Kristi Jõeste blogi: Head taasiseseisvumispäeva!/Happy the Day of Restoration of Independence!\nHead taasiseseisvumispäeva!/Happy the Day of Restoration of Independence!\nSorry that the following article is not translated into English. It’s too long and I haven’t got skills nor time to do it myself. If somebody would like to do it voluntarily instead of me please let me know or send it directly to my email.\nSügishooaega alustan tavapärasest mõneti erinevalt. Igavese vastuvoolu ujujana ja Eesti pärandkultuuri pärast muretsejana kavatsen natuke meie rahvusliku kindakudumise hetkeseisundi üle mõtiskleda. Et ajakirjanduses käsitöö teemadel põhimõtteliselt dialoog puudub (seda auku püüab aeg-ajalt täita ajakiri „Käsitöö“) ja bloginduses kehtib vaikimisi kokkulepe, et tohib vaid kiita, siis otsustasin veidi paati kõigutada. Võib juhtuda, et kütan palava kire üles, kuid kindlasti on ka neid, kes lisavad omaltpoolt asjalikke mõtteid. Nii et olete lahkelt oodatud vastu kajama!\nKust võtsin julguse? Eesti kindaid olen kudunud nüüdseks 13 aastat ja kaugelt üle 200 paari, kes neid enam lugeda jaksab. Midagi ma kudumisest vist juba tean, aga palju on veel õppida, ja kõige, nt mütside, sukkade ja haapsalu sallide vastu pole ma seni erilist huvi tundnud. Tööd kindakudujana on olnud nii palju, et muuks ei jää aega. Riigiteenistujana ja pereemana tuleb mul valikuid väga täpselt teha, kui ei taha end lõhki rebida.\nPaljud inimesed on tulnud mu ellu, et midagi omaltpoolt õpetada. Kohtumine Anu Pingiga avas minu ees uue pärandtehnoloogilise, s.o kohalike algupäraste kudumisvõtete perspektiivi, mida olin visuaaliga võrreldes vähem teadvustanud. Minu lähenemine kudumisele on nüüd järjest traditsioonilisem: pean oluliseks lisaks mustritele ja värvidele hoida ka meie rahvuslikke kudumisvõtteid. Näiteks ei tarvita ma enam seda silmuste loomise võtet, mida „Kirjatud teekonnas“ tutvustasin. Olles silmad pärani lahti teinud ja vanu kindaid uue pilguga vaadelnud, näen, et silmuselist loodust polegi meie maal kasutatud! Keegi ei tea, kuidas see meile tuli, aga juhtuma pidi see küll alles 20. saj jooksul. Pisiasi, mis võib sõltuvalt vaatenurgast olla ka lõpmata tähtis! Ilmne näide, muide, ka selle kohta, kuidas inimene areneb, aga raamatud jäävad minevikuhetki ja -arusaamu jäädvustama. Vigu saab parandada alles järgmistes.\nUsun sellegipoolest, et mul on tänu oma praktilisele kogemusele tekkinud õigus küsida mingisugusegi arutelu järele ja seeläbi hakata tänaseks kujunenud Eesti kudumismaastikku jõulisemalt mõjutama. Senisest enam püüan võtta pedagoogilist rolli, sest tundub, et rahvuslikke esemeid teha tahtjaid on meil väga palju, kuid head ja kasulikku informatsiooni neile liiga vähe. Nii polegi imestada, et kõike kiputakse taandama ainult välimusele. Et oleks ilus. Kirjastusedki lüpsavad seda rahvuslikkuse lehma praegu ilmselt suurte tuludega. Pean siin silmas eelkõige neid kirjastusi, kes tegelikult pole käsitööle spetsialiseerunud ja ei tea sisulisest poolest midagi. Seega annavad nad tiivad tihtipeale autoritele, kes pole oma loomingu avaldamiseks veel valmis. Siin haigutab jällegi üks suur tühjus: käsitööraamatute kohta Eestis arvustusi ei ilmu. Kas näitab see teatavat suhtumist käsitöösse, nagu oleks see vaid isetegijate pärusmaa ja miski, mis ei kuulu rahvuskultuuri püsimise seisukohalt tähtsasse? Käsitööraamatute sisuliste ja analüütiliste arvustuste puudumine tingib tegelikult selle, et igaüks võib avaldada ükskõik mida ja saada sellest korralikult kiita. Eesti inimene ju ei julge laita ja ega meie tarbjaskond ka kuigi haritud ole. Meie käsitööringkonnad on aga nii väikesed, et kardetakse tülliminekut. Mingis mõttes võib see ju nii olla, kuid mina tahaksin küll loota, et hakkame vaikselt täiskasvanuks saama ja asjade üle ausalt arutama.\nKui vaatan kindakudumise suurt pilti, siis kerkib üles mitu küsimust. Miks unustame eesti kinnastele (laias laastus kuni 1920-ndateni) omased pärandtehnilised kudumisvõtted? Materjalid? Värvid? Piirkondlikud ja ajastulised eripärad? Kas me tahame maailma kontekstis nii rikkalikku Eesti kindapärandit, mille suunas välismaalased kadedusega õhkavad ja hordidena õppimas käivad, hoida lugupidamisega ja huviga seda tundma õppida, rikkumatult edasi kanda, või taandub kõik ainult isekusele/teadmatusele valida oma kinnaste värvid-mustrid kokku ajaloolisi seaduspärasid eirates? Võetakse seadusliku kaitseta minevikuesemed ja „tuunitakse“ neid omatahtsi. Mõneti on see arusaadav, sest kes ei tahaks olla innovaatiline, aga sel juhul nimetatagu oma loomevilju teise nimega, mitte eesti asjaks. Teen seda ka ise ja tõenäoliselt nii mõnigi kord totaalselt ebaõnnestunult. Kahju, et pole kedagi kritiseerimas ja pean seega ekstra vaeva nägema, olemaks iseendale kriitikuks. Liigun seepärast üha enam loobumise ja lihtsuse suunas. Tahan juurte juurde tagasi jõuda, mis minu meelest tähendab seda, et kinnastes või tegelikult ükskõik millistes rahvapärastes käsitööesemetes, mis pretendeerivad Eesti esindamisele, tehtavad muudatused olgu minimaalsed ja hästi läbimõeldud-tunnetatud. Et üldpilt oleks kohalikku eripära arvestav. Et kui seto kinnas, siis seto kinnas. Kui kihnu, siis kihnu – elavate väikekultuuride asjusse tuleb iseäranis lugupidavalt suhtuda. Et kõik saaksid aru, mis asjaga on tegu ja et selle kultuuri esindajad ei peaks ahastusest käsi kokku lööma. Jantimine vöökirjadega ja muude kirjade tõlkimine kindakeelde ei tohiks minu arvates muutuda massiliseks. (Vöökirjad piimapakkidel ja surnukirstudel on muidugi veel hullem.) Seda võib teha, aga siis korraliku selgitusega, kust midagi on võetud ja mida see tegu kuduja jaoks isiklikult tähendas. Muidu loome mingi imeliku uuspärimusliku stiili, mis ei kõlba isegi suveniiripoodi.