1925. aasta juuni\nJaanuar *** Veebruar *** Märts *** Aprill *** Mai <*** > Juuli *** August *** September ***\nOktoober *** November *** Detsember\nKeilas, 3. juunil 1925\nTeisel pühal laulatasin kella 8–½10-ni hommikul kantseleis 2 paari, pidasin kirikus jumalateenistuse, ristisin ühe lapse ja matsin ühe surnu. Kell 3 p.l. sõitsin ühes politsei-inspektor Jacobseniga Rannamõisa abikirikusse, kus ühe paari laulatasin. Kella 7–9-ni käisime merekaldal – Ranna koolimajast kunni Tiskreni kalda peal ja tagasi tulime kalda alt. Et ilm jällegi oli ilusaks ja soojaks minemas, siis oli see jalutuskäik väga mõnus. Pärast sõime Dunkeli juures õhtust ja kell 1 öösel jõudsime kirikumõisa. Koduteel oli väike juhtumine. Umbes kell 11 õhtul olime Tabasalu küla heinamaade vahel, kui korraga üks püssimees meid kinni pidas, põõsaste vahelt tee peale tulles. Ma arvasin, et see teeröövel on, ja pidin mehele juba kõrisse kinni kargama, nägin aga kaitseliidu märki. Kaitseliit ootas salapiiritusevedajaid. Mees vabandas ennast meie ees ja läks tagasi oma põõsa juure; natuke maad eemal oli teine püssimees; see ei tulnud meile lähedalegi mitte.\nEila, kolmanda püha hommikul kell ½9 sõitsin Sauele, kus Hilda ja tütred jäid Raukase majasse; mina ise läksin ühes Raukasega Uksnurme Koplele lapsi loetama. Kell ¼6 õhtul olime kodus tagasi. Jacobsen ühes prouaga oli meil õhtusöögil. Täna hommikul puhkasin pühadeaegset väsimust.\nKeilas, 11. juunil 1925\nEsmaspäeval, 8. juunil käisin Nahkjala Peetrel kuldpulmas ja Maerus haigete juures.\nTeisipäeval, 9. juunil käisin Hilda ja Keila Kulp’iga Padise kloostrit ja Kloostri jõe ilusaid kaldaid vaatamas. Kloostri jõgi keerleb kõrgete liivakallaste vahel. Siin ja seal on kallas püsti alla murdunud, männijuured on paljastunud, hoiavad nagu kramplikult veel kaldaservast kinni. Siin ja seal on liivakalda veereng leppadega kaetud. Käisime Kloostri linnamäel, mis umbes verst maad mõisast lõunas jõekeeru sees asub. Linnamägi on nõnda sünnitatud, et jõgi teda hobuseraua viisil piirab, omades seal järsku ja kõrget kallast, hobuseraua lahtise külje kohal on aga inimeste kätetööna kraavitaoline kaevandik, mille liiv vast üles mäe äärele tassiti ja nõnda vall tehti. Kahjuks on linnamägi metsaga kattunud. Üle jõe vaadates varjab teda lepik, mis jõekallastele on kasvanud. Linnamäe pikkus on vast 100 sammu. Tegin ühe ülesvõtte linnamäe vallist. Padise kloostri varemetel olime. Kloostrimõisa aiast jalutasime läbi. Suur aed on see. Aiast jookseb jõgi läbi. Suured kuused kasvavad jõe kaldal. Seal on kuuski, mille oksad huvitavalt pikad on ja jõekalda kohal asuvad. Kaseperes Majandusühisuse, Ühispanga ja meierei asutaja ja ärimehe Kutsari juures peatusime. Vaatasime meiereid enne Kloostrisse minekut, sõime tagasi tulles lõunat. Ostsime meiereist export-võid 105 marka nael. Ilm läks kahjuks keskpäevast peale, kus meie jalutuskäik algas, pilve; õhtul, koduteel, sadaski natuke. Kloostri jõe kaldaid maksab tõesti vaadata, sest nad pakuvad palju loodusilu.\nVasalemmas mõõtsime ära „kõige vähema maja maailmas“. Ta eeskülje mõõt on 3½ meetrit, sisemise ruumi laius 2½ meetrit. Praegu on maja ilma elanikkudeta; veel hiljuti olnud seal naine 2 lapsega elamas.\nÕitsevad pihlakad, sirelid. Kurgid on meil küll alles 2 lehega, aga need on hästi tugevad ja kolmas leht on tulemas.\nKeilas, 15. juunil 1925\nEilane pühapäev möödus rohkete ametitalituste saatel. Kell ¼ 11 hom. lahkusin kodust ja sain alles kell ½ 2 öösel tagasi. Kirikus oli 200 inimest armulaual, 5 surnut kolmes järgus matta ja üks paar laulatada. Otsekohe pärast jumalateenistust, enne ametitalitusi oli ka kontsert Tallinna lauluseltsi „Ilo“ poolt. Kui kirikus valmis sain, laulatasin Keila alevis veel ühe paari ja siis sõitsin Riisiperesse, jaamaülema abi Pillbergi last ristima. Seal oli õige lõbus olla, sest jaamaülemad (Riisipere jaamaülem ja ennem Saue, nüüd Raasiku oma) tegid nalja õllelaual. Kell 12 öösel oli läbi, kui pühapäeva õhtune teine rong Haapsalust Riisiperesse jõudis, millega ma ära sõitsin. Keila vaksalist koduteel sain vihma; et öö väga soe ja minul palit seljas oli, siis oli särk läbimärg, kui kodus magama heitsin; ma võtsin särgi seljast ära ja magasin alasti.\nTäna algasin eraleeri, milles on üle 40 leerilapse.\nKeilas, 19. juunil 1925\nTulin täna hommikul Tallinnast VI Kirikupäevalt, kus ma olin teisipäevast 16. juunist saadik. Kirikupäeval oli jällegi rahutuid vahejuhtumisi või, nagu tööerakonna leht „Vaba Maa“ kirjutab, mürglisi. Neid kutsus välja Püha Vaimu koguduse õpetaja Th. Tallmeister ühes oma mõtteosaliste Järve ja Kerem’iga. Tallmeister oli mõne aasta eest nagu hele täht kirikupäeval, nüüd aga on ta oma „protestantismuse vaimuga“ (= Saksa pahempoolse usuteaduse rahva ette kandmisega) ja terava väljaastumise viisiga pea kõiki oma vastu üles kihutanud. Kiriku põhikirja § 3 saba, et piiblit ja usutunnistuse kirju tuleb mõista „protestantismuse vaimule vastavas mõttes“, kustutati enam kui 200 häälega 36 vastu ja 1 erapooletuks jäämisel maha. Tallmeister ühes oma pooldajatega nõudis nimelist hääletamist. Et aga inimesi nimepidi välja kutsuti, sai Tallmeister’i protestantismuse vaim just vähem hääli, kui see muidu oleks saanud. Ka õpetajad Lattik ja Kubu, keda peeti seni pahempoolseteks, hääletasid protestantismuse vaimu mahakustutamise poolt. Mitu korda olid Tallmeisteri asjad kirikupäeval harutusel. Korra harutati üht kirjutust „Protestantlises Ilmas“, milles Tallmeister ütelnud oli, et mõned kirikupäeva saadikud a ega b ei oskavat; tehti ettepanek, Tallmeister’i teguviisi hukka mõista. Tallmeister kaitses ennast provotseerivalt: „Kirikupäeval on tegemist õpetaja Theodor Tallmeister’iga, aga mitte „Protestantlise Ilma“ toimetaja Theodor Tallmeister’iga; viimaselt ei ole kirikupäeval õigust ühtki aru nõuda!“ Kui siiski ettepanek vastu võeti, läks Tallmeister minema ja ütles välja minnes: „Ma vilistan teie otsuse peale!“ Sellepärast taheti Tallmeister’it kirikupäevalt välja heita, aga liikmekaartide revideerimisel ilmus, et kodukorra järele väljaviskamiseks nõutavat arvu liikmeid koos ei olnud. Seega jäi Tallmeister kirikupäevale. Kaarma õp. Lieberg oli viimase päeva hommikul esinenud sooviga, et konsistoorium nüüd kohe juba „protestantlasi“ ametist tagandama hakkaks. Skandaali tegi ka õpetaja Kerem piiskopi aruande järele, milles seisid Viljandi praosti aruande sõnad, et sopakirjanikud riiklist abiraha on oskanud välja nuruda. Kerem leidis selle lause haavava olevat Eesti Vabariigile ja katsus asja õige üles puhuda, kirikupäev aga riigi haavamist selles ei leidnud.\nSeega katsuti siis vaenlust avaldada alati Tallmeister’ile, Järve’le ja Kerem’ile, niipea kui nad aga rääkima hakkasid. Muidu oli kirikupäev üsna asjalik, võttis lõpulikult vastu ka kiriku ülevelpidamise seaduse, mille järele õpetaja peale 30 tiinu põldu keskkoolijuhataja ja köster peale teatava põllumaa (ei tea, palju põldu köstril peab olema) algkoolijuhataja palga peab saama. Valiti konsistooriumi vaimulikuks assessoriks õp. Sommer. Ilmalikuks abiesimeheks valiti insener Amberg, assessoriks advokaat Nirk. Harutati üht ja teist asja peale nende. Päevakorras oli kokku 27 punkti. Lõpujumalateenistuse jutluse pidasin mina; armulauatalitust toimetas piiskop ühes minuga, kuna mina piiskopile armulauda andsin; ma ise käisin ühes teistega armulaual. Lõpujumalateenistus oli Jaani kirikus ja algas ½9 õhtul, 18. juunil. Armulaual oli vast paarkümmend inimest, kirikus oli rahvast küllalt.\nJumalateenistusele minnes olin juba erutatud natuke oma venna Jaani pärast. Õnneks teadsin ma aga ainult esimest sõnumit, mis „Päevalehes“ 17. juunil ilmus. See sõnum oli järgmine:\nHiljuti põles Uue-Võidu vallas, Viljandimaal Jaan Köögardal’i saeveski ühes sisseseadega ära. Tulde jäi aurukatel, kaks sindlimasinat, jahuveski sisseseade, laastuhooned, rehepeksumasin ja hulk vähemaid tööriistu, mille väärtus kogusummas 1 436 500 mk. Hoone väärtust hinnatakse 250 000 m. peale. Maja ja sisseseade olid kinnitatud 1 195 000 m. eest. Peale selle hävines tules kohaliste elanikkude metsamaterjaale 150 000 marga väärtuses. Millest tuli alguse sai, on teadmata.“ Teine tulekahju oli Petserimaal.\nPärast jumalateenistust aga ütles Leib, et Hilda mulle Keilast oli telefoneerinud, et ta Viktori käest kirja saanud, kes teatanud, et Jaani asi hoopis halb. Ruttu läksin Leib’iga veel välja ja ostsin „Päevalehe“ ja „Vaba Maa“. Neis oli peaaegu ühetaoline sõnum, mida „Vaba Maa“ muidugi rohkem oli täis puhunud kui „Päevaleht“. „Päevalehe“ sõnum 18. juunil on järgmine:\n„Kahtlane tee rahapuudusest pääsemiseks. Oma varandusele tuli otsa.\nEila teatasime suuremast tulekahjust Viljandimaal Uue-Võidu vallas, kus Jaan Köögardal’i saeveski ühes sisseseadega ja mitmesuguste masinatega ära põles. Sündmuse lähemal uurimisel on politsei andmeid saanud, mis oletada lasevad, et omanik ise oma saeveski põlema süütas. Kõige pealt hakati selgitama J. Köögardal’i ainelist seisukorda. Selgus, et tema saeveski on koormatud enam kui miljonilise võlaga. Veskihoone ja põlenud masinate väärtus oli kaugelt vähem, kui omanik üles andis. Näit. olnud lokomobiil ja rehepeksu masin juba vanad, ostetud 1922. a. 255 000 marga eest, kuid kinnitussumma tõusis 600 000 marga peale. Samal ajal kaebanud Köögardal alati rahapuuduse üle. Umbes kuu aja eest olnud K. Viljandis „Küttide Kodus“ ja kurtnud seal mõnele tuttavale oma rasket majanduslist seisukorda ja ütelnud, et teda võiks päästa ainult tulekinnituse preemia. Sealsamas teinud ta ühele Viljandi kodanikule ettepaneku tema veskit põlema süüdata, lubades tasuks 25 000 mk. Viljandlane lükkanud ettepaneku tagasi. Eeltoodud andmed olevat tunnistajate läbi tõendatud. See asjaolu andis võimudele põhjust J. Köögardal’i tulesüütamises kahtlustada ja teda vahi alla võtta.“\nTäna sain kodus Viktori kirja, mis järgmine on:\n„Naanul, 17. VI. 25. Armas vend! Oled ehk vast juba kuulnud tuleõnnetusest Mooril, mis juba nädala eest oli. Nimelt põles Jaanil saeveski ühes kõigi masinatega maha, mis seal sees olid. Järele jäi tal ainult isesõitja ühes viljapeksumasinaga, mis õue peal seisid. Masinad ja küün, kus nad sees olid, olid Jaanil kinnitusselts „Oma’s“ kinnitatud 1 195 000 marga eest. Tuli algas öösel kella 1 ajal ja seda märkasid esimesena asunikud, kes oma teed tegid ja need äratasid ka Jaani üles. Sel korral oli saeveski juba üleni leekides ja ka seina lähedal seisvad laua ja palgihunnikud, mis võõraste inimeste ja enamasti asunikkude omandus oli. Peale asunikkude põlesid ka Varese Koppeli lauad kõik ära. Kui suur asunikkude kahju on, ei tea, aga Koppelil on umbes 140 000 marga eest laudu ära põlenud. Inimeste viha Jaani vastu oli piirita, sest tema põlenud varandus oli kinnitatud, neil oli aga kõigil kinnitamata. Asunikud hakkasid Jaani kahtlustama, et ta ise on saeveski põlema süütanud, ja tahavad seeläbi Jaani käest omad lauad välja nõuda. Nad leidsid peagi mehe, ühe asuniku, kes öösel teed oli tegemas ja olevat umbes järgmist tunnistanud: tema läinud oma hobusele öösel Moori heinamaalt rohtu varastama ja näinud, et Moori õuest tulnud üks mees välja, keda ta Jaaniks arvanud, ja läinud saeveski poole; temal hakkanud hirm, et teda kinni võetakse, ja jooksnud minema, ja kohe peale selle hakkanud saeveski põlema. Nii umbes on ta tunnistanud; kindlasti ma seda ei tea, sest ma ei ole protokolli näinud. Selle tema tunnistuse peale võeti Jaan esmaspäeval vahi alla ja asi läheb muidugi kohtusse. Millal ta kohtus harutusele tuleb, seda ma veel ei tea, kuid sinna on vist veel hulk aega. Täna läheme Emmaga linna vaatama, kuidas lood on ja kas Jaani on kuidagi võimalik kautsjoni vastu eeluurimise vangistusest vabastada. Jaan saatis linnast veel kirja Emmale, milles ta sind palub mõnda ustavat ja tublit advokaati temale kaitsjaks muretseda. Arvan, et Viljandi advokaadid ei ole selleks sündsad, sest need võidakse ka kergesti vastaste poolt ära osta, kes muidugi juba valetunnistuste peale välja lähevad; sellepärast ole nii hea ja muretse Tallinnast keegi ustav ja tubli advokaat Jaanile, sest see oleks hirmus, kui nad Jaani süüdlaseks teevad. Kuula seda kohe. Sinu vend Viktor.“\nMa isiklikult usun, et Jaan õige on, kuid pead anda tema eest siiski ei julgeks. Igatahes ei peaks tema põlenud varandus mitte olema väärtuse poolest alam kui kinnitussumma. Mõttetu oli põlema panna saeveskit nüüd, kus tal tööd oli. Igatahes on see mul üks suurematest muredest.\nTeisipäeval oli ka Hilda Tallinnas. Alide sõitis Paidest suveks ära. Nad ostsid kübarat ja kleidiriideid ja sõitsid koos õhtupoolikul Keila.\nJaan Järve (1894-1945), vaimulik, toimetaja ja poliitik; 1920-21 Postimehe tegevtoimetaja;\n1921-23 Tallinna Teataja peatoimetaja; 1923-44 Laiuse Püha Jüri koguduse õpetaja; 1928-30\nPühapäevalehe peatoimetaja; 1944 siirdus Saksamaale.\nArnold Kerem (1893-1942), vaimulik; 1924-25 Ülikooli koguduse õpetaja; 1925-40 Palamuse\nPüha Bartholomeuse koguduse õpetaja; 1940-41 Tartu Jaani koguduse õpetaja; 1941 arreteeriti\nNõukogude võimude poolt ja viidi Venemaale.\nHerbert Konstantin Johannes Lieberg (1891-1949), vaimulik;  1914-19  Pöide ja Saaremaa Jaani\nkoguduse õpetaja; 1919–22  Nissi Maarja koguduse õpetaja; 1922–30;   Kaarma koguduse õpetaja;\n1931 oli ta Eestimaa sisemisjoni rändjutlustaja ja Tallinna Peeteli koguduse õpetaja Roderich\nBidderi isiklik adjunkt; 1931 siirdus  Saksamaale, kus töötas vaimulikuna.\nOskar Amberg (1878-1963), riigitegelane ja insener; 1914–18 Tallinna kindlustustes\ntöödejuhataja-insener; 1919–21 Vabadussõjas sõjaministeeriumi insenerioskonna ülem; Tallinna\nsilikaat-telliskivivabriku O. Amberg & Ko asutajaid; 1923–24 töö- ja hoolekandeminister;\n1924 sõjaminister; 1925–26 teedeminister; 1934–40 Tallinna Eesti Kirjastusühisuse juhatuse liige;\n1944 siirdus Saksamaale.\nAlfred Verner Nirk (1889-1941), riigitegelane ja kohtuametnik; sõjaväe abiprokurör\nVabadussõjas; kohtuvalitsuse juhataja; talupidaja Käspre talus Pääskülas; 1941 arreteeriti\nja hukati Nõukogude võimude poolt.\nKeilas, 22. juunil 1925\nReedel telefoneerisin ma Saarepeedile, paludes sõna saata Naanule, et minu noorem vend Viktor siia sõidaks. Laupäeva hommikul oligi ta Keilas. Mitmesugused asjad lasevad seda kindlaks pidada, et Jaan ikkagi õige on. Pühapäeval olin ma Rannamõisas surnuaiapüha pidamas (herra Peks oli ka seal ja sõidutas mind oma hobustega). Tee peal minnes ristisime Tabasalu külas ühe lapse ja tulles Vääna Postil teise, kell 7¼ õhtul laulatasin Keila kirikus ühe paari. Alles kella ½9 paiku jõudsin koju tagasi. Kohe kirjutasin pikema seletuskirja Jaani isiku kohta ja kirjeldasin kõik, mida tulekahjust teadsin. Saatsin Viktori täna hommikul Tallinna. Hilda ja Alide läksid ka Tallinna, tulles õhtupoolikul tagasi, kuna Viktor Naanule sõidab.\nVikrot viidi Leib’i juure ja selle poolt advokaat Ott’i juure, kes terve selle teadaoleva materjaali läbi vaatas, arvates, et asi hästi lõpeb. Ott saatis minu seletuskirja, paar sõna juure lisades, oma sugulase, advokaat Liivak’u kätte Viljandisse. Viktor sõitis õhtul Tallinnast Viljandisse. Hilda ostis meie nimel Viktorile hõbeuuri pulmakingituseks. Viktor võttis naise märtsikuus. Jumal ise peastku Jaan!\nHermann Julius Liivak (1890-1942), kohtu-uurija, advokaat.\nKeilas, 25. juunil 1925\nViktor käis esmaspäeval 22. juunil Tallinnas adv. Ott’i juures, kes teda omakorda saatis Viljandisse oma sugulase, advokaat Liivak’u juure. Teisipäeva õhtul tuli korraga siia Jacobsen. Tema oli Viljandis politseid revideerimas ja seal kantud temale ka minu venna asi ette. Jacobsen leidnud, et süüdistus mitte ei ole usutav; ka ütelnud Viljandi kriminaalpolitsei, et Jaani pealekaebajad kaabakad olevat. Kohe hakkanud Jacobsen ka seletama, et Köögardal’id ausad inimesed on. Kohtupalati prokuröör Välbe oli parajasti Viljandis – sellele rääkis Jacobsen ka otsekohe, ja Välbe saanud igatahes kaastundlikuks, lubades Tallinnas asja läbi kaaluda. Viljandis on aga üks väga narr ja loll prokuröör Jaan Putnik, „Fraternitas Estica“  mees, kes minuga koos ka oli „Fr. Esticas“ ja minu vaenlaseks sai. Selle mehe kohta maksab igatahes Ladina vanasõna: „Iga inimene on ekslik, aga üksnes loll jääb kindlaks omas eksimises!“ Selle mõjul ongi Jaan vahi alla võetud. Jacobsen soovis, et mina ise Välbega räägiksin. Olles eila Hilda ja Alidega Jacobsenide Keila majas külaliseks, sõitsin ma täna Tallinna, et Jacobseniga koos Välbe juure minna. Kahjuks oli Välbe Narvas, ma aga jätsin Jacobseni kätte ühe pikema kirjutise Jaani ja tuleõnnetuse kohta, ka Viktori kirja. Kui Välbe koju jõuab, läheb Jacobsen selle materjaaliga tema juure; advokaat Ott on lubanud Jacobseniga ühes minna. Välbe võiks Viljandi peale igatahes mõjuda. Politsei peavalitsuses olin koos ka kriminaalpolitsei ülema Kuus’iga.\nVihmased ilmad on. Eila jäi surnuaiapüha Keilas pidamata vihma pärast. Pidasin Jaanipäeva jutluse kirikus.\nPaul Välbe (1882-?), prokurör; 1925-40 riigikohtunik.\nJaan Putnik (1879-1939), prokurör, advokaat.\nFraternitas Estica – 1907. aastal loodud üliõpilaskorporatsioon Tartus.\nKeilas, 26. juunil 1925\nJacobsen telefoneeris, et Välbe ikkagi veel mitte koju ei ole jõudnud. Jaan on seega juba 1½ nädalat kinni olnud. Hea on, et on hoolitsejaid nagu Jacobsen.\nKeilas, 27. juunil 1925\nJacobsen telefoneeris täna Keilast. Ta oli Välbega Tallinnas koos olnud ja et Välbe Haapsalusse sõitis, siis olid nad koos veel Keilani sõitnud. Välbe on Jaani vabastamise poolt, aga otsekohest käsku ta Viljandile ei või anda; Viljandiga kaudse õiendamise jätnud ta oma abi kätte. Vast läheb korda Jaani vabastada. Niisugusel korral on Jacobsen meile tõesti nagu Jumala ingel. Jah, Jumal peasta!\nJaanuar *** Veebruar *** Märts *** Aprill *** Mai <***> Juuli *** August *** September ***


