Need, kelle süda on alati valmis uueks valuks — Vikerkaar\nNeed, kelle süda on alati valmis uueks valuks\nJalgpallist räägitakse palju. Isegi põhjendamatult palju. Pean silmas jutte, mis keerlevad konkreetsete mängude ning neis osalevate mängijate, treenerite ja kohtunike ümber: eelvaated, ennustused, meditsiinilised raportid, kommentaarid, analüüsid, kokkuvõtted… Jalgpall on mänguna suuteline iga päev tootma tööstuslikes kogustes jututeemasid nii päevauudiste kui ka seltskondlike vestluste tarbeks. Samas on vist kõigile selge, et selle nähtuse taga on midagi rohkemat kui poolteist tundi palliga pusimist, sekka mõni harv värav või hoiatuskaart; tema mõju ulatub palju kaugemale mänguväljakutest, staadionitribüünidest, spordipubidest ning meelelahutuslikest tele- ja raadioülekannetest.\nParadoksaalsel kombel on jalgpalli teinud maailma suurimaks spordialaks inimesed, kes seda ise ei mängi. Kui 23 inimest jooksevad väljakul, kümned tuhanded vaatavad staadionil ning sajad tuhanded kodudes – nagu see kehtib suuremate kohtumiste puhul, mida peetakse talvise liigahooaja kestel meie koduplaneedil iga nädal vähemalt paarsada –, siis võib ütelda, et see mäng ei kuulu eelkõige mitte mängijatele, vaid pealtvaatajatele. Sellele anonüümsele ning näiliselt homogeensele inimmassile, kelle pealtnäha ammendamatu ajaline, rahaline ja emotsionaalne ohverdus on jalgpalli ebaproportsionaalselt suure populaarsuse, tema transtsendentse Tähenduse taga.\nEdasi tulebki vaatluse alla mitte jalgpall kui võistlusspordi ala, meelelahutustööstuse žanr või kehakultuuri valdkond, vaid jalgpallifanatism kui psühholoogiline ja sotsiaalne fenomen. Selle nähtuse kõige põnevama ning kandvama osa moodustavad inimesed, kes ei armasta mitte niivõrd jalgpalli kui mängu, vaid teatud konkreetset jalgpalliklubi või -koondist. Jalgpalli vaatamine ja sellele kaasaelamine pole nende jaoks mitte elukutse, eneseteostus, meelelahutus ega ajaviide, vaid elustiil ning osa isiksuslikust identiteedist.\nJalgpall ja jalgpallifanatism ei ole mingil moel ühe tagumiku kaks kannikat: tegevjalgpallurite hulgas leidub väga vähe tõelisi fanaatikuid ning enamik fanaatikuid ei mängi jalgpalli isegi mitte hobi korras. Õigupoolest võib alati vaielda, kas või kuivõrd on jalgpallifanatismil jalgpalliga üldse pistmist. Mulle tundub ajuti, et see seos on kõigest sattumuslik, suhteliselt juhusliku iseloomuga (umbes nagu poeedi tunnete ja tema järjekordse muusa vahel). Jalgpall annab võimaluse avalduda ja väljenduda teatud tungidele ning emotsioonidele, mis võiksid jääda ilma selleta otsekui kodutuks.\nOma suhteliselt lühikesest ajaloost hoolimata näib jalgpall olevat midagi inimsoole üldomast – seda mängitakse ning vaadatakse igal pool maailmas sõltumata rassilistest, religioossetest, kultuurilistest ja klimaatilistest eripäradest. Euroopas, Aafrikas, Aasias ja Ladina-Ameerikas leidub väga vähe riike, kus jalgpall pole tähtsaim spordiala. Põhja-Ameerikas on (euroopa) jalgpall populaarseim spordiala õrnema soo hulgas.\nJalgpalli kõikehaarav menu on tegelikult müsteerium. Sest mitmed teised, jalgpallist selgelt väiksemat populaarsust ning madalamat avalikkuse ja meedia tähelepanu pälvivad võistkondlikud spordialad – nagu näiteks korvpall, võrkpall, jäähoki ja ka saalijalgpall – on objektiivselt võttes palju vaatemängulisemad, vaatajasõbralikumad, lihtsamini mõistetavad ning lõpptulemuselt ühtaegu nii loogilisemad kui ka õiglasemad.\nKuid millegipärast pole teiste võistkondlike spordialade toetamises (vähemalt Euroopas, Ladina-Ameerikas ja Aafrikas) jalgpalliga võrreldes samaväärset ajaloolist järjepidevust, traditsiooni ega kõikeläbistavat andumust. Muudele aladele ning neid viljelevatele sportlastele langeb masside tähelepanu ja sügavam emotsionaalne toetus vaid siis, kui on mängus midagi suurt. Oluliselt harvem jagavad inimesed enese personaalset identiteeti aastakümnete kaupa mõne muu spordiala klubi kui jalgpalli omaga. Veel harvem toetavad nad kompromissitult pikema perioodi vältel mõnd sportlast või võistkonda, kel pole vähimatki lootust midagi võita. Jalgpalli puhul on see aga pigem reegel kui erand. Jalgpallil on see „suurem kui elu“-tüüpi kvaliteet, mingi teatav sisemine ülevusmõõde, mida tema mõttelistel konkurentidel pole kas üldse või mitte isegi ligikaudsel määral.\nKlubijalgpalli toetajad moodustavad ülemaailmse mõttelise kogukonna, mille eluaegseks liikmeks võib saada päevapealt (just nii see enamasti juhtubki), sõltumata ühestki füüsilisest, psüühilisest või sotsiaalsest karakteristikust (näiteks vanus, sugu, jõukus, haridus, temperament, perekonnaseis, ühiskondlik staatus jne). Jalgpallil on kalduvus hajutada klassikuuluvust ning maailmavaatelisi erimeelsusi (on ka vastupidiseid näiteid, aga need on selgelt vähemuses). Ilmselt just seetõttu on tegu suurima (mittereligioosse) kogukonnaga meie koduplaneedil.\nKlubijalgpall vs. koondisejalgpall\nMind on psühholoogilisest ja antropoloogilisest vaatepunktist huvitanud alati see hämar piir, kustmaalt läheb jalgpall kui (sotsiaalne) meelelahutus ja ajaviide vaataja jaoks üle jagatud identiteediks ning sellega kaasnevaks kompromissituks andumuseks, mis on vabatahtlik, suuresti pöördumatu ning ühtlasi peaaegu täiesti seletamatu. Olen veendumusel, et neile kriteeriumidele vastavad eelkõige klubijalgpalli fanaatikud. Rahvuskoondiste jalgpalli jälgivate inimeste kire iseloom, selle põhjused ja avaldumisvormid näivad küll klubijalgpalli omadega otsapidi sarnased, ent minu hinnangul on selle näol tegelikult tegu suuresti eraldiseisva nähtusega, mille kohta võib „jalgpallifanatismi“ mõistet kasutada üksnes mööndustega.\nKa koondist saab toetada nagu klubi, aga enamasti seda ei tehta. Rahvuskoondiste jalgpall on vaataja-kaasaelaja seisukohast nähtusena väga sarnane Eurovisiooni lauluvõistlusega – see pole enamasti rohkemat kui patriootlik meelelahutus ja rituaal inimestele, kelle side vastavalt muusika või jalgpalliga on põgus, pealiskaudne ja/või pidevusetu. Valdav osa neist kümnetest tuhandetest, kes rahvusvaheliste tiitlivõistluste ajal staadione ummistavad ning laiatarbemeedia silmis „tõelisi“ fanaatikuid kehastavad, on hoolimata oma valjuhäälsuse, näilise pühendumuse ja kohatise radikaalsuse astmest enamasti suhteliselt jalgpallikauged adrenaliinikütid ning alkoholi- ja seksituristid, kes vähem oluliste mängude ja/või külmemate ilmadega eriti tribüünile ei satu. Lojaalse kaasaelaja jaoks võib koondise toetamine olla pikk ja pidev protsess ning võimalus osaleda mingis narratiivis ja kogukonnas, kuid vastavaid kohtumisi on turniiride iseloomust ja maavõistluste piirmäärast tingitult sedavõrd vähe (ning enamasti ajas hajutatult), et see ei võta püsivalt üle poolehoidja mõtte- ja tundeelu, nagu see on enamasti klubijalgpalli puhul.\nKord armsaks saanud jalgpalliklubi seevastu on miski, millest poolehoidjad üldiselt kunagi ei tagane. Tõsisematel fanaatikutel keerleb kogu elu nii emotsionaalses, logistilises kui sageli ka majanduslikus mõttes koduklubi hooajakalendri järgi; elatakse mängust mänguni, kannatatakse ja rõõmustatakse kogu oma südameverega. Miljonitele klubijalgpalli toetajatele kogu maailmas ei ole jalgpall enam üks suvaline meelelahutus ja ajaviide teiste samasuguste hulgas – see ongi elu, või vähemalt väga suur osa sellest. Ning seega võib liialdamata väita, et klubijalgpall on üks kõige suuremat lojaalsust nautiv nähtus inimkultuuris.\nVõistkonnaspordis käibib vanasõna: kui meeskond võidab, võidavad mängijad; kui meeskond kaotab, kaotab treener. See on suur tõde, aga tegelikult kõigest poolik tõde. Tegelikud võitjad ning kaotajad on alati eelkõige poolehoidjad, kes investeerivad kogu üritusse emotsionaalselt veelgi rohkem kui sportlased, treenerid või klubiomanikud kolme peale kokku. Kusjuures ilma, et see „investeering“ enamasti mingeid püsivaid „intresse“ toodaks. Suuri võite ning sellega seonduvat glamuuri naudib maailmas vaid mõnikümmend klubi – aga toetajaid on ka kõigil ülejäänud tuhandeil, millest enamik on hooajast hooaega – ehk ajalooliselt – parimal juhul keskpärased. Koos klubiga valib poolehoidja omale justkui saatuse, mille keerdkäikudele ei saa ta ise peaaegu üldse kaasa rääkida.\nKlubi aktiivne toetamine on enamasti aeganõudev, kulukas, närvesööv, tujurikkuv ning klimaatilistel põhjustel sageli ka ebatervislik (Eestist vaadates on kerge unustada, et jalgpall on enamikule Euroopa rahvastest otsapidi rahvuslik talisport), see sisaldab (vähemalt pikemas perspektiivis) alati suure annuse pettumisi, ahastust, alandust jms. Kusjuures negatiivsete meeleseisundite hulk näib olevat võrdelises suhtes poolehoidja kirgliku pühendumuse astmega. Arsenali toetajana tuntud kirjanik Nick Hornby rõhutab oma raamatus „Fever Pitch“ (1992) tabavalt, et „skoorist sõltumata on jalgpallifanaatiku loomulik meeleseisund kibestunud pettumus“.\nJalgpallifanatism – raiskamine või inimsuse reservaat?\nMulle tundub, et jalgpallifanatism on nähtus, mille üle sisuliselt arutledes ei tohiks seda teha distantseeritult, objektiivsuse ning teaduslikkuse pretensiooniga (mida ma erinevate põhjuste koosmõjul käesolevas tekstis siiski arglikult teen). Inimese bioloogilise eksistentsi üks põnevamaid tahke on see, et ta ei allu kunagi lõpuni pragmaatilistele, moraalsetele ja enesesäilituslikele – ehk ratsionaalsetele – standarditele ning ideaalidele. Inimene on tehtud kõverast puust. See stiihia eristab inimesi masinatest. Ja sellisel moel on jalgpallifanatism kindlasti üks inimsuse reservaate. Raske hullus tervemõistuslikele, religioon ilma metafüüsika, käsulaudade ning lunastuslootuseta. Ideaalses maailmas ei tohiks seda olemas olla.\nUmberto Eco kirjutas 1968. aastal oma essees „Spordiloba“, et jalgpalli vaatamine on „teadlik raiskamine, probleemidest möödahiilimine … iga diskursuse eitus ja inimese dehumaniseerumise algus … Spordiloba sünnib algsest (ja teadlikust) n-astmes raiskamisest, spordi mängimisest, on Raiskamise Ülistus ja seega Tarbimise Tipp.“ Ecol on ilmselt õigus. Ent seda üksnes tema valitud vaatepunktist. See vaatepunkt on alalhoidlikult ning distantseeritult intellektualistlik ning pragmaatiline. Ma ei tahaks hakata vaidlustama Eco väidet, et jalgpallifanatism – ehk jalgpalli vaatamiseks, sellest mõtlemiseks ja rääkimiseks kulutatud tunnid ning tunded – on raiskamine. Küllap ongi. Kogu inimese elu ja eksistents on oma stiihilisuses ja suhtelises sihituses üks suur raiskamine; kõik, mida inimene teeb, on teatud seisukohast hinnates asendustegevus suremisele. Ja pole keeruline nõustuda, et jalgpallifanatismi kiindumusobjekt näib selge mõistuse seisukohast mitte üksnes kasutu ja tähendusetu, vaid koguni absurdsena. Jalgpallistaadionidel, spordipubides ning koduse televiisori taga valitsev harras tähelepanu ja eksalteeritud emotsionaalsus on objektiivselt võttes naeruväärne. Sest elu on mujal. Või vähemalt justkui peaks olema.\nSamas olen veendunud, et inimlike emotsioonide mõtestamiseks, tõlgendamiseks ja hindamiseks ei ole mõistlik kasutada intellektualistlikke ning pragmaatilisi kriteeriume. Sest emotsioonide väärtus on neis enestes. Jalgpallifanatism pole lõpuni taandatav ühelegi inimese baasvajadusele: tunnustusvajadusele, teostusvajadusele, võimuihale, ahnusele, aplusele, libiidole, adrenaliinisõltuvusele, alateadlikule tungile kanda edasi geene jne. Kõige lähemal on sellele ehk kuuluvusvajadus, ent ka see ei seleta paljude fanaatikute kire suuruse ning kestvuse fenomeni ammendavalt.\nTõeline armastus on peaaegu alati pime, armunu ei kalkuleeri eriti. Ja jalgpallifanatism on kindlasti teatud tüüpi emotsionaalne afektiseisund – armastus, mis on peaaegu täiesti vaba romantikast, erootikast, enesearmastusest, eneseuhkusest ja omakasust. Ta on suhteliselt isetu, kuna ei oota ega eelda vastuarmastust. Ja mis peaasi: jalgpallifanatism on enamasti väga isiklik asi, mille ratsionaalseks seletamiseks või kontrollimiseks puudub selle „ohvril“ enamasti nii soov kui ka suutlikkus. Jalgpallifanaatikute puhul annab tooni teatav uneskõndijaile omane kvaliteet. Sellega seoses tundub mulle oma eitusvormilisest grammatilisest konstruktsioonist hoolimata ülimalt tabav ja tähenduslik ühe West Bromwich Albioni poolehoidja jalgpallifanatismist rääkiva raamatu pihtimuslik pealkiri: „We Don’t Know What We’re Doing“ („Me ei tea, mida me teeme“).\nJalgpallifanatismi kui nähtust ei peaks mingil juhul heroiseerima ega idealiseerima. Seda tuleb vaadelda omas kontekstis. Ning võimalikult isiklikust perspektiivist. Sest jalgpallifanatismi – nagu ka näiteks romantilist armumist, meeleheidet, depressiooni, paranoiat, orgasmi, leina vms – ei saa eriti kirjeldada väljastpoolt. Ja ammugi ei saa seda väljastpoolt kirjeldada inimene, kes pole seda ise kogenud. Seda saab üksnes läbi elada. Inimlik keelevõime on selle kogemuse vahendamiseks liiga vaene; vastavad tajud ja tunded ei mahu keele kitsast pudelikaelast läbi, nende tuum jääb alati paratamatult sõnastamatuks.