. Statistika kohaselt mõjutab neid haigusi kogu maailmas umbes 3% inimestest. Venemaal täheldatakse erinevaid kõrvalekaldeid 40% -l inimestest ja enamasti täheldatakse seda haigust naistel. Ravi õigeaegseks alustamiseks peate pidevalt jälgima kilpnäärmehormoonide vereanalüüsi näitajaid, läbides need regulaarselt kontrollimiseks. Kilpnääret stimuleeriva hormooni TSH kontsentratsiooni tase on elundi hetkeseisundi väga oluline näitaja.\nTSH mõiste ja selle kontsentratsiooni taset mõjutavad tegurid\nKilpnääre on inimese endokriinsüsteemi oluline komponent, mis mõjutab kehas ainevahetusprotsesse ja stimuleerib kõigi elundite korrektset toimimist. Kui hüpofüüsi abil vähendatakse vajalike hormoonide tootmist, ilmneb letargia ja ükskõiksus, ebatervislik unisus ja liigne higistamine, libiido väheneb ja liigesed valutavad, tekivad krambid ja pulss on häiritud, algab juuste väljalangemine ja naha kuivus. Kõik need ebameeldivad sümptomid tulenevad otseselt asjaolust, et kehas on puudus sellises olulises elemendis nagu kilpnääret stimuleeriv hormoon..\nKilpnäärme peamine funktsioon on hormoonide tootmine, mis aitab säilitada paljude protsesside kehas normaalset käiku. Hormoonide hulga kõikumine tavapärasest olekust vähenemiseni või suurenemiseni on tõsiste tagajärgedega. Seetõttu on nii tähtis õigeaegselt tuvastada TSH sisalduse ohtlik muutus kehas ja võtta ennetavaid meetmeid. Kilpnäärmehormoonide vereanalüüs võib näidata nende sisu väärtust. Mis on TSH? Ja kui peate selle taseme määramiseks võtma analüüsi?\nNagu eespool mainitud, nimetatakse TSH-d kilpnääret stimuleerivaks hormooniks. Muul juhul nimetatakse seda türeotropiiniks või türeotropiiniks. Ta vastutab kilpnäärme reguleerimise eest ja selle peamine ülesanne on mõjutada äärmiselt oluliste kasvuhormoonide T3 (trijodotüraniin) ja T4 (türoksiin) sünteesi. Nende vastutusala on energiatootmise juhtimine ning rasvade ja valkude metabolismi kontrollimine. TTG vastutab ka jooditaseme reguleerimise ning lipolüüsi tõhustamise eest - kehasse saabunud rasvade jagamine üksikuteks rasvhapeteks. Selle hormooni sisalduses kõrvalekallete kindlakstegemiseks on vaja annetada kilpnäärmehormoonidele verd. TSH hüpotalamuse neurosekretoorsete rakkude poolt sekreteerivate vabastavate tegurite mõjul võib muutuda.\nTSH tase varieerub sõltuvalt sellest, mis kellaajast analüüs võetakse. Selle hormooni maksimaalne sisaldus jõuab öösel vahemikku 2–4 tundi või hommikul intervalliga 6–8, madalaim sisaldus õhtul - 17–19 tundi. Kui patsient on öösel ärkvel, siis toimub TSH sekretsiooni protsessis rikkumine. Hormooni taseme langust mõjutavad rasedus ja imetamine ning see on norm. Mõnel ravimil võib olla sama toime..\nEndokrinoloog ja terapeut võivad määrata kilpnäärmehormoonide vereanalüüsi. Nad määravad selle analüüsi sellistele isikute kategooriatele:\nkui kahtlustatakse hüpotüreoidismi või kilpnäärme struuma;\nviljatusega ja potentsi probleemidega;\nkui patsient läbib hormoonasendusravi;\nintensiivse juuste väljalangemisega;\nkoos menstruatsiooni kaotusega;\npikaajalise depressiooniga ja muudel juhtudel hormonaalsete häiretega.\nOluline on teada, kuidas annetada verd kilpnäärmehormoonidele. See protseduur on väga oluline, kuigi vere annetamisel pole midagi eriti keerulist. Kuid kuna liiga paljud tegurid võivad mõjutada TSH analüüsi tulemusi ja moonutada nende tulemusi, on kilpnäärmehormoonidele vere annetamise õige ettevalmistamine väga oluline. Kui arst määras vereanalüüsi TSH tasemel ega öelnud, kuidas selleks valmistuda, peaksite temaga koos selgitama ettevalmistusperioodi üksikasju. Vastasel juhul ei võimalda moonutatud tulemused arstil õiget diagnoosi panna ja ettenähtud ravi on ebaefektiivne..