\nUskusin seni, et suudan kodukudujaid – neid, kes iseendale või perele koovad – nakatada eeskujuga pelgalt oma kinnaste visuaalse poolega. Olen ju alati valinud hoolega ainult nn eesti värve ja pole tundnud kiusatust laenata kirju naabritelt (tänapäevases mõistes siis lätlastelt, venelastelt, norralastelt jne). Püüan ajada eesti asja. Kahjuks ma ei mõelnud, et sellest jääb väheks, et paljud veel ei oska mu kindaid teadlikult vaadata-lugeda. Ei osata märgata seda, et ilu taga on palju reegleid ja töövõtteid, mida kuduja on pidanud aastateviisi õppima. Värvide otsimist ja juuste katkumist, kui asi ei kuku hästi välja ja tuleb otsast alata. Nüüd, kui olen omandanud kogemusi ja hakanud vanades asjades nägema uusi pisiasju, tunnen, et mulle on peale pandud vastutus. Ja kohustus jagada oma teadmisi. Teadmisi, mis võivad muuta suuremat pilti. Kui tahta olla emotsionaalne, siis võib seda muidugi võtta targutamise, ülbitsemise või koguni oma positsiooni kõigutamise kartusena. Küllap võib seda ka nii võtta. Aga kui vaadata asjade taha ja sisse ilma hinnangut andmata, siis loodan endale leidvat poolehoidjaid, tänulikke inimesi meie kõigi seast, kes soovivad kvaliteetset teavet garanteeritud allikast ja kes oskavad seda siis meie kõigi maailma parandamiseks kasutada. Järgnevaga kinnitangi, et püüan seda jagada oma parima äranägemise järgi ja praeguses teadmiste seisus. Ma ei kavatse õppimist katki jätta. Käin muuseumides ja otsin teadja-naisi. Mõned olen juba leidnud ka.\nMillest taoline pessimism? Siin ja võib-olla edaspidigi kirjutan ma sellepärast, et palju on viimasel ajal mind rõõmustanud, kuid palju on ka sellist, mis paneb pead vangutama ja südant valutama meie kindapärandi uuskasutuse ebakõlade üle.\nMis on rõõmustanud? Olles aastajagu koolitanud vanemaealisi naisi ühe projekti raames mitmes Eesti paigas, on rõõm tõdeda, et vanus ei loe. Kõige alus on tahe suhtuda õpitavasse alandlikult-austavalt, isegi kui peab enda senised teadmised-oskused ümber hindama. Nägime, kui kiiresti võtavad õppust need, kes alguses kinnitasid, et nad oskavad kududa küll ja mõni võis salajas isegi mõelda, et „mis asja, mina küll alla nr 2 varda pihku ei võta“. Nõukogude ajas karastunud naised! Esimeses tunnis said nad aru, et sinnamaani ei olnud nad tõeliselt kududa osanud (hehh, nagu mina oskaksin! kaugel sellest). Nii, nagu meie esiemad. Aga juba paari kuuga tekkis neil elevus ja hasart, et õpitud on palju ja küll tahaks veel! Jagasime Anuga neile teadmisi eesti rahvapäraste kudumistehnikate ja värvikaardi asjus. Mõni jõudis koguni nii kaugele, et komponeeris iseseisvalt selliseid kauneid käte- ja jalgade ehteid, et lust vaadata. Mõnikord tabas mind rinnus isegi kerge kadedusetorge!\nRõõmustanud on ka see, kui palju on hakatud rahvuslikus stiilis kuduma ja pööratud selg Burdadele. Nimekirja tunnustust väärivatest blogidest leiate siinse kirjutise lõpust.\nTulen nüüd taas selle juurde, mis on kurvastav. Kui vaadata ringi kehvemapoolsetes käsitööblogides või käsitöölaatadel või ilmunud raamatute peale, siis näen, kui palju on andekaid ja tehniliselt küllaltki kvaliteetseid tegijaid, kuid sellega asi piirdub. Kahju, et nii palju energiat raisatakse pealispinna loomisele, aga sisu jääb nõrgaks. Ilusad värvid või mustrid kuhjatakse kokku lihtsalt meeldimise põhjal, võttes ühe elemendi ühest piirkonnast või ajastust, teise kusagilt mujalt, omamata tõelist sidet oma inspiratsiooniallika ehk rahvapärandiga. Meie kultuuris vältimatu must-be, mustjassinise (indigo-, e potisinise) asemel võetakse rukkilille ja muid lahjasid siniseid, mis mõjuvad võõralt. Madarapunane asendatakse külma ja kärtsu veripunasega, vahel beebiroosaga. Palju näen (vist) norrapäraseid pöidlakiiludega labakindaid ja et peopesadesse kirjatakse teist kirja. Mis Eesti kinnas see selline on? Ainult Mustjala ja Anseküla sõrmikutesse on peale pöialt kirjatud peopesadesse väiksemat kirja, ei mujal.\nNiisiis segatakse kokku algupärane (kuni umbes aastani 1900 loodu, ja seegi mitmesse perioodi jaotatav) ja nõukogude-aegne või kes teab, mis. Või segatakse kokku endale meelepärased mustrid küll Koselt, küll Hallistest.. Suures osas taandub asi ainult visuaalsele poolele. Ja ma ei ütlekski midagi, kui selliseid kindaid vaid iseendale kootaks ja ei uhkeldataks nendega internetis või koguni ei avaldataks paberil.\nJah, elavaid pärimusekandjaid on meie hulgas ülivähe ja needki ei reklaami end. Pärimusekandjana tuleb siinkohal mõista inimest, kellele rahvuslik käsitöö ja muu pärimuskultuuri alla käiv on elustiil, kui lähtuda Kairi Leivo määratlusest, millest ta kirjutas Sirbis seoses folkloorifestivalide seisundiga ja mis mind õigupoolest kannustaski seda enda sees kauakantud mõtisklust välja kirjutama. Kuna tõelisi pärandmeistreid on vähe, on seda enam suurem vastutus neil, kes tahavad end eeskujuks seada. Ma tean, et ma olen ilmselt väga konservatiivne, vanameelne, kuri. Aga kui sa kudumise kui elatusallika, blogimise või mõne muu avaliku asjaga tegelema hakkad, siis on see otseselt suure pildi mõjutamine. Tegelikult tuleks enesele aru anda, et rahvuslike komponentide kasutamine nõuab distsipliini, ajalist ja materiaalset investeeringut, tahet, aga kõige rohkem teadmishimu ja austust. Kõige hullemaks salavaenlaseks meie rahva pärimusliku tarbekunsti vastu pean ma seda, kui imeilusad värvikooslused ja kirjade paigutus EI anna edasi aastasadu kogunenud süvakihtide teadmust kompositsioonist, kohalikkusest jne. Palju lihtsam on koledate asjadega – siis paistab ka vaatajale kohe silma, et tegu on hobikatsetusega. Aga ilusa kesta taha peitumine on palju kavalam moodus tähelepanu tõelistest väärtustest eemale juhtida.. Ma siiski ei usu, et seda teadlikult tehakse.