\nKõik katsed jalgpallifanatismi kuidagi objektiivselt positsioonilt kirjeldada takerduvad välistesse markeritesse ning soodustavad selle kohta käibivate stereotüüpide kinnistumist. Millised need stereotüübid on? Ma olen täheldanud, et jalgpallifanaatikutest räägitakse enamasti mitmuses nagu sipelgatest, indiviididena nad reeglina eriti ei eristu. Jalgpallifanaatikud on meie kollektiivses teadmises need, kes vaatavad jalgpalli, joovad õlut, jorisevad päevade kaupa spordipubides, liiguvad kampadena, on lärmakad ja vastavalt riietatud; parimal juhul marsivad ja laulavad kuskil ning taovad trumme ja lehvitavad lippe; halvemal juhul on väljakutsuvalt agressiivsed, solvavad metoodiliselt ja ropusuiselt kohtunikke, vastasmeeskonna mängijad ja poolehoidjaid, teevad pürot ning jooksevad mängu ajal väljakule; veel halvemal juhul lõhuvad aknaid, keeravad autosid kummuli ning kaklevad omavahel ja korrakaitsjatega.\nMis eristab jalgpallifanaatikuid üksteisest?\nEt jalgpallifanaatiku määratlusele üldse mingit mõttekat sisu anda, on ilmselt tulemuslikum keskenduda mitte sellele, mis eristab jalgpallifanaatikut mittefanaatikust, vaid sellele, mis eristab ühte jalgpallifanaatikut teisest jalgpallifanaatikust. Sarnaselt paljude teiste pühendumist ja lojaalsust oluliseks pidavate subkultuuridega on ka jalgpallifanaatikute kogukonnas olnud alati ühel või teisel moel aktuaalne küsida: milline on „tõeline“ poolehoidja? Kus lõpeb jalgpalli vaatamise puhul ajaviide, meelelahutus ja/või enese isiku teadlik huvitavamaks lavastamine ning algab kompromissitu fanatism? Kus lõpeb eluterve fanatism ja algab hullus või debiilsus? Kustmaalt muutub spordifanatism omaette spordialaks? Jne.\nJalgpallifanaatikute emotsionaalne ja intellektuaalne suhe jalgpalli kui mängu, jalgpalluritesse ning oma lemmikklubisse võib olla väga erinev, teha läbi mitmeid eri faase. Need faasid sõltuvad omakorda sellest, mida keegi jalgpallimängust parasjagu otsib, kui palju ja kui pikaajaliselt on ta valmis emotsionaalses plaanis mängu panema; kas või kuivõrd ta oma lemmikklubiga samastub, kui isiklikult võtab selle sportlikku edu ning ebaedu. Neist erinevustest võib muuhulgas otsida põhjusi, miks sama klubi või koondise poolehoidjad on sageli koondunud eraldi gruppidesse, kes üksteist eriti ei salli ega respekteeri ning mõnikord koguni mängu ajal või järel üksteisega sõimlema – ning harvemini ka kaklema – lähevad.\nPüüan järgnevas esitada visandlikult jalgpallisõprade tüpoloogia, mis kehtib suuremal või vähemal määral ka teiste hooaja formaadis mängitavate meeskonnamängude (nagu näiteks: jäähoki, korvpall, pesapall, ragbi, ameerika jalgpall jt) poolehoidjate kohta. Esitatud kategooriad on mõistagi üldistavad ja voolavad, paljude jalgpallisõprade puhul toimub pidevalt teadvustamata liikumine ühest teise ja tagasi. Järgnev nimekiri on visandlik ega pretendeeri ammendavusele; see on koostatud jalgpallifanaatikute mõttelise (ja suhtelise) radikaliseerumise astme järgi.\n1. Jalgpallisõber, kelle jaoks on mängija(d) otsekui popstaar(id). Ehk jalgpallisõber, kelle huvi, imetluse, eeskuju ja/või kire objektiks on teatud konkreetne mängija (neid võib üheaegselt olla ka mitu), ilma et sellega kaasneks lõpuni teadvustatud ning läbitunnetatud kirge või emotsionaalset osadust selle klubi või koondise vastu, mida antud mängija parasjagu esindab. Selles staadiumis tundub lemmikmängija enamasti mitte üksnes huvitavam, vaid ka suurem ja olulisem kui vastav klubi või koondis. Valiku tegemisel saab sageli määravaks mängija välimus (väga oluline on näiteks soeng), üldine ekstravagantsus ning sportlik võimekus ja edukus. Reeglina on tegu üldtuntud (rahvusvaheliste) staarmängijatega, enamasti ründajate, ründavate poolkaitsjate ning väravavahtidega.\nSee on jalgpallifanatismi esimene staa-dium, mille teevad alguses (enamasti nooruses) läbi peaaegu kõik jalgpalli juurde sattunud inimesed. Mõnede üksikute – ning sealjuures iseäranis (noorte) naiste – puhul võib see jääda ainsaks staadiumiks. Sedatüüpi fanaatik on sageli ebateadlik mängureeglite, liiga- ja karikasüsteemide, vastava võistkonna ülejäänud koosseisu ning mõnikord ka klubi identiteedi ja sportliku käekäigu suhtes. Mänge ta üldiselt ei külasta (mis välismaa tippliigade puhul on mõistagi paratamatu) ega vaata regulaarselt ka otseülekandeid. Või kui vaatab, siis elab kaasa rohkem oma lemmikmängijale kui tema klubile. Mängude vaatamisest ja sportlikest tulemustest rohkem huvitavad teda lemmikmängija pildid, postrid, jalgpallikaardid, trikivideod, nimega jalgpallisärgid jms. Ühtlasi pole sellise jalgpallisõbra puhul haruldane, kui tema lemmikmängijad pärinevad rivaalitsevatest klubidest, mille üheaegne toetamine oleks teadlikuma ja/või täiskasvanulikuma hoiaku puhul praktiliselt võimatu.\nTõehetk saabub enamasti siis, kui lemmik klubi vahetab, pikka vigastuspausi peab või karjääri lõpetab. Eneses tõelise jalgpallifanaatiku leidnud poolehoidjad jäävad lahkuvast lemmikust vanasse klubisse maha, ülejäänud liiguvad temaga kas kaasa uude klubisse, leiavad uue lemmiku (kes võib, aga ei pruugi olla samast klubist) või kaotavad sootuks huvi jalgpalli vastu.\n2. Pealtvaataja, keda on staadionile või mängu ühisvaatamisele kaasa kutsutud. Ehk inimene, kes ei tea veel isegi, kas jalgpall kui mäng või mõni sellega seotud nüanss talle meeldib või püsivamat huvi pakub, aga ta on ühel või teisel põhjusel otsustanud jalgpallile vähemalt võimaluse anda. Statistika kinnitab, et peaaegu kõik hiljem jalgpallifanaatikuks kujunenud inimesed on tulnud oma elu esimesele mängule pooleldi juhuslikult koos isa, vanema venna või sõpradega ning ilma märkimisväärse huvi ja ootuseta. Usun, et peaaegu igal kohtumisel, kus istub tribüünil vähemalt mõnikümmend inimest, on nende seas keegi, kes on oma esimesel mängul.\n3. Poolehoidja, kes toetab tuttavat mängijat. Ehk jalgpallisõber, kes vaatab jalgpalli üksnes või eelkõige seetõttu, et keegi tema lähedastest või sümpaatsetest tuttavatest on mängija või treenerina sellega seotud. Selles seltskonnas on peamiselt pallurite pereliikmed, sõbrad, kooli-, töö- ja elukaaslased jne. Selline jalgpallisõber võib olla mängude (ning ühtlasi ka reisimist eeldavate välismängude) külastamisel teatud perioodi vältel vägagi aktiivne, kuid ta ei toeta mitte niivõrd vastavat klubi ega koondist, vaid eelkõige oma lemmikmängijat.\nSeda tüüpi poolehoidjad moodustavad märkimisväärselt suure osa noorte- ja naisteliigade ning madalamate ja/või vähem atraktiivsete liigade (sh Eesti jalgpalli kõigi liigatasandite) publikust. Kuid enamik neist kaob tribüünilt ja klubi toetajate hulgast sama äkki, kui nad sinna ilmusid. Nad lakkavad tulemast, kui neile sümpaatne mängija loobub või lahkub teise klubisse, viimasel puhul liiguvad nad enamasti temaga kaasa. Aga mõned üksikud jäävadki käima, kuna omandavad vastava harjumuse ja rutiini või avastavad, et nende kiindumus klubi vastu on muutunud aja jooksul isikuüleseks ning üleüldiseks.\n4. Jalgpalliturist. Ehk jalgpallisõber, keda huvitab (teatud puhkudel) eelkõige vastava klubi staadion, soovitavalt koos oma mängupäeva atmosfääriga. See on suhteliselt levinud viis tribüünile sattumiseks, mida viljelevad enamasti vabal ajal ja/või reisil olles inimesed, kel on oma lemmikklubiga sügav emotsionaalne side. Ent nad tunnevad kultuuriloolist huvi ka võõraste klubide ajaloo, identiteedi, staadioni ning fännikultuuri vastu.\nSelline inimene ei külasta võõrasse linna sattudes esmajärjekorras mitte kohalikku muuseumi, teatrit, kunstigaleriid, rahvusrestorani vms, vaid peamist jalgpallistaadioni (suuremates linnades võib selliseid olla rohkem kui üks; Londonis näiteks asub koguni üheksa tänavu Inglismaa meistrivõistluste kahes tugevaimas liigas pallivat klubi, kellest igaühel on oma staadion). Sageli kollektsioneerivad sedasorti jalgpallituristid oma külastatud kohtumiste kavasid ja pileteid. Staadioni suveniiripoest või -letist nad harilikult midagi ei osta, kuna ei soovi oma koju võõra klubi värvide ja sümboolikaga esemeid; aga leidub ka selliseid, keda huvitavad kas mälestuseseme või kollektsioneerimise objektina ühtlasi kas eri klubide särgid, fännisallid, märgid, vimplid, kruusid vms. Omaette alamkategooria moodustavad jalgpallituristide ja kollektsionääride hulgas autogrammikütid.\n5. Jalgpallisõber. Ehk inimene, kes armastab eelkõige jalgpalli kui mängu, selle pakutavat esteetikat ja dramaatikat, hoolimata sealjuures suuremat konkreetsetest mängijatest, koondistest või klubidest. Jalgpall on talle üksnes (seltskondlik) meelelahutus. Seda tüüpi jalgpallisõpru on väga palju televaatajate seas, (regulaarselt) staadione külastavate inimeste hulgas oluliselt vähem. Ta võib vaadata televiisorist mängu juhuslikult ja poole pealt, ent ühtlasi siiralt nautides, teadmata sealjuures, kes täpselt mängivad või milleks. Tal on sageli isiklik eelistus olemas, ent lõpptulemusest enam loeb talle mängu kvaliteet ning üldine dramaatilisus. Paljud neist on ausa mängu apologeedid, kes võivad sellest kriteeriumist lähtuvalt teatud puhkudel kohtumise vältel vastavalt mängupildile isegi (korduvalt) eelistusi vahetada.\n6. Adrenaliinikütt. Ehk jalgpallisõber, kes armastab jalgpalli vaadates eelkõige kestvat sportlikku pinget (ilma et mängu lõpptulemus talle emotsionaalses plaanis suuremat korda läheks). Ta elab kohtumist vaadates (teadvustamata) sadomasohhismiga kaasa eelkõige nõrgemale (või parasjagu kaotusseisus olevale) meeskonnale, et mängu sportlik intriig liiga kiiresti ei lahtuks või otsa ei saaks.\n7. Hasartmängija. Ehk jalgpallisõber, kelle huvi vastavate võistkondade ning mängude vastu sõltub (jooksvalt) eelkõige sellest, millise tulemuse peale on ta kihlveokontoris panuse teinud. Suurem osa hasartmängijatest ei vaata üldse mänge, vaid üksnes (jooksvaid) tulemusi.\n8. Glory hunter. Ehk kaasaelaja, kes armastab jalgpalli jälgides eelkõige sportliku üleoleku ja võidu maitset. Väga suur osa jalgpallifanaatikute perre sattuvaid inimesi alustab selle kategooria liikmena – enamasti hakatakse imetlema, armastama ja toetama klubi või koondist, mis mängib ilusat, ründavat ja resultatiivset jalgpalli ning võidab nii mänge kui ka karikaid. Kuid glory hunter’iks on põhjust kedagi nimetada alates hetkest, kui ta on sportlikest tulemustest sõltuvalt vähemalt korra oma eelistust vahetanud – ehk osutunud korduvkasutusega poolehoidjaks. Armastatud jalgpalliklubi on sellisele jalgpallisõbrale kui patsi- või peenisepikendus; tehtud valikud viitavad patoloogilistele kõrvalekalletele tema enesehinnangus.\nPeaaegu kõik maailma jalgpalliklubid ja -koondised koguvad omale uusi poolehoidjaid nn headel päevadel, kui neil läheb sportlikus mõttes hästi. Kuid suuremat emotsionaalset küpsust, elutervet enesehinnangut ning jalgpallifanaatiku kirjutamata eetikakoodeksit järgiv osa nendest jääb klubiga igaveseks, sh ka nendeks (hoo)aegadeks, mil klubil või koondisel ei lähe hästi. Ülejäänud – need, kelle süda pole sportlikuks valuks ja alanduseks tegelikult valmis, kelle minapildi ja välise kuvandiga ei sobi kaotused kohe üldse – kas loobuvad jalgpallist või valivad omale parasjagu edukate klubide või koondiste hulgast uue lemmiku.\nGlory hunter’i mõtteline negatiiv on jalgpallisõber, kes toetab teadlikult (ning sageli demonstratiivselt, ehkki mitte eriti kirglikult) eelkõige ebaglamuurset ja sportlikus mõttes mannetut klubi (neid võib olla üheaegselt ka mitu, enamasti erinevates liigades). Selline poolehoidja ütleb oma eelistusest kas rohkem või vähem lõplikult ja avalikult lahti siis, kui klubil hakkab tema meelest minema liiga hästi, kui selle kuvand muutub selliseks, et hakkab omakorda hoopis glory hunter’eid ligi tõmbama.\n9. Kiibitseja. Ehk jalgpallisõber, kes teab oma eelistust ja on sellele truu, kuid ei samasta end klubiga. Selline inimene on lojaalne, aga mitte eriti pühendunud ega aktiivne. Mängude regulaarne külastamine või teleülekannete jälgimine pole talle olulised. Küll aga on ta enamasti kursis klubi tegemistega tulemuste ja jooksva tabeliseisu tasandil. Maailmas on ilmselt lugematu arv kiibitseja-tüüpi jalgpallisõpru, kusjuures enamik neist on seda oma teise või kolmanda valiku klubi suhtes (näiteks jälgitakse oma „põhiklubi“ kõrvalt püsiva huvi ja heasoovlikkuse, ent suhteliselt vähese emotsionaalse kaasaelamisega kas siis oma isa, vanaisa või hea sõbra lemmikklubi või endise kodukoha, kunagise ülikoolilinna vms klubi käekäiku).\n10. Kogukonnastuja. Ehk jalgpallisõber, kel on oma selge ning muutumatu eelistus olemas, kuid kes armastab jalgpallimängude puhul eelkõige ühisvaatamisel tekkivat kogukonnatunnet, kohtumise erilist emotsionaalset atmosfääri. Selline inimene käib oma koduklubi mängudel sageli või isegi kogu aeg, kuid tal puudub sellega sügavam emotsionaalne side. Jalgpall on talle üksnes kui kõige kättesaadavam ja/või meelepärasem meelelahutus, kui võimalus kogeda vähemalt ajuti massipsühhoosi ja kogukonnatunnet. Selline inimene ei vaata jalgpalli eriti televiisorist ning jätaks ilmselt staadionile tulemata, kui teaks, et on tribüünil üksi.