\nAnalüüsi ettevalmistamise reeglid\nDiagnoosi õigsus sõltub ka sellest, millised testid tehakse kilpnäärmega. Täpsema kliinilise pildi saamiseks koos TSH kontsentratsiooni taseme analüüsiga on ette nähtud hormoonide T3 ja T4 test. Nende sisaldus patsiendi veres on pöördvõrdeline TSH tasemega - kui need hormoonid saavutavad teatud kõrge kontsentratsiooni taseme veres, siis avaldab see TSH tootmisele masendavat mõju, kui T3 ja T4 hulk väheneb, siis suureneb vastavalt ka TSH tase. Näitajad T3 ja T4 võimaldavad endokrinoloogil laiemalt näha ja õigesti hinnata hormonaalset tausta.\nSeega, selleks, et viia analüüs üle TSH tasemele, peaksite olema hästi ette valmistatud. Raviarsti soovitusel on vaja eelnevalt läbi viia teatavad protseduurid. Enne kilpnäärmehormoonide vere annetamist on patsient kohustatud täitma teatud tingimused. Kolm päeva enne vereproovide võtmist peab ta:\närge suitsetage ega jooge alkohoolseid jooke;\nkõrvaldada raske füüsiline koormus;\nkindlusta rahulik emotsionaalne seisund;\nkõrvaldada hüpotermia ja keha ülekuumenemine;\närge võtke ravimeid, mis ei ole endokrinoloogiga kooskõlas, esiteks kehtib see hormonaalsete ja joodi sisaldavate ravimite, aga ka erinevate vitamiinikomplekside kohta.\n12 tundi enne vere annetamist kilpnäärmehormoonidele peate toidust keelduma ja tühja kõhuga testid tegema. Hommikul on lubatud juua ainult üks klaas vett. Pole tähtis, kui keeruline on neid tegevusi läbi viia, kuid see tuleb siiski ära teha. Need on kilpnäärmehormoonide analüüsi läbimise reeglid ja nende rakendamine on täielikult patsiendi huvivaldkonnas. Patsient ise on kõige rohkem huvitatud sellest, kas talle tehakse õige diagnoos, ja ettenähtud ravi on tõhus. Sel olulisel põhjusel tuleb rangelt järgida kõiki arsti ettekirjutusi..\nSelleks, et aidata arstil nii palju kui võimalik organismis toimuvate hormonaalsete protsesside tõelist pilti näha, peaks iga patsient teadma, kuidas kilpnäärmehormoone õigesti edasi anda. Kui inimene teab algselt kogu protseduuri algoritmi, proovib ta kõiki nõudeid täpselt täita ja ei tee midagi, mis võiks tema sooritust moonutada. Seetõttu on soovitatav, et arst rakendaks patsiendile kogu protseduuri, selgitades üksikasjalikult, kuidas verd loovutada kilpnäärmehormoonidele.\nKõik uuringud on antud kindla mustrina. Neid tuleb võtta hommikul 8–11, pärast seda, kui TSH sisaldus on oma haripunkti ületanud ja hakanud vähenema. Ekspertide sõnul ei saa seda analüüsi kiirustades teha, kui ta on jõudnud vaid kohaletoimetamiseni ja olles endiselt elevil. Enne vere annetamist peate rahunema ja olema 20-30 minutit täielikult puhata, et analüüs oleks usaldusväärne. Alles pärast seda peaks patsient verd võtma. Samal ajal antakse verd tühja kõhuga kilpnäärmehormoonidele. Meetodit, mille abil määratakse kindlaks TSH sisaldus veres, nimetatakse mikroosakeste kemoluminestseerivaks immunoanalüüsiks. Selle meetodi abil uuritakse vereseerumit..\nVereproovide võtmiseks analüüsimiseks võetakse see parema või vasaku käe ulnarveenist. Testi protseduuri sageduse määrab arst, sõltuvalt haiguse keerukusastmest. Tavaliselt, kui patsiendil on oma funktsioonide täitmisel kilpnäärmes mingeid kõrvalekaldeid, tehakse selliseid teste kaks korda aastas.\nSoovitatav on seda teha iga kord samal ajal ühe arsti juhendamisel ja ühes laboris. Kui analüüs viiakse läbi mõnes teises laboris, on tulemusi keeruline võrrelda, sest igal raviasutusel on oma meetodid ja protokollid, kasutatakse erinevaid reagente ja seadmeid ning tulemuste dekodeerimiseks ja hindamiseks on olemas skaala. Maailmapraktika näitab, et naised pärast viiekümnendat sisenevad kilpnäärmehaiguste rühma, kus on tõsine oht, seetõttu peaks iga naine, kes on selle läve ületanud ja on huvitatud oma tervise säilitamisest, annetama TSH-le üks kord aastas verd, et protsesse ennetada ja jälgida. Need naised, kellel pole reproduktiivseid funktsioone ilma jäetud, saavad menstruaaltsükli mis tahes päeval analüüsi teha.\nTSH taseme normid arvutatakse iga soo jaoks eraldi ja need jaotatakse rühmadesse sõltuvalt vanusest. Ainult kvalifitseeritud spetsialist saab saadud tulemusi hinnata ja dekrüpteerida..