\nMillised on eesti värvid? Mismoodi kombineerida kindakirju? Kas ja mil määral ja kuidas võiks kududa/tikkida oma kinnastesse teiste esemete kirju? Püüan neid teemasid edaspidi lähemalt käsitleda. Eesti värvidest kirjutan Saara Kirjastuse kudu-triloogia esimeses osas. Seniks aga mõelgem nende küsimuste peale. Need on olemuslikud küsimused, millele tuleks vastata enne, kui hakata eesti asja kuduma. Muidugi ei laiene see tavalistele, rahvusvahelise esteetikaga esemetele või iseenda rõõmuks tehtule, küll aga tahan mina näpuga viibutada, kui asi muutub süstemaatiliseks ja pidurdamatuks ja mitte keegi ei julge midagi öelda. Või ei panda tähele?\nMa tean, et hirmutan selle jutuga inimesi. Väike šokiteraapia ei tee paha. Kes siis veel meie pärandit kasutada võib kui mitte meie ise? Aga enne tuleks õppida, või siis piirduda oma kodu seintega. Lisatud 27.08: kodu mõiste edasiarendust vt siit.\nLõpetuseks lisan siia tunnustava nimekirja blogidest (ilmselt on neid veel), mille autorid tegelevad muu hulgas ka kindakudumisega. Puhtjuhuslikult on siia sattunud paljuski need, kes on oma kaunid esemed koolitöödena teostanud. Kiitus ja pai! Palun tehke ikka edasi!\nSiis on veel rida inimesi, kes teevad väga kõikuva kvaliteediga asju – kõiguvad kauniduse ja sisukuse skaalal ühest äärmusest teise, nii et päris eeskujuks ei saa hetkel soovitada, aga olen kindel, et küll nad arenevad ja varsti võib neid ära nimetada.\nPostitaja: Kristi Jõeste kell 08:28\nSildid: Märkmed/Notices, Teiste tegemised/Things created by others\nAnonüümne 19. august 2013 09:33\nMis ajahetkel lõppes "päris" Eesti asjade tegemine? Et nt 1899. aastal kootud kindad olid nagu veel igati Eesti asi, aga need, mis 1900. või 1905. aastal kooti, olid juba vuhvlid? Või millal see päris Eesti kinnaste kudumine algas? Kas kudumine selle ajaperioodi jooksul üldse ei muutunud/arenenud/kohandunud? Ja kui ikkagi muutus, miks praegune muutumine halvem on?\nKristi Jõeste 19. august 2013 10:55\n"päris" asja tegemine ei toimunud mõistagi kuupäevaliselt, vaid osades piirkondades varem, mujal hiljem. Kui vaadata nt Eesti Rahva Muuseumi kindakogu, siis on juba visuaalselt näha alates seerianumbrist nii umbes 560, et pilt hakkab kahvatuks tõmbama. Muutuste põhjused olid linnastumisest, käsitöökursustest, mis soomalste jt kaudu sisse tulidm, käsitööõpikud, kodumajanduskoolid, naisteajakirjad, kus kunstnike stiliseeritud uusrahvuslikud kirjad sees. Ilmselt on põhjuseid veel palju. Aga igatahes võib üldistavalt öelda, et nii kui kodudes lõppes põlvkondlik järjepidevus ja igatseti linlikku, toimus väga oluline nihe kvalitatiivses plaanis. Nõukogude aeg ainult süvendas seda.\nVahepealne muutumine on olnud halb just sellesama enda rahvusliku näo kaotamise tõttu. Ei ole erilist vahet, kas on Eesti või Läti või Saksa. Kõik on väga sarnased. Õnneks, nagu ma ikkagi rõõmsalt tõden, pilt hakkab vaikselt paremuse poole minema. Kogukondlik liikumine, kodanikualgatus, naturaalsuse pooldamine - need kõik on ühe ilmingu erinevad väljendused.\nKristi Jõeste 19. august 2013 12:12\nSuure kiirusega kirjutasin esimese lause puhta valesti. Uuesti: "Päris" asjade tegemise LÕPP jne.\nAnonüümne 19. august 2013 09:45\nVäga kosutav oli lugeda autorit kelle käsi koob meisterlikke kindaid ja süda muretseb eesti kinda tuleviku üle. Õnneks on meil, eesti naistel õpihuvi ja enesearendusvajadus - jään ootama Saara kirjastuse nimetatud väljaandeid ja õpitubasid.\nKristi Jõeste 19. august 2013 10:57\nJah, Saarale suur kummardus ka minu poolt! Edu ja särtsu nende väiksele naiskonnale!\nArella 19. august 2013 09:51\nKust saab üks tavaline inimene infot rahvusliku kinda kudumiseks? Mis raamatuid soovitate, kui pole võimalik koolitustel osaleda?\nKristi Jõeste 19. august 2013 11:07\nTehniliste õpetustega rahvuslike kudumise kohta käivaid raamatuid on meil kahjuks veel vähevõitu, sest vahepeal oli kombeks ainult disainile keskenduda.\nAga mida ehk siiski (tõenäoliselt unustasin praegu midagi ka välja, aga esialgu piisab):\n1. Kristiina Ehin, Kristi Jõeste 2012. „Kirjatud teekond.“ Türi, Saara kirjastus.\n2. Anu Kabur, Mai Meriste, Anu Pink 2010. „Meite Muhu mustrid.“ Türi, Saara kirjastus.\n3. Rosaali Karjam, Kärt Summatavet 2008. „Kihnu Roosi kindakirjad.“ Tallinn, AS Ajakirjade Kirjastus.\n4. Kalju Konsin 1972. „Silmkoeesemed.“ Tallinn, Kunst.\n5. Manninen, Ilmari 1927. "Eesti kindad". Tartu, ERMi aastaraamat 2.\n6. „Mulgi kirikindad ja kirisukad.“ 1960. Koostanud L. Saks. Tallinn, Eesti Riiklik Kirjastus.\n7. Reet Piiri 2001. „Kindad. Õnnetähest männakirjani.“ Tartu.\n8. Tuuli Tubin 2009. „Kirä’ Võromaalt KINDA’.“ Võru Instituut.\n**Praakli, Aino 2009. „Eesti labakindad ilma laande laiali“. Tartu, Elmatar. NB – suhtuda ettevaatlike mööndustega ja soovitan tungivalt võrrelda raamatus antud fotosid MUIS-is asuvate originaalkindafotodega.\nWWW.MUIS.EE – valida detailne otsing, sisestada märksõna "kinnas", "kindad", "labakinnas" jne. Kui on kindel kindanumber, mis huvi pakub, siis numbrid sisestada alates parempoolsest teisest lahtrist! Nt A 509:2037 võiks välja näha nii, et 2037 käib paremaltpoolt teise lahtrisse ja 509 kolmandasse.\nKrista 19. august 2013 11:55\nKas mõni nendest raamatutest, mida oled loetlenud, siiski tutvustab nn õiget loomisviisi? Kui ka "Kirjatud teekonnas" on juba nüüdseks "vale" või "aegunud" info (ma ei võtaks neid sõnu siiski liiga karmilt ega tõsiselt, vaid haaran blogipostituse autoril sõnasabast), siis millisele nimetatud raamatutest võiks tugineda, kui on soov kindaid nö päranditehnoloogia seisukohast õigesti kududa? Kas üldse on olemas sellist raamatut, millele võiks rahuliku südamega tugineda kogu kirikinda kudumise ulatuses?\nMuidu aga see on üks tänuväärt postitus, aitäh!\nKristi Jõeste 19. august 2013 12:22\nMeite Muhu mustrites on muhupärased autentsed moodused täitsa kenasti kirjas. Ja muide annab sealt nii mõndagi muudele kinnastele laiendada. Näiteks kahevärviline loodus lk 28 (vanamoudi loodus ehk kierd) on üks neist, mida mujalgi agaralt kasutati. Kihnlased siiamaani.\nJa siis keerukordasid seal raamatus tasub ka uurida. Mõni on üle Eesti tuttav.