\n11. Fair-weather supporter. Ehk jalgpallisõber, kes on oma eelistusele truu, kuid valib külastatavaid (ning ühtlasi ka televisiooni vahendusel vaadatavaid) mänge vastavalt vastasele, kellaajale, ilmale ning sportlikule glamuurile ja kaalukusele. Perekond, tööalane karjäär ja isiklik heaolu on talle reeglina tähtsamad kui jalgpall. Tõeline kirg oma armastatud klubi vastu tärkab tavaliselt mängu ajal, kui üldse, muul ajal ta selle peale oma hinge ei kuluta.\n12. Poolehoidja. Ehk jalgpallifanaatik, kelle jaoks pole oma koduklubile kaasaelamine mitte meelelahutus, vaid elustiil; kes ei armasta mitte niivõrd jalgpalli kui mängu, vaid eelkõige konkreetset klubi. Ta samastub oma klubi identiteedi ja ajalooga, teda iseloomustab aasta(kümne)te kaupa religioosselt kompromissitu pühendumus ja lojaalsus ning sellest tulenev emotsionaalne masohhism. Mäng on talle enamasti tähtsam kui perekondlikud üritused; ta räägib ja mõtleb oma klubist meie-vormis. Ükski koduklubi kohtumine ei saa sõltumata skoorist ja mängupildist olla kunagi tema jaoks igav. Ta on alati ja ühtviisi tribüünil või televiisori ees ka siis, kui tema klubil ei lähe (pikkade perioodide vältel) just kõige paremini, ilmastikuolud on halvad, kohtumine sportlikus mõttes ebaoluline või vastane ebaatraktiivne.\nMängu puhul ei huvita teda mitte niivõrd eetika, esteetika ja põnevus, vaid resultaat. Nii näiteks on ta peaaegu alati valmis võtma võidu (või teatud puhkudel ka viigi) vaieldava (või koguni selgelt valesti määratud) penaltiga, kui kaotama ilusa mänguga. Mida rohkem armastab ta oma klubi, seda rohkem vihkab tavaliselt teisi (iseäranis oma geograafilisi lähirivaale). Ta ei suuda kunagi rõõmustada vastaste õnnestunud sportlike soorituste üle, see ilu on talle tülgastav. Selles seltskonnas on väga levinud kahjurõõm: leidub hulgaliselt neid, kes on valmis avalikult tunnistama, et tunnevad (või tunneksid) suuremat rõõmu rivaali relegatsioonist kui oma klubi tiitlivõidust. Üks Manchester City poolehoidja pani näiteks linnarivaali sportlikule edule viidates oma 1999. aastal ilmunud autobiograafiale nimeks „Manchester United Ruined My Life“ („Manchester United on rikkunud mu elu“).\n13. Hardcore poolehoidja. Ehk jalgpallifanaatik, kelle armastus ja pühendumus oma koduklubi vastu leiab ühtlasi väljundi sõnastamatus sunnis toetada oma lemmikuid (kogu väikekodanliku heaolu, perekondlike kohustuste ning ametialase ja/või haridusliku enesearendamise arvelt) ka võõrsil. Mängule minek on talle nagu palverännak. Nädala sees külastab seda tüüpi jalgpallihaige vastavalt võimalustele oma koduklubi reservmeeskonna mänge, sattudes võimalust mööda ka klubi noortevõistkondade ja naiskondade mängudele. Ükski nädalapäev, kellaaeg või ilm pole tema jaoks jalgpalli vaatamiseks liiga halb, kui väljakul on üks tema lemmikklubi esindustest.\nSellisele poolehoidjale pole mõtet vestluse käigus öelda, et jalgpall on „kõigest sport, lihtsalt mingi mäng“. Sest ta ei suuda elu ja jalgpalli ning enese ja klubi identiteeti tunnetuslikult teineteisest lahutada. Enamasti on tema kodu ja välimus (alates riietusest ja aksessuaaridest kuni tätoveeringuteni) kaunistatud klubi logo, värvide ja muu semiootilise atribuutikaga.\nSeda tüüpi fanaatikud on enamasti individualistid, kes ei soovi jalgpalli vaadata ning sellest vestelda suuremas seltskonnas; ning iseäranis koos inimestega, kelle pühendumise ning vastavate teadmiste tase on tema omast selgelt madalam. Paljud neist fanaatikutest on ühtlasi kirglikud statistikud.\n14. Dekoratiivpoolehoidja. Ehk jalgpallifanaatik, kes tunneb soovi ja/või kohustust elada oma lemmikklubi kohtumistele kaasa võimalikult ekspressiivselt ning enamasti ka kollektiivselt. Ta läheb mängule ettevalmistatult nagu tööle või lahingusse, võttes kaasa trummi, pasuna, loosungi, suure lipu vms; mõnede klubide ja rahvuskoondiste dekoratiivfännid armastavad ühtlasi korraldada avalikke mängueelseid ühiskogunemisi ja ühismarsse. Selline poolehoidja armastab enamasti kompromissitult nii jalgpalli kui oma koduklubi või -koondist (vt eelmine ja üleeelmine kategooria), kuid ühtlasi armastab ta ka iseennast jalgpallis. Talle meeldib olla n-ö eesliinil, teha organiseeritult lärmi ja pürot, püüda tähelepanu loosungite ja lauludega. Kuid enamasti ei otsi ta füüsilisi ja juriidilisi konflikte.\nSellisted jalgpallifanaatikud on harilikult kollektivistid, kel on kalduvus üksteist kiiresti leida. Nad koonduvad (või sunnitakse korrakaitsjate poolt koonduma) n-ö fännitribüünile, mis asub enamasti kas väljaku otsajoone taga või külgtribüüni nurgas. Suur osa nende tegevusest lähtub au ja reputatsiooni abstraktsetest ideaalidest. Nad otsivad tunnustust nii oma klubi mängijatelt, treeneritelt ja omanikelt kui ka vastasmeeskonna fännidelt ning meedialt. Teatud mõttes on nad kujundanud jalgpallifanatismist omaette spordiala, mille puhul on oluline oma tegevusega suures pildis püsida, vastase poolehoidjad staadionil üle karjuda või laulda jne. Paljudele neist grupeeringuist on auasi hoolitseda, et organiseeritud lärm nende tribüünil kohtumise ajal hetkekski ei katkeks. Et vältida piinlikku vaikust, tegutseb neist mõnede juures keegi spetsiaalne eeskarjuja, dirigendi ja cheerleader’i ühendatud funktsioonides isik (kellele võib klubi olla võimaldanud eraldi istekoha tribüüni ees paikneva posti või torni otsas).\nNende suhted vastasmeeskondade samasuguste seltskondadega on enamasti pigem sõbralikud; nad korraldavad sageli oma lemmikklubi esindusvõistkondade kohtumiste eel või järel omavahelisi jalgpallimänge vms (iseäranis kehtib see koondisejalgpalli dekoratiivpoolehoidjate kohta).\nJalgpallifanaatikute avalik kuvand põhineb suuresti just selle seltskonna tegemistel, kuna nad on kõige nähtavamad ja kuuldavamad ning ületavad ühtlasi seeläbi sageli uudisekünnist. Suurema osa jaoks pole enese sellisel moel väljaelamine aastaid või aastakümneid kestev elustiil, vaid pigem episoodiline või ajutine tegevus, mis aktiveerub sõltuvalt ümbritsevast seltskonnast, vastasmeeskonna fännide aktiivsusest ning sportlikus ja ajaloolises mõttes olulistest kohtumistest.\n15. Jalgpallihuligaan. Ehk jalgpallifanaatik, keda võib pidada nn dekoratiivpoolehoidja järgmiseks tasandiks. Ka selles seltskonnas annab tooni kollektivism (ehkki grupid on enamasti väiksemad ja koosnevad peamiselt üksnes nooremapoolsetest meestest) ning peaaegu kogu nende tegevus lähtub kollektiivse reputatsiooni abstraktsest ideaalist. Nende jaoks on oluline oma tegevusega võimalikult skandaalsel (või koguni kriminaalsel) moel suures pildis püsida. Nad otsivad tähelepanu ja äraspidist tunnustust, mis võiks ideaalis väljenduda avalikus hukkamõistus.\nEhkki jalgpallihuligaane leidub ka hardcore toetajate ja dekoratiivpoolehoidjate hulgas, on tegu suuresti eraldiseisva nähtusega, millel on nii spordi kui spordifanatismiga väga vähe pistmist. Sageli on see üksnes testosterooni, kolkapatriotismi, marurahvusluse, adrenaliinisõltuvuse, tähelepanuvajaduse ja/või sihitu agressiivsuse praktiline (ja kui just mitte legaalne, siis vähemalt otsapidi ennastõigustav) avaldumisvorm.\nEnamikku nende poolt kohtumiste eel, ajal ja järel toime pandud tegudest võib selgitada grupipsühholoogia kuldreegliga: massis olles langeb inimese intelligentsus ning väheneb vastutusvõime. Neile meeldib igal võimalusel reageerida ja provotseerida, millest suur osa on selgelt üle võlli. On igapäevane, et keegi sellest seltskonnast kutsub vastasmeeskonna poolehoidjaid kaklusele, jookseb keset kohtumist väljakule või karjub kohtunikele ja vastasmängijatele – või harvemini ka oma meeskonna mängijatele või treeneritele – isiklikke solvanguid, mis võivad olla inspireeritud mitte niivõrd vastava isiku sportlikest tegudest, vaid rassilisest või rahvuslikust kuuluvusest, välimusest, eraelulistest asjaoludest jne. Teatud riikides on sedasorti fanaatikute jaoks kirjutamata kohustus ning auasi smugeldada tribüünile keelatud pürotehnikat ning see mängu ajal taevasse lasta. Haruldased pole ka juhused, kui osa sellest seltskonnast käib kohtumisele eelneval ööl vastasmeeskonna hotelli akende all lärmi tegemas, et mängijatel oleks keerulisem end välja puhata.\n15. Ultra. Ehk jalgpallifanaatik, kes toetab (vähemalt sõnades) kompromissitult oma koduklubi, kuid selle kohtumistele kaasaelamisest ning sportlikest tulemustest enam huvitab teda hoopis oma vägivaldse fännigrupeeringu (inglise keeles: the firm) sportlik edu ja (ajalooline) reputatsioon teiste samasuguste hulgas. Tegu on täiesti omaette subkultuuriga, mida on esinenud ja esineb üksnes teatud riikide ning teatud liigade klubide juures. Kuna selle seltskonna ainsaks ideaaliks on eesmärgipäraselt esile kutsutud füüsilist vägivalda sisaldavad kontaktid vastasmeeskonna poolehoidjatega, on suur osa selle liikmetest politsei huviorbiidis ning klubi ja/või liiga on pannud neile peale staadionile sisenemise keelu. (Kusjuures teatud rahvusvaheliste kohtumiste ajal võivad mõned aktiivsemad ja agressiivsemad neist, kel juba tingimisi karistused peal, sattuda seetõttu ajutisse koduaresti.)\nOma eetika poolest jagunevad ultrate grupeeringud vastavalt sellele, kas nad kasutavad külmrelvi, ründavad kas üksnes teisi ultraid (ja sedagi üksnes kokkulepitud ajal ja kokkulepitud kohas, eemal politsei kaameratest ning üksustest) või sobiva võimaluse tekkides ka kõiki ülejäänud poolehoidjaid jne. Avalikkuse tähelepanust ning hukkamõistust enam huvitab neid staatus (olla respekteeritud, kardetud, kurikuulus jne) oma subkultuuri sees.\nJalgpall pole enam ammu pelgalt „oopium rahvale“, vaid üleüldise võõrandumise ajastul teenib see reaalsusesse eksinud massiühiskonna inimese sotsiaalseid ja psühholoogilisi vajadusi. Jalgpall moodustab järjest suurema osa meie (vahendatud) tegelikkusest ning pakub tänuväärset telge kollektiivsele teadvusele, toestab peaaegu kõikjal lokaalset (sh rahvuslikku) identiteeti ja paljude inimeste privaatset maailmapilti, pakub rahvuste ja ajalooliste identiteetide hääbumise ning teisenemise ajastul võimalust uut tüüpi osaduseks, (kokku)kuuluvuseks, jagatud saatuseks, ühiseks emotsionaalseks ruumiks koos usu objekti ning selle juurde kuuluvate kultuste ja rituaalidega.\nJalgpallifanatism on kindlasti omamoodi patoloogia – nagu kõik sõltuvused, mis ei teeni otsesel moel elu kestmist ning (ühise) elukvaliteedi hoidmist ja tõstmist. Ent samas on ta erinevatest sedalaadi haigustest üks healoomulisemaid. Rumeenia filosoof E. M. Cioran on kirjutanud: „See, kes vaevleb mingi kindla haiguse käes, ei tohiks kurta: tal on tegevus. Tõelised kannatajad ei tunne kunagi igavust: neid täidab nende haigus.“ Ilmselt tabab Cioran vähemalt osaliselt märki. Jalgpallifanaatikud ei kurda mitte igavuse ega oma haiguse, vaid meeskonna halbade ja/või konkurendi heade tulemuste pärast.\nIgas tõelises jalgpallifanaatikus on absurdiinimese visadust ning süütut lootust, elamist utoopilise realismi diskursuses. Unelmad on tasuta – unista, niipalju kui kujutlusvõime, julgus ja terve mõistus lubavad! Enamik jalgpallifanaatikuid kasutab seda võimalust suure ning lapseliku õhinaga. Sest süda on tegelikult kohutavalt rumal – ta usub õnne nagu karjatüdruk mustlase meelitusi. Olgugi et õnn (resp. sportlik edu) – kui seda üldse saavutada õnnestub – on jalgpallis kõike muud kui püsiv: võidud on enamasti ajutised ja devalveeruvad kiiresti nii sportlikus kui ka emotsionaalses mõttes, loetud päevade pärast on enamasti järgmine mäng, ka suure tööga võidetud meistritiitlit või karikat tuleb juba paari kuu pärast uuesti kaitsma asuda. Nii nädalast nädalasse, aastast aastasse…\nSee kõik meenutab Sisyphost, kelle saatuseks on veeretada kivi mäetippu, kust see alati kohe tagasi alla veereb. Selle mõistuloo põhjal essee kirjutanud Albert Camus räägib Sisyphose näitel „kirjeldamatust vaevast, kus kogu olemus pingutab ei millegi saavutamiseks“. Ning tõdeb: „Igaüks leiab alati oma koorma üles.“ Samas leiab Camus kujundlikult, et võitlus mäetipule pääsemiseks on küllaldane, et inimsüdant täita. Tema essee lõpeb sõnadega: „Ma arvan, et Sisyphos on õnnelik.“ Mina omakorda arvan, et ka kõik jalgpallifanaatikud on tegelikult omal moel õnnelikud. Sest ma olen peaaegu kogu oma teadliku elu olnud üks nendest (kategooriad: 12–13, aga otsapidi ka 9 ja 4).\n Jalgpallifanatismi geopoliitiline ja ideoloogiline taust, mille esitamine eeldaks arvukate näidete toomist, jäi mahulistel kaalutlustel käesolevast tekstist välja.\n Eesti k-s rmt-s: U. Eco, Reis hüperreaalsusse. Tlk J. Sang. Tallinn, 1997.\n E. Cioran, Lagunemise lühikursus. Tlk L. Tomasberg. Tallinn, 2002.\n A. Camus, Sisyphose müüt: Essee absurdist. Tlk H. Rajandi. Tallinn, 1972.