\nTSH vereanalüüsi näitajate dekodeerimine\nKilpnäärmehormoonide vereanalüüsi õige dekodeerimine viiakse läbi meditsiiniasutuses. See põhineb uuringu tulemuste võrdlemisel normaalsete näitajatega, mis kehtestatakse erinevatele patsiendirühmadele sõltuvalt nende soost ja vanusest, samuti laboriuuringute rakendatud meetodil. See võtab arvesse, kui intensiivselt töötleb kilpnääre verd hormoonideks. Normi võrreldakse analüüsinäitajatega ja haiguse käigus tehakse kvalifitseeritud järeldus või prognoos. Kehtestatud proovi vormil, kuhu sisestatakse laboratoorse meetodi abil saadud andmed, on normatiivsed väärtused juba märgitud ja patsient saab ise näha, kas tema tulemus sobib normile eraldatud raamistikuga või ületab neid ühes või teises suunas.\nKuid näitajate enesevõrdlus ja kilpnäärmehormoonide vereanalüüsi kvalifitseerimata dekodeerimine ei tohiks asendada spetsialisti konsultatsiooni. Seetõttu saab analüüsi tulemusi hinnata ja neist järeldusi teha ainult endokrinoloog. Pealegi võivad normist kõrvalekalded olla nii hormooni taseme tõusu kui ka langetamise suunas. Kõik kõrvalekalded on oma olemuselt, mida võhik ei tea. Teatud kombinatsioon kõrvalekalletest võib viidata erinevatele haigustele ja seda näeb ainult keegi, kellel on laialdased praktilised kogemused, rääkimata diagnoosi panemisest.\nOleme juba välja mõelnud, milliseid teste testitakse kilpnäärmega. Nüüd kaaluge dekrüptimist. Normatiivseid (võrdlusnäitajaid) võrreldakse analüüsi tulemusel saadud näitajatega. Vanuserühmade järgi on TSH normid järgmised:\nvastsündinud lastele - 1,1-17 mU / l;\nvanuses kuni 2,5 kuud - 0,6-10 mU / l;\n2,5-14 kuud - 0,4-7 mU / l;\n14 kuud - 5 aastat - 0,4-6 mU / l;\n5-14 aastat - 0,4-5 mU / l;\nüle 14-aastased lapsed ja täiskasvanud - 0,4–4 mU / l.\nOn märgatav, et vanuse suurenedes muutub TSH taseme norm madalamaks ja see trend jätkub kogu elu. Sel põhjusel peaks endokrinoloog tegema dekrüpteerimise igas vanuses, see on eriti oluline vanemas eas. Dekrüpteerimisel võetakse arvesse inimese individuaalseid omadusi - tema sugu, vanus, üldine tervislik seisund, kehakaal, varem kannatanud haigused, ravimite või vitamiinipreparaatide võtmine ja nii edasi.\nMõne kategooria naiste normid võivad erineda üldiselt aktsepteeritavatest:\n14–25-aastaselt - 0,6–4,5. Ja 25-50-aastaselt - 0,4-4 mU / l;\nneile, kes plaanivad rasedust - 2,5 mU / l;\nrasedatele - 0,2-3,5 mU / l.\nSelles tabelis võetakse arvesse naisorganismi iseärasusi erinevatel eluperioodidel, kui kehas toimuvad hormonaalsed muutused. Pärast 60 aastat peaksid naised pidevalt jälgima hormoonide taset..\nKui hormonaalne taust on kõrgendatud, võib see viidata mõnede haiguste esinemisele, nimelt:\nsomaatilised ja vaimsed häired;\nhormonaalne immuunsus koos kilpnäärme hormoonide rühmaga;\nhüpofüüsi kõrvalekalded - adenoom, kasvaja ja teised;\nreguleerimata türeotropiini sekretsiooni sündroom;\nemakaväline sekretsioon kopsude või piimanäärmete kasvajate taustal;\nproeklampsia on raseduse ajal keeruline gestoosi vorm;\nkilpnäärme põletikulised patoloogiad;\nsuur füüsiline pingutus;\njoodi puudus kehas;\nhalb geneetika ja teised.\nSeda, et TSH kontsentratsioonitase on tõusnud, näitavad sellised märgid nagu:\nnaha kuivus ja dehüdratsioon;\nraske juuste väljalangemine;\nMadalam hormoonitase näitab järgmiste probleemide esinemist:\nrasked häired - vaimne ja stressirohke;\nkilpnäärme hormoonide rühma mürgistus - türotoksikoos, võib olla tingitud asjaolust, et hormonaalseid ravimeid võeti valesti, või Basedova tõve arengust;\nhüpofüüsi nekroos või raske trauma.\nSamuti täheldatakse madalat TSH-d neil, kes näljutavad või istuvad eriti rangetel dieetidel, võtavad suures koguses steroidseid ravimeid, kortikosteroide ja tsütostaatikume. TSH endiselt madalat taset võib seostada haruldaste patoloogiatega - Itsenko, Grevsi, Plamera sündroomidega, samuti entsefaliidi ja meningokokknakkusega..