\n"Õiget" loomisviisi ei saa aga sellepärast välja tuua, et eri piirkondades olid erinevad eelistused. Alates sellest täitsa tavalisest pöidlalt loomisest kuni kahevärvilisteni kõikvõimalike variantideni. Erinevaid levinumaid kindalooduseid on tehniliselt tegelikult ainult kaks põhivõtet, kuid neid saab kombineerida nii ühevärviliselt kui kahevärviliselt. Kas keeramisega või ilma. On veel rida väga kohalikke looduseid, mida tunti vaid ükskikutes paikades. Loodustest jm pisiasjadest tuleb ka Saara kudutriloogias põhjalikult juttu. Ma ainult ei julge siin mingeid kuupäevi välja käia, et millal ilmub. Nüüd suve lõpul saame kaasautoritega kokku ja arutame, et kuidas jõuab. Ei taha ju tormata.\n*Ahsoo, millalgi ma siin oma blogiski alles tõin välja joonise, mille järgi saaks silmuseid luua. See oleks siis üks õigestest, vanapärastest variantidest. Vt postitust "Paistu 4".\nKrista 21. august 2013 00:43\nSuur-suur aitäh! Sain omajagu targemaks. Mul ongi see probleem või pigem küsimärgi koht, et ma ei hakka niipea muhu või kihnu mustritega ega sealtkandi võtetega kindaid kuduma. Pigem üritan tasapisi tutvuda Tartumaa kandi mustritega - siis oleks hea teada ka siin kandis levinumaid tehnikaid. Sa ajad ikka muuseumikogude külastamise isu peale oma blogiga:)\nOotan huviga seda kudutriloogiat - aga mitte kannatamatult, sest õige ju on, et tark ei torma. Palju jaksu tublidele autoritele :)\nKrista 21. august 2013 01:01\nAhjaa.. muis.ee-ga seoses ongi üks mõttekoht, et paljugi on kogutud nt Tartu-Maarja kihelkonnast (tuleb otsingul välja), aga juures on märge "Topograafiline ERM: Suure-Jaani" või päris laiahaardeliselt "Topograafiline ERM: Viljandimaa" (http://www.muis.ee/museaalview/552583). Ehk siis saan asjadest aru nii: rahvas on erinevaist paigust Tartu-Maarjasse (praegune Tartu ja lähiümbrust ka) omad mustrid kaasa toonud. Linnalähedase koha või suisa linna kiiks...\nAnonüümne 24. august 2013 10:08\nEks kaasa toodi nii kirju, kui ka kindaid endid. Kes pidi mingil põhusel kolima, kes läks mujale mehele. Seepärast võibki olla nii, et kindad on valmistatud Viljandimaal (mis on topograafiliseks määratluseks, sest kindad on sealt pärit), kuid muuseumisse on nad kogutud Tartu-Maarja kihelkonnast.\nKK 19. august 2013 09:53\nNorin pisut pealkirja kallal - Day of Restoration of Independence, taasiseseisvumispäev.\nKeegi võiks selle loo heasse inglise keelde panna, ma lingiks meelsasti Ravelry`s.\nMuus osas arvan, et pigem ei teata, sest pole sellist kirjandust, mis läheks süvitsi detailideni. Ses osas "Saara" teeb tänuväärset tööd.\nKristi Jõeste 19. august 2013 11:08\nTulevases suurteoses püüame pilti parandada ja ammendada.\nKristi 19. august 2013 10:01\nMulle väga meeldib, et sel teemal on arutelu. Natuke tutistada saamise tunne on ka, sest lõpetasin ise hiljuti just ühed sõrmikud, mille randmetel kasutasin vöökirja ja mis mu enese hinnangul said pisut valedes värvides kootud. Ometi kasutasin just looduslikke, taimedega värvitud lõngu. Ka olen mina just see tüüp, kes iluleb kaunisasjade kallal ja siis jälle tahab kindakirja kududa, ilmselt mu püsimatu iseloomu viga. Aga ega ma jäta.\nEsimene teema millest mina olen mõelnud on just see visuaalne pool ehk värvivalik. ERM-i kogusid lapates on mulle silma jäänud, et seal on palju tumesinise, valge, halli, musta, punase kirjaga kindaid ja see värvigamma tundub mu silmale kõige rohkem oma. Teisalt näib mulle, et tegelikult on võimalik leida väga erinevates värvides kindaid ja kõikvõimalikke värvitoone koos. Ja veel olen mõelnud, et kas ma oleksin 100 aastat tagasi kududes olnud teistsugune kui ma olen praegu, kas mul ei oleks tekkinud kiusatust haarata värvilt mittesobiv lõngakera ja proovida, et kuidas nii jääb? Kas ilma sellise katsetamiseta oleks praegu kogudes näiteks salatirohelisi kirjatud sõrmikuid? Mulle tundub, et on kaks teed – olemasoleva säilitamise tee ja katsetamise tee ning et neist viimasel mitte hullusti eksida, peaks ehk enne esimesel kõndima?\nTeine teema on kudumisvõtete ning kirjade õigesti kasutamise teema (nt see peopesades väikeste kirjade kudumine). Ilmselt on see peamiselt tingitud sellest, et memmed kellelt küsida on paljudel juba kadunud. Raamatud on sageli kallid ja nagu öeldud, neid õigeid ongi vähe. Palju kasutataksegi internetis leiduvaid mustreid ja õpetusi või Nõukogude Naise mustrilehti.\nKristi Jõeste 19. august 2013 11:13\nAniliinlõngavärvide ilmumine 1856.a tingis ka meie rahvakunstis korraliku värvipillerkaare (mitte igalpool), aga kuidagi õnnestus see kõik raamides hoida ja säilitada maitsekat tunnetust. Tolleaegsed naised ei teadnud midagi värvusringist, aga ometi on neil kõik tasakaalus. No ehk mõned üksikud erandid välja arvata. Vaibakunst on selles mõttes üks müstilisemaid ja kaunemaid näiteid meisterlikust värvikasutusest.\nSalatirohelisi katsetusi leiab ainult Muhust ja ühe variandi olen ka Jämajast leidnud.\nJah, olen väga nõus, et kirjandus/internett lonkab meil hetkel kahte jalga ja selle järgimise osas ei tohiks rahvast ilmaaegu materdada. Mismuud, kui soovin teile lahtisi silmi ja kolamiste blogides, kust võib eeskujusid leida:)\nMeeli 19. august 2013 12:04\nVäga õige ja samas valus lugu. Hea, et see meid puudutab, kaasamõtlema ja -arutlema sunnib. Halvasti oleks juhul, kui peale lugemist õlgu kehitaksime ja sama moodi edasi jätkaksime.\nPean tunnistama, et pole just selle suure aupaklikuse tõttu julgenud siiani ühtegi kirikinnast kududa. Nüüd aga tekib lausa soov uurida, puurida, lugeda ning teha kõik õigesti. Vähemalt Haapsalu salli puhul võib mustrikatkeid kombineerida, kuid teostus ja tehnikad peavad jääma kindlatese piiridesse.\nEnne, kui oma kindaid planeerima hakkan, küsin samuti nagu Krista, missugune on see õige loodus? Ja kust seda õppida saab?\nKristi Jõeste 19. august 2013 12:28\nVt vastust Kristale ülal.\nKõik sõltub, mis piirkonna kinnast plaanid. Ühte ja ainust loodust pole olemas.