1330 postitust • 1 ... 128, 129, 130, 131, 132, 133\nPostitas kunksmoor1005 » Neljapäev Sept 16, 2010 18:45\nNaisterahvana oskan kindlalt öelda ühe selliste tunnuste põhjuse, sest olen sellega ise kokku puutunud. Ka minu esimene mõte oli, et tegemist on mingi südameprobleemiga. Täpselt samuti ei leidnud arstid mingeid põhjusi ning soovitasid pöörduda psühhiaatri poole. Õnneks leidus minu tutvusringkonnas üks inimene, kes soovitas loobuda antibeebipillidest. See aitas!\nVeel üheks mulle teadaolevaks paanikahäire põhjuseks on organismi hapnikunälg, mille all kannatavad väga paljud praeguse arvutiajastu inimesed. Muidugi võib hapnikunälg tekkida organismis ka ülekoormuse puhul, kuid antud juhul tahaksin just mainida pidevast vaegliikumisest põhjustatud hapnikunäljast. Kujutage endale ette, mida te tunneksite, kui hakkate uppuma ja teil ei ole enam hingamiseks õhku. Umbes sama tunneb ka sel juhul teie organism. Pange oma veri liikuma, et ta saaks kanda hapnikku laiali teie organismis. Alustage lihtsast tunnisest jalutuskäigust värskes õhus (mitte poeskäigust), hiljem võite üle minna sörgile, kui teie vanus lubab või pikendada jalutuskäiku ja te näete, et teie keha on teile tänulik. Isu paraneb, tekivad mõned lihased, silenevad mõned liigsed voldikesed ja paanika unustab tee teie juurde.\nPostitas Mer » Kolmapäev Sept 22, 2010 12:32\nma tahaksin küsida nõu.. mingi 2007 aastal, ma lõpetasin ära narkootikumide kasutamise, oli väiksemat sorti sõltuvus, millest sain lahti ja siis hakkasin käima wismaris ravil. mulle kirjutati igasuguseid ravimeid välja, antidepressante ja rahusteid, pandi paika lausa mingi päevaplaan mida ma kahjuks ei suutnud täita kuna siis ma olin nii uimane, et ei suutnud käsigi tõsta ja ma jätsin pooleli selle ravi kõik mingi aeg, arvasin et kõik saab niisama korda.. aga nüüdseks ma olen täitsa mures, ma ei tarvita ammu narkootikume, ei tarbi enam alkoholi praktiliselt üldse.. üleüldse meeldib olla rohkem reaalsuses.. aga paanikahäire on muutunud väga häirivaks.. ma olen kaalust alla võtnud päris palju, ei suitseta enam, ei söö teatud asju ja ei joo kohvi ega energiajooke kuna need kõik tekitavad mulle ärevust,samamoodi varajane ärkamine tekitab.. üleüldse mu keha ei kannata kui ma talle midagi annan mis energiat annab.. aga nüüd on see kõik täiesti väljakannatamatu, tunnen pidevalt avalikes kohtades seda poomistunnet kurgus ja süda peksleb, rääkimata peavaludest mis mul pidevalt on ja hommikuti ärgates pea paks koguaeg.. pikad järjekorrad tunduvad kui õudusunenägu poes.. ja üleüldse ainuke koht kus ma tunnen ennast turvalisena ongi mu kodu..ma olen vältinud nende tablettide kasutamist.. kuna ma tean et need ainult suruvad alla mingiks ajaks selle tunde ja ma tahakski küsida et ilma nendeta vist ei saa ? või kas on nii võimalik et teen poole aastase kuuri läbi, hakkan trennis käima kuskil ja olukord paraneb, nii et ma ei peaks neid pikaajaliselt sööma..\nPostitas to mer » Kolmapäev Sept 22, 2010 20:51\nÕige AD tarbimise korral muutub Su olukord jälle normaalseks, kuid enamasti on pool aastat alles see aeg, millest hakkad tundma, et olukord normaliseerub. Leia endale sobiv psühhiaater ja sealt saad ka profesionaalst abi. Antidepressante ei maksa karta, need ei ole sõltuvust tekitavad. Antidepressandid on ravimid, erinevalt rahustistes nad ravivad su olukorda. Omast kogemusest võin öelda, et mulle oli neist abi. Võttis aega umbes 2 kuud, enne kui sain üldise olukorra normaalseks, ei tekkinud enam paanikahooge. Igaljuhul usalda psühhiaatreid, nad ikka püüavad aidata.\nPostitas kunksmoor1005 » Kolmapäev Sept 22, 2010 22:57\nKa minu soovitus Kerile oleks pöörduda psühiaatri poole ja vajadusel alustada ravimite tarvitamist. Loomulikult peab ka arst olema teadlik kunagisest sõltuvusest, et valida õiged ravimid, kuna haigus võib ja kõigi eelduste kohaselt ongi seotud just sellega. Pole küll just lausa mingi spetsialist, kuid siiski soovitan minagi teha endale päevaplaan. See ei pea ju nüüd enam olema nii täpne ja haarama iga minutit, kuid peaks hõlmama tähtsamaid momente nagu näiteks ärkamine, söögiajad, trennid ja magamaminek. mida siis ka rangelt täidetakse. See annab kindlustunnet ja tulevikutunnetuse. Et jälle tuleb homne päev, millal tuleb ärgata, süüa jne. Kindlasti oleks vaja üle vaadata oma toiduratsioon, et see oleks piisavalt mitmekesine ning vaheldusrikas ja vajadusel ka vitamiine tarbida. Kindlatel kellaaegadel söömine aitab pikapeale isutusest jagu saada. kindlasti ei tohi unustada ka liikumise tähtsust. Kuna sa kurdad kaalukaotuse üle, järelikult oled sa väga närviline ja mingit kurnavat treeningut kindlasti teha ei tohiks. Julgeksin soovitada joogat või ka lihtsaid jalutuskäike värskes õhus, mis peaksid olema küllalt efektiivsed ja sealjuures veel täiesti tasuta.\nPostitas Mer » Neljapäev Sept 23, 2010 10:34\nSuured tänud teile, ma paningi endale juba aja kinni psühhiaatrile,kes on teadlik mu taustast ja teen seekord selle antidepressantide kuuri läbi ja hakkan oma meest jalutuskäikudele vedama :) söömise kohapealt ma tegelt ise olen ka juba paika pannud,et kui on aeg hommiku, lõuna- või õhtusööki süüa siis ma söön.. varem lasin lihtsalt isutult olla ja olin veel närvilisem.. ja tarbin tervislike toite, ma loodan et saan korda selle ja suudan lõpuks stabiilne olla.\nPostitas D. » Reede Sept 24, 2010 12:46\nMinul on ka paanikahäired, aga need on tekkinud psüühilisesurve tõttu juba 8 aastasest saati. Elu on karm olnud lihtsalt. Olen olnud nn hullumajas, kus sain ravi. Algselt oli mul nii et kui olin pisemas ruumis ja kui seal oli peale minu veel vähemalt 3 inimest siis hakkasin õhku ahmima ja hakkasin nutma, sest tundsin et pole enam ruumi hingata. Siis läks edasi asi koolis, suurem ruum aga paljuinimesi, minestasin laua taga ära, sest polnud õhku enam. Nüüdseks olen 20 aastane, mitu aastat antidepressante tarvitanud. Nn paanikahoog kimbutab mind mingi kord kuus, aga nüüd juba siis kui olen rahulikult kodus või väljas, lihtsalt hakkab süda puperdama, hingata ei saa, silme eest kisub mustaks ja halvimal juhul kaotan teadvuse. Hirmus asi on see, kunagi ei tea millal see tuleb ja kunagi ei tea mis siis juhtuda võib. Kindlasti soovitan pöörduda psühhiaatri juurde, tema aitab. Minul vahel lihtsalt pole enam jaksu regulaarselt rohte võtta ja sellepärast asjad ei parane, vahel üldse ei võta ja siis uuesti kuuri alustamine algab nagu nullist. Kindlasti tehke oma kuur läbi ja ärge lollitage nii nagu mina, ise te sellest üle ei saa!\nPostitas rolks » Kolmapäev Okt 06, 2010 22:59\nKas kellegil esineb igaõhtune palavik ka? Mul näiteks on 37,3 iga õhtu ja kui ma midagi teen, kasvõi lähen õue , tööle või sörgin, sõidan autoga tõmbab palaviku õhtul kõrgemaks. max 38\nKas on olemas teil nö psühholoogiline palavik????\nMul hakkasid need paanikahood pihta peale mandliteoperatsiooni, palavik olnud juba 5 kuud iga õhtu, paha olla jne kõik tunnused eelpool mainitust. Mul on kõik veri ja analüüsid korras, põletiku ei ole!\nPostitas Anxiety » Kolmapäev Okt 06, 2010 23:19\nPalavik pole minu teada küll kohane ärevushäirele, võib-olla kellelgi lööb paanikahoona kergelt vere keema, aga igaõhtune kerge palavik pole küll normaalne. Ega pole kuskilt puuki saanud millalgi, borrelioosile on kohane selline püsiv palavik ja halb enesetunne. Seda minuteada ei näita tavaline vereproov ka, seega tuleb perearstile minna. Borrelioosiga kaasneb veel pidev väsimus ja jõuetustunne. Nõnda kannatada ei ole mõtet, tuleb ikka põhjus leida. Sellised pikad ja venivad haigused võivad olla progressiivset laadi.\nPostitas merka007 » Reede Nov 12, 2010 11:10\nmul on kodukas, kus võibolla kasulikku infot :)\nLiitunud: Kolmapäev Dets 10, 2008 11:39\nPostitas deprekas » Kolmapäev Nov 17, 2010 16:28\nKas siin liigub veel keegi?Mul ka depressioon ja ärevus.Ja enesetunne ikka sant mis sant.Pea pidevalt uimane ,süda paha,nõrkus ja tasakaaluhäired.Ja muidugi hommikuti südamekloppimine.On kellelgi veel selliseid sümptomeid olnud?