Punases veinis hautatud pardikoivad brokkolitambiga\nOlen juba ammu mõelnud, et võiks parti hautada, aga polnud nagu seda õiget ideed. Täna otsustasin, et proovin hautada pardikoibi punases veinis. Ja muideks see toit pääses ikka 100% meie esikümnesse küll :) Samas pole retsept üldsegi midagi keerulist, pigem lihtne ja kõigile jõukohane.\nkastme paksendamiseks 1 tl jahu\nPuhasta koivad, kui on mida puhastada. Mind näiteks häirivad tohutult need pisikesed "otsad", mis sulgede kitkudes linnuliste nahka alles jäävad. Poest paraku 100% puhastatud lindu ei saa, ikka on tarvis nende kallal ise veel "nokitseda". Kui see tehtud, siis pane koivad nahaga allapoole külmale pannile. Rasva lisada ei ole tarvis, kuna part on niigi rasvane. Rösti kõrgel kuumusel pruuniks, keera siis koivad teistpidi ja korda sama. Maitsesta soola ja pipraga. Aseta koivad haudenõusse, lisa rosmariinioksad, buljongizelee, balsamiäädikas, vein, kaneel, vesi, hakitud küüslaugud ja sibulad, Pane ahju kaane alla hauduma. Kui kaant pole, sule haudenõu fooliumiga. Hauta koibi 160C juures u 2 h. Jälgisin haudumist hoolega ja reaalselt podisema hakkas see nõu alles peale seda, kui oli u 1 h ahjus olnud. Seega minul kannatust ei olnud ja keerasin kuumuse algul lausa 230C -le. Kui nõus vedelik podisema hakkas, langetasin temperatuuri 160 C -le.\nPart on 2 h peale podisemist valmis. U 30 minutit hautamise lõpus võib foolimu ka eemaldada. Mina tõstsin koivad ettevaatlikult (et need koost ei laguneks) kastme seest välja, kurnasin kogu kastme ja paksendasin jahuga. Seejärel tõstsin koivad kastme sisse tagasi, kogu muu kraami - sibula, küüslaugu, rosmariini jne tükid viskasin minema.\nBrokkolitambi jaoks oleks tarvis võtta üks suur pott. Pane poti põhja veidi vett. Pese brokkolipea, lõika jäme vars küljest ja viska minema. Ülejäänud pea lõika või murra väiksemateks osadeks ja viska potti. Kuumuta brokkolit kaane all u 10-15 min.\nSamal ajal haki sibul ja küüslauk, prae võis klaasjaks, kuumuta piim. Kui brokkoli on pehme, kurna vesi välja, lisa brokkolile piim (ettevaatust, et liiga palju ei lisa, muidu jääb lõpptulemus liiga vedel), lisa ka sibul ja küüslauk. Tambi pehmeks, maitsesta soola ja võiga ja serveeri nagu kartuliputru koos meeletult maitsvate pardikoibadega.\nMärksõnad: brokkoli part pudru


22-11-2013, 21:36 PM\nRegaks ära kolm jõumasinat:\n1. Toomas hunt\n2. Opel kadett D caravan\n5. 4 lõbutsejat,magajat\n6. 8 nagu alati\n1. Mihkel tomingas\n5. 4 joomarit\n1. Kuldar orumets\n3. Väga vana oli\n5. 4 elukat\n6. See mis määratakse.\n22-11-2013, 22:07 PM\n1. Priit Põhjakas\n2. Hanomag-Henschel F46KA\n6. 91 nagu ikka.\n22-11-2013, 22:15 PM\n(Seda postitust muudeti viimati: 23-11-2013, 00:51 AM ja muutjaks oli supp.)\nno johhaidii, peaaegu oleks välja jäänud, inimesed käivad tööl ka ega istu netis\n2. alfa romeo giulietta (aga aega on palju veel, äkki leian midagi huvitavamat)\n5. ca 3 magavat\n6. nagu alati 37\nPS oi ma vaatasin,et mind on juba enne loogikapõhiselt kirja pandud\n22-11-2013, 22:52 PM\n2. Saab 90\n3. "Moodne", aga klassika\n6. Midagi 9-ksa ja 0-ga seonduvat paluks.\n22-11-2013, 23:05 PM\n2.Toyota Celica STI Sainz\n(Seda postitust muudeti viimati: 22-11-2013, 23:47 PM ja muutjaks oli tai.)\nRespect Priit sekundiga kõik reas.\nAga paneks ennaks ennast ka kirja (tõenäoliselt tuleb ellimineerimis voor)\n1. Juhi või Kapteni/registreerija pärisnimi (et saaks kuidagi fooruminimed ja panganimed kokku ajada ja mingigi normaalse nimekirja tekitada)\ntai aka pootsman\n2. Jõuvankri mark\nMis vaja aga vist tuleb leedust kavz tuua aga niikaua ntx international või midagi sealt kõrvalt.\n3. Jõuvankri tootmisaasta ja kes juba teab, et on "Moodne" siis mudeli tootmise algusaasta\nreguleeritav vastavalt vajadusele aga luban, et hilem kui 1769.\n4. Jõuvankri võiduajamise võistlusklass\n4wd nõrkadele järelikult ikka veo/buss ja kui Jaano tuleb siis... mul peab ikka suurem olema.\n5. Osalejate/võiduajajate arv, kes söövad lõunat ja õhtusööki ja pidutsevad ka muidugi\nTäna rääkides Jaanoga siis tal taas plaan tulla KRAZ iga seega proneeri temale ka koht.\nSee käib küll kähku...äkki ikka mahume ka ; )\n1. Janek Lepp, tel: 56 55 856\n3. Arvatavasti 1981a.\n4. 1.1. ehk tagasihoidlik turist\n5. 3 persooni söövad, sõidavad ja eks peab magama ka.\n6. Number nagu ikka 20\n23-11-2013, 00:15 AM\n(Seda postitust muudeti viimati: 23-11-2013, 10:19 AM ja muutjaks oli TootsNorman10.)\nTere ON puhas rõõm jälle siia nimi kribada\n1. Toots Norman\n2. VW Põrnikas\n5. 3 rallimeest ja 3 magajat\n6. 96 nr.\n(Seda postitust muudeti viimati: 23-11-2013, 01:14 AM ja muutjaks oli Peeter.)\n1. Peeter Paaver\n2. Nissan Silvia S12 Turbo Rally replica\n3. 1988. Tootmist alustati 1984\n4. 1.1.1 Moodne klassik\n23-11-2013, 02:08 AM\nSailing.ee teami poolt palun kirja panna:\n1. Virko Püss\n2. Land Rover Range Rover Classic\n5. 5 kodanikku\nKas veel hilja ei ole?\n1. Sergei (Fantomas) Didyk\n2. Citroen CX 25 GTI\n3. 1984, "moodne klassik" tootmise algus 1975\n4. 1.1 või 1.1.1\n23-11-2013, 04:04 AM\n(Seda postitust muudeti viimati: 23-11-2013, 04:05 AM ja muutjaks oli heikson.)\nEhk veel mahun nimekirja.\n1. Heikki Riim\n2. Masinaks sinine GAZ 69 - Nuia varjant\n3. Osavõtjaid 3-4\n4. Kindlasti ööbima\n5. Numbriks ikka 21\n1. Heigo Siitsmann\n2. Honda GL-1000\n5. 2, ei ööbi\n6. Numbri võtaks 12\n23-11-2013, 13:05 PM\nKui veel mahub üks mosse -\n1. Jaak Sooden\n5. 2 persooni\n23-11-2013, 13:11 PM\nSiin siis hetel regatude lõpp (endale meelespidamiseks). On tulnud veel põvevaid autosid juurde, millega tahetakse Talverallile tulla ja mille säilumine on minu arust oluline! Näiteks Rover SD. Ning üks tegelane "ähvardab" ikkagi selle Samara T3 replica teha\nAga see on vist uus rekord: 35 tundi ja 75 jõuvankrit u. 220 võiduajajaga ning ööpäevaga Roosta "umbes".\nSiit ka üleskutse-KÄSK: ehk pange palun majad korralikult täis! Ma ei tea, teete ööbimise koha "spekuleerimise" teema või lahendate seda PS'idega aga püüame ikak kõik putkad laeni täis toppida. Muidugi, kes ees see mees aga nagu Talverallil 12 korda juba on olnud (Juhendi punkt 11.): tegeleme sõbralikult HOBIGA ja ärme hädalda!\n23-11-2013, 14:49 PM\n(23-11-2013, 13:11 PM)PlyVal64 Kirjutas: Siin siis hetel regatude lõpp (endale meelespidamiseks). On tulnud veel põvevaid autosid juurde, millega tahetakse Talverallile tulla ja mille säilumine on minu arust oluline! Näiteks Rover SD. Ning üks tegelane "ähvardab" ikkagi selle Samara T3 replica teha\nUunikute talveralli on fenomenaalne üritus, selline regamise tempo ja kõik ootavad seda teemat tõesti 24/7 ning nüüd algab 3x30 ööpäeva e. 90x24h autode ehitust.\nMa siinkohal tõstan kaabu ja teen sügava kummarduse Priidu ja Tiina ning Co ees.\n2015 pakun end vabatahtlikuks appi, see oleks siis nagu mu 10.juubeli ralli ja annaksin panuse.\n(Seda postitust muudeti viimati: 23-11-2013, 16:43 PM ja muutjaks oli Ööbik.)\n1. Tauno Ööbik\n2. Volvo 740 GLT.\n3. 1988, tootmisaasta algus 1982.\n4. Klassi ma ei tea, vist on Sõiduauto 2WD. Tahaksin lihtsalt toredaid inimesi kohata ja osa võtta.\n5. 2 tükki inimest võtavad osa\n6. Las Fortuunale kuulub otsus, minule on 95 või 955 eriti mokkamööda numbrid. Kui kumbagi ei ole siis 780 on ka tore.\nNagu mainisin, minu jaoks on oluline osavõtt! Seejuures kohata vahvaid uusi inimesi. Ma võin sõita kasvõi numbrita või roosa numbriga, köiega kõiki kraavist välja tõmmata ja hobujõud praktilisse kasutusse panna. See auto sündis siis kui mina olin 7 aastane, aastavahetusel saab ta 26. aastaseks. Tahaksin talle talveralli ristsed teha sünnipäevaks. Jah ta veel ei ole uunikum kuid teda lappida nii kuidas ta seda väärib võtab minult niipalju füüsilist ja vaimset energiat kui mul just on. Vanatehnika on ta kindlasti, sest osad autojupipoed vastavad mulle, et sellist autot ei ole enam olemas. Seda kõige kandilisemat Volvot ja siukse mootoriga millel plokikaane teinud Porsche toodeti selle seeria jooksul alla kahe aasta, ameerikamaal on ta rariteet. Selle masina puhul meenub mulle, et kunagi oli aeg, kus igamehe õigus oli ise oma kätega, oma neljarattalise eest hoolt kanda. See aitab minul tänases plastmassiühiskonnas meelemõistust säilitada. Loodan kohata siukseid teisi vahvaid inimesi.\nAktuaalseid pilte ei ole, sest hetkel aparaat valmistub selga saama värsket kasukat talveks sünnipäeva puhul.\n23-11-2013, 17:07 PM\n1. Mati Suurvärav\n2. Toyota Crown või Dodge Daytona\n23-11-2013, 17:38 PM\nLäheb siis ralliks!\n23-11-2013, 17:39 PM\nUve Õigus /ultra


Osasse riiklikesse e-teenustesse ei saa alates märtsist pangalingi kaudu siseneda | Riigi Infosüsteemi Amet\nAvaleht Uudised Osasse riiklikesse e-teenustesse ei saa alates mä...\n„Muudatus ei mõjuta erasektori teenuseid, näiteks pankade e-teenustesse saab PIN-kalkulaatoriga siseneda ka pärast 1. märtsi. Pangalinki kasutatakse riigi autentimisteenuses kõige rohkem riigiportaali, transpordiameti e-teenindusse ning Hariduse- ja Noorteameti ja rahvastikuregistri e-teenustesse sisse logimiseks,” ütles RIA elektroonilise identiteedi osakonna juht Mark Erlich.\n„Muudatus mõjutab kuni 7000 inimest (ainult panga kaudu logib sisse umbes 4000 inimest), kes tuvastavad end läbi panga. See moodustab umbes protsendi kõikidest autentimistest riigi autentimisteenuses. Seega pole pangalingi kasutajate hulk väga suur ning olemas on ka kolm alternatiivset viisi enda tuvastamiseks. Oluline on mõista, et pangalink kui teenus ei kao tervikuna, kuid vähenenud kasutajaskonna tõttu ei toeta me seda 1. märtsist riigi autentimisteenuses,“ ütles Erlich.\nPangalink on üks võimalus, kuidas inimene saab ennast e-teenustes tuvastada. Eesti elanikel on olemas ID-kaart, mida saab kasutada e-teenustesse sisenemiseks, samuti saab selleks kasutada riiklikku mobiil-ID teenust. ID-kaardi ja mobiil-ID kasutamise kohta leiab rohkelt infot ja juhendeid portaalist www.id.ee ».\nErasektor pakub isiku tuvastamiseks Smart-ID teenust. Teenuse kasutamiseks on vaja nutiseadet. Täpsema info Smart-ID kasutamise kohta leiab aadressilt www.smart-id.com/et/ ».