\nMerle 19. august 2013 13:33\nÜtlen kohe ära, et mina istun just seal kiige teise otsa pääl. Olen selline isetegija kes korjab mustri siit, mõtte sealt, materjali kolmanda koha pealt. Keedan kõik üheks kompotiks kokku ja asi saab hea. Omast arust ja oma jaoks. Olen kord selle kompoti tegemise koha pealt omad vitsad saanud aga näe, ei aidanud. Proovin paari sõnaga siia oma mõtte kirja panna, et sulle "tavalise" amatöörina natuke vastukaaluks olla. (Rinda pistma ei kavatse hakata just :) ).\nMinule kui lihtsalt oma lõbuks tegijale on tegelikult rahvakunst alati tähtis olnud. See on identiteediks ja nagu kasvupinnaseks. See annab kindlustunnet. Samas tunnen, et täpne järeletegemine mulle ei sobi. See seab minu kreativiteedile piirid, mis mult tegemise lusti võtab. Ma arvan, et kui loovatel hingedel, juba u. 150 aastat tagasi oleks rohkem infot teiste tegijate tegemistest, mustritest, lõigetest jne. olnud, oleksid need samad kindapaarid ilmselt juba siis hoopis teistmoodi "segased" välja näinud. Tänapäeva inimestel on infot liiga palju ja eks sinna vahele võib kaduda just see, mis teiste ja mis oma. Igasugune "segunemine" on kahjuks või õnneks ilmselt tuleviku elu-olu vormiks. Eestist väljaspool elades näen, et eesti naised (ja mehed) hindavad oma asjade "eestilikku" väljanägemist. Siin, Rootsis näiteks ei näe "omi" st. rootsi mustreid peaaegu kusagil. See on rohkem vanainimeste ja fännide rohumaa, millel natuke kopitanud lõhn manu. Loomulikult on ka siin tublisid tegijaid ja koolegi kus õiget asja õpitakse. Aga lihtsalt tänaval või kodudes seda ei näe. Ja sellest on väga kahju.\nHindan sind kui professionaalset tegijat kõrgelt ja austan su mötet meie esivanemate pärandit ehedana ja puhtana hoida. Ja just tuleviku peale mõeldes on tähtis, et sinusuguseid tugevaid tegijaid ja teadjaid on, kes asjade päritolu ja tegemise kunsti oskavad. Selles sulle tugevat jaksu edaspidiseks!\nAga mina loen õhtuti mõnuga "Kirjatud teekonda" ja kindavardale koon mustrisse näiteks sinise lõnga asemel hoopis rohelise, sest minu meelest jääb muster rohelisega hoopis palju kenam. Ja otse loomulikult on see netiavarustest ostetud, ei teagi mis tooniga roheline, aga mulle just see toon nii meeldib... :)\nKristi Jõeste 20. august 2013 00:00\nSeda teemat tuleb mul tihti arutada, et "kui neil oleks 150 a tagasi olnud vahendeid, infot, suuremat läbikäimist naabritega jne, küll nad siis oleksid ka möllanud". Aga vaat siit tuleb üks mõtlemapanev iva välja, et miks meil, eestlastel on võrreldes norrakate, rootslastega hullupööra vedanud. Kuna meie linnastumislaine jõudis võrreldes nendega 100 a hiljem kätte (õigupoolest olid skandinaavlased ammuilma vabad ja jõukad talupojad, kelle moestumine toimus ilmselt vabalt ja dünaamiliselt), siis oleksime täpselt sama kurvas seisus, kus meiegi rahvakunst oleks tänasetele inimestele ära pühitud.\n1909.a loodi Eesti Rahva Muuseum, kes asus kiirelt ja massiliselt korjetegevusele. Just hetkel, mil osa piirkondi olid juba pöördumatult ja tahtlikult unustamas juuri, aga osad veel igapäevaselt praktiseerimas. Ja kogujatel seega oli, mida koguda. Võib kritiseerida, et nad tõid Tartusse vaid pidupäevaesemeid, ja mitte argiasju, aga lõppkokkuvõtteks oli nende saak siiski üüratu. Ja see ongi see, miks meie veel mäletame.\nTeine punkt, mida tasub ka välja tuua, on kogukondliku järelvalve küsimus. Olen seda tänases Kihnus kõrvalvaatajana kogenud, mis "loom" see on. Mulle tundub küll, et sellisega vastamisi väga sattuda ei tahaks. Ei tahetud ilmselt ka mujal Eestis, vanal ajal sattuda. Kui külamutid noorematel silma peal hoidsid. Läbi said minna vaid seda sorti muudatused, mis siiski olid vanaga kuidagimoodi seotud, eelmisest välja kasvanud. Mitte nagu praegu, et tulistatakse nii "uute ja huvitavate" leidudega, mis löövad pahviks ja mida kunagised külamutid ei oleks mingil juhul läbi lasknud:)'\nOlen enda kreativiidi toonud ohvriks sellele altarile, et meil oleks käputäis neid inimesi, kes tahavad hoida. Aga see ei pea tähendama vanade asjade ainult kopeerimist. Kui põhiasjad selged, saab nende piires igasugu asju katsetada:)\nKK 19. august 2013 22:02\nMerle, sa ju ei pane neid kindaid raamatusse ega kirjasta kui 100% Eesti rahvuslikke? Ma arvan, et raskuspunkt siin jutus on see, et kui sa tahad saada suunanäitajaks, levitad mustreid ja kirjastad, siis peab ilmsel oskama rohkem kui ilusti kududa.\nSegunemine on valdav tõesti aga seda enam vist peaks teadma põhitõdesid?\nMa koon ka niisama kirjuid kindaid, oma perele ja kingituseks. Ahvatlusi on väga palju, lõngade ja mustrite näol, ja see ongi põnev. Ma ei suudaks kogu aeg ühte joru ajada aga respekt nende ees, kes seda teevad. Tänu nendele on meil, kellelt õppida. Ma olen veebis näinud väga maitsekaid edasiarendusi, need tunneb ära. Selleks ilmselt on vaja annet ka, mitte ainult oskusi.\nKristi Jõeste 20. august 2013 00:04\nSaid täpselt aru, kus oli raskuspunkt:)\nViimane kurbusetilk karikasse tuli Helena Smitt'i kindavihikuga. Rõhutan, viimane tilk. Enne teda on ka igasugu pahna tulnud ja tean, et nii mõndagi on veel teoksil (Praaklil nt..).\nSelliseid vaba maa vabu, kuid kvaliteedilt kahtlaseid katseid annab edaspidi ilmselt süstemaatilise raamatuarvustuste kirjutamisega reguleerima hakata.\nMariihen 19. august 2013 23:41\nMind huvitab, kas projekti "Käsitööga tööle" koolitused millalgi Harjumaal või Tallinnas ka tulevad?\nKuna "rahakraan" on praegu kinni, siis on teadmata ajaks ka meie koolitustega paus.\nKristi 20. august 2013 00:23\nMina huvitab, et kas meistritubasid on tulemas? Oli vist eelmine sügis, kui üks kahepäevane Tallinnas toimus. Tookord ei saanud kahjuks kuidagi tulla.\nKristi Jõeste 20. august 2013 00:27\nJaa, vt folkarti lehele, seal peaks olema info, et mul tuleb 2-päevane õpituba uuesti Tallinnas jaanuari lõpus.