Nintendo Switch Lite on miniatuurne pihukonsool, mis eemaldab Switchi tuntuima omaduse - Level1\nNintendo Switch Lite on miniatuurne pihukonsool, mis eemaldab Switchi tuntuima omaduse\nNintendo kuulutas ametlikult välja uue konsooli. Seadme nimeks on Nintendo Switch Lite ning tegu pihukonsooliga, mis mõeldud inimestele, keda ei huvita karvavõrdki võimalus oma Switchi ka telekaga ühendada.\nKui tavalisel Switchil on olemas eemaldatavad juhtpuldid JoyConide näol, siis Lite’i puhul on need seadmesse sisseehitatud, samuti on eemaldatud HD Rumble. Küll on aga ümber disainitud n-ö vasakpoole juhtpult, kus varasemalt eraldi asetsenud nupud on asendatud tuttavlikuma D-Padiga.\nSamuti puudub uuel masinal nn. tugijalg (mille puhul ei oska ma öelda, kes ja millised situatsioonis seda reaalselt kasutada tahaks). Positiivse küljena saab välja tuua asjaolu, et Lite’i aku eeldatav kestus on pikem, kui tavalisel mudelil – Switchi 2-6 tundi, Lite’il aga 3-7. Oma olemusest tingituna ei pruugi absoluutselt kõik Switchi mängud Lite’i peal töötada, ent valdav enamus Switchi mängudest on siiski toetatud. Teiste teoste puhul peab soetama eraldisesivad Joy Conid – näiteks Super Mario Party eeldab eraldi Joy Conidega mängimist, sama saab öelda ka 1-2 Switchi kohta.\nKaasaskantav, pisut väiksemate mõõtudega Switch Lite ilmub maailmaringselt juba sel sügisel, täpsemalt 20. septembril. Mängumasina prognoositud hinnaks on ligikaudu 200 dollarit ning seda saab soetada kolmes erinevas toonis: kollane, hall või türkiissinine.


Sääsepüüdja kopeerib kehatemperatuuri, hingamist ja nahapinna struktuuri, mistõttu sääsed ja teised vereimejad putukad suunduvad instinktiivselt seadme poole "jahile".\n1. Eraldab CO2 (süsihappegaasi): imetajad hingavad välja süsihappegaasi. See gaas on täiesti lõhnatu, ei sütti ja on täiesti ohutu! MKS jäljendab imetajate hingamist ja väljutab perioodiliselt täpse koguse süsihappegaasi standardsest 10-liitrisest balloonist.\n2. Laineliselt kõikuv soojus: soojus eraldub temperatuurivahemikus 32-42 kraadi mõneminutiliste tsüklitena, läbides seda temperatuurivahemikku alt üles ja ülalt alla. See tähendab, et seade soojeneb imetajatele omase temperatuurini. Inimestel, hobustel, koertel jne. on erinev kehatemperatuur just selles vahemikus. Sääskedel on infrapunanägemine ja kõikuv temperatuur meelitab neid. Infrapunadiapasoonis vaadatuna seade "leegitseb" öösel, jättes sääskedele toidu mulje.\n3. Pinnatöötluse struktuur: poorne pind meenutab nahka, see lisab seadmele külgetõmmet pärast seda, kui sääsed sellele maanduvad. Nad tajuvad poore ja sisuliselt üritavad seda "nahka" nõelata.\n4. Ventilatsioonijuga/õhuvood: ventilatsioonijuga täidab kolme ülesannet: 1. Imeb putukad seadme sisse. 2. Hajutab süsihappegaasi ja soojust seadme ümber. 3. Tekitab seadme ümber õrna õhuvoolu, mis mõjub putukatele samuti köitvalt ja äratab neis veel ühe instinkti – liikumine tähendab toitu.\n5. Anduriga fotoelement: kindlustab sääsepüüdja automaatse sisselülitumise videvikus ja väljalülituse päikesetõusu järel. Fotoelemendil on kaitsekaas, et seadet saaks kasutada ka päeva ajal.\n6. Säästlikkus: seade töötab ökonoomselt tänu sellele, et süsihappegaasi paisatakse välja perioodiliselt. Puudub vajadus muretseda uusi kalleid moskiitovõrkusid või kemikaale.\n7. Kvaliteetne disain: kvaliteetne alumiiniumist korpus. Mitte plastik! Tänu tumerohelisele värvkattele sulandub seade harmooniliselt aiarohelusse.\n8. Garantii: kaheaastane täielik garantii.\n9. Patendid: MKS-il on käesoleval ajal neli patenti.\n10. NASA: MKS arendati välja NASA tehnilisel toel. NASA osavõtt projekteerimisest ja arendamisest annab seadmele silmapilkselt usaldusväärsuse.


Suguhaigused 115 teemat 190 postitust foorumis\nTere! Mul on selline küsimus, et kui inimesel ei ole kodus piisavalt puhas ja veel eriti vannitoas, kus ka rätik ripub kogu selle mustuse juures. Kas on võimalik, et sellest mustusest võib tulla mingi bakter mis siis kui rätikut kasutades võib kuidagi mõjuda halvasti suguelundile. Kui ei vahetata tihti voodilinu ja olla voodis töölt tuldud riietega, seal aeleda ja siis hiljem tegeleda intiimeluga. Ja kas mustusest võib tekkida suguhaiguseid, kui jah siis milliseid?


Kristjan Mark: Savisaare jutt prügiveo hinna kahekordsest tõusust Lasnamäel on alusetu - DELFI\nKristjan Mark: Savisaare jutt prügiveo hinna kahekordsest tõusust Lasnamäel on alusetu\nKeskerakonna endine esimees Edgar Savisaar teatas täna, et kandideerib sügisestel valimistel. Sellest teada andes kritiseeris ta oma koduerakonda ja võttis ette prügiveo hinna. Tallinna keskkonnaameti jäätmeosakonna juhataja sõnul on aga Savisaart Lasnamäe prügiveo probleemidest valesti informeeritud ja hinnatõus pole olnud sugugi selline, nagu Savisaar väidab.\nKeskerakonna endine esimees Edgar Savisaar teatas täna, et kandideerib kohalikel valimistel, sellest teada andes kritiseeris ta ühtlasi oma koduerakonda. "Liiga palju on segadusi nii ühes kui ka teises majandussektori valdkonnas. Näiteks prügiveoteenuste hinnad on märgatavalt kasvanud. Mõnes Lasnamäe piirkonnas 1,5-2 korda, Narvas isegi kolm korda. Ka seal on võimul Keskerakond. Valimised puhuvad õhu selgemaks ja see kulub meile kõigile ära," kirjutas Savisaar.\nTallinna keskkonnaameti jäätmeosakonna juhataja Kristjan Mark kommenteeris, et Lasnamäel rakendus korraldatud jäätmevedu esimest korda 2011. aastal, mil see tõi võrreldes varem kehtinud nn vabaturu olukorraga kaasa umbes 60-protsendise hinnalanguse. "2011. aastal sõlmitud lepingud lõppesid 2016. aasta suvel ning alates 2016. aasta novembrist alustas Lasnamäe veopiirkondades number 11 ja 12 jäätmeveoteenuse osutamisega Tallinna Jäätmekeskus. Kaks kuud hiljem lisandus ka veopiirkond number 10," loetles Mark.\nMarki sõnul alanesid hinnad oluliselt, kui Tallinna Jäätmekeskus alustas teenuse osutamisega Põhja-Tallinnas, kuid kuna Lasnamäel oli teenuse hind juba enne Tallinna Jäätmekeskuse tulekut väga soodne, siis seal hind väga ei muutunud. "Veidi kallimaks muutus sorteerimata jäätmete vedu (keskmiselt kuni 15 protsenti olenevalt piirkonnast)," rääkis Mark.\nAnalüüs: kes võidaks ja kes kaotaks Edgar Savisaare kandideerimisest Tallinnas? (46) 19.06.2017\nKeskkonnaameti jäätmeosakonna juhataja nentis, et probleeme on ka süvamahutitest jäätmete veoga. "Kuna viimase riigihanke võitja (BWM) ei tulnud oma ülesandega toime, siis süvamahutitest vedu toimub vabaturu tingimustes ja seal on hind kallim, kui oleks olnud korraldatud jäätmeveo korral," viitas Mark probleemi põhjusena abilinnapea Arvo Sarapuu ametist viinud skandaalile.\n"Tallinn on teadlik sellest probleemist ja veel enne aasta lõppu korraldab uue hanke süvamahutites olevate jäätmete korraldatud väljaveoks," kinnitas Mark. Ta lisas, et võrreldes varasemaga on sellest aastast odavamaks muutunud kõigi liigiti kogutud jäätmete vedu ja ka lisateenuste hinnad. "Näiteks kui varem küsiti Lasnamäel vanapaberi mahuti tühjenduse eest tasu, siis Tallinna Jäätmekeskus pakub seda teenust tasuta. Samuti on muutunud odavamaks kuni 83 protsendi biojäätmete tühjenduse hind."\n"Nii et jutt 2,5-kordsest prügiveo hinna tõusust Lasnamäel on alusetu," toonitas Mark.