\nKui see siseneb „alumisse halli tsooni“, kus hormooni indeks on 0,1–0,4 mU / l, viiakse tavaliselt läbi lisauuring T3 ja T4 hormoonide - türoksiini ja trijodotüroniini kontsentratsiooni veres.\nKui see langeb ülemisse halli tsooni, mis vastab suurenenud näitajatele vahemikus 5-10 mU / l, tehakse ettepanek teha TRG-test, milles kasutatakse türeotropiini vabastavat hormooni.\nRaseduse perioodil antakse TSH taseme analüüs mitu korda, sest seda tuleb pidevalt jälgida, et ei kahjustataks ei tulevast ema ega tema sündimata last. Erilist tähelepanu tuleks pöörata raseduse esimesel trimestril, sest sel ajal on naise kehas inimese jaoks kõik elutähtsad elundid ja süsteemid.\nSee materjal annab üksikasjaliku kirjelduse selle kohta, mis on TSH, milline on selle mõju inimkehale. Artiklis on ka juhised kilpnäärmehormoonide vere annetamiseks õigesti, et saada usaldusväärseid tulemusi ja õigesti diagnoosida haigusi. Sellest artiklist on selge, kui oluline on kilpnäärme funktsioon ja miks peaksite olema nii tähelepanelik TSH muutuse suhtes.\nKuidas TSH analüüsi läbida: eesmärk, ettevalmistamine ja analüüsiprotseduur\nVäga sageli seisavad patsiendid arsti määramisel silmitsi sellise protseduuriga nagu TSH. Hormoonide vereanalüüs määrab arst, kes patsiendi visuaalsel uurimisel jälgib endokriinsüsteemi talitlushäireid. TSH vereanalüüs võimaldab teil määrata hormooni kogust inimese veres.\nTSH - hormooni väärtus\nKilpnääret stimuleeriva hormooni roll ja funktsioon\nTSH on kilpnääret stimuleeriva hormooni lühend, mille tootmiseks kasutatakse hüpofüüsi. Tema abiga stimuleeritakse kilpnääret kilpnäärmehormoonide sekretsiooniks..\nKilpnääret stimuleeriva hormooni moodustumine toimub hüpofüüsi abil. See on aju paiknev nääre. TSH mõjutab kilpnääret ja aitab kaasa asjaolule, et see toodab hormoone T4 ja T3.\nNende hormoonide abil on selliste süsteemide täielik funktsionaalsus nagu:\nNende hormoonide normaalse jõudluse korral on inimese kehas täielik metabolism. Samuti on need hormoonid seotud mitmesuguste vaimsete protsessidega..\nKui hormoonid T3 ja T4 jõuavad teatud piirini, on TSH tootmine pärsitud.\nKui nende hormoonide tootmine väheneb, põhjustab see türeotropiini kontsentratsiooni suurenemist. Selle skeemi kohaselt reguleerivad hormoonid T3 ja T4 ning TSH üksteist omavahel. Sellepärast määratakse patsientidele sageli koos TSH analüüsiga analüüs, millega määratakse hormoonide T3 ja T4 hulk. Tänu tulemustele on endokrinoloogidel ja terapeutidel võimalus õppida tundma patsiendi hormonaalset tausta ja tuvastada teatud haigused.\nNäidustused TSH taseme uurimiseks\nPatsientide analüüse võib välja kirjutada erinevatel juhtudel. Kõige sagedamini võtab arst kohtumise selliste haiguste tekkega nagu:\nAlopeetsia, mida iseloomustab juuste väljalangemine ilma nähtava põhjuseta\nVäga sageli tehakse TSH analüüsi eesmärk mitmesuguste haiguste korral, kuna seda saab kasutada kilpnäärme seisundi hindamiseks. Protseduuri määramise näidustused on südame rütmihäired, naiste viljatus, kilpnäärme suurenemine jne. Mõnel juhul on patsientidel kehatemperatuuri langus, alla 35 kraadi ja see kestab mitu päeva. Patoloogia ilmnemise põhjuste väljaselgitamiseks määratakse patsiendile TSH-analüüs.\nAnalüüsi eesmärki saab teha mitte ainult diagnoosi seadmiseks, vaid ka patoloogiliste protsesside ravi jälgimiseks.\nKui patsiendil on hüpertüreoidismi sümptomeid, mida iseloomustab kilpnäärmehormoonide ja joodi liig, siis tuleb teda kontrollida TSH suhtes. Selle eesmärk on ka joodi ja hormoonide puudusega - hüpotüreoidism.\nAnalüüsi saab määrata mitte ainult täiskasvanud patsientidele, vaid ka väikelastele. Ravim on ette nähtud vastsündinud lastele, kui diagnoositakse kilpnäärme häired. Sageli on selle rakendamine vajalik, kui lastel diagnoositakse hilinenud seksuaalne ja vaimne areng. On palju haigusi, mille korral määratakse patsientidele kilpnääret stimuleeriva hormooni analüüs. Enamasti on need seotud kilpnäärmega..\nValmistamine ja protseduur\nNõuetekohane ettevalmistamine on uuringu usaldusväärne tulemus.