Trip.ee | Makumaku\nUberi juhi soovitus Punta Canas ja lähiümbruses\n26. apr 23:49\nBavaro piirkonnas on hotellid kõik AI ja linnapealne infra on suht 0.\n8. märts 22:35\nDominikaan, kõige mõnusama rannakliimaga koht kus käidud. Ja neid kohti pole vähe.\n3. märts 22:45\nVaadates seda jaotust https://www.tuigroup.com/en-en/investors/share/shareholder-structure siis on minulgi TUI-ga reisidega cancel.\n27. veebr 19:22\nto madmaxx: Lihtsalt infoks, et enne tagasilendu pead uue e-ticketi täitma ja uue qr koodi saama. Endal läks selline info tuules kaduma. Õnneks oli lennujaamas abivalmis turva kes aitas selle check-ini sabas kiirkorras mobiilis ära täita. Ilusat nautimist!\n12. veebr 22:24\nDominikaani vabariik. Jaanuaris käidud, no stress koht. Vax tõendit küll küsiti, ka hotellis kuid igasugused karantiinid ja testid puuduvad. Lend üle FRA Condoriga. Kliima eesti inimese jaoks ülimõnus. Ainult Punta Canas oleks mõistlik AI võtta, et aju puhkaks ja ilma AI-ta läheks isegi kallimaks. Hetkel hotellidel hääd pakkumised.\n11. dets 2021 15:20\nto:Buldooza. Tänud, aga see info on mul juba olemas. Lihtsalt kogemus puudub. Võrreldes teiste lennufirmadega tundub suht "hapu" seis.\n10. dets 2021 19:08\nto: henry. Kahjuks ei loe seda piletilt välja. Edit: peaks olema 767-300, aga istmevahe on lennufirmati erinev.\n16. okt 2021 18:23\n28. aug 2021 19:55\nSoovitan soojalt Lissabonis liiklemiseks kasutada Bolti, praktiliselt olematu raha eest saab liigelda kuhu vaja. Vähemalt meil läks kokku 2 päeva jooksul 4 in peale 95 EUR. Käidud Sintra, Cascais, Belem Tower ja lisaks linnas kõik vajalikud liiklemised. Sintra on Lissabonist ca 30 km J. 4 in kohta tuleb odavam kui ühistranspordi kaarti kasutada. Lisaks meeletu aja kokkuhoid ja näeb kindlasti rohkem. Usun, et selle aja jooksul leiab ka mõne mõistliku autorendi.\n30. juuli 2021 22:27\n2. mai 2021 21:53\n30. jaan 2021 12:40\n30. dets 2020 19:42\nJaanuri lõpp üksinda väike Krabi tripp TUI viimase hetke pakkumisega. Ei miskit erilist vaid efektiivne psoriaasi ravi.\nVeebruari lõpp-märtsi algus koos perega: Lissabon ja sealt edasi nädal Sao Tome ja Principel (olen sellest ka siin eelnevalt põgusalt kirjutanud). Seda oli plaanitud juba 10 kuud ette ja tagasi saime nädal enne kui maailm lukku läks. Totaalne vedamine. Niigi käis sealt Euroopasse 3 lendu nädalas.\nÕnneks oli eelnevalt perega kokku lepitud, et teeme selle Sao Tome ära ja alles, siis hakkame uusi asju broneerima ja oligi haruldane seis, et polnud ühtegi lennupiletit ega hotellibronni. Esmakordne situatsioon viimase 8-9 aasta jooksul.\nJuuli keskel nädalake Põhja-Soome ja Nordkapp koos pere ja koeraga. Jällegi läks õnneks, Norra tehti 3 päeva enne lahti. Sealt ka suurim elamus kui Nordkapis, Skarsvagis, kell 24.00 sai päikest võtta ja järves ujumas käia. Päris sürr kogemus!\nHetkel plaane pole ja ei tule enne kui see suur segadus on klaarunud, sest reisimine on minu jaoks peaasjalikult puhkamine. Kuid puhkus ilma vabaduseta OLLA, pole ikka see kuid eks varsti reisime jälle!\n9. sept 2020 18:22\n12. aug 2020 12:29\nTunnel on tasuta juba aastast 2012.\n27. mai 2020 21:33\nPoola teede teemast küll veits mööda kuid jätkates eelnevat :-)\nKes ommukul Talnast Euroopa poole liiklema läheb, siis lõunaks sobiks ideaalselt selline koht\nÜle eelmisel aastal täiesti lambist leitud ülihubane söögikoht mõisapargis. Hinnad suht mõistlikud. Kabanossi vaba koht :-). Valmiermuiza õlu (minu lemmik) saadaval. Loodan väga, et nad pole pidanud ennast kokku pakkima.\n2. veebr 2020 06:37\n11. jaan 2020 23:09\nVahemaade jaoks http://ee.toponavi.com/\n18. dets 2019 16:05\n... paari tunniga Domodedovost, Seremetjevosse? Tundub nagu "mission impossible".


Andrew Irving "Peaparandamise kunst" (152209936) - Osta.ee\nAndrew Irving "Peaparandamise kunst"\nEseme ID: 152209936\nEseme ID: 152209936 Seisukord: kasutatud Tarneaeg: 7 päeva\nTegelustuba99.9% / 924 / vaata kasutaja e-poodi\nSajandite vältel on kontrolli alt väljunud napsitamisõhtu tagajärgede leevendamiseks välja mõeldud hulgaliselt kummalisi ja suurepäraseid ravimeid alustades taldrikutäiest öökullimunadest ning lõpetades sidrunikoore hõõrumisega kaenla alla. Tänapäevaste napsitajate õnneks sisaldab käesolev raamat populaarseid retsepte, mille koostisosad on märksa vastuvõetavamad. Kõigi siinsete pohmellikokteilide loojad on maailmakuulsad 20. ja 21. sajandi baarmenid, kelle püha eesmärk on olnud oma kannatavatele klientidele võimalikult hästi eluvaim sisse puhuda.\nRaamat Hingest aus Kaidi Laur\nANNIKA WIDHOLM "PÖÖRITUS".\nIMELINE AJALUGU suur kogus, 49tk!


Ekraanilugeri abil tagasiside esitamine tagasisidekeskuses\nEkraanilugerit saate kasutada tagasiside saatmiseks Windows Tagasisidekeskus. Oleme seda jutustajaga testinud, kuid see võib töötada teiste ekraanilugeritega seni, kuni nad järgivad levinumaid hõlbustusstandardeid ja -tehnikaid.\nAvage Tagasisidekeskus rakendus menüü Start. Kuulete: "Andke meile tagasisidet, et Windows paremaks muuta".\nMärkus.: Samuti saate alustada uue tagasisideüksuse esitamist otse, vajutades Windows + F. See võtab ka töölaua kuvatõmmise ja manustab selle tagasisideüksusele. Sel juhul jätkake 4. juhise juurde.\nSisselogimiseks vajutage tabeldusklahvi (Tab), kuni kuulete teksti "Sign in now" (Logi sisse kohe), ja vajutage sisestusklahvi (Enter). Avaneb aken Logi sisse. Vajutage tabeldusklahvi (Tab), kuni kuulete kontot, mille soovite sisse logida, ja vajutage sisestusklahvi (Enter). Kui te ei kuule oma konto nime, vajutage tabeldusklahvi (Tab), kuni kuulete teksti "Use a different account" (Kasuta muud kontot), valige üles- ja allanooleklahvidega konto tüüp ja vajutage sisestusklahvi (Enter). Sisestage oma meiliaadress ja muu identimisteavet vastavalt vajadusele.\nKui olete varem rakendusse Tagasisidekeskus sisse loginud või ei soovi sisse logida, jätke see toiming vahele.\nOlenevalt sellest, millist tagasisidet soovite saata, vajutage tabeldusklahvi (Tab), kuni kuulete teksti "Teata probleemist" või "Soovita funktsiooni", ja vajutage sisestusklahvi (Enter).\nKuulete sõna "Summarize your feedback" ("Tagasiside summeerimine)." Tippige soovitud tagasiside kokkuvõte.\nTagasisidega saate lisada valikulise üksikasjaliku selgituse. Selleks vajutage tabeldusklahvi (Tab), kuni kuulete sõna "Selgita üksikasjalikumalt", ja tippige üksikasjalik selgitus.\nVajutage tabeldusklahvi (Tab), kuni kuulete teksti "Next" (Edasi), ja vajutage sisestusklahvi (Enter).\nTagasisidekeskus valib sisestatud teabe põhjal automaatselt tagasisidekategooria. Selle soovituse läbivaatamiseks vajutage tabeldusklahvi (Tab), kuni kuulete teksti "Feedback category" (Tagasiside kategooria), millele järgneb automaatselt valitud kategooria.\nAutomaatselt valitud kategooria muutmiseks vajutage tühikuklahvi, seejärel vajutage üles- või allanooleklahvi, kuni kuulete kategooriat, mis kirjeldab teie tagasisidet kõige paremini, ja vajutage sisestusklahvi (Enter).\nVajutage tabeldusklahvi (Tab), kuni kuulete teksti "Feedback subcategory" (Tagasiside alamkategooria), millele järgneb automaatselt valitud alamkategooria.\nAutomaatselt valitud alamkategooria muutmiseks vajutage tühikuklahvi, seejärel vajutage üles- või allanooleklahvi, kuni kuulete tagasisidet kõige paremini kirjeldavat alamkategooriat, ja vajutage sisestusklahvi (Enter).\nRakendus Tagasisidekeskus otsida olemasolevat tagasisidet, mis sarnaneb teie omaga. Tagasiside lisamine olemasolevale tagasisidele aitab probleemi paremini mõista. Sarnase tagasiside sirvimiseks vajutage üles- või allanooleklahvi, kuni leiate omale vaste, või kuni kuulete sõna "New feedback" (Uus tagasiside).\nKuulete sõna "Consider this a blocking issue" ("Võtke seda kui blokeerimisprobleemi)." Kui probleem, mille kohta tagasisidet saadate, takistab teil töötamast või konkreetse ülesande täitmisest, vajutage märkeruudu sisse- ja välja lülitamiseks tühikuklahvi.\nKuulete: "Milline järgmistest kõige paremini kirjeldab teie probleemi?" Suvandite sirvimiseks vajutage üles- või allanooleklahvi, kuni leiate selle, mis teie probleemi kõige paremini kirjeldab, ja vajutage selle valimiseks tühikuklahvi.\nVajutage tabeldusklahvi (Tab), kuni kuulete sõna "Attachments" (Manused). Soovi korral saate tagasisideüksusele manustada mitut tüüpi lisateavet.\nLõikelaualt kuvatõmmise manustamiseks vajutage klahvikombinatsiooni Ctrl+V.\nFaili manustamiseks vajutage tabeldusklahvi (Tab), kuni kuulete teksti "Attach a file" (Manusta fail), ja vajutage faili dialoogiboksi avamiseks sisestusklahvi (Enter). Otsige üles fail, mille soovite manustada, vajutage tabeldusklahvi (Tab), kuni kuulete teksti "Open" (Ava), ja vajutage faili manustamiseks sisestusklahvi (Enter).\nKui soovite manustada diagnostikasalvestise sellest, et proovite probleemi uuesti luua, vajutage tabeldusklahvi (Tab), kuni kuulete teksti "Recreate my problem" ("Probleemi uuesti registreerimine)," ja vajutage sisestusklahvi (Enter). Salvestamise alustamiseks vajutage tabeldusklahvi (Tab), kuni kuulete teksti "Start recording" (Alusta salvestamist), ja vajutage sisestusklahvi (Enter). Nüüd saate tagasisidekeskuse rakenduse minimeerida ja teha vajalikud toimingud mõnes muus rakenduses. Kui olete lõpetanud, naastge fookus tagasisidekeskuse rakendusse, vajutage tabeldusklahvi (Tab), kuni kuulete teksti "Stop recording" (Lõpeta salvestamine), ja vajutage sisestusklahvi (Enter).\nVajutage tabeldusklahvi (Tab), kuni kuulete teksti "Nõustun saatma Microsoftile manustatud faile ja diagnostikat koos minu tagasisidega", ja vajutage märkeruudu täitmiseks tühikuklahvi.\nVajutage tabeldusklahvi (Tab), kuni kuulete teksti "Submit" (Edasta), ja vajutage sisestusklahvi (Enter).


Kkena oled. :)\n21.12.2011 - 15:08, TwistySister\nZeni maister erootika valdades on Remo, Verry tundeline , zensuaalne, zeksikas. Pakub Erinevaid orgasmilisi mönuzid. Ootab zinu kirju , ta on Very Kiimaline. :)\n26.01.2011 - 22:19, -tgs-\nOsssaa rsk,päris sheff soeng:P\n26.01.2011 - 22:07, --kristin--\ntnx oli ja paar aastat tagasi :D praegust teistsugune, pilti pole ainult :D\n26.01.2011 - 22:13, FOXdemon\nReymo rahuldab kõiki fetišeid, mida soovite, tean seda omast käest. Iga fantaasia saab tegelikkuseks, iga soov saab täidetud. Kõik on vaid ühe sõnumi kaugusel!\n26.01.2011 - 22:05, -tgs-\nRemo on nii kuum kui ta mõtleb sinule. Talle meeldib kui sa teda katsud, Remo on voodis... üksinda... ja mõtleb sinule. Saada sõnum kui soovid teda rahuldada.\n26.01.2011 - 21:51, -tgs-\n26.01.2011 - 21:43, -lilkaro\nRemo ootab naistelt kirju :D , pakub igas asendis seks poosesid ;) , et jhm , Gigolo teenused täitsa saadaval ;) , vaid kirjutage mulle ja panen aja kirja! :)\n26.01.2011 - 21:40, -tgs-\nRemo paku IGALE naissoo esindajale intiimseid teenuseid. Vanus ega suurus pole tähtis, vaja on vaid kirge ja tahtmis, suurt soovi ja armastust. Remo ootab!\n26.01.2011 - 21:27, -tgs-\nRemo pakub erootilist massaaži, gigolo teenust, oraalset naudingut ja muid erootilisi teenuseid. Aega saab kinni panna mulle postkasti kirjutades.\n26.01.2011 - 21:15, -tgs-\nReymo pakub gigolo teenust , kui kellelgi soovi , siis kirjutage mulle , panen märkmiku aja kirja ;) , et jhm , Uusi Tutvusi võib ka teha :D\n26.01.2011 - 21:04, -tgs-


Uudne lahendus hoiab järelveetava pritsi puhtana\nChafer Machinery paigaldab traktorile pikendatud porikaitsmed, et hoida järelveetavaid pritse puhtana ka kõige hullemates tingimustes.\nEnnetamaks mustuse teket järelveetava pritsi juhtpindadele ja poomile, et vältida kahjustusi ja düüside ummistusi, on turul muidki süsteeme, kuid meie info kohaselt on see esimene kaitse otse pihusti tootjalt.\nKinnitused on konstrueeritud nii, et need sobivad Cat II, III ja IV ühendustele. Kaitse on üsna suur ja raske, nii et ettevõte soovitab seda paigaldada kahel inimesel. Lihtsam on kaitse paigaldada enne pritsi ühendamist.\nKaitsmed on klambrite abil horisontaalse toru külge kinnitatud, võimaldades neid traktorite rööpmelaiustele vastavalt sisse- ja väljapoole liigutada.\nKaitsme pealmised paneelid on valmistatud PVC-st, alumine tugevdatud kummist ja raam pulbervärvitud terasest. Briti põllumeestele on kaitsmed praegu saadaval hinnaga 680 naela + km (u 764 eurot) pluss kohaletoimetamine.\n"Esitleme kaitset kui lahendust järelveetavate pritside klientide probleemile," ütleb Joe Allen Chaferi müügi- ja turundusosakonnast. "Kuid toode on ilmselgelt kasulik kõigi järelveetavate seadmete jaoks, nii et eeldame, et müüme neid hea hulga ka väljaspool oma kliendibaasi.”