Eduard Kotšergin: „Kui vajud pimedusse, on kõigel lõpp“ ‹ Ajaleht KesKus koduleht\nLAPSPÕGENIKU ELUST: Eduard Kotšergin – legendaarne Vene rahvakunstnik, kõikvõimalike riigiauhindade ja festivalide laureaat, suurepärane lavakunstnik ja õppejõud, kes juba üle 40 aasta teenib Peterburi Suure Draamateatri peakunstnikuna – vahistati kolmeaastaselt ning saadeti Siberisse. Mais 1945, otsustanud, et sõda on läbi, pani 8-aastane poiss vangilaagrist ajama. Mailis Hudilainen kaevas kunagise põgeniku üles.\nMailis Hudilainen otsis Eduard Kotšergini Piiterist üles mitmel põhjusel. Esiteks on Eestis pälvinud suurt tähelepanu tema autobiograafiline teos „Trellidega ristitud“, mis räägib Eduardi põgenemisest seitsme aasta jooksul (8.–14. eluaastani) jalgsi läbi Siberi (ja ka läbi Eesti tagasi kodulinna Peterburi). Teiseks on tänapäeval põgenikuks olemine, põgenikustaatus ning põgenemine taas teravalt elu keskmes. Vastuoluline Kotšergin räägib KesKus’ile pagendatud inimestest ning pagendatud riigist. Ja väidab, et ootab Vene riigile „tõelist peremeest“.\nEduard Kotšergini ema-isa vangistati ja tapeti seoses „prompartei asjaga“, elektrotehnika instituudi aspirandist isa vangistati 1937. aastal küberneetika eest, Poola päritoluga ema vangistati kolm aastat hiljem – tema oli julgenud pidada kirjavahetust oma vennaga, kes sõdis tollal sakslaste vastu Inglismaal. Tulevane kunstnik istus ka oma aja ära – kolmandast neljateistkümnenda eluaastani: NKVD lastekasvatusmajad, eriasutused, lastekoloonia Eesti mõisahoones. Kaheksa-aastaselt otsustas ta põgeneda. Tal kulus seitse aastat, jõudmaks Siberist tagasi Leningradi.\nTema esimeseks kunstiõpetajaks sai Toomas Karlovitš, eesti kurat hüüdnimega Japsimaama, kasvatusmaja majandusjuhataja. Ta oli jaapanlaste kätte vangi sattunud, kust pääses Jaapani tätoveeringukooli tõttu, mis ta sealt välja ostis ning kurgust jalatallani lõuendina kasutas.\nSuure kunstniku esimesteks töödeks olid värvilised mängukaardid ja tätoveeringud zekade – kinnipeetavate – tarbeks, edasi vasktraadist painutatud juhtide profiilid. Just see oskus toitis teda mitmeaastases kohutavas matkas laste-Gulagist koju.\nOma sünget odüsseiat kirjeldas ta raamatus „Trellidega ristitud“ (mis pälvis maineka Rahvusbestselleri auhinna ning on eesti keeles ilmunud 2015. aasta lõpus), mille võib ühte ritta seada A. Solženitsõni „Gulagi arhipelaagi“ ja V. Šalamovi „Kolõma juttudega“ (Šalamovist kirjutab Jelena Skulskaja selle artikli laiendina käesolevas numbris). Raamatus esineb riik õudusjutu dekoratsioonina: väikese peategelase teekonda takistavad raudteemendid, lagašid-vagunisaatjad, professionaalsed vargad, kerjused ja NKVD lastekasvatuskodude juhatajad.\nKohtumine Suure Draamateatri ametikäigu juures\nKohtume Suure Draamateatri ametikäigu juures. Eduard Kotšergin viib mind väljapeetud sammul mööda teatrikoridore ja kommenteerib: „Hetkel on väikeses saalis minu näidend, miks me teile küll sinna pääsu ei vormistanud… Võib ju ka teise vaatusesse kuhugi istutada.“\n„Ärge muretsege, küll ma ise ka saan,“ sõnan vahele.\n„See on läbi müüdud,“ vastab ta pisut üleolevalt. Lifti juures kuulen resoluutset: „Meil on täpselt tund.“\nTal on iga minut arvel. 78-aastasena kujundab ta näidendeid, õpetab, kirjutab – ja kõike seda täiskoormusega. Ei ole siis ka minul aega raisata. Alustan juba treppidel millegi lihtsaga, et jääd murda: „Te olite juba kolmeaastaselt rahvavaenlaste pojaks kuulutatud ja saadeti selle eest NKVD lastekasvatusmajja.“\n„Aga lastekasvatusmaja ei ole ju mingi lastead, eks ole? Pigem midagi lastevangla taolist?“\n„Tõesti, see olekski vast kõige täpsem definitsioon.“\n„Seepärast te sellise pealkirja raamatule valisitegi?“\n„Nimetusega on kõik palju keerulisem. Kes enam teab, on kursis, et see on kuulsa Peterburi Krestõ vangla kinnipeetavate väljend (vene keeles tähendab „krestõ“ risti ja väljend, mis on ka raamatu pealkirja toodud, kõlab „Trellidega ristitud“ – M.H), see oli kunagi „seaduslike varaste“ omavaheliseks äratundmiseks mõeldud parooliks. Stalini ajal hakati nende kõrvale massiliselt ka poliitvange istutama. Väljend on paljutähenduslik. Ma võtsin selle üle, sest see on ammu unustusse vajunud. „Ristituteks“ olid kunagi ka miljonid Krestõ ja teiste nõukogude vanglate poolt ristitud poliitrepresseeritud.“\n„Ja mida see parool meile edastab?“\n„Ma sattusin ekstreemsetesse oludesse ja jäin imekombel ellu. Kuid ega ma ainus polnud. Neis oludes said miljonid kannatada. See oli ekstreemajastu, see staliniaegne hakkmasin, mis lahutas tuhanded lapsed vanematest ning paiskas nad tänavale. Oli ka palju sante, haavatuid, sõja eest põgenenuid. Riigis toimus tont teab mis, terves Liidus oli iga rongijaam täis – inimesed liikusid läänest itta ja idast läände, kõik segunes. Sõideti vagunite katustel, vagunist väljaspool riputi kobaratena. Sees lesisid inimesed sõna otseses mõttes üksteise peal. Õudsevõitu aeg oli… Muide, ka edasi – neljakümne kaheksandal ja -üheksandal aastal – oli Venemaa keskaladel tohutu põud ning näljast aetuna liiguti sealt tervete perekondadena põhja. Kuid sellest ei räägi keegi.“\n„Ja kuidas asjad Venemaal praegu on? Kuidas on lood poliitilise olukorraga Venemaal?“\nEduard vaatab mulle pingsalt otsa: „Mina olen varaste kasvandik. Ja vargad on põhimõtteliselt apoliitilised inimesed.“ Ta vaikib. Mida nii ägedale põhimõttele vastu öelda?\n„Me ju kõik teeme tähelepanekuid ja üldistusi nii või naa…“\n„Olen põhimõtteliselt apoliitiline. Selleks, et midagi poliitikast öelda, peab selles olema professionaal ja mina ei ole. Mina olen teatriinimene,“ ütleb ta teravalt.\nSelge, niipidi küsida ei saa. Üritan läheneda teisest suunast: „Meenutate tõesti õudseid asju, ka raamatus. Kuid seejuures ei teki lugemisel traagilist muljet.“\n„Ega ma kõige hullemaid asju ei kirjeldanudki. Minu arvates teatud asjadest lihtsalt ei tohi kirjutada.“\n„Miks?“ julgen vahele segada.\n„Lihtsalt ei tohi,“ vastab ta resoluutselt – ja jälle tabab mind see läbitungiv pilk. „Kas te arvate, et naistelaagritest on võimalik kirjutada? See, mis seal toimus, on põrgustki hullem. Need, kes sellest kirjutasid – Ginzburg või Petkevitš näiteks –, tegid seda väga delikaatselt. Mina tean emalt, mis seal tõeliselt toimus. Sellist lugemist ei kannataks ükski inimhing välja, see pole enam kirjandus, kui peab kirjutama sellisest füsioloogiast.“\n„Valisite teise lähenemise. Hullemadki pildid raamatus ei tekita õudu ega haledust, pigem kaastunnet. Miks te otsustasite sellises võtmes kirjutada?“\n„Tahtsin säilitada positiivsust, seda, mis mind elusana hoidis. Pimedusse vajumine tähendab lõppu. Aga lootus annab jõudu tegutseda, mitte alla vanduda, võita.“\n„Ja mis teile – siis väikesele poisiklutile – konkreetselt jõudu andis?“\n„Eelkõige ema. Ma lihtsalt pidin ta leidma, temaga kohtuma. See oli olulisim. Teiseks – usk. Neist kahest alustalast ammutasin igapäevaselt tuge.“\n„Kuna toona mängukaarte ei müüdud, siis õppisin nende joonistamise ära“\n„Teisalt, kui te mängukaarte ei joonistanuks ega tegelenuks tätoveeringutega, ehk polekski ellu jäänud?“\n„Kuhu siis ametita, tööoskuseta? Elu on õpetanud, et kui tahad ellu jääda, peab omandama kutse. Professionalism päästab. Sellest sünnib lootus. Kõikides ühiskonna üksustes hinnatakse oma ala meistreid, ka kurjategijate seas. Kuna toona mängukaarte ei müüdud, siis õppisin nende joonistamise ära, pärast ka tätoveerimise ning enam mind vargad ei puudutanud. Kuidas üldse proffideta äri ajada – ükskõik mis asjas?“\n„Ja kuidas on praegu lood professionalismi tasemega Venemaal?“ uurin – et ehk nii saab tema arvamuse Venemaast kätte.\n„Terve maa kohta öelda ei oska. Ma ei tee üldistusi sellest, mida ma ei tea. Oskan rääkida ainult oma alast, ja selles on hariduse tase muutunud. Tehnoloogiaajastu muudab inimese psüühikat. Uus põlvkond on arvutiinimesed, aga meie amet põhineb ikka käsitööl, kuid sedagi viiakse üle arvutisse ega saada aru, et arvuti hävitab individuaalsuse, omanäolisuse, ja nii kaob kunstniku olemus. Peamine on elav käsi, elav organism, mis jäädvustub paberil või lõuendil. Üks asi on programmeeritud värvigamma, teine – teie poolt läbi elatud. Tehakse ju teatrikunstnike näitusi, arvutil tehtud lavakujunduse joonistusi – kas olete tähele pannud, et perekonnanimesid vaatamata tekib tunne, et kõik on ühe inimese tehtud? Ideed on loomulikult erinevad, kuid ka üks inimene võib erinevaid ideid toota. Ja individuaalsust neis ei ole. Joonistamine, plastika, kunstniku värelused – seda arvuti edastada ei suuda.“\n„Kui aga professionaalsuse juurde tagasi tulla?“\n„Vaadake, see on ääretult oluline, kuid mitte ainuke element. Haridus, kutse omandamine on üks alustala, teine aga – keskkond. Kui te ei satu keskkonda või ei ehita seda ise, siis head kunstnikku teist ei saa.“\n„Ja kas Peterburis on veel seda kultuurikeskkonda?“\n„Ikka. Teil, Eestis, on muide ka. Elmo Nüganen näiteks on suurepärane lavastaja, arukas ja peenetundeline, loomuliku maitsega.“\n„Kas vaatasite tema viimast Peterburi toodud näidendit „Ma armastasin sakslast“?“\n„Nägin, suurepärane näidend on.“\n„Ja kuidas on Peterburis modernse kultuurikeskkonnaga?“ küsin oma hinge kraapiva küsimuse. „Otsin ja otsin ja leida ei suuda.“\n„Ega olegi kahjuks. Meil osatakse teha klassikat, kuid uued tuuled ei kinnitu.“\n„Nii et isegi algeid pole?“\n„Selleks on vaja lavastajakooli, koolkonda, ja seda pole. Teater sünnib ikka siis, kui on dramaturgia. Ja nüüdisaegset vene dramaturgiat ei ole. Jah, meie BDT (Suur Draamateater) direktor Andrei Mogutši on andekas dramaturg ja teeb nii mõndagi. Kuid ei saa öelda, et tema lavastused on nüüdisaja avastus. Sellist laadi näidendeid on läänes ammu tehtud, tema oskab lihtsalt andekalt üle võtta.“\n„Mõhkugi ei saa aru, mis toimub“\n„Miks siis Venemaal ei ole uut dramaturgiat tekkinud?“\n„Sest pole millestki teha,“ lausub kunstnik tüdinult ning keerab salvräti kahekorra. „Mõhkugi ei saa aru, mis toimub. Ideed pole. See on praegu ideeta maa, ametnike konglomeraat. Sürreaalne sünnitis, mis ise ei suuda midagi luua, sest ei kanna midagi positiivset.“ Tundub, et jõudsime emotsionaalse teemani, mis paneb lavakunstnikku huuli kokku pigistama.\n„Üldse mitte mingit?“ julgen kahelda.\n„Mis positiivist siin rääkida saaks?“ ohkab ta. „Peterburis lõhkevad praegu kõikjal soojaveetorud – külmuvad. Hullupööra palju maju jääb kütteta. Teatriinstituut seisab mitmendat päeva külmana, õpetan tudengeid jopes. Miks? Sest torude kasutusaeg on ammu möödas. Ei vahetata. Ja see ongi nii lihtne. Loomulikult, nõukogude aja kohta on palju halba öelda, aeg oli milline iganes, aga oli plaan vahetada iga 20 aasta tagant torusid. See oli miinimum. Ja siis tuli meie ametnike revolutsioon, seda hakati kapitalismiks nimetama, mis sellest. Ja juba üle kahekümne aasta pole ühtegi toru vahetatud. Kõik on ära kõdunenud. Raha on kellegi taskutes. Ja torud lõhkevad kõikjal, terves riigis. Ehk kannatame veel selle aasta, aga järgmisel aastal saabub täielik katastroof. Kui küte otsa saab, arvad, et rahvas ei tule tänavatele? Muidugi tuleb, ja läheb veel ametnike losse ka ründama…“ Kotšergin on ammu ähmi täis, tunnen, kuidas külmast värisev rahvas tema vaimusilmas mässab. Ta jätkab: „Mis külmuval inimesel üle jääb? Teda ei hirmuta enam miski. Eriüksusi ei jätku, et neid peatada. Peatuvad tehased ja kõik. Ma ei räägi majandusest ega poliitikast, vaid konkreetsetest igapäevaasjadest, sest need on kõige aluseks.“\n„Kas seda teatrikülastajate pealt ka tunda on?“\n„Varem oli teater nõukogude inimese jaoks nagu tempel ja pihilike ideedega lavastusi võeti väga hästi vastu. Inimestel oli vajadus selle järele, mujalt ei olnud võtta. Praegu on kõik kommerts, juba aastaid. Kuid imelikul kombel tunnen viimasel ajal, et see kommertsialiseerumine on hakanud taganema ning „pihiteatri, templi“ idee tärkab jälle. Ma tunnen seda. Inimesed on näljas millegi inimliku, pühama järele.“\n„Kui torud lõhkevad kõikjal, siis ehk sünnibki idee,“ vastab ta salapärasel ilmel.\n„Riik on selline sürreaalne“\n„Ei teagi, kas naerda või nutta,“ oskan ma sellise pessimismi peale öelda. Temagi muigab: „Riik on selline, sürreaalne. Ja rahva psühholoogia on ka sürreaalne. Kõik, mida läänes võimatuks peetakse, on meil normiks.“\n„Mina ise – et ellu jäin… Näiteid on nii palju. Üheski riigis ei toimu midagi meiega sarnast. Ei saa aru, mida seal üleval mõeldakse, nad külmuvad ju ka ära… Või tahavad uttu tõmmata? Seal on ju ka neile nüüd ohtlik, võidakse kõik ära võtta. Ma pole poliitik, ma ei saa millestki aru muidugi, kuid teen järeldusi pisiasjadest. Kui vaadelda torusid üksikuna, millest üldistada – täielik sürrealism.“\n„Aga inimesed kannavad välja, on lausa vaimustuses uuest nii-öelda rahvuslikust ärkamisest, rahvas on ühinenud…“\nKotšergin ei kuula lõpuni: „Kust te sellist jama võtate?“\n„Statistilised andmed…“ üritan selgitada, kuid tema sähvab: „Statistika! Rääkige pigem taksojuhtidega, nemad ütlevad teile teist, hoopis teist.“ Jääb korraks mõttesse. „Ja kui ongi tõsi, võib ju aru saada, et inimesed tahavad mingit positiivsust leida, kõik ihkavad ju seda. Inimene pürgib alati positiivsuse, lootuse poole. Kuid tasub torudel lõhkeda ning homseks on kõik vastupidi. Tuleb pauk. Tuleb nii, nagu Puškin ütles: Venemaal on kõige hullem mäss. Kus te veel näinud olete, et kodusõda kestaks seitse aastat, nagu Venemaal oli?“\nToon näiteid, Eduard ainult vangutab pead. Tema on oma otsuse teinud. Venemaal on nii ja mitte teisiti. Teema on end siit nurgast ammendanud.\nKui peremees ometi saabuks!\n„Mis te arvate, kas kultuuri langusega saaks midagi peale hakata?“\n„Ehk võikski, kui keegi selle käsile võtaks. Kõikjal on vaja põhja, kooli. Ja meil on kutse-, käsitööliste ametite küsimuses tõeline langus. Kõikide asjade juures oli vähemasti kutsekoolidega Nõukogude Liidus hästi. Jälle üks detail: mõelge, rakette ehitati siis peaaegu käsitsi ning kuna kutseinimesed tegid oma tööd hästi, raketid ka lendasid nagu kord ja kohus. Ja mis praegu on? Hävitustööga alustas juba Hruštšov, Jeltsin oli see, kes kaotas kõik kutsekoolid ja tehase-vabrikupõhise õppe. See… (otsib sõna) demokraat,“ peagu sülitab ta.\n„Ja nüüd raketid kukuvad ja teist ja kolmandat ka. See pole üldse juhuslik. Oskan seda öelda teatri põhiselt: ma ei suuda leida head peentislerit. Viiemiljonilinnast otsin tuletikuga taga, heale palgale, aga tühjagi. Ameti tase hävib. Sellest kannatab ülejäänu. Sellest vaatevinklist mõistan, et ette võtta saaks küll palju, aga alustama peaks algusest, põhjast, ja tekitama kõike uuesti.“\n„Kui tõenäoline see on?“\n„Kui peremees saabuks, siis oleks. Mitte varas ega bandiit ega KGB või muu sõjaasutuse ametnik, vaid peremees.“\n„Mida te peremehe all mõtlete?“\n„Venemaale oli hea peremees Aleksander III. Tema tegi riigi rentaabliks, enne seda pole Venemaa kunagi produktiivne olnud, tema aga suutis kõik võlad kolme aastaga tagastada ja viie aasta pärast rahastas hoopis Venemaa juba Bismarcki, et ta Saksamaa ühendaks. Ta ärkas igal hommikul kuue ajal, et kontrollida tähtsaimate pankade saldoraamatuid. Iga kahe aasta tagant tõstis pankureid nende kohtade pealt ümber, et nad ei jõuaks korrumpeeruda. Ta ehitas Turksibi raudtee… Tegi väga palju Venemaa heaks, kuid jällegi, vähesed teavad sellest. Tema tegusid õpetatakse, muide, läänes eeskujuna, aga meil mitte. Mõistate?“\n„Kas Venemaa peremeheta ei saa?“\n„Mis riik peremeheta ellu jääks? Kas teie oma või? Ei, ka teie vajate peremeest.“\n„Demokraatia on omaette asi, aga palun. Üks teist ei sega. Kui tuleksid demokraadid-muidusööjad, kes ainult oma nahast hoolivad, mida te siis peale hakkate? Kukute kahetsusest juukseid katkuma. Demokraatia demokraatiaks, põhiline on inimeste kvaliteet.“\nAeg on lõpetada. Jõuame liftini, sees on noor mees, kes väljub, silmad telefonis, sõnagi lausumata.\n„Hei!“ hõikab Kotšergin. „Kas siis teretama ei peagi enam? Käitumist ei õpetatud sulle?“ Noormees ei vaata üles, ümiseb midagi ning kaob.\n„Näed, siin olen peremees mina,“ viskab kunstnik mulle lõpetuseks. „Seepärast nii reageeringi.“\nIlona Martson, raamatu „Trellidega ristitud“ tõlkija, ütleb, et tegu on teekonnaromaaniga.\nMille poolest erineb Eduard Kotšergini raamat muudest nõukaaja memuaaridest? Eeskätt on see autori võrratu jutustamisoskus. Ta liigub mälu- ja ilukirjanduse piirimail, kuna NKVD kasvatusmajades ja Eesti NSV noortekoloonias veedetud lapsepõlve loo faktoloogilise tõepõhja on möödunud aastakümned paratamatult varjutanud. Püüdsin näiteks Mailise kaudu uurida, kus siis asub mõis, milles viiekümnendate aastate alguses tegutses tema noortekoloonia, kuid selget vastust ei saanudki. Kirjeldatakse justkui Alatskivi mõisa, kuid mingeid jälgi seal tegutsenud noortekolooniast säilinud pole. Kolooniad olid Koluveres ja Laitses, aga piltide järgi välistas autor need kohe, nagu ka Kaagvere. Lõpuks tuli leppida tõdemusega, et tema kolontai asus „kusagil Eestimaal“. Küllap, kui uurima hakata, korduks sama asi mõne teisegi selle raamatu seigaga.\nSeega: kuigi vormilt autobiograafia, on „Trellidega ristitud“ loetav ja käsitletav pigem teekonnaromaanina. Alltekstina kõlab kaasa nii Odysseuse teekonna kui Proppi uuritud muinasjuttude poeetika.\nKahjuks ei ole eesti väljaandes ilmunud fotodel allkirju ja lugeja ei saa aru, kes on neil kujutatud isikud. Ütleme siis ära, et (lisaks Vene arhiividest pärit ajastupiltidele) konkreetse looga seotud fotosid on vaid kaks – ju pole rohkem säilinud. Mõlemad on näha ka esikaanel. Noor heledapäine naine ülal paremas nurgas on autori ema, poolatar Bronislawa Odynets.\nJa väike poiss kortsus fotolt on romaani peategelane 24. aprillil 1945. Vaevalt kuu aega hiljem põgeneb see laps Siberis asuvast lastekasvatusmajast, et alustada oma ligi seitse aastat kestnud teekonda oma kodulinna Piiterisse. Ja sellest „Trellidega ristitud“ pajatabki.