\nKristi 20. august 2013 00:41\nAitäh! Tahtsin veel tänada vihje eest, kuidas fondi numbri järgi ERM-i lehelt kindaid otsida. Maadlesin ise seal paar õhtut tagasi hulk aega tulemuseta. Olen üritanud leida Kullamaa kindaid, kuid seni edutult. Ehk on piirkonna järgi otsimiseks ka mingeid nippe? Või siis äkki oskata öelda ehk polegi selle piirkonna kindaid kogudes? Lugesin näiteks Liivi Vainu lõputööd Läänemaa kinnastest, kus Kullamaad ka ühe piirkonnana mainitakse, kuid temagi töös on foto vaid ühest kindapaarist. Aitäh juba ette!\nKristi Jõeste 20. august 2013 01:21\nKullamaalt on hunnik labakindaid.\nNad lisasid muisis kevadel ka kohavaliku funktsiooni. Nii et võiks siis eelvalida Eesti Rahva Muuseum ja Kullamaa. Siis tuleb igasugu asju, nt õllekanne on palju, aga kindad tulevad ka. Märksõna ei soovita lisada, sest need on seal väga erinevalt märgistatud. Küll kinnas, küll kindad jne. Tähele tuleb panna ka seda, et kui nüüd konkreetne kindafoto lahti teha, siis vasakule tekkib andmete alla ka link "Rohkem". See lahti teha ja vaadata, kas kinnas on pärit Kullamaalt või pelgalt seal kogutud, aga mõne teise kihelkonna päritoluga.\nKristi 23. august 2013 22:32\nSuur aitäh, leidsin! Küsin veel nõu. Olen omale mitmeid erinevaid tumesiniseid lõngu tellinud aga kõik on liiga mahedad sinised. Kui see saladus pole siis kust Teie ostate seda ilusat potisinist lõnga?\nKristi Jõeste 24. august 2013 06:08\nViimane kord õnnestus tuttava kaudu saada Lätist:) Paraku ei ole praegusel hetkel tõepoolest mitte kusagilt võimalik kodumaist väga head tumesinist tooni saada. Raasiku omad jäävad natuke lahjaks, aga ületoonimise teel saab ka neist asja. Kui on sellist potti ja värvipulbrit omast käest võtta:) Keegi võiks sinna Raasikule kirjutada ja paluda, et nad hakkaksid tumedamat sinist värvima.\nAnonüümne 2. september 2013 00:50\nRaasiku sinisega on veel selline hull lugu, et jääbki värvi välja andma, ja lõng siis läheb veel kogu aeg heledamaks.\nKristi Jõeste 2. september 2013 00:51\nHuvitav, mul pole sellist probleemi olnud.\nKristi 4. september 2013 02:09\nVihjan, et leidsin tumesinist lõnga, mis minu meelest on päris õiget tooni ning pisut on seda veel müügis: http://www.osta.ee/villane-long-mustjassinine-100-g-39985202.html\nKK 8. september 2013 02:50\nRaasiku ei värvi minu meelest kohapeal, vaid ostab värvitud villa sisse. Ma võin vihje anda neile, ema kaudu :)\nRaasiku villastega on minul nii, et alati peale pesu panen loputusvette törtsu äädikat. Siis püsib värv kindlalt ja ei ole välja andma pärast enam hakanud.\nGunnel 20. august 2013 03:38\nMuide, kas sulle on tuttav Hollandis hiljuti välja antud eesti kinnaste raamat "Estonian mittens and wrist warmers"? Ma imestan, et kust neil see kompetents mitme maa ja mere tagant tuleb, et siinseid mustreid piiri taga tutvustada.\nMis mind rahvuslike elementidega kindaid kududes nõutuks teeb, on juurte küsimus - ei ole seda ühte paika (kihelkonda), millega saaks end siduda. Tööstusasulad, nõrgad perekondlikud sidemed, riigipiiri muutumine on jätnud oma jälje. Jäta või kudumata.\nKristi Jõeste 20. august 2013 04:38\nJah, hollandlased kinkisid oma raamatu mulle ja on mu õpitoas osalenud. Sõbralikud ja kogu südamest fännavad inimesed. Nende probleem on see, et Hollandi muuseumides on säilinud ühe käe sõrmedel loetav arv silmuskoelisi esemeid ja nad nii kangesti tahaksid ka millegagi rahvuslikuga tegeleda. Nii nad siis võtsidki eesti kindad sihikule. Käisid siin ekskursioonidel ja ERMis. Eks see välismaalaste teema on üldse üks omaette teema, jumal nendega. Praegu on ikka põhimure see, kuidas me ise oma pärandisse paremini suhtuda saaksime.\nAgnes 20. august 2013 12:51\nHiljuti ERM-ist/MUIS-ist valitud kirikindaid kududes tekkis hulk vastamata küsimusi, mida võiks teadjamad selgitada.\nNagu eelnevatest aruteludest selgus, siis ülesloomisi pole palju ning nendest tuleb avaldatavas raamatus juttu.\nMitme lõngaga kududes tekkis arutelu, kuidas olek õigem töö pahemalt poolt lõngu keerata, kui pikad võivad ikkagi lõngajooksud olla jne? Milline oleks hea tava? Kooliõpikutes sellest juttu silma ei hakanud.\nKuidas kujundada labakinnastel otsa kokkuvõtmist mitmevärvilise kinda puhul? Kuidas kududa nii, et kahetahilise silmusterea vahelt ei jääks mustrilõng "piiluma"?\nMida peaks arvestama pöidlale kindamustrit kududes? (Originaal oli nii lapitud, et algajana oli raske järjele saada)\nJõudu ja jaksu asjalike kudumisraamatute koostamiseks!\nKristi Jõeste 20. august 2013 14:15\nVabandan ette, et ei jõua siinkohal neile paljudele küsimustele vastata. Homsest lõpeb mu puhkus ja stardin oma põhitööl täie rauaga.\nSalvestan, Agnes, Teie küsimused ja katsume siis neile raamatus detailselt vastata. Kirjalikult ilma fotodeta ei ole siinkohal vast kõige õigem koht seda teha.\nVahest võib ka nii võtta, et paljud asjad ei nõua ainult üht tegemismoodust. Kui tulemus on hea, siis on ka vanad meistrid teinud igaüks oma äranägemise järgi. Noh, neid kindaotsi ja lõngajookse.\nAnonüümne 20. august 2013 13:11\nSuurep2rane postitus, millel on hyva m6te, aga. Minu pika kommentaari ajendas yhe hyva s6bra siiras pahameel, teda riivas sygavalt postituses v2ljendatud halvustav suhtumine hobikudujatesse ja katsetajatesse. Ma arvan, et nyyd on kohane siia sisse tuua m6isted "autorikollektsioon", "kunstialane loometegevus" ja "kaasaegne hobik2sit88 rahvuslike esemete/mustrite ainetel". Nii lgp K. J6este kui lugematud v2hemharitud kudumismeistrid t2idavad hoopis erinevaid rolle, mida ei tohi omavahel segi ajada ega kudumise kui sellise m6tte ja maine kahjustamiseks tyli6unana tarvitada. K. J6este on autentsete rahvakunstiesemete ja k2sit88v6tete asjatundja ja 6petaja, teised aga hobikudujad v kunstnikud, kes tegelevad siiski uusloominguga, kasutades p2rimuse elemente AUTORIKOLLEKTSIOONIDE loomisel, mille juures on esmase t2htsusega mitte esemete v2rvikaardi v tehnoloogiline t2iuslikkus kopeerimisel, vaid tegijate r66m millegi loomisest, ja loodud esemetel on meie niigi nigelal kudumimaastikul t2iesti oma koht. Ja tyli