Millist partnerit / loverit vajate oma zodiaki järgi / Armastus | Nõuanded ja kasulik teave suhete ja abielu kohta.\nKoduleht » Armastus » Millist partnerit / loverit vajate oma zodiaki järgi\nVenus esindab armastust. Kuidas suhetes tegutsedes ja sellele reageerite, on otseselt seotud sellega, kui tugev Venus mõjutab teid, mis võib olla ja sageli on täiesti erinev kui teie päike, kuu ja tõusev mõju. Selle teadmine aitab teil mõista, milliseid omadusi te armastuses väljendate ja mida te partnerist otsite. Kuidas tunnete rahulolematust suhetes ja armastuses, kui te ei tea, kui palju Venus sind mõjutab? Kui te ei olnud rahul kõigis oma suhetes, valisite ilmselt inimesed, kes ei ole teie märgiga kooskõlas. Ideaalis peaksite valima sama elemendiga partneri, olgu see siis maa, õhk, vesi või tulekahju või sama vibratsioon, olgu see siis naiselik, maa ja vesi või mehelik, tulekahju ja õhk.\nSee ei pruugi olla täpne teadus, kuid üldiselt võib teie Venuse mõju teadmine aidata teil seda, mida soovite. Samuti aitab see teil mõista, mida partneris vajate. Mida rohkem te sümboliseerite, mis ei vasta teie hingele, seda rohkem sa saad oma südame puruneda. Vastasel juhul annad ja annad ja annad, kuni sa ei saa enam anda, kuni olete põrand põrandal ja kuni teie süda pole enam. Nii et kui te plaanite elama asuda, vaadake tõsiselt oma Venuse ühilduvust. Võta oma sünnituskaart nii kiiresti kui võimalik. Uurige oma Veenuse mõju ja seejärel tutvuge endaga. See aitab teil leida vajalikku kaaslast ja väärivad. Ära alahinda iseseisvuse võimu ja küsi tõsiseid küsimusi selle kohta, millist tüüpi partnerit sa tõesti tahad. Kindlasti võidab see veel ühe südamevalu.\nJäär õitseb tegevuses, perioodil. Kui suhe on püsiv, liiguvad asjad aeglaselt või ei ole spontaansust, siis sa saad oma südame pikemas perspektiivis katki. Jäär, sulle ei meeldi istuda või oodata. Sa tahad kogu aeg elus elada ja tahad edasi liikuda. Kui leiad end ootamas oma partnerit sagedamini kui mitte, ja tunne, et olete pettunud, siis liigu edasi, tüdruk. See isik ei ole sinu jaoks. Sa tahad kedagi, kes suudab teie energiaga sammu pidada ja anda nii palju energiat, kui te välja panite. Lõpetage mõtlemine, sest teised aeglustavad, peaksite ka. See pole sinu olemuses. Sul on kiire tulekahju käivitamine ja kiire väljapanek, pidage seda meeles. Ja ära lase teiste tegelane proovida oma tuld armastuseks. Sa tahad kiirelt arenenud armastust, siis peaksite seda tegema. Ärge settige. Otsige keegi, kes on füüsilistesse tegevustesse, nagu iga spordi, matkamine või tantsimine. Teie süda puruneb, kui sul ei ole võimalust olla füüsiliselt mobiilne või põnevustunne. Kui keegi on ülimalt lõdvestunud või kodune, siis ei saa te midagi alustada, et sa ei põletaks oma armastuse leegiga.\nSellel pole midagi, Taurus, nii et nägu faktidega. Te vajate kõige suurema turvalisuse ja kahekordse mõõtme. Mida see tähendab? Sul on vaja rahalist ja emotsionaalset turvalisust. Olete kõiges selles, et teil on elu parim, ja sa saad oma südame katki, kui teie partneril pole selles küsimuses täielikku ja täielikku toetust. Ära tunne seda halvasti. See on osa sellest, kes sa oled, Taurus. Sulle meeldib peenemad asjad elus ja sa armastad end turvaliselt tunda. Kui need vajadused ei ole täidetud, kui sa seda isegi ei tunne, siis buum! - südame löögid tulevad vasakule ja paremale. Leia partner, kes suudab teile selle stabiilsuse anda. Ärge püüdke lahendada armastust, mis ei sisalda emotsionaalset ja rahalist turvavõrku. Kui sa püüad ise maksma asju sagedamini kui mitte, siis kui sa tunned kõrvale ja ignoreeritakse, siis saad kindlasti oma südame mitte ainult katki, vaid puruks. Mine partneri juurde, kes annab teile, mida teie süda soovib, elu, mis on täis luksust ja tõelist armastust. Lõpetamine töökohaga isikuga ei ole üks, ära mõtle isegi sellele.\nKui sa püüad oma keelt hammustades, hoides tagasi ja hoiate asju sagedamini kui mitte, siis Gemini, vabandust öelda, et suhe, mida sa oled, ei ole õige. Gemini vajadus väljendada ennast ja see hõlmab kõiki kommunikatsioonivorme. Alates pikkadest vestlustest füüsilistele näidetele on Gemini vajadus selles suhtes väljendada. Kui sa ei suuda ennast suhtel väljendada, siis sa pead oma südame purunema. Pick keegi, kes tahab kuulata või kellel on hea meel sinuga rääkida. Aga ärge vali kedagi liiga tõsiselt, sest tunned, et niisugune märk on kaalutud. Mine kergete, mänguliste inimeste juurde, kes ei kavatse sind kohtunikuks pidada. Kui te arvate, et sulle meeldib tõsine, nööpitud partner, kes on häbelik ja vaikne, olete vale. Ärge isegi pidage sellist partnerit sinu jaoks, Gemini, sest see on lihtsalt väänatud. Lõbus inimene on tee. Mida rohkem probleeme teie partneril on, seda tõsisemad nad on ja mida tõenäolisemalt olete õnnelikud. Niisiis, südamelööv.\nVähk on tavaliselt kooskõlas nende emotsioonidega. See on fakt. Kui teie partner on tihe, suletud või salajane selle kohta, kuidas ta tunneb, siis ei tunne te investeeringuid suhetesse. Sa armastad oma partnerilt emotsioonide kuvamist. Sa tahad kuulda oma halbast päevast ja sa tahad olla õlg, mis nutab. See on korras, kui tahad neid asju, vähk. Lõppude lõpuks, sa oled üsna tundlik ja me armastame sind selle eest. Kui sa ei näe ega tunne oma partnerilt samu emotsioone, siis suhe ei tööta. Sa saad oma südame ainult katki. Kui te ei saa kindlustunnet ja komplimente, romantilisi sosistusi või südamlikke sõnu, siis suhe pole sinu jaoks. Sa saad oma südame katki. Veenduge, et leiate keegi, kes on sama emotsionaalne kui te olete, ja olge selle suhtes tõeline. Midagi vähem paneb teie südame stringid pingele ja põhjustab nende sattumise. Olge ausad selle kohta, et sa tahad saada teada, kui palju sa armastad ja hoolid ka. Räpane suhe põhjustab ainult valu, vähk. Otsite partnerit, kes kannab oma südame oma varrukal.\nJah, Leos on tuntud tähelepanu keskpunktis ja see ei erine armastusest. Kui sa oled leo, kes on neid wallflowersi taga ajanud, siis pole ime, et sa saad oma südame katki. Leos vajab tähelepanu. Kui sa ei tea, et sa ei saa seda väljendada (ja hoiab tähelepanu), paisuvad asjad teie kahe vahel kiiresti. Keegi, kes väldib tähelepanu keskpunkti, varjab varje ja tal puudub edevus, ei ole sinu jaoks. Teil on vaja kedagi, kes sobiks teie vajadustega teie silmis. Peatus läheb kellelegi, kes on ebamugav ja laseb teil särada. Ei, see ei tee sinu eest, Leo. Teil on vaja kedagi, kes astuks sellesse tähelepanu keskpunkti, särab nii palju kui sa säraksid, ja varastada näitust sinuga. Kui sa oled kellegagi, kes ei ole kindel, ei ole see isik sinu jaoks. Teil on vaja kedagi nagu sina, sa pead oma partneri üle uhkust tundma, sest nad esindavad sind. Kui see vajadus ei ole täidetud, puruneb teie süda. Teid on hoiatatud.\nKui ebapraktiline inimene läheneb sulle, siis Neitsi, ei taha ta temaga ega pärijaga midagi teha. Peatus langeb muinasjuttude romantikale, romaanidest lugemisele või suurele ekraanile. Kuigi see on ahvatlev ja tundub kena, pole see sinu jaoks. Selline armastus on teise märk, mitte teie jaoks. Mitte üldse. Sa oled lihtne, otse edasi ja isegi natuke külm ja lahti. Sul on vaja partnerit, kes sellest sinust aru saab. Teie armastuskeel on teenus, nii et sa oled kõik selleks, et teha oma partnerile asju, nagu näiteks tööde tegemine, arvete maksmine ja maja korraldamine, mitte täis kiindumust. Kui valite partnereid, kes on emotsionaalselt ja füüsiliselt puudustkannatavad, pole ime, et sa saad oma südame katki, Neitsi. Püsige oma armastuse versiooni vastu ja lõpetage oma armastuse loomine, mille on loonud keegi teine. Teie jaoks on see praktilisus. Minge ka mõne kasuliku isiku juurde. Otsige partnereid, kes on vastutustundlikud, tagasihoidlikud ja arukad, muidu sa kaevad ennast teise suhetes.\nLibras vajab partnerit, kes on füüsiliselt atraktiivne. Kui te arvate, et sa võid minna intellektuaalse stimulatsiooni alusel, siis mõtle uuesti. Teil peab olema oma kaaslastele tugev füüsiline atraktsioon või suhe kiiresti laguneb. Tasakaalustatud on ka suur. See tähendab õiget emotsionaalset ja praktilist summat. Sa ei taha kedagi, kes ei suuda emotsioone toime tulla või kes ei suuda elada igapäevast elu. Peatus läheb partneritele, kes kasutavad emotsioonide kuvamist, on tundlikud, neil ei ole sh * t koos ja nad on keskmised. See pole see, mida sa oled, Kaalud. Lihtsalt hoia seda reaalselt. Partnerid, kes on vulgaarsed või ei tea, kuidas end avalikult kanda, hõõruvad teid valesti. Ärge arvake, et vajate seda halb poiss tüüpi, mässulist ilma põhjuseta. Ei, see pole sinu jaoks. See tüüp sobib rohkem teise märgi jaoks, kuid kindlasti mitte hästi tasakaalustatud ja stiilsete Kaalude jaoks. Jätkake sinna ja sa saad oma südame lahti.\nSee pole lihtne, Scorpio. Te olete super, duper, über intensiivne, kui tegemist on armastusega. Sinu armastuse versioon on ebatavaline. Sa pead nii kirg kui ka draama. Kui teie partner ei ole armastuses nii tugev ja entusiastlik, siis see ei tööta. Otsige partnerit, kes sobib teie obsessiivse iseloomuga. Kui teie partner ei ole sinust nii hull, kui olete tema kohta, siis sa saad oma südame katki. See on lihtsalt nii lihtne. Partnerid, kes oma armastust eemale hoiavad, ei armasta sind 100% ja ei ole ustavad, et teil ei ole Skorpioniga koostööd. Tüdruk, minge kedagi, kes vajab armastuse elemente. Olge ka kellegagi, kes on täielikult pühendunud ja pühendunud teile ja armastusele. Midagi vähem ei vasta teile. Kui te olete kellegagi, kes ei mõista kõikehõlmavat armastust, siis ütleb, et armastus ei ole nii sügav ja ei usu, et kogu südamest armunud on see, kes murdub teie südame. Peatuge tavapärase kaaslasega ja traditsioonilise armastuse lugu -See pole sinu, Scorpio. Ja ärge unustage seda. Õige on seal, just nagu hullu armastuse pärast.\nKui olete dating või armunud inimestega, kes ei ole teie parim sõber, siis läheb vale teele, Ambur. Teil on vaja otsest parimat sõpra, kellel on hüvitised. Ambur on kõike seda seikluselu, mis tõuseb ja läheb kuskile, proovides midagi uut ja olla julge ja vapper. Kui sa lähed nõrga ja kerge, mitte ainult suhe väheneb, kuid te võite oma südame puruneda. Ilma selle parema sõbra elemendita muutub suhe stagnatsiooniks, mis on suhetes soovitud vastand. Oled kőik majanduskasv. Sa pead liikumist, elujõudu ja ohtu. Teil on vaja kõiki neid elemente korraga. Siis hiljem võimalus filosoofida kivi. Kui valite partnereid, kes ei vasta sellele arvele, ärge isegi raisake oma aega. Sa lõpuks pettunud ja süda katki. Ilma seikluseta ei lähe asjad kuhugi. Leidke keegi, kes uurib elu nii palju kui sina. Partner, kes näeb hea välja paberil, on see, millest sa peaksid minema.\nKaljukitsid on tõsisemaks armastuseks. Mida see tähendab? Kindel ja keskendunud armastus on armastus Kaljukitsele. Lennukid, päevaretajad on partnerid, kellega vältida. Need partnerid rikuvad Kaljukitsu sellist laadi äri. Kui jätkate tagasihoidlikku armastajat, see, kes istub tagasi ja ootab tulevaid või juhtuvaid asju, see, kellel ei ole paljusid eesmärke, siis saad iga kord oma südame katki. Sa nõuad ambitsioone, sa tegelikult sellest maha võtad. Eesmärkide seadmine ja saavutamine on Kaljukitsele seksikas. Te peate just selle teie poole aktsepteerima. See on ok neid asju soovida. Sa tahad partnerit, kes on edukas või kes võtab edu väga tõsiselt. Ilma ambitsioonideta on teil igav. Ilma majanduskasvuta olete te temast huvitamata. Armastuse tüüp, mida te otsite, on umbes küpsus. Kui te jätkate flirtide partnerit, siis olete pettunud. Võtke oma armastuselu tõsiselt, Kaljukits ja näe fakte. Sa tahad kedagi, kes suudab tegeleda elu äriga ja sellega, mis sellega kaasneb. See näeb eesmärke, mis lähevad, mitte suudlused ja käed.\nLove for Aquarius on kõike sõprus. Esiteks, sõbrad siis armastajad. Kui see ei ole asjade järjekord, siis ärge isegi arvestage võimalusega midagi kauakestvat. Sa tahad, et keegi räägiks, jagada oma kõige sügavamaid ja tumedamaid saladusi. Veelgi olulisem on, et sa tahad kedagi, kes suudab lõhkuda ilu ja kogu ühiskondliku korra. Sa oleks parem otsida partnerit, kes ei pahanda, et olete veidi armunud ja kes on vaimselt või füüsiliselt veider. Inimesed, kes saavad ühendada hinge ja spirtiga, on need, keda vajate. See ei puuduta nii armastust, vaid ka teie ja teise isiku vahel loodud sidemeid. Partner, kes arvab, et maailm on erinev, on sinu jaoks üks. Kõik kollektiivsed mõtlejad, kõik koopiad, kõik mitte-mõtlejad, murdavad teie südame. Ole ausad iseenda suhtes ja minge partneri juurde, kes mõistab, et elus on rohkem kui armastus. Inimese sidumine ületab tavapäraseid romantilisi suhteid. Lase, mis juhib sind oma hingesugulase ja mitte teise südamepauseni.\nKalad, kuula üles: ilma hingeühenduseta peate korduvalt kordama südame murdumise tsüklit. Teie jaoks on see sada protsenti hinge seostamisest. Ei ole muud võimalust seda panna. Füüsiline on füüsiline aspekt. Sina tahad suhelda, et minna sügavamale, inimese vaimsele sisule. Vaimsus on sinu jaoks number üks, Kalad. Kui sa leiad ennast jälitades partnereid, kes isegi ei vajuma vaimsust või kes on madalad, saad oma südame katki. Ükskõik kuidas sa ei saa viimast koos inimesega, kes ei stimuleeri teie hinge ja tšakrat. Rahaline tagatis ei tähenda teile midagi, nii et lõpetage nende partnerite tagaotsimine. Sa tahad kedagi, kes on kaastundlik ja kes suudab sulle näidata armastust väljaspool seda maailma. See kõik on seotud hingega, ja kui te jätate hingeühenduse loomise tähelepanuta, satute suhetesse, mis ei vasta teie olemusele.