Kui raha valmistab muret: need 5 soovitust tulevad appi! - Anne & Stiil - Delfi Lood\nKui raha valmistab muret: need 5 soovitust tulevad appi!\nKui olukord on ebakindel ja raha on sinu peamine stressiallikas, loe järgmisi soovitusi. Vahel aitab ärevust leevendada ka lihtsalt olukorra analüüsimine või emotsioonide kirja panemine.\n1. Vaata üle oma lühiajalised ja pikaajalised säästmisplaanid\nNagu nimigi ütleb, peaks sinu pikaajaline säästmisplaan olema pikaajaline. Kui kogud raha näiteks kolmandasse pensionisambasse, peaksid arvestama, et see raha ei ole mõeldud ajutiste finantsraskuste leevendamiseks. Loo endale hädaolukordade tarbeks eraldi fond, kuhu igakuiselt raha kannad.\n2. Rahaasjadest rääkimiseks olgu oma aeg\nKriitiline olukord rahaga võib tekitada tunde justkui võtaks see kogu elu üle. Eriti suureks probleemiks võib see osutuda paarissuhtes, kui muust omavahel enam ei räägitagi. Suhte heaolu nimel ja tarkade otsuste tarvis tasub paarilisega kokku leppida kindel aeg, mil rahamuredest räägite, neile lahendusi otsite ja uued eesmärgid paika panete.\nLOE LISAKS: Rahahoroskoop | Kuidas oma rahaga oskuslikumalt ümber käia?\n3. Keskendu võimalustele\nKui sul on hädasti vaja lisaraha teenida, mõtle läbi, kas sul õnnestub ehk töö juures lisatööd teha ja selle eest raha saada. Võib-olla seisab sul kodus korralikke asju, mida sa enam ei vaja, kuid mille eest saaksid taskuraha? Võib-olla on just nüüd õige aeg oma äri loomiseks?\n4. Mõtle läbi kõige hullem stsenaarium\nSee võib tunduda hirmutav, aga tegelikult on hea enda jaoks läbi mõelda kõige hullem võimalik stsenaarium ja aru saada, milliseid samme sa peaksid järgmisena astuma. Kas oled mures sellepärast, et võid kaotada oma töö? Olgu, kui nii peakski juhtuma, siis mis edasi saab? Kas peaksid vahetama ka oma elukohta? Milliseid kulutusi saaksid kiiresti vähendada ja mis võtaksid rohkem aega? Mõtle see läbi kui oma isiklik äriplaan.\n5. Ole julge ja küsi targematelt\nKui sa ei ole kindel, mis oleks sinu jaoks hea lahendus, ole julge ja pöördu abi küsimiseks endast targemate poole. Võib-olla sul on mõni sõbranna või pereliige, kes oskab rahaasjadega hästi ümber käia? Võid konsultatsiooni kokku leppida ka mõne professionaaliga.


Värbamisturundus — H/G\nAvaldasin hiljuti arvamust, et Eesti ettevõtja võiks end töökohana rohkem müüa.\nÄripäev kirjutas*, et ettevõtted võiks hea töötaja saamisse rohkem panustada. Vastuseks kõlab tihti, et see on suur kulu. Mitte ilmtingimata, julgen arvata.\nAeg on läinud edasi ning töötajad nõudlikumaks. Ka nende tähelepanu köitmiseks on tarvis teha rohkem pingutusi.\nNii ei saagi värbamisest head tulemust loota, kui kogu pingutus hea inimese leidmisse on keskpärane. Standardne töökuulutus toob reeglina kvantiteedi, mitte kvaliteedi.\nPaljud ettevõtted on läinud seda teed, et korraldavad potentsiaalsetele töötajatele vastuvõtukatseid. Kandidaadid kutsutakse organisatsiooni kohale, neid väntsutatakse edasi-tagasi, et alles viimases voorus öelda, millised on töötingimused ning selle eest saadav palk. See on solvav ning raiskab kõigi osapoolte aega, te ei leia?\nVeel enam, ettevõte teeb sellise käitumisega endale karuteene. Vähe sellest, et ta võib jaburate katsete tõttu ilma jääda asjalikust inimesest, jääb kandidaadile tänu negatiivsele kogemusele suhu ka halb maik, mis mõjutab teda edaspidi ka ettevõtte potentsiaalse kliendina. Või teab iga värbaja kindlalt väita, et tööotsijast (või tema lähikondlastest) ei saa mitte kunagi tolle sama ettevõtte klienti?\nMiks ei võiks töökohast ilma jäänud inimesest saada ettevõtte apostel, reklaamija, kes pelgalt esmakogemuse najal organisatsiooni väärtusi ja suhtumist pisitasa edasi kannab ning seda vaatamata sellele, et töösuhe ametlikku vormi ei saanud?\nVärbamisturundus ei ole mujal maailmas kaugeltki uus nähtus. Kõlab ehk üksjagu kentsakalt soovitus püüda tööotsijale „töökoht maha müüa“, kuid see on üha igapäevasemaks muutuv reaalsus. See ei tähenda turundus ilmtingimata suurt eelarvet, vaid pigem nutikat ja läbimõeldud lähenemist.\nTihti piisab sellestki, et rääkida endast tööotsijatele pisut teisiti. Nii võib „Eesti kapitalil põhinev ettevõte“ olla vabalt „rahvusvahelistumisele suunatud organisatsioon“; niisamuti võib „2011. aastal alustanud firma“ olla „mitmeaastase kogemusega ettevõte“ jne.\nTahad sära silmades? Näita sära oma silmades\nMiks mitte lisada töökuulutusele viisakas foto mõnelt ettevõtte ühisürituselt, kus töötajad end hästi tunnevad? Lisada mõni kõnekas video, mis organisatsioonist räägib? Kui tööandja eesmärk on tööle leida särasilmseid tegijaid, miks ei peaks neid silmade särades ka kõnetama?\nKatsed töötajaid kontoritööle värvata saab edukalt läbi viia ka distantsilt, inimeste aega raiskamata, kogudes inimestega kohtumatagi kokku nende kontaktid ning testides nende oskusi, luues näiteks Google Formi ankeedi, kuhu kandidaadi „teravust“ mõõtvad küsimused kirja panna ning testid teele saata. Ka tulemuste analüüs on selle võrra lihtsam, sest andmed on ühes kohas koos.\nNegatiivse vastuse saanud kandidaatidele saab võimalusel lohutuseks allahindlusega teenust või toodet pakkuda. Miks mitte? Kasum on allahindlusesse niikuinii sisse arvestatud ning kui seeläbi vähemalt üks püsiklient juurde saada, on otsus end ju õigustanud. Niisamuti saab värbamise käigus kogutud kontaktid alles jätta, et neid vajadusel uuesti kasutada, s.o. kaob vajadus uue värbamiskampaania järele.\nPaljud tööandjad on juba praegu ihaldusväärsed. Tihti ei oska nad seda lihtsalt välja näidata.\n*tekstis viidatud artikkel


Eesti võrkpallikoondis jäi siiski ülinapilt olümpia valikturniiri ukse taha - Võrkpall - Postimees Sport: Värsked spordiuudised Eestist ja välismaalt\nEesti võrkpallikoondis jäi siiski ülinapilt olümpia valikturniiri ukse taha\nPevkur: äkki Kamerun või Puerto Rico loobub\nJärgmise aasta augustis selgitavad 24 maailma tugevamat võrkpalliriiki esimesed Tokyo olümpiale pääsevad meeskonnad. Kuigi täna sai Poola võrkpallimeedia põhjal esimese hooga hõisata, et Eesti on esimest korda olümpia valikturniirile pääsenud, siis täpsustatud reaalsus on valusam: värske maailma edetabeli järgi jääb Eesti siiski esimesena sellest võistlusest eemale.\nEesti asub täna värskendatud maailma edetabelis 26. kohal. Kvalifikatsiooniturniirile oodatakse maailma 24 paremat koondist. Et korraldajad Jaapanist, kes paiknevad Eestist edetabelis kõrgemal, on OM-koha juba taganud, jäigi Eesti koondis esimesena valikturniiri joone alla.\nReaalsus on seda valusam, et Gheorghe Cretu juhendatavat meeskonda lahutab Puerto Ricost ja Lõuna-Koreast edetabelis vaid üks punkt.\nOlukord ei ole veel aga päris lõplikult lootusetu. Nimelt pole kindel, kas kõik 24 koondist soovivad OM-pileti nimel võitlusesse asuda. Kui keegi peaks loobuma, kerkib tõotatud maale just Eesti.\n«Maailma edetabel on lõplik, küll aga püsib veel väike võimalus, et ehk keegi loobub. Eelkõige võivad need olla ilmselt Kamerun või Puerto Rico. Pigem seda ei juhtu, aga loota võib. Teiste koondiste kaasategemises olen üsna kindel,» sõnas maailma alaliidu kongressil viibiv Eesti võrkpalliliidu president Hanno Pevkur, kes lubas võimaluse tekkel kõnealuste riikide esindajatelt nende plaanide kohta aru pärida.\n«Aga kindlasti ei saa seda uudist võtta eelkõige negatiivsetes toonides,» lisas Pevkur. «Jah, oleme OM-valikturniirilt napilt välja jäämas, aga et asume maailma edetabelis läbi aegade kõrgeimal kohal, üldse esimest korda 30 hulgas ja poole jalaga juba rongil, näitab ka midagi.»


Eesti noorim meteoriidikraater asub Orguse metsas - Uudised - Virumaa Teataja\nEesti noorim meteoriidikraater asub Orguse metsas\n27. august 2012, 19:44\nOrguse metsas asuv meteoriidikraater on eriline selle poolest, et see avastati peaaegu pool sajandit pärast plahvatust.\nFOTO: Ellu Moisa\nSimuna lähedal Orgusel asub Eestis kõige hiljem tekkinud ja üks väiksemaid meteoriidikraatreid, mis on laiemale üldsusele võrdlemisi tundmatu, selle avastamine plahvatusest ligi pool sajandit hiljem oli kohalike elanike jaoks üllatav.\nRohkem Simuna kui Orguse nime all tuntud meteoriidikraatri asukohas seisab infotahvel, kust võib lugeda, et 1937. aasta 1. juuni on läinud ajalukku erakordselt suure ja heleda meteoriidi poolest. See kraater on üks vähestest maailmas, mille tekke tunnistajaks võinuks olla inimene.\n“Sel suveõhtul sisenes maa tumedamatesse atmosfäärikihtidesse kirdest, horisondi suhtes ligi 60kraadise nurga all enam kui 50 tonni raskune meteoorkeha. Jõudnud tihedamatesse õhukihtidesse, plahvatas see 28 kilomeetri kõrgusel Viru-Roela asulast veidi ida pool, muutudes õhtupäikese kiirte käes valgustatud hõbedaseks suitsupilveks.\nPlahvatuses eraldunud väiksemad suitsujoad, millest igaüks märgistas meteoriidikillu teed, suundusid maapinna poole ja üks suurimaist just siia Orguse küla suunas. Plahvatus hajutas meteoorkeha killud enam kui saja ruutkilomeetri suurusele alale,” on kirjas infotahvlil.\nKuigi pärast plahvatust sõitis kilde otsima astrofüüsik A. Kipper Tartust, ei õnnestunud tal meteoriiditükke ega nende jäetud kraatreid leida hoolikale otsimisele ja kohalike elanike seas korraldatud küsitlustele vaatamata.\nKraater avastati aga suhteliselt hiljuti – 1984. aastal, kui saadi teateid Simuna lähistel Orgusel leitud 8,5meetrise läbimõõduga, 1,9 meetri sügavuse ja 20–25sentimeetrise ringvalliga ümbritsetud lohu kohta.\nGeoloogid seostasid seda lohku 1937. aastal langenud meteoriidiga. Teadlaste kaevetööde käigus paar aastat hiljem selgus, et süvendi geoloogiline eripära kinnitab oletust – tegu on plahvatuse jäljega.\nKindlaks tunnuseks, et tegemist on meteoriidikraatriga, peetakse valli alla mattunud huumuskihti ja osakeste paigutust sellele langenud materjalis. Vallis on plahvatusele tüüpiline materjali järjestus: mattunud mullakihi peal lebavad suuremad kivid ja veerised ning valli ülaosa moodustab peen liiv. Samas meteoriitset ainet kraatrist leitud ei ole ning nende kraatrite hulka on see kantud struktuursetel põhjustel.\nSimuna osavallavanem Mart Pruul ei osanud hinnata, kui palju rahvast Orguse metsas meteoriidikraatrit uudistamas käib, kuid kinnitas, et ikkagi tuntakse huvi ja küsitakse selle kohta. Osavallavanema sõnul tekitas meteoriidikraatri avastamine elevust ja erinevaid arvamusi, sest sellest ei teatud ju midagi. Pealegi olnud auk või lohk sodi täis.\nMart Pruul, nagu ka praegu pensionipõlve pidav Väike-Maarja valla pikaaegne turismikorraldaja Ellu Moisa, ei seadnud kahtluse alla meteoriidikraatri ehtsust, kuid tõdesid, et igasuguseid legende selle kohta liigub.\nSimuna kandi inimesed rääkisid, et sealsetele elanikele tuli leid, mis avastati ligi viiskümmend aastat hiljem, päris suure ootamatusena. Pärast 1984. aastatki jäi lohk, mille meteoriidikild põhjustanud, suhteliselt tundmatuks. Kraatri olemasolu muutus päevakajalisemaks taas kümmekond aastat tagasi, kui see Viru-Lemmu Metsaseltsi eestvõttel infotahvliga tähistati. Mõni tõdes, et liigub küll jutte kahtlustest , kas lohk on ikka meteoorkeha põhjustatud, kuid kui teadlased on asja uurinud ja kinnitanud, siis ei saa nendega vaielda.\nEllu Moisa rääkis, et meteoriidikraater on külastajale leitav, arvatud valla turismiobjektide hulka ning huvilistele jagatud selle kohta infot.\n540 miljoni aastaga on Eestisse kukkunud seitse suuremat meteoriiti, Simuna meteoriit on kõige hilisem ning suuruselt kuues.