tekitajaks on siinkohal hoopis v2ljend "rahvakunst", mille sisu on 2hmasest 2hmasem. Mainitud Helena Smitti kindaraamat aga on minu silmis tore n2ide t2nap2evasest tootearendusest (ja miks mitte turundusest), mille eesm2rk on teatud vanade tehnoloogiate tutvustamisest hoopis erinev - tuua inimesed odavate poekudumite juurest v2rvika isetegemise maailma juurde, et hobikudujad leiaksid viise peale yhev2rviliste jurakate ka millegi p6nevama tegemiseks, ja s6na "rahvuslik" on siin kindlasti pigem kasuks. Ka minu silmis on nende toredate kinnaste juures paar harjumatut momenti, aga nagu ma ytlesin - see raamat ei pretendeeri mingil moel vanaesemete autentsust myygiargumendina kasutama, vaid on t2nap2evane autorikollektsioon rahvuslikel ainetel, nii on see ka vormistatud. Ma t2nan teid k6iki oma panuse andmise eest meie rahvusliku esemelise kultuuri arendamisel, aga palun m6ista, et igal tegijal on oma koht ja suurep2rane ning mitmekylgne meister 2rgu laskugu 6pipoisse solvama - teadmatus pole patt ja pahe, vaid oluline osa meistriks saamise pikal teel.\nJa ainus viis mistahes segaduste ja v22rkasutuste v2hendamiseks on - rohkem infot, rohkem artikleid meedias, rohkem n2itusi ja meistrikursusi, rohkem koost88d. Ehk - rahvast peab harima.\nLugupidamisega, kaaren lehelt kaarnakirja.blogspot.com\nKristi Jõeste 20. august 2013 14:08\nAlustasin oma postitust murega selle kohta, et elu vabas riigis võimaldab igaühel avaldada raamatuid. Kui ilukirjanduse/filmide/teatri/tantsu/muusika jaoks on olemas ajakirjanduses spetsiaalne rubriik arvustustele ja meil koolitatakse välja inimesi kultuurikriitiku elukutse pidajaiks, siis pärimuskultuuris, eelkõige aga käsitööraamatute valdkonnas arvamuskultuur puudub. Ei tulda selle peale, et küsida enne raamatu koostamist kunstilist nõu, eksperthinnanguid või valmisasjale eelretsensioon, et seda enne trükkimist veel lihvida ja seeläbi maandada professionaalide kriitikat. Kuna meie rahvas on väike ja rahvakunst ajas ainult väärtuslikumaks muutuv, siis tasuks tegijatel omavahel suhelda ja nõu küsida. Antud juhul ilmus keegi tundmatu autor nö metsast ja kõmmutas paljudele meist otse südamesse. Mitte kõigile, seda kindlasti, olen nõus.\nKindlasti ei taha ma keelata hobitajaid rahulikult oma asju edasi tegemast.\nJa püüame harida tõepoolest. Aga kui tahta väga hästi teha, siis teadagi ei jõua oma saja toimetuse kõrvalt sammu pidada ja tarbijaskonnal tuleb kannatlikult oodata.\nRahu südamesse. Kõigil on õigus oma arvamusele. Mina lihtsalt ei talu hästi mõtet, et käsitöömaailm peaks ilma konstruktiivse kommunikatsioonita ja endassesumbunult kulgema, või et tagasisidestada ei tohi, st mitte keegi ei loksuta paati. Et kuulge, võiks vahel mõelda ka, mis seisus me praegu oleme ja kuidas saaks paremini:) Mis siis ikkagi on rahvakunst, autorilooming jne. Eks vahel me ikka aruta ka, aga ring jääb kole kitsaks.\nIdeaalis võiksid kõik tõsised tegijad foorumina kokku saada ja arutada.\nAnonüümne 20. august 2013 23:12\nSee on arutelu, mis ärgitab sõna sekka ütlema. Kuigi jah, raamatute autorina tunnen eetilist tõrget raamatute arvustamisel. Pigem usun sellesse, et ostetakse just seda, mida vajatakse ja paraku pole võimalik ühegi kuduja vajadusi kõrvalseisjal kiiresti ja jõuliselt muuta. Seda saab teha vaid pika-pika koolitustööga ja innustava eeskujuga. Jaa, muidugi on mul vahel kurb näha, kui ilmub tõlkeraamatuid, kus kudumisterminid on tõlgitud eesti keelde täiesti meelevaldselt või kui raamat on silmnähtavalt rahamaiguline - st selle tegemisel pole vaeva nähtud, vaid on lihtsalt kiiresti midagi kokku pandud, et asi ruttu müüki saada (ma ei viita siin ühelegi konkreetsele raamatule, siin kõneaineks olevat raamatukest pole ma veel näinudki).\nTegelikult on mul hea meeel, et meie esiemade kudumiskultuuril on nii tulihingelisi kaitsjaid kui Kristi. Ma imetlen tema värvitaju ja oskust vanade mustritega eriliselt väärikalt ringi käia. Ja kui see oskus pisutki edasi kanduks, on tehtud üsnagi pikk samm, et meie pärandit edasi hoida.\nTeiselt poolt ei saa ma parata, et vaatan meie tänasele kudumiskultuurile laiemalt kui ainult rahvusliku käsitöö seisukohalt. Minu jaoks on esimene märk esiemade pärandi hoidmisest see, et me ÜLDSE oskame ja tahame kududa ja et on palju inimesi, kes kudumist naudivad. See huvi on ainsaks võimaluseks, et üldse on, kellele rahvuslikku kudumiskultuuri tutvustada. Tegelikult võikski jaotada kudujad mõttes kolem gruppi.\nEsimeses oleksid need, kellele meeldib lihtsalt kududa ja luua ning kes ei püüagi tegeleda meie rahvusliku kudumispärandiga. Saab ju ometigi kududa ja kanda ka vapustavalt stiilseid ja originaalseid esemeid, mis pole rahvuliskud. Aga siia kuuluvad ka algajad, kes teevad oma esimesi samme.\nTeine osa kudujaid oleksid need, kes koovad teiste asjade kõrval aeg-ajalt ka midagi rahvuslikku, aga ei süüvi sellesse väga sügavuti. Nende jaoks on tähtis see teadmine, et need on meie oma Eesti ilusad mustrid ja neid on tore kasutada.\nKolmas osa kudujaid on ennast pühendanud rahvusliku käsitöö nautimisele, hoidmisele ja ka kaitsmisele. Nende jaoks on tähtis, kuidas meie pärandiga ümber käiakse, miks üht või teist asja vanasti just nii tehti. Sügav ja pikaajaline huvi tekitab nägemise, mille puhul hakkab valusalt silma riivama mõeldamatu värvikombinatsioon või mustrite miksimine. Kõige valusam tundub muidugi siis, kui meelevaldsete muudatustega eset nimetatakse ikka veel vana kihelkonna nimega. Ehk siis näiteks nimetatakse Muhu kinnasteks kindaid, millel on kasutatud vanu Muhu mustreid kuid täiesti suvalisi värve.\nAga neid viimaseid kudujaid, kelle hing oleks lõplikult rahvusliku käsitöö küljes kinni, on meil õige vähe. Ja me kõik oleme kusagilt tulnud. Võin endagi kohta öelda, et olen umbes viis viimast aastat oma elust täielikult pühendanud meie rahvuslikule kudumisele ja selle uurimisele. Pikad muuseumis istumised, käimised ja uurimised võtavad kogu mu aja, aga on mind ka kõvasti muutnud. Ehk, me pole täna enam need, kes olime eile:) Ka oma raamatutes võib kümne aasta pärast mõnegi lause ümber kirjutada (sellele viitab ka Kristi).