Mängu-filmid ehk filmid mängudest - Level1\nMängu-filme ehk filme mängudest tekib sama kiiresti kui idufirmade ideid värskelt Tallinna Ülikooli astunud tudengite peas. Nende filmiprojektide poolikud treilerid ja ühisrahastust paluvad videoklipid jalutavad vastu üle päeva ning nende käsitletud teemad näivad olevat juba eos varem tehtud või mitmetest varasematest kokku pandud. Selles saab ilmselt süüdistada Interneti kõikvõimsust eneseteostusel ning usku, et ühisrahastus tõesti parandab maailma. Küll aga jalutab aeg-ajalt vastu mõni teistest kirkam filmiidee, kellele tahaks pikemalt järgi vaadata ning mõelda, mis tunne oleks temaga veeta üks mõnus õhtu.\nIndie-filmitegijad on juba aastaid julgelt eksperimenteerinud videomängude temaatikaga videoformaadis.\nKui lombitagune filmitööstus hakkab vaikselt saama üle hirmust teha videomängudest filme, lükkates käima teiste seas nii Assasin’s Creed’i projekti kui ka World of Warcraft’i linateose. Erinevalt Hollywoodist ei taha ja ei kavatsegi algajad ja indie-filmitegijad sinna vahele võrdusmärki lisada. Nad on juba aastaid julgelt eksperimenteerinud videomängude temaatikaga videoformaadis. Olgu selleks siis fan-made filmid, dokumentaalid või soovid suurema tüki hammustamisega teha täispikka filmi.\n2012. aastal avalikustati kauaoodatud ning väga positiivse vastukaja osaliseks saanud Indie Game: The Movie, mis rääkis loo indie-mängude tegijate eneseohverdustest, et teha seda, mida armastatakse. Film osutus nii emotsionaalseks retkeks, et võttis mõnelgi lõputiitrite ajal silmanurga märjaks, sealhulgas ka minul. Seejärel tekkis äravahetamiseni sarnase ideega film GameLoading: Rise of the Indies, mille ilmumiskuupäeva pole veel teada.\nKui tahta aga personaalsemat lähenemist, mis tooks ühe mehe higi, vere, pisarad, nälja ja tema enda üles võetud materjali piinlikult lähedale, tuleb vaadata filmi Pixels and Polygons: An Indie Game Developer Story, mis on täiesti vabalt youtube vahendusel kättesaadav. Hoiatuseks tuleb lisada, et sealt ei ole mõtet oodata ideaalse kompositsiooniga kaadreid, Oscari väärilist montaaži või kõnepruuki, kus ei sisaldu ruppe sõnu. Nagu päris eluski!\nFilmitööstuse poolt ära rikutud silmade jaoks on kindlasti vaadatavam lühidokumentaal The Creativity of Indie Video Games, mis võtab hästi ja kõigile arusaadavalt kokku indie-mängude võlu, valu ja selle, miks kurat peaks mängude eest raha maksma.\nVeidi kaugemasse minevikku vaadates hakkavad silma paar väga huvitavat dokumentaali videomängude teemadel. Minu jaoks üks parimaid Second Skin (2008) näitab veidi valgust nende inimeste magamistubadesse, kes üle kõige tahaksid loobuda oma reaalselt elust ning kolida täielikult virtuaalmaailma. MMO mängud võivad viia mängijad piirini, kust on väga raske tagasi tulla ning see film proovib vastata küsimusele, miks see nii on ja kas tegemist on tingimata halva nähtusega.\nNohikud, kes said tänu videomängudele milleski maailma parimateks.\nKõige värvikamad ja väga hästi videomängude ajastut kokku võtvad dokumentaalid on põhinevad muidugi arkaadide hiilgeaegadel, mida kahjuks Eesti mängumaastik kogeda ei saanudki. Chasing Ghosts: Beyond the Arcade ja The King of Kong: A Fistful of Quarters esitlevad põnevalt lugusid nüüdseks juba vanadest meestest, kes olid arkaadide ebajumalad. Nohikud, kes said tänu videomängudele milleski maailma parimateks.\nPraegu töös olevatest ja huvitavamatest projektidest saab esile tuua dokumentaali No Princess in the Castle, mis toob ekraanile rohkem kui 30 intervjuu abiga naiste rolli videomängudes. Teiste seas istuvad kaamera ette mängutööstuse veteran Brenda Romero, programmeerija Rebecca Heineman ja professionaalne mängur Ryli Cious. Äramärkimist väärib veel asjaolu, et sama filmi autorid on teinud dokumentaali The Video Craze.\nDokumentaalfilmi mõjust on haisu ninna saanud ka mängufirmad ise, kes siis otse või kaudselt on hakanud läbi tootepaigutuse oma mänge promoma. Selle eesotsas on muidugi Valve oma filmiga Free to Play, kuid ka teised tahavad saada oma koogitükki. Hiljuti avaldati treiler 2K tehavale filmile The Art Of The Game, mille näol näib olevat tegemist kaudse Borderlands mänguseeria promoga.\nMängud ja filmid on olnud algusest peale idee tasandil omavahel väga seotud. Videomängude ajastu alguses oli seda muidugi vähem märgata, kuid mida aeg edasi, seda rohkem hakkab see silma. Nüüdseks oleme jõudnud olukorda, kus meediumit arvestades pakuvad mängud filmidest rohkem võimalusi nii publiku haaramiseks kui ka loo jutustamiseks. Seda on näidanud ka rahapatakad, sest mängutööstus on läinud juba filmitööstusest mööda. Üks asi on aga selge, mängud on selleks, et jääda. Kas siis meie riiulitesse, koodiridadena kõvaketastele või andekate režissööride filmidesse.


Volkswagen esitleb oma esimest täiselektrilist ID.4 linnamaasturit - Auto.pub\nVolkswagen esitleb oma esimest...\nID.4 on ID.3 järel teine mudel, mis põhineb MEBil ehk modulaarsel elektrisõiduki platvormil ning see on autotootja esimene täiselektriline linnamaastur. Sarnaselt ID.3-le toodetakse ka ID.4 süsinikuneutraalselt, ja kui seda laetakse jätkusuutlikult toodetud elektriga, jääb see ka teedel liigeldes süsinikuneutraalseks. ID.4 pakutakse alguses eeltellimiseks ID.4 1ST ja ID.4 1ST Max erimudelitena, mille võimsus on 150 kW (204 hj) ja maksimaalne pöördemoment 310 Nm. Energiat säilitatakse akus, mille netomahutavus on 77 kWh ja sõiduulatus on kuni 520 km (WLTP). Mõlemat erimudelit saab juba sel aastal tellima hakata.\n4,58 meetri pikkune ID.4 mõjub teel võimeka ja enesekindlana. Selles on ühendatud linnamaasturi jõuline natuur ja täiustatud aerodünaamika - ID.4 õhutakistus on kõigest 0,28. Auto kere on atleetlik ja jätab sujuva tervikliku mulje ning suured veljed viitavad ID.4 tugevale sportlikule loomusele. Keerukad lahendused aitavad auto kaalu vähendada - näiteks pikitalad on tehtud alumiiniumist ja kõrgtugevast terasest. ID.4 1ST ja ID.4 1ST Max erimudelid on saadaval nelja erineva värvilahendusega: Blue Dusk Metallic, Glacier White Metallic, Honey Yellow Metallic ja Manganese Grey Metallic.\nTänu lühikestele ülenditele ja 2,77 meetrit pikale teljevahele on auto seest sama ruumikas ja õhurikas nagu suurema klassi linnamaastur. See loob sarnaselt Volkswageni teistele ID. mudelitele Open Space põhimõttega avatud ruumi. Panoraamkatuseluuk (ID.4 1ST Max puhul standardvarustuses) ulatub peaaegu terve katuse pikkusesse ning ujutab auto reisijateruumi valgusega üle. Pagasiruum mahutab 543 liitrit ja tagumiste istmete seljatugede allaklappimisega saab seda suurendada tervelt 1 575 liitrini. ID.4 1ST Max on varustatud Easy Open & Close elektrilise pagasiluugiga, mida saab lihtsa jalaliigutusega avada. Valikulise haakekonksu abil suudab elektriline linnamaastur vedada kuni 1 000 kg haagist.\nID.4 on varustatud uute innovatiivsete tehnoloogiatega. Nende seas on interaktiivsed IQ.Light maatriks-LED-esituled (ID.4 1ST Max puhul standardvarustuses), mis tervitavad uste lukust lahtitegemisel juhti sõbralike valgussignaalidega. IQ.Light süsteem võimaldab kaugtulesid nutikalt juhtida, valgustades teed eredalt, kuid mitte pimestades teisi teekasutajaid. ID.Light valgusriba paikneb esiklaasi all. See toetab juhti erinevates olukordades nagu näiteks pööramine või pidurdamine, luues intuitiivseid valgusefekte. Liitreaalsusega esiklaasinäidik (ID.4 1ST Max puhul standardvarustuses) kuvab esiklaasile suunavaid nooli ja muud infot nii, et need sulanduvad auto ümbrusega.\nID.4 armatuurlaual ei ole füüsilisi nuppe ega lüliteid - tulemuseks on eriti puhas ja modernne mulje. Juht näeb kõige olulisemat infot kompaktselt ekraanilt, mida saab kontrollida multifunktsionaalselt roolilt. Armatuurlaua keskel paikneb navigatsioonisüsteemi, telefoni funktsioonide, meedia, abisüsteemide ja auto seadete jaoks mõeldud puuteekraan. Ekraani diagonaal on ID.4 1ST puhul 10 tolli ja ID.4 1ST Maxi puhul 12 tolli. Standardvarustusse kuuluv hääljuhtimine Hello ID., mis mõistab paljusid erinevaid igapäevafraase, loob teise opereerimistaseme.\nStandardvarustusse kuuluval helihoiatusi pakkuval parkimisabilisel Park Distance Control on integreeritud manööverdusabi funktsioon. Mõlemale erimudelile standardvarustusena paigaldatud süsteemide seas on veel reahoidmisabiline Lane Assist, otsasõidu eest hoiatav süsteem Front Assist koos autonoomse hädapidurdussüsteemiga, millel on ka keeramisel vastutuleva liikluse korral pidurdamise ja ümberpõikeabi funktsioon, lisaks pikivaheregulaatoriga püsikiirushoidik ACC Stop & Go koos kiiruspiirikuga. Standardvarustusse kuulub ka Eco Assistance abisüsteem, mis informeerib juhti, kui oleks mõistlik jalga gaasipedaalilt kergitada.\nKohe ID.4 tagasilla ees paikneb elektrimootor, mille jõud liigub ratasteni ühekäigulise käigukasti kaudu. Mõlema erimudeli võimsuseks on 150 kW (204 hj) ja maksimaalne pöördemoment 310 Nm on kohe paigaltstardist kasutatav. Auto kiirendab 0-100 km/h 8,5 sekundiga, tippkiirus on piiratud 160 km/h peale. 2021. aastal järgneb veelgi võimsam ja nelikveoline tippmudel.\nMõlema ID.4 1ST mudeli energiat säilitatakse 77 kWh netomahutavusega ja 493 kilogrammi kaaluvas akus. Volkswagen garanteerib, et aku mahutavus on pärast kaheksat aastat või 160 000 km läbisõitu vähemalt 70 protsenti algsest. Üks ID.4 1ST suure sõiduulatuse võtmefaktoreid on võimas energiatagastussüsteem. Käiguvahetuse lülitit kasudes saab juht valida, kas auto peaks gaasipedaali vabastamisel energiatagastuse sisse lülitama.\nID.4 lansseeritakse maailma kõige suuremasse turusegmenti - kompaktsed linnamaasturid. Seda hakatakse tootma ja müüma Hiinas, Ühendriikides ja Euroopas ning see on grupi jaoks elektrivaldkonnas edenemises oluliseks strateegiliseks verstapostiks. Volkswagen kavatseb 2029. aastaks lansseerida kuni 75 täiselektrilist mudelit ja müüa umbes 26 miljonit elektrilist sõidukit.


Riigikogu võttis vastu seaduse audiitortegevuse täpsustamiseks - Riigikogu\nRiigikogu võttis vastu seaduse audiitortegevuse täpsustamiseks\n28.10.2010 / Istungi ülevaated\nRiigikogu võttis 80 poolthäälega vastu valitsuse algatatud riigieelarve seaduse, Vabariigi Valitsuse seaduse ja teiste seaduste muutmise seaduse (790 SE), mis\nviib seadusesse sisse 2010. aastal jõustunud audiitortegevuse seadusest tulenevad terminoloogilised ja sisulised muudatused. Samuti täpsustab ja muudab audiitortegevuse seaduse redaktsiooni tulenevalt seaduse rakendamisel ilmnenud vajadustest. Muudatused puudutavad muuhulgas riigi majandusaasta aruannete koostamist ja audiitorkontrolli, siseaudiitori kutsetegevusega seonduvat, riigikontrolli kui riigi konsolideerimisgrupi audiitorit, audiitorkontrolli kohustusi ja auditikomiteed.\nRiigikogu lõpetas kultuurikomisjoni algatatud kutseseaduse muutmise seaduse eelnõu (842 SE) esimese lugemise. Eelnõu pikendab üleminekuaega 5-astmeliselt kvalifikatsioonitasemete süsteemilt 8-astmelisele kvalifikatsiooniraamistikule kuni 1. jaanuarini 2014. Eelnõuga soovitakse vältida kutsesüsteemi halvamist, kui 1. jaanuarist 2011 kaotaksid tegutsemisõiguse 90% kutseandjatest või kui aastal 2011 kaotab kehtivuse mitusada kutsestandardit. Eelnõuga kõrvaldatakse ka ebaselgus riiklikult tunnustatud õppekava määratlemisel. Kutseandja õigused võimaldatakse anda nendele õppeasutusele, milles on riiklikult tunnustatud õppekavad.