NIKOLAI DEGTJARENKO - Postimees: Värsked uudised Eestist ja välismaalt\nNikolai Degtjarenko: kümme võtit Maardu tulevikuks\nMaardu linnavolikogu Keskfraktsiooni liige, kohalikel valimistel Edgar Savisaare Valimisliidus ülesastuv Nikolai Degtjarenko selgitab, mida taotleb nende poliitiline ühendus Maardus.\nEndine Valga linnajuht võitleb korruptsiooniga\nEile, 30. oktoobril registreeris Viru maakohtu register Maardu linnas tegutseva korruptsioonivastase laboratooriumi. Maardu linnavolikogu Keskerakonna fraktsiooni liige Nikolai Degtjarenko edastas Maardu linnapeale Nikolai Vojeikinile kutse telesaates osalemiseks, kus linnajuht annab ekspertidele aru olukorrast linnas.\nLinnavolinik Rebane: Degtjarenko peab väljaviskamisega leppima\nTallinna linnavolikogu Keskerakonna fraktsiooni kuuluva kunagise Lasnamäe vanema Oleg Rebase sõnul on Degtjarenko sunnitud valimisnimekirjast väljaviskamisega leppima, sest muidu võib kaduda tema ametikoht.\nKeskerakond viskas noorpoliitiku valimisnimekirjast välja Lisatud Degtjarenko kommentaar!


Seerumi raua analüüs, kuidas läbida - Tahhükardia - July\nErinevate verepreparaatide tavapärase toimimise tagamine.\nSelles biokeemilises uuringus kasutatakse materjalina venoosset verd. Analüüsi soovitatakse võtta hommikul kuni kella kümneni, kui patsiendi veres on seerumi sisaldus kõige optimaalsem. Protseduur viiakse läbi laboritingimustes. Enne analüüsimist desinfitseeritakse torkekoht meditsiinilise alkoholiga, mille järel võetakse patsiendi kuupõhjast verd, kasutades ühekordselt kasutatavat süstalt. See protseduur on praktiliselt valutu ja kestab vaid poolteist minutit.\nKui uurimise käigus tuvastati teatud kõrvalekalded normist, võib patsiendile määrata diagnoosi selgitamiseks mitmeid täiendavaid uuringuid. Kõige levinumad on:\nPikaajalised nakkushaigused, enamasti kroonilised.\nRaua ülejäägi põhjused\nLisaks aitab see uuring arstil põhjalikumalt uurida patsiendi kliinilist seisundit, mis on vajalik äärmiselt täpseks diagnoosimiseks ja edasise ravi skeemi määramiseks.\nKuidas seda tehakse ja mida vereanalüüs seerumi raua kohta teeb\nIga inimese kehas on suur hulk keemilisi elemente ja neil kõigil on teatud tervislik väärtus. Ja üks neist olulistest elementidest on raud (ferrum). Selline element esineb punalibledes ja selle tagasilükkamine võib viia haiguse aneemia tekkeni. Seetõttu on oluline jälgida ja tagada rauasisaldus õigeaegse analüüsi ja laboratoorsete diagnostikate abil.\n.gif "data-lazy-type =" image "data-src =" https://analizypro.ru/wp-content/uploads/2016/10/zhelezo_v_krovi-1.jpg "alt =" Punased vererakud, mis sisaldavad ferrumit "width =" 640 "kõrgus =" 480 "/>\nInimese heaolu jaoks on see määr neli kuni seitse grammi. Vastasel juhul võib selle elemendi puudus areneda ning jõudlus ja jõulisus märgatavalt halvenevad.\nFerrum ei sisaldu puhtal kujul. Selle sisu toetab spetsiaalne ülekandevalk, mida nimetatakse transferriiniks. Täieliku vereringe koostamiseks on vaja teavet hemoglobiini koguse kohta. Kui see on alla teatud taseme, väheneb raua kontsentratsioon vastavalt.\n.gif "data-lazy-type =" image "data-src =" https://analizypro.ru/wp-content/uploads/2016/10/analiz-krovi-na-soderzhanie-zheleza2.jpg "alt =" Teadusuuringud veri "width =" 640 "height =" 480 "/>\nÕige analüüsi koostamiseks tuleb meeles pidada, et päeva jooksul muutub inimese keha kiirus inimkehas. Siiski on keskmine määr:\nnaistele, 10,70–25,10 µmol liitri kohta;\nmeestele 14,30–25,10 µmol liitri kohta.\nNagu joonistest näha, on naistel normaalne sisaldus 10 korda vähem. Selle põhjuseks on igakuine menstruatsioonitsükkel ja selle tagajärjed. See määr võib vanusega muutuda. Täiskasvanutel, lastel, noorukitel, eakatel - normi väärtused erinevad. 7,16 μmol lastel kuni 20,00 μmol täiskasvanutele.\nPäeva jooksul tarbib keha toidust umbes 2 mg rauda. Samal ajal tuleks naiste puhul igapäevast tarbimist ja imendumist kahekordistada.\nFerrum vere annetamise eeskirjad\nEnne biokeemilise analüüsi läbiviimist peate läbima arstliku läbivaatuse ja veenduma, et puuduvad haigused, millel võib olla vale tulemuse põhjus. Uuringu võib anda inimesele, kellel on kahtlustatav krooniline aneemia või kahtlustatav seedetrakti haigus. Infektsioonide või vitamiinipuudulikkusega seotud erinevate krooniliste haiguste esinemine võib mõjutada ka halva tervist ja madalat hemoglobiini. Määratud analüüs aitab mõista ja põhjendada probleemi ning seejärel probleemi lahendada. Tulemused aitavad arstidel mõista inimkehas toimuvaid protsesse ja aidata luua normaalset toimimist ravimite abil.\n.gif "data-lazy-type =" image "data-src =" https://analizypro.ru/wp-content/uploads/2016/10/zabor-analiza-krovi.jpg "alt =" Metalli sisu vereproov "/>\nTaseme täpseks määramiseks peate vastama teatud nõuetele:\nVere, et kindlaks teha varakult hommikul, tühja kõhuga. Enne serveerimist on soovitav mitte süüa viimase 12 tunni jooksul.\nEnne vere andmist tühistatakse pillide kasutamine ja hemoglobiini kunstlik suurenemine.\nTe ei saa pärast protseduuri vereülekannet võtta.\nAnalüüsimiseks vajalik veri tuleb võtta ja asetada spetsiaalsesse katseklaasi, mida pole kunagi kasutatud.\nMilline on ferrum'i tähtsus keha toimimisel?\nSeerumi raud on keha eluea jooksul väga oluline. Kui see on alla normaalse või puudub, ei saa inimene normaalselt töötada. Sellise elemendi nagu ferrum tähtsus on järgmine:\nmõjutab koe hingamist;\nsee aitab tagada lihaste normaalse toimimise;\naitab täita oma funktsioonide verd ja hemoglobiini, nimelt aitab see transportida hapnikku kõikidesse inimkeha osadesse ja eemaldada kehast süsinikdioksiidi.\n.gif "data-lazy-type =" image "data-src =" https://analizypro.ru/wp-content/uploads/2016/10/funkcii-zheleza-v-krovi-1.jpg "alt =" Roll ferrum inimkehas "/>\nEeltoodud põhjustel võime järeldada, et seerumi raual on oluline roll kvaliteetsete hingamisõiguste andmisel. Kuid tekib probleem, et inimkeha ei saa luua sellist vajalikku elementi kui rauda. Ferrum siseneb inimeste rakkudesse toodete kaudu. Suur hulk leidub liha, kala, köögivilja- ja puuviljatoodetes. Võib märkida, et see on kõige paremini absorbeeritud köögivilja- ja puuviljatoodetest. Kuna nad sisaldavad lisaks raudale askorbiinhapet, mis aitab ära kasutada kasulikke elemente.\nSeerumi raua imendumine toimub kaksteistsõrmiksooles ja peensooles. Kui inimesel on selle puudumine, tähendab see, et imendumine ja imendumine toimub väga kiiresti ja intensiivselt. Kui kehas on üleliigne, võib imendumise protsessi blokeerida.\nNormide ületamise põhjused ja tagajärjed\nVere raud võib olla kõrgenenud. Sellised kõrvalekalded kalduvad rohkem mehi ja vähemal määral puudutab see naisi. Iga normist vabastamine ei mõjuta tervise olukorda soodsalt. Sellisel juhul näitab suurenenud rauasisaldus latentseid patoloogiaid ja terviseprobleeme. Nende kahjulike haiguste hulka kuuluvad:\nseedetrakti elementide ja toitainete assimilatsiooni rikkumine;\nraua sisaldavate ravimite üleannustamine.\n.gif "data-lazy-type =" image "data-src =" https://analizypro.ru/wp-content/uploads/2016/10/izbytok-zheleza-v-krovi.jpg "alt =" Ferriumi liigse sümptomid veres "/>\nTuginedes asjaolule, et inimkeha ise ei tooda ferrumit, on vaja toitu valmistada nii, et see toit saaks toidust. Madalamal tasemel võivad tekkida järgmised häired:\nsagedane pearinglus ja tumedad kärbsed silmade ees;\nnäo kuiv ja kahvatu nahk;\nkihistumine ja rabed naelad naistele.\n.gif "data-lazy-type =" image "data-src =" https://analizypro.ru/wp-content/uploads/2016/10/nedostatok-zheleza-v-krovi.jpg "alt =" Sümptomid puuduvad veri "/>\nEbapiisava toitumise korral võib esineda puudust, nimelt rasvaste toitude tarbimist, mis ei sisalda ferrumit. Või kaltsiumisisaldusega piimatoodete kasutamine, mis takistab selle imendumist. Samuti on vitamiinide, mineraalainete ja mikroelementide kõrge keha vajaduste juures. Sellesse kategooriasse kuuluvad näiteks lapsed, rasedad naised, imetavad emad.\nKuidas tagada normaalne metalli tase veres?\nKui analüüs õigesti määrab raua taseme languse põhjused veres, siis saate välja selgitada, kuidas kõike normaalseks tagasi tuua. Kuna tase on madalam kui peaks ja inimene sööb õigeid toite, siis sel juhul võime öelda, et soole elemendi imendumise protsess on häiritud. Naistele on toitumisprotsess väga oluline, sest nende rauasisaldus on palju madalam kui meeste puhul. See ei pruugi siiski nii olla. Nii et peate konsulteerima arstiga ja läbima vajalikud uuringud.\n.gif "data-lazy-type =" image "data-src =" https://analizypro.ru/wp-content/uploads/2016/10/analiz-krovi-na-soderzhanie-zheleza.jpg "alt =" Teadusuuringud ferrum'i sisu kohta\nSpetsialistile võib määrata spetsiaalse dieedi, mis sisaldab suures koguses raua sisaldavaid toiduaineid, mis soodustavad imendumist. Kõige sagedamini annavad arstid looma maksa kasutamist madalate hemoglobiinisisaldusega patsientidele. Ja ka lihatooted, nagu veiseliha või küülikuliha. Kõige teravilja sisaldavast teraviljast on tatar. Kuid tarbimiseks ettenähtud piimatooted ei ole soovitatavad, sest need sisaldavad suurt hulka kaltsiumi, mis takistab imendumist. Ja element, mis soodustab imendumist - askorbiinhapet, sisaldub erinevates puu-ja köögiviljades.\n.gif "data-lazy-type =" image "data-src =" https://analizypro.ru/wp-content/uploads/2016/10/soderzhanie-zheleza-v-produtah-pitanija.jpg "alt =" Sisu toidus "width =" 640 "height =" 480 "/>\nSeega, kui teil tekib halb enesetunne või kui te kahtlustate, et mikroelementide sisaldusest kehas on kõrvalekalle, peaksite konsulteerima arstiga. Pädev arst kirjutab välja biokeemilise uuringu, mis aitab tuvastada halva tervise põhjuseid. Ja pärast täielike andmete saamist aitab see probleem lahendada. Heaolu peamine komponent on õige toitumine ja lihatoodete söömine. Kuna see on liha, mis sisaldab optimaalset rauasisaldust. Samuti on väga madalal tasemel ette nähtud spetsiaalsed ravimid.