\nTulemuste usaldusväärsuse tagamiseks peab patsient ettevalmistava etapi õigesti läbima:\nEsiteks peab ta loobuma suitsetamisest..\nEnne protseduuri on inimesel rangelt keelatud alkoholi tarvitada.\nIsegi kui olete sportlane, peate loobuma liigsest füüsilisest pingutusest.\nKilpnääret stimuleeriva hormooni analüüsi õigete tulemuste tagamiseks tuleb mõni päev enne seda loobuda rasvase ja vürtsika toidu kasutamisest.\nPatsient peaks proovima mitte läbida närvilisi šokke ja stressirohkeid olukordi. Selle põhjuseks on asjaolu, et inimese psühho-emotsionaalne seisund mõjutab ka tulemusi.\nKui patsiendid võtavad hormoone või hormoone pärssivaid ravimeid, tuleb neist loobuda 14 päeva enne testi tegemist. Ravimitest tuleks keelduda ainult siis, kui raviarst soovitas. Vastasel juhul tuleb ravi jätkata..\nEnne testi läbimist peab patsient võtma võimalikult täpselt vitamiinikomplekse ja ravimeid, mis sisaldavad joodi. Selle põhjuseks on joodi mõju kilpnäärmele, mis põhjustab analüüsitulemuste moonutamist..\nEnne analüüsi tegemist on patsiendil rangelt keelatud hommikusööki süüa. Parim on juua vett ilma gaasi ja minna analüüsima. Mõnel juhul võite hommikusööki teha ka kergete toitudega..\nPärast söömist tuleks analüüs anda mitte varem kui 3 tundi.\nTäna saate nii eelarvekliinikus kui ka tasulises haiglas võtta kilpnääret stimuleeriva hormooni vereanalüüsi. TSH maksimaalset kontsentratsiooni täheldatakse hommikul, seetõttu on sel perioodil vaja võtta vereanalüüs.\nTSH analüüsi nõuetekohane ettevalmistamine ei taga mitte ainult tulemuste usaldusväärsust, vaid aitab ka arstil õigesti diagnoosida, mis on kõigile patsientidele väga oluline.\nTSH norm ja kõrvalekalde põhjused\nPaljud patsiendid on analüüsi tulemustest huvitatud, kuid nad ei saa aru, mida teatud arvud räägivad. Igal patsientide vanusekategoorial on oma TSH norm:\nVastsündinutel peaks kilpnääret stimuleeriv hormoon olema 0,6-10 ühikut. liitri vere kohta.\nKui lapse vanus on 2,5 kuud kuni 2 aastat, siis peaks tema TSH olema 4–7 ühikut.\n2–5-aastastel lastel on tavaliselt 4–6 ühikut kilpnääret stimuleerivat hormooni,\nÜle 14-aastased lapsed ja täiskasvanud patsiendid - 0,4-4 ühikut.\nKõik need näitajad on norm. Kui näete analüüside tulemusel muid arve, siis näitab see rikkumisi, mida tuleb ravida.\nKilpnääret stimuleeriva hormooni analüüsi läbimisel võivad kõrvalekalded olla nii väiksemad kui ka suuremad. See näitab TSH taseme langust või tõusu inimkehas. Kui kilpnääret stimuleeriva hormooni tase on kõrgendatud, võib see näidata patsiendi sapipõie eemaldamist. Inimeste hüpofüüsi kasvajate korral täheldatakse täpselt sama kliinilist pilti. TSH suurenemine võib näidata kilpnäärme patoloogiat, mida iseloomustab toodetud hormoonide hulga vähenemine.\nKasulik video - TSH vereanalüüs.\nKui hüpofüüs on geneetiliselt tundmatu kilpnäärmehormoonide suhtes, kuvatakse see TSH taseme tõusuna. Samuti võib see patoloogiline seisund olla joodi sisaldavate toitude tarbimisel toidus suurtes kogustes. Gestoosi tekkega naistel võib raseduse ajal täheldada TSH taseme langust. Sama kliinilist pilti täheldatakse neerupealiste ebapiisava funktsiooni korral, ägeda ja alaägeda iseloomuga Hashimoto türeoidiit.\nKõrgendatud TSH tasemega saab hinnata kilpnäärme madalat aktiivsust. Selle patoloogilise seisundi põhjus on enamikul juhtudel somaatilised haigused. Psüühikahäiretega patsientidel võib täheldada sarnast kliinilist pilti. Suur arv näitab analüüsi tulemusi, kui patsiendil on hüpofüüsi adenoom, mis on healoomuline kasvaja. Kui inimest mürgitatakse pliiga, siis tekib tal joobesündroom, mis kuvatakse analüüsi tulemustes.\nTSH taseme tõusuga ei ole alati võimalik hinnata raske haiguse esinemist.\nVäga sageli täheldatakse rasedatel kilpnääret stimuleeriva hormooni taseme tõusu. Kui patsient võtab teatud ravimeid, võib see põhjustada TSH taseme tõusu. Pärast kilpnäärme operatsiooni võib selliseid kõrvalekaldeid täheldada ka. TSH taseme tõus või langus ei tähenda alati patoloogiliste protsesside esinemist patsiendil. Väga sageli võivad sellised analüüsitulemused olla inimese elustiili tagajärg.