ajakiri KODUTEEL / Kuuel aastal hantide juures\nKoduteel 1/2009 - Misjon ja heategevus\nHandimaa lummab oma looduse, kultuuri ja sotsiaalsete tingimustega. Kuuel suvel on Eesti metodistid osalenud misjonigruppides, mis on külastanud Obi-äärseid külasid, viinud klubides läbi evangeelseid programme, mänginud noortega jalgpalli, tegelenud lastega ning teinud majapidamistöid. Sageli pole olnud mahti inimestega vestelda ja kontaktid on jäänud pinnapealseks.\n2008. aasta misjonireis oli aga vastupidine ? võtsime aega, et rääkida. Varem rändasime joostes, nüüd oli aega kõndida. Klubide asemel astusime sisse kodudesse, hantide argipäeva. Tundus, et hantide raskused suhtlemisel ületavad kaugelt majanduslikud probleemid. Inimeste hingeelu on teinekord nii katki, et sõnade asemel voolavad pisarad. Enamik lapsi, kellega sel korral kohtusime, kasvavad kasulastena sugulaste või tuttavate juures.\nTegime hantidega koos süüa, käisime kalal ja marjul, vastasime nende küsimustele ? nii tärkas usaldus ja sõprus. Mõnikord ei olnudki muud vastust, kui vaid vaikne palve südames.\nEi tea, kuidas neil seal läheb?\nPaljud, kes on ise hantide juures käinud, ja paljud, kes on seda misjonit toetanud, on küsinud, kuidas hantidel läheb ja kuidas edeneb misjonitöö. Mõnikord küsitakse lihtsalt: ?Kes need nüüd olid, kelle juures te käiste, kas handid või? Ei tea, kuidas neil seal läheb??\nIgaühel on olnud oma kokkupuuted teiste kultuuridega. Mina olen lapsest saadik igatsenud näha Siberi avarusi. Geograafiatunnis kippusin alati kaardi juurde ja uurisin, mis seal Uurali taga küll on. Tagasi vaadates võin öelda, et kui ?aeg täis sai?, ilmutas Jumal ja läkitas. Paljude mu reisikaaslaste tunnistused on läinud kokku ühes punktis: ?See lihtsalt tuli mu südamesse ja ma läksin!?\nJärgnevalt kirjutangi oma viie suve reisikogemusele ja kaaslaste tunnistustele toetudes, milline on hantide olukord ja mis aastate jooksul on juhtunud.\nReisid läbi aastate\nIgal reisil on olnud oma eesmärk. Igal aastal on liigutud kindal marsruudil, mis on varem paika pandud. Mõnikord on juhtunud, et oleme marsruuti reisi käigus muutnud, sest hetkeolukord on seda dikteerinud ja oleme püüdnud teha, mis näib hetkel parim.\nInimesed, kellega oleme koos koolipingis õppinud, inimesed naaberkirikutest on neil retkedel saanud reisikaaslasteks. Erinevad kasvatused, harjumused, tõekspidamised. Misjonireisidel on pandud proovile meie ligimesearmastus ja ühine usk. Teinekord on vaja olnud kõvasti töötada, et hoida sihti ja täita ühine eesmärk, milleks misjonile tuldud. Kohalikud jälgivad erilise hoolega, kuidas misjonärid isekeskis läbi saavad.\nIgal inimesel on oma and ja ülesanne. Ehkki oleme eri põlvkondadest, erineva koduse kasvatuse ja harjumustega, oleme reisidel üksteist vajanud, sest igaühel on midagi, mida pole teistel. Keegi on loodud lastetöö jaoks. Keegi lihtsalt tõmbab noori ligi. Keegi oskab suhelda eakatega. Ühel on and ületada kultuurilisi erinevusi, teine oskab aga kultuurile toetudes leida ühist keelt. Keegi teab, kuidas rahaga ümber käia.\nteadsime, et Jamalis (Jamali Neenetsi Autonoomses Ringkonnas) elab kaks tõsikristlast ? üks misjonär Soomest ja pöördunud handi naine. Läbinud Rootsis misjoniorganisatsiooni Ljus I Öster (Valgus Idas) ettevalmistuse, sõitsime Lääne-Siberisse Obi äärsesse Salehardi linna. Seal jagunesime kaheks grupiks, mis külastasid kaheksat küla (Ðurõskar?Azovi?Lophar?Muzhi/Ovgort?Jamgort?Voshehovo?Muzhi). Grupis olid inimesed Eestist, Soomest, Rootsist, Norrast, Venemaalt. Omamoodi väljakutseks osutus omavahel ja kohalike elanikega rääkimine. Meid vaadati nii jõelaeval kui ka külades suurte silmadega ja arvati, et oleme ameeriklased. Lahkusime ?suure ärkamiseta?. Ent muutused hakkasid toimuma pärast me ärasõitu. Seeme olid külvatud ja nüüd oli vaja palvetada, et see juurduks ja kasvaks. Eriline soov oli, et töötegijaid tõuseks hantide endi seast.\nreisis Handimaale omapärane meeskond või õigemini naiskond, kes elas läbi nii tulekahju kui tormi. Ise ma tol aastal misjonireisil ei osalenud, täpsemalt on sellest juttu Koduteel 2005. aasta esimeses numbris.\nKülastati viite küla (Muþi?Azovõ?Gorki?Lophari?Ðurõðkarõ). Grupiga liitus ka pöördunud handi kalur, kellest sai jutlustaja oma rahva seas. Boriss ise ütleb, et ?töötegijaid on vaja. Püüan kala ja aitan teisi kalamehi. Aga kristlikke töötegijaid on vaja!? Kuigi põhiliselt keskenduti lastele ja noortele, oli ühes külas koos filmi vaatamisega koguni viietunnine teenistus, sest ?rahvas ei tahtnud? laiali minna.\nkäis Handimaal kaks gruppi. Üks käis külades (Azovi?Gorki?Muzhi?Aksarka), teine tegi Heigo Ausmehe juhtimisel ekstreemse rännaku Uurali nõlvadele handi põdrakasvatajate juurde. Kahe aasta jooksul oli hante pöördunud nii ühel kui teiselpool jõge, nii et lähikonnas (100?500 km kaugusel) asuvad kogudused saatsid välja töötegijaid. Ristiti pöördunuid ja alguse said kodused piibliuurimisgrupid. Aksarkas kohtusime ka neenetsitega, kes elavad hantidest põhja pool ja kelle seas on ka edu olnud misjonitööl, mis on lähtunud põhiliselt Soomest.\nkülastasime kolme küla (Lophari?Muzhi?Ðurõskari), ja enne seda Obi jõel asuvat Pugolari (tõlkes: järv saares) saart, kus meid ootasid kaks perekonda ja sääskede armee. Saime huvitava pildi traditsioonilisest handi elust: jõgi annab kala, kala annab raha, raha annab leiba ja bensiini. Bensiin annab sõita, sõit annab kala, kala annab raha, mille eest osta bensiini ja nii see elu veereb jõel, poes, tðummis. Laste rõõmsatest silmadest peegeldub rahu ja vabadust.\nPered veedavad saarel ainult suve, sest lapsed lähevad külasse kooli ja jäävad internaati, vanemad aga saavad talvel külas tööd. Ometi on just suvi see aeg, mil korjatakse marjad, tehakse puid, kuivatatakse kala talvevarudeks. Töötegija tuleb ikka läbi ning püüab ka teisi aidata. Kuna handid on rohkem pere- ja kogukonnarahvas, siis on nad usinad üksteist meeles pidama.\nsõitsime Salehardist Pitljari külla, sealt Ðurõskarisse ja tagasi Salehardi. Sel korral oli uudne, et võtsime kaasa lauamängu rendzu koos vilunud mänguõpetajaga. Lapsed ja noored mängisid igal ajal, kui nad klubisse pääsesid. Sel aastal küsitlesin oma magistritöö raames hante, et uurida piirkonna sotsiaalset olustikku ja usulist maastikku. Küsimustele vastasid nii lapsed, noored, täiskasvanud kui ka vanurid. Suured inimesed vaatasid tagasi lapsepõlve ja meenutasid, kuidas nad siis mõtlesid ja käitusid.\nEi saa jätta mainimata, et sattusime ka merehätta: sõitsime 50?60 kilomeetrit tormisel Obil ega unusta kunagi, et meid on üleloomulikult hoitud. Alati tuleb loota Jumalale, mitte endale ja oma kogemustele, sest Jumal võib meid hoida, loodusjõud kindlasti mitte.\nei olnud meil suurt gruppi, oli vaid grupijuht ja üks grupiliige. Reisi suunitluski oli teistsugune kui tavapäraselt: me ei koostanud ühtegi programmi, üksnes elasime kohalike inimeste kõrval ja osalesime nende argielus. Naised tegid käsitööd ja valmistasi toitu, mehed puhastasid võrke ning käisid kalal. Paljudest asjadest, millest varem polnud omavahel räägitud, kõneldi külalistega ning saadi lohutust ja värskeid mõtteid. 2005. aastal Aksarkas loodud kontaktid kandsid vilja. Viisime naaberrajoonide kristlased kokku ja kui nad hakkasid omavahel handi keeles Jumala asjadest rääkima, siis oli küll selline tunne, et läheks õige mõneks ajaks jõe äärde ja tänaks Jumalat, las nad räägivad ja räägivad.\nHantide traditsioonidest ja usulisest maailmast\nHantideni saa evangeeliumi viia suurte kohvritega, kauboi müts peas, lauldes Amazing grace?i ning traktaate jagades. Hantide juures tuleb käia kalal ja korrastada võrke. Evangeelium levib ka lõkke ääres. Levib põlvest põlve, kui edasi antakse.\nHandi lapsed peegeldavad väärtusi, mis nad on vanematelt üle võtnud. Kui neid on õpetatud, teavad nad raskustes kohe, kuidas käituda. Kui neid õpetatud ei ole, jäävad nad hätta. Mitmed lapsed on öelnud, et neile ei ole räägitud, mis on surm ja kuidas tulla läbi leinast. Rahvariietest ja rahvakommetest teatakse ikka, kuid eluküsimused on jäetud mõneti lahendamata. Kooli minnes hakkavad napid teadmised usuelust taanduma ning lapsed kaugenevad vanemate väärtustest, mis jäävad paljuski sümboolseks. Olulisem on see, kuidas eluga toime tulla. Paljud noored, kes lähevad suurtesse linnadesse õppima, ei naase kodukülla.\nTraditsiooniliselt kasvatavad handid oma lapsi tööga. Mida vanemaks laps saab, seda vastutusrikkamaid ülesandeid talle antakse. Nende kaudu omandavad lapsed nii teadmised eluks kui ka füüsilise ettevalmistuse. Sellises kliimas ja tingimustes ei piisa ainult teadmistest, elulise tähtsusega on ka tervis ja liikumine. Poisid võetakse varakult kaasa kalale ja jahile, tüdrukud aitavad süüa teha. Vitali Harsaimi külast: ?Poiss tuleb kalale kaasa võtta. Las õpib rooli tunnetama ja harjub varakult lainetega!? Nägime, kuidas lapsed mängisid jõe ääres, suuremad vaatasid väiksemate järele. Huvitav on see, et mees toob puud koju, naine aga lõhub, et tuld teha. Nikolai Ðurõðkari külast: ?Poiss mängib ja logeleb. Ise püüan kõik tööd teha hästi, vahest laps märkab ja saab aru, et tööd tuleb armastada, sest muidu ei saa temast tööinimest. Eeskuju on väga tähtis.?\nNii paljud lapsed kui ka täiskasvanud eelistavad olla raskustes üksinda. On levinud arusaam, et elu on raske ja raskused tuleb ise ületada. Paljud ütlevad, et ära eksides panevad nad kodutee leidmiseks parema soki või saapa vasakusse jalga. Mõned viskavad mündi liivasse, lumme või vette. Orienteerutakse ka päikese järgi või tehakse märke tee peale.\nOsa lapsi on läbi elanud lähedase kaotuse ja pidanud ise otsima vastuseid ka täiskasvanuks saades, kuna vanemad ei ole neile asjadest rääkinud. Mihhail (12-aastane): ?Sugulane suri. Tahtsin üksinda olla. Metsas on lõbusam, keegi ei häiri. Kardan pimedat. Ei tea, kuhu surnud inimesed lähevad? Kodus eriti ei suhelda nendel teemadel. Suhtlesin lindudega. Vanaemad ja vanaisad ka ei räägi nendest asjadest. Suhtlesin lindudega paar päeva ja sain lohutust. Ei mäleta, mis linnud olid. Ise õppisin nendega rääkima.?\nOn vanemaid, kes teavad rohkem traditsioonilistest usutoimingutest ja püüavad leida lahendusi. Sergei (11-aastane): ?Vend suri. Kurb oli. Rääkisin sellest vanematega. Ma ei tea, kuhu inimesed pärast surma lähevad. Ei tea, kas on vahet, mis värvi on münt? Ei tea, kas võib puu otsa panna. Mul oli ammu hirm, aga ma ei mäleta, kuidas sellest üle sain. Viskasin mündi vette, soovisin ja soov täitus. Rasketel aegadel räägin vanematega.?\nMõned handid eelistavad raskel ajal olla looduses: ?Hirm oli. Läksin loodusesse. Surusin ennast vastu puud ja sain abi. Kui on kurb, siis tahan üksi olla. Peab end suure puu külge suruma seni, kuni abi tuleb.?\nEnamik hantidest on küll kuulnud karupeiedest, aga pole neid oma silmaga näinud. Koolilastele on Jeesusest Kristusest räägitud ajalootunnis. Õigeusu preester on külades inimesi ristinud. Lapsed, kes on kuulnud kodus või koolis Kristusest, väidavad kindlalt, et pärast surma lähevad inimesed taevasse. Kohtasime ka neid, kes ütlesid, et inimesed sünnivad siia ilma uuesti.\nTäiskasvanute tagasivaade lapsepõlvele erineb põlvkonniti. Tundrast pärit handid on rääkinud oma lapsepõlvest nii: ?Meile õpetasid vanemad lugusid lõkke ääres, muinasjutte. Koolis ei teadnud ma alguses ühtegi venekeelset sõna. Handi kleit oli seljas, kui saabusin. Teistel olid vormid. Ei tahtnud seda vormi. Ei tahtnud ka teistest erineda. Poole aastaga oli keel selge. 7. aprill on varesepäev. Lastele on see rõõmus päev. Vanemad panid meile puu otsa kaltsud, kus oli magusat. Me jooksime ja olime rõõmsad.? Ja: ?Meid oli neli õde. Kuna mina olin vanim, siis pidin jääma vanemaid aitama. Koolis käisin kolm klassi. Teised õed võisid koolis käia keskkooli lõpuni.?\nHirmust on püütud jagu saada nii traditsioonilisi uskumusi kui kristlikke teadmisi kasutades: ?Hirm tuli. Oli pimeduse ees. Lihtsalt hirmsad vaimud käisid. Kodus olid ikoonid ja kaltsu sees kujukesed. Palusime neid. Ukse peale pandi hundisaba, et pahad vaimud ära läheksid. Panime ikoonid ja palusime. Saime abi. Vanemad õpetasid, et kui on raske siis tuleb paluda.?\nKeegi mees jutustas, kuidas vanaisa oli talle õpetanud käitumist äikese ajal: ?Vaata poiss, vanematele tuleb olla sõnakuulelik. Prohvet Eelja on taevas tulistel hobustel ja vaatab, kas inimesed käituvad hästi. Ebapuhtad vaimud tuleb puhastada. Küünal tuleb põlema panna.?\nHantide usuelus üldiselt on kristluse elemente nii totemismis kui animismis. Lihtsam oleks öelda, et nad kas on kahestunud või on neil topeltuskumus. Kuigi traditsiooniliste uskumuste järgi on hantide kõrgeim jumal Numi-Torum, kel pole aga inimestega otsest pistmist, ütlesid pooled küsitletutest, et Jumala poole saab pöörduda. Seega on kristlus kuigivõrd ikkagi levinud ning inimesed teavad Jeesusest, Piiblist, palvest.\nÜhel või teisel moel usume, et evangeelium levib. Alati on, millele toetuda, et anda edasi hea sõnum, hävitamata kultuuri ja traditsioone.\nEi saa öelda, et üks handi küla oleks kristlusest enam mõjutatud kui teine. Pigem eristuvad kodud. Need, kel on olnud kokkupuude kristlusega, olgu siis kodus või koolis, oskavad seda ka väljendada ning saavad raskustes kristlusele toetuda.\nÜhest küljest võib öelda, et käime hante külastamas ja julgustamas kui sugulasrahvas ja väikerahvas, teisest küljest palume, et hantide endi seast kerkiksid töötegijad, kes ise oma rahvast õpetaksid.\nJa veel ? ohus on ka handi keel, mida ühiskonnas eriti ei kasutata ning koolis õpetatakse üksnes kaks korda nädalas. Handi keelde on tõlgitud Markuse evangeelium, aga handi keeles on neli murret, mistõttu on küsitav selle arusaadavus kõigis neljas.\n?Lõikust on palju, töötegijaid vähe. Paluge siis lõikuse Issandat, et ta läkitaks töötegijad oma lõikusele!? (Matteuse 9:37?38)\nAndrus Kask on kirjutanud hantidest magistritöö, millega lõpetas EELK Usuteaduse Instituudi.