Ambitsioonikas ja hirmutavalt realistlik põnevik „Mayday“ | vestaraamat.ee\nFragment "Mayday" kaanest. Fotol näitlejanna ja modell Juliane Snekkestad. | Kaane kujundanud: Miriam Edmunds\nGrethe Bøe debüütromaan „Mayday“ on hirmutavalt realistlik lugu, mis viib lugeja kaugele põhja, Norra ja Venemaa piirile. Seal aset leidvad sündmused ähvardavad valla päästa kolmanda maailmasõja.\nVenemaa ja NATO suhted on teravad, kuna NATO alustab Põhja-Norras oma kõigi aegade suurimat talveõppust. Venelased tunnevad, et neid provotseeritakse ja alustavad omaenda „õppust“ Venemaa poolel Norra piiri ääres. Sündmuste ahel hakkab hargnema, kui NATO lennuk F-16 satub kahe riigi piirialal vastasseisu Venemaa lennukiga ja tulistatakse alla. F-16 pardal on saami-norra päritolu naispiloot Ylva Nordahl ja USA õhujõudude üks parimaid hävitaja piloote John Evans.\nYlva kutsus jätkuvalt abi, kuid teadis, et nad ei saa vastust. Mõtted tormasid ringi. Kui nad jõuaksid Varangeri poolsaareni, saaksid seal katapulteeruda, ta vahtis horisondi poole, lootuses näha maad, kuid nähtavus oli vilets, lund sadas ja tuul puhus kõvemini. Torm oli alanud. Ylva nägi vaevu lennukitiibu.\nJohn suutis seni lennukit õhus hoida. Tormihoogude vahel märkas ta maa kontuure ja navigeeris selle järgi, mis ta nägi. Lumetuisk võis sama hästi olla ka liivatorm. Kõikuva ja kiirust kaotava lennuki ebanormaalne heli oli talle närvisüsteemi sööbinud. Standby-kompass kokpitis näitas, et nad olid vajalikust kursist veidi ida pool, aga kus nad täpselt olid? Kui kaugele itta olid nad lennanud?\nMootori mehaaniline surin reetis, et kütus on otsa saanud. Kui John seadis lennuki kaugesse laskumisasendisse, peatus mootor täielikult. Lennuk langes pilvedesse ning kadus rahe ja jää halli massi.\nVahejuhtum vallandab tõsise poliitilise kriisi, milles nii Venemaa kui NATO tõlgendavad juhtunut rünnakuna. Esialgu ei tea keegi, mis sai F-16 pilootidest, kuid neil õnnestub katastroofist eluga pääseda. Nemad ainsana võivad kõikehävitava konflikti vallandumist peatada. Ylva ja John püüavadki ületada riigipiiri ja Norrasse jõuda, et paljastada, mis tegelikult juhtus. Nad peavad jalgsi läbima jäätunud tundra, vaenlane kannul, et jõuda tagasi Norrasse ja peatada katastroof, mis võib viia kolmanda maailmasõjani. See on võitlus ajaga, kuna nii Venemaa president, NATO peasekretär kui ka erasõjatööstus teritavad nuge.\nLisaks sellele, et Ylva ja Johni tegevusest sõltub, kas valla pääseb laastav maailmasõda või mitte, tuleb neil võidelda loodusjõudude, metsloomade, Venemaa eriüksuste kui ka üksteisega. Nad ei tunne teineteist eriti hästi, aga neil ei ole ka kellelegi muule toetuda. Nad peavad üksteist usaldama või neil ei olegi võimalust ellu jääda.\nJohn nägi, kuidas Ylva kõndides endamisi naeratas. Mida kuradit see plika veel naeratab? Puhta lolliks läinud või? Ta mõtles, et peab kaaslase vaimset seisundit jälgima. Ta oli selle noore naise kainest mõtlemisest üleni sõltuv, kui tahab siit veel terve nahaga pääseda. Ja sellise inimese kaine mõtlemine, kes käib ja muheleb endamisi nende olukorras, oli kaheldav. Pagan, miks peab see kõik nii keeruline olema.\n„Mayday“ on põnev jutustus, kus lugeja haaratakse kaasa esimesest peatükist. On tunda, et Bøel on dramaturgias kindel käsi, tema näol on ju tegu tuntud filmitegija ja režissööriga. Tänu sellele on ka „Mayday“ üles ehitatud pisut filmilikult. Stseenid vahetuvad kiirelt ega jää venima. Jutustajaid on loos mitu ja seetõttu on lugu korraga hästi jälgitav mitmest vaatepunktist, püsides nii olevikus, aga viies vahepeal ka ajas tagasi. Näidates nii elu eest võitlevaid piloote kui ka NATO ja Venemaa pool toimuvat, aga heites pilgu ka tundras ekslevate tegelaste sisevõitlustesse. Igav ei hakka ühelgi hetkel.\nÜle keskmise lugemiselamuse teeb loost eelkõige peategelane Ylva. Ta on karmatu naine, kelle suurim soov on saada sarnaseks oma isaga, endise hävituslenduriga, kes hukkus salapärastel asjaoludel. Üritades koos major John Evansiga ellu jääda ja õigel ajal tagasi jõuda, saab ta oma oskused ja vastupanuvõime täielikult proovile panna.\n„Mayday“ on ambitsioonikas raamat, millele lisab hirmutavat realistlikkust praegu Ukrainas toimuv. Dagbladeti arvustuses öeldi koguni, et tegu on Norra krimisensatsiooniga, mis on jahutavalt realistlik lugu sellest, kuidas Põhja-Norrat ähvardab oht saada uueks Krimmiks.\nTeine Norra ajaleht VG tõi aga esile, et Grethe Bøe ja tema peategelane Ylva on värsked ja teretulnud täiendused Norra krimiraamatute universumisse. See on värskendav, kui saabub naisautor, kes kirjutab žanris, kus muidu domineerivad mehed – kirjutades autoriteetselt ja tajutava kaalukusega kõigest, alates rahvusvahelisest poliitikast ja põhjapõdrakasvatusest lõpetades hävitajaga lendamisega.\n336 lk, 140x210, pehmed kaaned


Need haigused röövivad eestlastelt enim eluaastaid - Tervis\nNeed haigused röövivad eestlastelt enim eluaastaid\n21. detsember 2018, 13:37\nSüdame-veresoonkonna haigused ja pahaloomulised kasvajad on Eestis peamised eluea lühendajad.\n«Kõige rohkem eluaastaid kaotame südame-veresoonkonnahaiguste, pahaloomuliste kasvajate, vigastuste ning vaimse tervise häirete tõttu. Need on järgmise kümnendi jooksul prioriteetsed valdkonnad, kus paremate tervisenäitajate saavutamine tooks positiivse muutuse kogu rahvastiku tervises,» ütles sotsiaalministeeriumi tervisesüsteemi arendamise osakonna juhataja Agris Koppel.\n«Eesti inimeste eluiga on viimasel kümnendil oluliselt pikenenud, paraku ei ole samas tempos kasvanud tervena elatud eluaastad. Suur osa Eesti inimestest kogeb elu jooksul terviseprobleeme, mis piiravad igapäevaseid tegevusi ja tööelu, vähendavad inimeste aktiivset osalust ühiskonnas ja mõjutavad eluga rahulolu. Lisaks süveneb nii sooline, piirkondlik kui hariduslik ebavõrdsus tervises,» sõnas Koppel.\nKoppel rõhutas, et ühiselt seatud eesmärgid on saavutatavad vaid koostöös kõigi partneritega. «Paremad tervisenäitajad pole eesmärk omaette. Tervisesse panustamine on investeering, mis aitab kasvatada nii inimeste heaolu kui ka majandust, konkurentsivõimet ja tootlikkust. Vajame selleks nii valitsus-, era- kui ka kolmanda sektori, kogukondade ja kõigi ühiskonnarühmade ühiseid jõupingutusi,» lisas ta.


VIIKMÄE SAI JALA VALGEKS! [Arhiiv] - Soccerneti foorum\nSoccerneti foorum > EESTI JALGPALL > Eestlased välismaal > VIIKMÄE SAI JALA VALGEKS!\nView Full Version : VIIKMÄE SAI JALA VALGEKS!\nViikmäe avas Norra meistriliigas väravaarve\nNorra jalgpalli meistriliiga neljandas voorus alistas Oslo Vålerenga kolmapäeval võõrsil Bergeni Branni 4:0. 67. minutil lõi kohtumise viimase värava Kristen Viikmäe. Kaotajate poolel Sergei Terehhov platsile ei pääsenud.\nÄkki algab Norras ka räige väravate laksimine eestlase poolt? :r66m7: :r66m7: :r66m7: :r66m7: :r66m7:\nkle idioot, keegi juba ütles seda viikmäe teemas\nära tra lahmi siin iga asja peale uusi teemasid, loe mõni vana ka vahelduseks läbi :doh:\naa ja eriti tore on see, et sa pidevalt sportnet.ee artikleid siia kopi-peistid. goddamn\nParandus: see ei olnud Sportneti, vaid BNS-i pressiteade, muuseas, uudis on üleval ka Soccernetis :)\nok..olgu see päritolult kasvõi mingist nigeeria uudisteagentuurist, eermaik võtab need ikkagi sportnetist...see selleks\nAga äkki pole kkegi hr. eermaigule seletanud Foorumis asjade toimimist.Et me ei tee suvalisi copy-pastesi ja kui tahame uudist edasi anda, siis lisame ka allika või veel parem moonutme uudise oma sõnadega, et oleks nigu omast peast tulnud.\nLoodame, et see ei jää Viikmäe viimaseks. Oleks aeg poisil juba mehetegusid tegema hakata. Võrgud täis nagu Oper ja Ints!\nIsiklikult pidasin Viikmäed kunagi tohutule ebaõnnestunud mängijaks, kellel pole mitte mingisugust võimalust tippu lähedalegi tõusta.\nEsimest korda pidin oma sõnu sööma vististi Andorra-Eesti (1:2) kohtumisel, mil Viikmäe oli vägagi hea ning sealt edasi on mees täiesti rahuldavalt hakkama saanud.\nKuigi olgem veel ausad - neid väravaid võiks ikka rohkem olla, kuid ehk hakkab tulema.\nmis ime see veel on?\nAlgselt tegi selle postituse Martin\nNagu näha on eestlased välismaal resultatiivsed :) Kristen Viikmäe viis just Välerenga Norra liigas 2:1 juhtima! :õnnelik:\nHurjuh, mustikalised! Valerenga fännisait nimetab viimase Aalesundi vastu peetud mängu parimaks Viikmäed. Vat nii. Lisaks kirjutatakse mänguülevaates nõnda:\nVikmäe har virkelig våknet til live denne sesongen. Og jeg har sagt det før, Kristen kommer til å blomstre en dag og bli Vålerengas toppscorer.\nJutu mõte on, et Viikmäe on sel hooajal tõeliselt ellu ärganud ning autor väidab, et Kristen \_'lööb üks päev õitsele\_' ja temast saab Valerenga \_'toppscorer\_'. Ülevaates kirjutati veel, et just Viikmäe sissetulek teise poolaja alguses pani Valerenga ründe käima jne. Siuksed lood :lahe: .\nloodame et siis seekord läheb õnneks tal see topscoreriks saamine. ta ju iga aasta algul näitab potensiaali ja siis on hiljem jälle pats perseli maas ja enam püsti ei saa\nDagbladeti ülevaade (http://www.dagbladet.no/pls/dbprod/fotball.viskampfakta?kamp_id=4293&ligaid=55)\nMängu parim siiski Pa-Modou Kah.\ndagbladet ei ole siiski valerenga fännisait eks\nValerenga fännisait ei ole siiski Dagbladet eks\ntsiisus kraist sa ei sa nagu asjale pihta või?? its all bout opinions\nartista vahendas et fännisaidi arvates oli kristen\nja siis tuled sina ütled et dagbladeti arvates oli mängu parem SIISKI(rõhk sõnal siiski) mingi norra neeger.\nväites põhimõtteliselt et dagbladetis on kirjas ainult puhas tõde.\nTõesti, tõesti ka mina lugesin täna lõunasöögi kõrvale köögilauale vedelema jäänud Dagbladetit ja ajakirjanik Morten pidas seal tõesti vahvat musta meest mängu parimaks. Niipalju kui on inimesi, on ka arvamusi. Et huvilised edaspidi aga ise seda va fännisaiti lugeda saaksid, siis siin on selle aadress: www.vpn.no\nKui ma millalgi oma magistritööga ühele poole saan, kobin kindlasti ka ise staadionile ja vaatan asja üle. Loodetavasti on Piraaja kah selleks ajaks juba terve. Seniks aga mõistust!\nOk, teema lõpetuseks veel niipalju, et seesama Dagbladet on oma \_'mängijabörsi\_' rubriigis andnud mängu kõrgeima hinde (6) mõlemale, nii Kah\_'le kui Viikmäele.\nSeesama paljuräägitud fännisait on teinud Viikmäega intervjuu (http://www.vpn.no/intervjuer/230403scoring.shtml). Jutt mõistagi norrakeelne, kuid et mul üldse aega ei ole, siis ei hakka tõlkimisega praegu üldse vaeva nägema. Võibolla hiljem, kui keegi teine keeleoskaja ise ei viitsi.\ntollel saidil ka mingi poll kus küsimuseks kes on valerenga topscorer see hooaeg. 45% arvab et viikmäe\nmis viikmäest kuulda kas florasse tagasi või on võimalus et see rootsi sats ta ära osatab kuigi vist ka see ei ole kõige parem variant kuskil rootsi esiliigas palli veeretada,pohlak andku poiss kellegile tasuta ää,lõpp kokku võttes eestile palju rohkem kasu kui ta seal rootsi mudaliigas või siin floras mädaneb\nkas tänapäeval eksisteerib veel selline sõna nagu \_"tasuta\_"?\nrootsi mudaliiga?? need meeskonnad pakuksid vabalt konkurentsi meie meistriliiga tiimidele. ja ega eriti kõrgemale viikmäe ei küündigi.\nViikmäe sõitis Jaroslavli &#352;inniku treeninglaagrisse.\nViikme on seal kuni 31 jaanuarini.\nHetkel on &#352;inniku hingekirjas kaks eestlast Terehhov ja Pareiko.\nVägev! Saaksid nüüd kõik tüübid, kes testimisel on lepingud oleks koondise seisukohalt asi juba päris roosiline :)\nVene klubidel on mingi võistlus, et kes rohkem eestlasi oma ridadesse suudab hankida? Hetkel siis &#352;innik-Torpeedo 2:2, aga varsti loodetavasti juba 3:3.\nJaroslavli Šinnik - Argentina Juniors 0:1 (0:0).\nviikmäe ei saanud mängida.terehhov mängis terve mängu.\nviikmäe siiski mängis selles kohtumises.minu viga ei pannud teda nimekirjas tähele.\nära jumala eest editi nuppu kasuta!\nsry off topicu pärast:P\nära jumala eest uus vastus nuppu kasuta\non ka arusaadav miks keegi ei märganud et Viikmäe mängis, sest protokollis seisab mees nimega Veknjae :D\nShinnik purustas Rotori 6:1\nKõik eesti mehed mängisid. Terehhov ja Pareiko mängisid terve mängu , Viikmäe vahetati mingil hetkel välja aga lõi värava.\nVäidetavalt saab ka Viikmäe šinnikus lepingu..ja liitub kolmanda eestlasena klubiga.\nKindlalt teada on ainult niipalju , et testimisele kutsutud 14-15 mehest saadeti 11 tagasi. Viikmäe tagasisaadetute hulgas ei ole. Nii et see annab lootust. Eriti kui arvestada, et ta üks kontrollkohtumiste kõige resultatiivsemaid oli.\nViikmäe oli fc flora kooseisus,kui nad 1-0 Lahtile kaotasid.\nKas see tähendab,et ei saanud lepingut,või mis?..:oih:\nviikmäe on kadunud? kus?\nViikmäe liitus Fredrikstadi treeningutega, tähendab praegu on seal kus Piraajagi :kaval:\npohlakul on tekkiud uus lääne kontakt valerenga kõrvale..\nEsmaspäeval kohtus Vålerenaga Hispaanias La Mangas peetud treeningmängus teise Norra klubiga Bodø/Glimt ja kaotas 1:4.\nVålerenga meeskonna algkoosseisus tegi kaasa ka Eesti koondise jalgpallur Kristen Viikmäe.\n„Me ei mänginud täna hästi ja Glimt võitis teenitult,“ kirjeldas mängu klubi spordijuht Harry Hansen. „Hea oli täna minu arust Kristen Viikmäe mäng. Ta oli töökas ja positiivne täiendus.“\nVålerenga pidi esmaspäevases kohtumises läbi ajama ilma üheksa põhikoosseisu meheta, sealhulgas ka Raijo Piiroja. Piiroja on vigastusest taastumas ja treenib koos meeskonnaga ning peaks osalema neljapäevases treeningmängus Dallase Burniga.\nülikõva uudis või mis:D\nVauu, Piraaja ja Viikmäe ka juba Vooolerengas : p\nPiiroja on vigastusest taastumas ja treenib koos meeskonnaga ning peaks osalema neljapäevases treeningmängus Dallase Burniga.[/i]\nPiraaja peaks siis kõva kooli saama, nimelt mängib Dallas Burnis tulevane täkkründaja Eddie Johnson, kellest nii mõnigi suurklubi huvitatud on :)\nviikmäe siirduvat 4 kuuse laenulepingu alusel norra kõrgliigas mängiva fredrikstadiga kus juba ees ootab teda piiroja\nHooaja alguses rääkis Pohlak kohati, et Zelinski üleminek jäi sellepärast ära, et mehele polnud võimalik anda piisavalt mängupraktikat. Nüüd, kui Viikmäe taas piiri taga seikleb oleks antud rekordinternatsionaal tõsiselt Florale ära kulunud. Juhtub ka tegijatel. Edu Viikmäele ja, et rohkelt väravaid tuleks, millest kirjutada! ;)\nSealt klubist julgeks esile tõsta 89.aastal sündinud Freddy Adu,kes on olnud juba suurklubide huviorbiidis,kuid midagi silmapaistvat veel siiani üleminekuteosas toimunud pole..\nKas mitte Adu ei mängi D.C. United\_'s?\nAndestus tõesti,väike prohmakas minu poolt,juhtusin ühelt lehelt kogemata teisele ja eipannud enam tähele asju:P\nAlgselt postitas airmike\nmix kaotab eesti koondis kogu-aeg?? seepärast, et ryndes istub selline vend naq viikmäe. tulge maapeale. tai oska ju yldse mängida. mu vanaema mängix ka tast paremini... ja kohe kui ta õnnega poolex mingi värava lööb, on kõik hullult vaimustuses. kui keegi teine on ryndes mänginud. on ta olnud igatahes kasulikum. aga ainult viikmäed kiidetaxe jne. ok sorry, nii näen vähemalt mina teda.\nmida sa ajad!?\nmix kaotab eesti koondis kogu-aeg?? seepärast, et ryndes istub selline vend naq viikmäe. tulge maapeale. tai oska ju yldse mängida. mu vanaema mängix ka tast paremini... ja kohe kui ta õnnega poolex mingi värava lööb, on kõik hullult vaimustuses. kui keegi teine on ryndes mänginud. on ta olnud igatahes kasulikum. aga ainult viikmäed kiidetaxe jne. ok sorry, nii näen vähemalt mina teda.ja mis siis kui ründes isuks zahho???oleks jkasu vä?? või sahharov??või opi??kui sa ikka lased vastasel sisse lüüa 4 väravat(mitte tänase mänu põhjal)siis pohhui kes sul ründajana kükitab.abi ei ole sellest.ja mina sa ka persse midasaajad.\nmine ise perse. panen molli sulle. ok ära karda. sai pea kartma mind. a igatahes mängis portugali vastu zahhovaiko paremini. ja sa mõtled ka mida sa räägid, et viikmäe on operist parem:S. se viikmäe ei võitle ka seal ees. olex et ta pingutax. ta istub 1-e koha peal. ryndes peax olema kink või teever\nja veel. ta sai lichtensteini vastu võimaluse. läx 1 1-le. iga1 olex selle ära löönd. a ma tedsin juba enne lööki, et viikmäe seda ära ei löö ja ei löönudki. indiaanlased sõid mu jahipüssi ära\nTa sai samal õhtul weel ühe koha valgeks!!\nÜhesõnaga sai palliga munadesse täiega ja tänu sellele sai see koht halvasti vigastada!!!