\nVõimalused TSH taseme normaliseerimiseks\nSuurenenud TSH taseme korral on ravi hormonaalsete ravimite kasutamisega rangelt keelatud. Varem kasutati patoloogilise seisundi raviks loomade kuivatatud kilpnääret. Praeguseks on see ravimeetod asendatud sünteetiliste narkootikumidega. Neid iseloomustab puhtus ja pidev aktiivsus..\nRavi esimestel etappidel määratakse patsiendile väike kogus türoksiini. Ravimi annust suurendatakse pidevalt, kuni TSH norm on taastatud. Kõrgendatud TSH sisalduse raviks kasutatava ravimi määratlust viib läbi arst, mida seletatakse türoksiini erinevate kogustega patsiendil.\nPatsiente, kellel on diagnoositud TSH taseme tõus, jälgib arst pärast ravikuuri lõpetamist pidevalt..\nSellepärast peavad nad igal aastal läbima tervisekontrolli. Madal TSH tase loetakse ainult siis, kui selle määr on 0,01. Selliste tulemuste saamisel kontrollitakse kardiovaskulaarsüsteemi toimivust. Selle süsteemi patoloogiliste protsesside puudumisel kontrollitakse hormoonide T3 ja T4 taset. See kõrvaldab Gravesi tõve ja nodulaarse struuma..\nNodulaarse struuma juuresolekul määratakse patsiendile radiojoodravi. Kui patsiendi haigusjuht on äärmiselt raske, viiakse haiguse ravi läbi kirurgilise sekkumise abil. Gravesi haigust ravitakse B-blokaatoritega. Nende abiga ei vähene mitte ainult sümptomite raskus, vaid paraneb ka patsiendi elukvaliteet.\nMadala TSH sisalduse ravi viiakse läbi mitmesuguste meetodite abil, kuna täna pole veel ühtegi väga tõhusat ravimeetodit, mida saaks kasutada patoloogia kõrvaldamiseks. TSH tase on väga oluline näitaja, mille abil haigused kehtestatakse, ja nende ratsionaalne ravi on ette nähtud. Õigete tulemuste saamiseks peab patsient hoolikalt analüüsiks valmistuma, täites kõik arsti juhised. Hoolimata asjaolust, et on olemas normid, mille abil on võimalik kindlaks määrata TSH tase, on vaja see protseduur usaldada spetsialistidele.\nTSH vereanalüüs - kuidas testida, TSH määr\nKilpnäärme talitlushäirete põhjuste väljaselgitamiseks annetatakse verd TSH-le. TSH analüüsiks on oluline teada, kuidas verd annetada. Hormooni tootmine sõltub elustiilist, toitumisest, tarvitatavatest ravimitest, seetõttu on sünnituseeskirju rikkudes tulemuse oluline moonutamine.\nMis on TSH ja selle tähtsus kehas\nTSH on kilpnääret stimuleeriv hormoon, mis kontrollib kilpnääret. Hormoon TSH moodustub hüpofüüsi eesmises osas. Selle tootmise määr sõltub kilpnäärmehormoonide - türoksiini ja trijodotüroniini - hulgast. TSH vabanemisel on pulseeriv rütm, suurim kogus moodustub öösel. Maksimaalne sisaldus määratakse hommikul.\nKilpnääret stimuleeriva hormooni funktsioon on kilpnäärme õige toimimise säilitamine. Tema tegevus:\nparandab näärme verevarustust;\nsoodustab joodi vabanemist verest näärmekoesse;\nstimuleerib türoksiini (T4), trijodotüroniini (T3) tootmist;\nkiirendab rasvade lagunemist.\nVäike kogus türeotropiini toodetakse juhul, kui hüpotalamus pärsib hüpofüüsi aktiivsust või kui hüpofüüsi on kahjustatud. Samuti pärsib tootmist T3 ja T4 liigne vabanemine verre. Kui hüpotalamus stimuleerib hüpofüüsi või kui kehas ei ole piisavalt T3, T4, toodetakse palju türeotropiini.\nKilpnäärmehormoonid vastutavad luustiku kasvu, seksuaalsete omaduste kujunemise eest. Need mõjutavad südame tööd, närvisüsteemi, süsivesikute ainevahetust. Kui nende sisu muutub, on kogu organismi toimimine häiritud. See on eriti ohtlik lapsepõlves.\nTSH vereanalüüsi näidustused\nDiagnoosimiseks on soovitatav vereannetus TSH jaoks:\nHormoonasendusravi efektiivsuse jälgimiseks tehakse ka kilpnäärme krooniliste haigustega patsientidele TSH vereanalüüs. On näidustatud annetama verd TSH-le ja rasedatele naistele primaarse hüpotüreoidismi tuvastamiseks, mis kujutab endast ohtu lootele.