vana aasta minek\n02. jaanuar 2011\nMis me teeme, mis me teeme. Vana-aasta õhtu on ju selline õhtu, et siis nagu peaks midagi tegema. Kuna meie pere on vahepeal nii suureks kasvanud ja võtab päris palju ruumi ning osad pereliikmed võivad vahel liigagi nõudlikud olla, siis vähendas see tublisti meie valikuid. Oli 2 plaani- minna külla või võtta külalisi. Väikese kaalumise järel otsustasime endale lihtsama variandi kasuks ja võtsime külalisi. Tegime jaanipäeva jätku. Ja ütleme nii, et väga hästi otsustasime.\nmsn-is otsustasime ära, kes mida ja kui palju toob ja oligi kõik. Mõnede suuremate ja väiksemate kõrvale kalletega oli minuarust kõik väga kenasti ära jagatud. Minu osaks sai teha kook – ettevalmistus 20 minutit ning koorida ahju täis kartuleid – ettevalmistus 20 minutit. Ülejäänu oli lihtne koristus (lubage naerda) ja tavaline ootamine. Õnneks olid meil eelmisel päeval 2 naabirvanaema külas ja selleks puhuks sai suurem koristus tehtud, aga siiski suutsid tüdrukud oma osavõtmatusega 3 päevase teleka keelu saada (see on meie peres vist ainuke rakendatud karistus aastate vältel olnud)\nÜhesõnaga külaliste tulekuks olime kõik kenasti rivis- pestud ja triigitud ning ahjukartulid juba teki all soojas. Köögitoimkonnas said kolm naist vägagi kenasti hakkama kuigi oli kuulda nõrka protesti häält, et siiski minu panus oleks võinud olla suurem ja pidulaud lookas ootamas ees. See hääl kõrbes asendus aga liiga kiirelt teisega, mis tuli mehisema poole pealt ja kurtis, et nende alkoholivaru peale pole keegi piisavalt mõelnud. Kõik mis alles, mitte ainult ei tundunud liiga magus, vaid ka oli seda. Kõik protesti hääled vaigistatud ja kalamarjaga kinni topitud, saime lõpuks pika laua äärde. Arutluse käigus otsutasime teha ehtsa vanainimeste peo ja istuda pika lauaga otse teleka ette. Mehed ennast sinna unustasidki, sest tuli välja, et see on vist kõigi meeste viga – unustada ennast telekasse kui see juba silma alla satub.\nÕhtusöök oli tänu kolhoosi esimehe kohalolekule äärmiselt pidulik. Nimelt hindas üks külaline selle ürituse pidulikkust märksa kõrgemaks kui oma pulma ning luges kutselt välja -tume ülikond. Üks pisike kõne peeti ka ja söödi väga kiiresti!\nEdasi läks õhtu kiirelt ja samas rahulikult. Ma üldse ei tundnud ennast kuidagi piiratuna. Ma nimelt ei pea ennast kohe kuidagi isegi mitte keskpäraseks võõrustajaks ja teiste ampsude kontrollimine ja pakkumine-meelitamine ei kuulu minu juurde. Külalised aga olid meil vägagi julged ja tublid ning kõik said endaga ise väga hästi hakkama. Kõike jagus kõigile ja kui keegi tundis millestki puudust, läks ja otsis endale ise.\nUueks aastaks läksime õue ja Kalle soovitusel tee peale. Tegelikkuses tähendas see pilkasesse pimedusse minekut, et näha silmapiiril üksikuid rakette. Lastel oli aga elevust küllaga, sest suur-suur peotäis säraküünlaid tuli ära põletada. Uue aasta ennustustesse ei laskunud, aga märkimist väärib fakt, et üks mitteametlikult vallaline sõbranna jaoks tuli uus aasta võõras titt süles.\nKui säraküünlad olid otsas ja magus shampus poole peale joodud, sõime toas veel kooki, mis hoolimata oma mitte nii suurest välimusest osutus päris maitsvaks. Noh tegelikult oli see ammu testitud maailmaparim juustukook, aga ma lihtsalt ei ole nii osav kondiiter.\nKõige nõrgemad ja nooremad võistlejad andsid alla kuskil poole kahe ajal ja viimased- need kuue aastased aeti magama poole nelja ajal. Pooled täiskasvanud olid selleks ajaks juba magamas. Kuigi ma Ketlinile lubasin, et ta võib olla üleval nii kaua kui tahab, siis ma millegi pärast eeldasin, et ta ikkagi väsib ära enne mind :)\nJärgmine hommik oli mõnus- suur hulk rahulikult pidzaamades kulgevaid inimesi, kes omale ise kohvitegemisega hakkama said ning soolane juustukook, mida tuli jao pärast jagada ning natuke eelmise päeva ülejääke. Kui lastele juba ammu imelik tundus, et kuidas on võimalik koguaeg laua ääres istuda ja neile nagunii enam midagi ei antud, siis aeti nad õue. Isad läksid tittesid valvama ja meie istusime vaateväljast kaugemale.\nKui juba enamus perest oli väljas, siis kiired võileivad ning järsku oligi pidu läbi. Mina-Kalle-Liisu läksime magama ja Ketlin koos väikese uinaku teinud Kärduga mängisid kenasti teises toas.\nKokkuvõtteks ütleks, et järgmine jaanipäev(nagu Ketlin seda üritust nimetas) tuleb meil jälle suvel ja järgmiseks talveks tellime hobustega saanisõidu lisaks :)\nRubriigid: Kalle, Kärt, Keit Liis, Ketlin, Krista, muu, PERE\t| 4 kommentaari\nIsegi kui ma väga tahaks, ei ole ma selline ema, kes väga varakult jõulukingitusi koju kapi nurka kogub. Ikka on nii, et veel viimasel päeval on keegi meist poes midagi hädavajalikku ostmas. Iseendaga oli lihtne. Kärt oli terve aasta jooksul oma tubli panuse andnud, et ma omale jõuluvana käest uue telefoni telliks. Võtsin ka endale südame rindu ning astusin firmast välja erakliendiks. Teoorias peaks tulema väga-väga palju odavam meie pisikese perefirma jaoks. Lastega oli natuke teine asi. Mitu-mitu päeva käisin neil järel, et kirjutage jõuluvanale kiri, aga keegi neist ei osanudki suurt midagi nagu tahta. Lõpuks siis Liisu suutis välja mõelda, et selline nukuvanker, kus nukud ka magada saaksid, võiks meil olla. Ketlin vaatas oma jõulukalendrist kogutud muumisid ja leidis, et muumimaja ei teeks ka paha.\nMuumimaja meie büdjetti ei mahtunud ja kui ma jõulupäeval Ketlinile ütlesin, et ärgu kurvastagu, aga jõuluvana maja ei too. Õnneks mõistliku inimesena ta ei kurvastanudki. Hiiglaslik karp koos nukuvanrkiga aga ootas 24ndat mul autopagasnikus. Öö vastu seda päeva hakkasin mõttes asju pakkima, sest 24ndal pidi tulema päris jõuluvana minu vanemate juurde. Ükskõik kuidas ma ka ei mõõtnud, nukuvanker koos päris vankriga pagasnikusse nii ei mahu, et keegi seda ei märkaks. Võtsin siis ennast kokku ja hommikul kell 7 läksin autosse nukuvankrit paberisse pakkima. Kerge see ei olnud, aga 45 minutit hiljem oli vanker maja taga kelgu peal ootamas.\nNagu ise jõuluvana ootel käisin mööda tube, et lapsed ärkaks ja et nad siis ka ise seda kingitust õues näeks :) Läks ikka tubli 30 minutit, enne kui nägid. Kusjuures ma sättisin neile kõik kamapallid akna alla toolile…aga ei midagi :)\nLõpuks kui nägid, siis oli elevust ikka terve jõulu eest. Nii kiiresti pole Ketlin küll kunagi veel riidesse pannud ja kingituse ta ka sealt vööni lume seest ära tõi. Jagamisega oli küll natuke keeruline, sest Kärt arvab, et kõik asjad, siin majas on tema omad. Liisuga leppisime kokku, et vanker on küll tema oma, aga las see titt mängib temaga kui tahab. Tänaseni on vankri jagamine suhteliselt edukas olnud. Selleks, et Ketlin ei tunneks millestki ilmajäänuna, sai tema joonistamise õppimise raamatu. Ütleme nii, et peale nukuvankrit ja telefoni oligi raamatupood pea ainuke pood, kust kingitused meie jõuluvana kotti jõudsid. Mõned tehingud internetipangas veel lisaks :)\nEdasi tegime minu utsitusel mõned kiiremad liigutused ja jõudsime täiesti õigeaegselt Kaarli kirikusse perejumalateenistusele. Pärast ühte kummalist katset 24nda õhtul kirikusse minna, oleme sellest loobunud. Lastega minekuks on aga pereteenistus ideaalne variant. Natuke laulu ja natuke juttu ja natuke etendust ja Liisu soovil tegid lapsed veel jeesubeebile pai ka. Etterutates ütlen, et järgmisel hommikul käisime Kallega kahekesi oma vanas koduses Nõmme kirikus ja sealt jäi meelde see mõte, et inimesed, kes käivad kirikus ainult 24ndal, siis neile jeesus jääbki ainult pisikeseks armsaks beebiks ja täiesti arusaadavalt on neil teda millegi suuremana raske ette kujutada.\nEdasi tuli minu jaoks päeva parim osa. Lihtsalt olemine :) Lapsed jooksid vanemate majas ringi, Kalle poes jõulukingitusi ostmas ning mu vanemad kirikus (nemad kuuluvad nende eelpoolmainitud inimeste hulka)\nEdasine õhtu möödus nagu alati. Palju süüa, muhe jõuluvana, õnnelikke ja ka natuke pettunud lapsi (miks temal on paremad kingitused stiilis) ja elavaid arutelusid elu teemadel. Meie õnneks on ka mõlema venna pered otsustanud just 24ndal minu vanemate juures olla nii, et pere on alati koos.\nTäiesti ebaausalt on meie suguvõsa noorim liige siiamaani kuidagi pildilt välja jäänud. Kasvab ta ka kuidagi liiga kiiresti. Nimelt sündis ta just siis kui meie sealt majast ära kolisime ja tänaseks on tast juba loetud minutiteks Kärdule mängukaaslane kasvanud. Jõuluvana ta igatahes küll ei kartnud.\nKui ma eelmise postituses ütlesin, et jõuluvanaga on meil ühel pool, siis oli see natuke ennatlik. Nimelt tuli välja, et jõuluõhtul käis meil siiski päris jõuluvana. Natuke jämedamat häält ja tumedad prillid tegid oma töö ning meie lapsed võtsid kohe pika sammu tagasi. Liisu näiteks ei julgenud eriti jõuluvana lähedalegi minna. Pärast ütles, et oli jah päris jõuluvana, sest issi sai ju kingitusi. See väike oluline asi, et kas issi neil ka ise järel käis, oli tal õnneks kahe silma vahele jäänud.\nJõuluvana usk on kenasti taastatud!\nRubriigid: Kärt, Keit Liis, Ketlin, muu, PERE\t| 5 kommentaari


- Valu liigeste sormede ravi\nKui siiski nii juhtub, hävib luukude, tekivad luukasvised, mida nimetatakse kannusteks. Mõned ravitakse täielikult ja tagajärgedeta õigeaegse raviga - osteomüeliit, kerged ja mõõdukad vigastused. Tavaliselt kahjustab osteoartroos mõlemat põlveliigest. Ravi üldpõhimõtted, valu leevendamise meetodid Kõigi käte sõrmede liigestes valu põhjustavate haiguste ravis on tavaline selliste ravimite määramine, mis aitavad rasketest sümptomitest lahti saada. Esineb nahaaluseid, nn podagrasõlmekesi, mille rebenemisel eritub valkjas ja puderjas hambapastataoline mass. See võrdlus on väga tabav, sest tegemist on ühe valusaima liigesehaigusega.\nOsteoartroos on kõige sagedasem liigesehaigus. Lugege, mis seda esile kutsub Valu liigeste sormede ravi kuidas leevendada valu. Mis on osteoartroos?\nInimesel on valus trükkida või mängida klaverit. Karma haiged polved kahjustuvad pöidla, nimetissõrme ja keskmise sõrme põhiliigesed.