\nKilpnäärmehaigusega kaasnevad järgmised sümptomid:\nkõdistamine, neelude tüki tunne;\nmotiveerimata kaalulangus või kaalutõus;\nnaiste ja meeste viljatus.\nLastele on vaimse ja seksuaalse arengu mahajäämuse põhjuse väljaselgitamiseks ette nähtud TSH vereanalüüs. Neid häireid seostatakse sageli liigse või ebapiisava türoksiiniga..\nKilpnäärmehormoonide testi ettevalmistamine\nPäev enne vereloovutamist peate lõpetama kõigi ravimite võtmise. Kui see pole võimalik, tuleb raviarsti hoiatada kõigi eelnevalt võetavate ravimite eest. Analüüsi ettevalmistamisel tuleks vältida vaimset ja füüsilist pingutust. Enne vere annetamist ei tohi suitsetada, alkoholi juua. Võite võtta hormonaalseid ravimeid päev enne uuringut või pärast vere loovutamist.\nMenstruatsiooni ajal saate annetada verd TSH-le. Naised ei pea analüüsi tegemiseks arvutama, millisel tsükli päeval.\nTSH-i verd loovutage tühja kõhuga või mitte? Analüüs antakse rangelt tühja kõhuga, võite juua ainult väikese koguse puhast vett. TSH analüüsi ettevalmistamisel peaks järgima dieeti. On ebasoovitav süüa rasvaseid, vürtsikaid, marineeritud, suitsutatud toite.\nVahetult enne TSH-le vere annetamist on korrektne istuda mitu minutit vaikselt, hingates isegi välja. Põnevus kutsub esile hormoonide massilise vabanemise, tulemus moonutatakse.\nTSH vereanalüüsi läbiviimine\nMillal analüüsi teha, on diagnoosi määramisel ülioluline. Veri võetakse kuni kella 12-ni - sel ajal on TSH sisaldus maksimaalne. Analüüs tuleb teha tühja kõhuga ja enne hormonaalsete ravimite võtmist. Uuringute jaoks võetakse verd veenist. Analüüs viiakse läbi kemoluminestsentsmeetodil.\nKui dünaamikas on tehtud TSH vereanalüüs, peate samal ajal verd rangelt annetama. Türotropiini tase muutub kogu päeva jooksul kiiresti, nii et kui ajaraamistikku ei peeta kinni, on haiguse dünaamikat või ravi efektiivsust võimatu täpselt tõlgendada. Ravi efektiivsuse jälgimine viiakse läbi mitte varem kui kuu aega pärast ravimite alustamist.\nNaised võivad võtta TSH vereanalüüsi sõltumata menstruaaltsükli faasist. Ovulatsioon ja menstruatsioon ei mõjuta türeotropiini sisaldust kehas. Menstruatsiooni ajal võib naine olla aga liiga ärrituv. Seetõttu on parim analüüsianalüüs menstruaaltsükli keskel.\nTSH vereanalüüsi tulemuse dekodeerimine\nHormooni TSH norm tabelis:\nHormooni tase, mIU / liiter\nTäiskasvanud ja lapsed alates 7. eluaastast 0,4 - 4,2\nAlla 4 kuu vanused lapsed 0,72 - 11\nLapsed kuni aasta 0,7 - 8,3\nHormooni TSH tulemus sõltub korralikust ettevalmistusest ja vere annetamisest. See võib moonutada alkoholi kasutamist, suitsetamist, ebapiisavat öö und. Sellistel juhtudel kirjeldatakse tulemust tavaliselt kahtlasena normi ülemisel või alumisel piiril. Loovutage korduvalt TSH jaoks verd, valmistudes hoolikalt läbi, et vältida tulemuse moonutamist.\nTSH hormooni kõrvalekallete põhjused\nTürotropiini kogus võib erinevates haigustes olla normist väiksem või suurem. Suurenenud jõudlus on seotud:\nkilpnäärme esmane hüpofunktsioon on kaasasündinud seisund, kus toodetakse vähe türoksiini ja trijodotüroniini;\ntaastumine pärast ägedat türeoidiiti;\nhüpofüüsi kasvajad, mis mõjutavad rakke, mis toodavad TSH;\njoodi sisaldavate ravimite pikaajaline kasutamine;\nTüreotropiini tase tõuseb krambivastaste ravimite, beetablokaatorite ja prednisooni ravis.\nEbapiisavat kogust täheldatakse:\nGravesi tõbi - kui kilpnääre toodab palju türoksiini ja trijodotüroniini;\nmürgine sõlmeline struuma;\nsünnitusjärgne hüpofüüsi nekroos;\nAnaboolikumid, tsütostaatikumid, mõned antihüpertensiivsed ravimid vähendavad türeotropiini taset.\nSamal ajal on soovitatav annetada verd TSH, T3 ja T4 antikehade jaoks. Diagnoosimine põhineb alati põhjalikul uurimisel..\nRaseduse TSH test\nKõigile rasedatele ei määrata TSH-testi. Uuringut näidatakse ainult kilpnäärme patoloogia, süvenenud pärilikkuse või olemasolevate haiguste kahtluse korral. Türotropiini sisaldus varieerub trimestril:\nesimene on 0,33-4,5 mIU / l;\nteine on 0,3-4,1 mIU / l;\nkolmas on 0,2-3,15 mIU / l.\nVeredoonorluse ettevalmistamine on lihtne. Samad reeglid kehtivad nagu teistele inimestele. Nad annavad analüüse üks kord trimestril vastavalt näidustustele - sagedamini. Lisaks TSH, T3, T4 analüüsile antakse TPO-vastaseid antikehi.\nVõite võtta kliinikus TSH vereanalüüsi raviarsti juhendist.\nKõiki eralaboreid pakuvad ka TSH vereanalüüs. Tasulise uuringu maksumus on 400 kuni 900 rubla. Iga uuring viiakse eelistatavalt läbi samas laboris. Reaktiivid on eri laborites erinevad, seega võivad tulemused erineda..\nKilpnääret stimuleeriva hormooni analüüs on kõige täpsem meetod kilpnäärme talitlushäirete diagnoosimiseks. Tulemus varieerub aga väliste tegurite mõjul märkimisväärselt. Seetõttu on oluline teada, kuidas analüüsideks valmistuda, millised on vereloovutamise reeglid. Kui ettevalmistamise reegleid ei ole võimalik täielikult täita, peate hoiatama raviarsti.\nTestosterooni test naistel\nInimkeha on keeruline keemiline süsteem, kus iga element osaleb eluprotsessides ja mõjutab üldist seisundit.Hormonaalne seisund varieerub sõltuvalt erinevatest näitajatest ja üks olulisi hormoone on testosteroon.\nMida teha, kui juuksed kasvavad rinnanibude ümber\nNaiste nibude lähedal olevate juuste põhjusedNaistel on nibude lähedal olevad karvad sellel põhjusel 2 peamist:Meeshormoonide hulga suurenemine kehas. Sarnast nähtust võib täheldada nii raseduse, endokriinsüsteemi haiguste kui ka teatud hormonaalsete ravimite võtmise tagajärjel.\nKuidas kontrollida kilpnääret: meetodid, soovitused\nInimkeha seisundit mõjutavad spetsiaalsed bioloogilised ained - hormoonid, mille tasakaalutus põhjustab mitmesuguste patoloogiliste seisundite arengut.\nKuidas saada progesterooni õigesti testitud?\nKilpnäärmehormoonid - dekrüptimine\nKuidas ravida kurguvalu kurgumandlite abil\nKõik adrenaliini mõju kohta meeste kehale\nMis on TPO antikehad?\nPäeva uriini analüüs metaanfriinide ja normetanefriinide osas\nÖstrogeenid: miks on vaja naissoost hormoone ja kuidas reguleerida nende taset kehas\nKuidas adrenaliini sõltuvusest üle saada\nProgesteroon: naistel normaalne, suurenenud või vähenenud progesterooni sümptomid, kõrvalekallete põhjused\nNeelamisel on kurguvalu või kõri põhjused\nPSA kasvaja marker: norm, dekodeerimine\nKas hüpotüreoidismi on võimalik ravida rahvapäraste ravimitega?\nDiabeet. Etioloogia, riskifaktorid, kliinik, diagnostika. Tüsistused, ravi, ambulatoorne vaatlus.\nPoiste seksuaalne areng - norm ja kõrvalekalded\nLarüngiidi ja farüngiidi erinevus\nGlükokortikoidid raseduse ajal: taust ja praegused suundumused.\nMiks tekib kurgus põletustunne? Ebameeldivus hingamisteedes on mittespetsiifiline sümptom, mis võib tuleneda hingamisteede haiguste, neuralgia, seedetrakti ja kilpnäärme talitlushäirete või vähi tekkest.\nMillised keskkonnaprobleemid on seotud kaevandamisega?\nKuidas langetada FSH-d\nTonsillori aparaat: kuidas toimub mandlite pesemine\nOperatsioonijärgne periood pärast kilpnäärme eemaldamist\nKilpnäärme türotoksikoos: põhjused, sümptomid, ravi\nKuidas vähendada testosterooni naistel\n17 OH progesterooni tase naistel raseduse ajal normaalne\nKas rasedus on võimalik polütsüstiliste munasarjadega naistel?\nProgesterooni sisaldavad tooted: igavese nooruse hormoon\nProlaktiini analüüs naistel\n2.3.1. Hormoonid ja hormoonid


sooviksin Omalooming luuletused :: Jõuluvana mul on mure :: sooviksin\nHeldi Oese (14.12.2007)\nHinne: 5.9/10 (17 hinnet )\nTere «Sõbra Nimi» Miks on hilja õelda, kui kallis on inimene? Miks on keeruline mõelda, et me tulevik on tume? Miks üldse neid mõtteid peast ei saa? Miks vihkad sa mind? Sooviksin, et saaksin õelda, vaid, et ma armastan sind. «Sinu Teade» «Sinu Nimi»\nMiks on hilja õelda,\nkui kallis on inimene?\nMiks on keeruline mõelda,\net me tulevik on tume?\nMiks üldse neid mõtteid peast ei saa?\nMiks vihkad sa mind?\nSooviksin, et saaksin õelda, vaid,\nSandra M. (22.10.2012)