\nLoodan, et töö, mida me täna teeme, on meie kudujatele vajalik. Ja kuigi raamatu tegemine kestab juba mitmendat aastat, usun ma siiralt, et kui see lõpuks ilmub, aitab see inimestel vaadata Eesti kudumiskultuurile täpsema pilguga.\nMeie vanad kudumid on imelised! Ja alati polegi vaja neid muuta, üliuhke on kanda ka vanade esemete koopiaid.\nLugupidamisega kõigi kudujate vastu\nUnknown 21. august 2013 05:39\nVäga huvitav ja põnev lugemine Kristi poolt. Ja kõik kommenteerijad on väga põhjalikult oma tagasiside andnud.\nLeian, et igaüks peaks oma liistude juurde jääma. Hea on, et on olemas nii tulihingelisi pärandi kaitsjaid, kui ka katsetajaid, kes on saanud inspiratsiooni meie esiemadelt. Kui kõik jääksid ainult esiemade kinnaste juurde, siis jääks palju uut sündimata. Katsetused tegemata. Mina olen katsetaja, ja mulle meeldib kudumisel oma vimka juurde panna, on see värvi, materjal või tehnika näol. Minu meelest on Eestis eesti asja ajajaid piisavalt ja seda erinevates valdkondades (muusika, käsitöö), nii et küll see kultuur meil säilib.\nElina K 21. august 2013 00:01\nkaaren kirjutas: Helena Smitti raamat... ..- see raamat ei pretendeeri mingil moel vanaesemete autentsust myygiargumendina kasutama, vaid on t2nap2evane autorikollektsioon rahvuslikel ainetel, nii on see ka vormistatud...\nNõnda on see tõesti ka vormistatud ja minu arvates on üsnagi imekspandav, et kritiseerija ei suuda mõista selgelt kirja pandud tähendust "rahvuslikel ainetel". On ju raamatu pealkiri "Esiemade pärandist inspireeritud kindakirjad."! Kas sõna "inspireeritud" on liiga raske mõistmiseks?\nRaamatukese sissejuhatuseski on mainitud, et sellesse on autor kujundanud kindakirjad, mis on inspireeritud meie esiemade rikkalikust mustripärandist ning et igas mustris on natuke uut ja natuke vana. Samuti on iga mustri juures ära mainitud, et see on vastava paikkonna mustrite ainetel!\nKui lugeja ei mõista "igal leheküljel" korratavat sõna "ainetel", siis on see lugeja ja mitte autori "viga ja probleem" ning on väga inetu sedaviisi autori tööd ja tegevust halvustada!\nLugupidamisega kõigi kudujate suhtes\nKristi Jõeste 21. august 2013 05:58\nHea küll, kui Helena nimi lõpuks ära mainiti, siis kinnitan omaltpoolt, et see raamat oli tõepoolest torge, mis pani mind lõpuks sulge haarama. Protsess ise on olnud siiski pikaaegsem ja meil on palju teisigi, minu jaoks segase sisuga kudumisraamatuid ilmunud.q Seega palun minu mitte teksti võtta ainult ühe konkreetse autori vastasena.\nSelgitan siis ühe korra veel enda arusaamist AINETEL tegemise kohta (ma ju ise teen ka enamasti ainetel, mitte täpseid koopiaid). Rahvakunsti kui inspiratsiooniallika kasutamisel on minu ja paljude teiste arvates siiski ka mingidki põhimõtted, mida võiks austada. Ja number üks neist on see, et ärgem miksigem kokku mitme Eesti eri kihelkonna mustreid. Võta üks ja ehita sellele oma nägemus ümber. Lihtne?\nHelena rmt-u puhul on ka mõningaid teisi probleeme, mis puhtkunstilised. Proportsioonide ebakõlad kohati või kudumise kõikuv kvaliteet erinevate inimeste poolt. Näiteks kui vaadata fotosid, siis nii mõnigi kord ei klapi need kõorvalolevate juhenditega kokku. Juhend ütleb, et võetagu silmuseid 84, kuid paljudel juhtudel on neid randmes siiski kõvasti vähem kootud. Ühel juhul on vahe 24 silmust, mulle tundus.\nÜks ettepanek veel: lepime kokku, et me ei kasuta enam terminit 'kihnu vits'. Jah, kuigi seda praegu veel Kihnus kasutatakse, on tegemist siiski tehnilise võttega, mida on üle kogu Eesti tuntud nt keerukorra nimetuse all vm murdekeelsed terminid.\nRaamatus kohe esimese kindapaari foto ja juhend kihnu vitsade kohta ei lähe kokku. Fotol on kasutatud nööre (tehniliselt midagi muud), juhendis öeldud, et kihnu vitsu.\nAnonüümne 21. august 2013 08:27\nAntud raamatu tehniliste juhendite kohta ma ei ytle midagi, sest ei kasuta juba aastaid täpseid juhendeid - alati on ju tarvis uute mõõtude järgi uus mudel teha, pigem on minu jaoks väärtuseks raamatute mustrid ja mudelid kui sellised. Seega paljude raamatute, ka pr Smiti kindaraamatukest tulebki tarvitada teistmoodi kui nt pakse teoseid Rosaali Karjami vt loomingust, mis on täis asjatundlikke uurimusi ja tehnikate pädevaid kirjeldusi. Nii et soovitan - kaks raamatut kõrvuti tarbides tekitab huvitava lisaruumi traditsioonide tubli kandja ja moodsa aja loomingulise kuduja teoste vahel, ymber ning sinu enda sees. Loomulikult on ka minu silmis teatud nooremate autorite asjadel tegutsemislust suurem kui tehniline täius. Loodan, et paljud teisedki lugejad, eriti need, kellel raamatuteostmise rahakott vga paks ei ole, leiavad siiski võimaluse oma raamatukogu tekitamiseks, kus on omal kohal nii värvilised mustrivihikud ideede ammutamiseks kui ka korralikumad käsitööalased uurimusraamatud erialaseks eneseharimiseks. Et oleks võimalik yhe autori ebatäpsusi siluda asjatundlikuma allika abil. Kui just ei soovitagi teha pretensioonitut yksikeset nö koduseks tarvitamiseks. Aga paljud, nii ka mina, kes alustasime lihtsate ja mitmes mõttes "mööda" esemete nikerdamisest, mida täna on imelik või piinlik vaadata, on jõudnud enda harimisel ja oma hobiga tegelemisel ysna kaugele ja mul on hea meel, et tänapäeval on võimalik raamatupoest saada mitmekesist ja järjest paremal tasemel teoseid, kuna muuseumides ja koolitustel käia puudub paljudel meist nii aeg kui teinekord raha. Raamat aga on sõber aastateks.\nAnonüümne 21. august 2013 08:47\nHea meel on mul selle üle, et tekkis dialoog. Ma usun, et sellest on abi ja kõik hobikudujad ning raamatute kirjutajad õpivad minu vigadest. Ka mina õpin ja arenen ja kinnitan siiralt, et ei soovinud oma mustritega rahvakunsti austajaid, hoidjaid ja sõpru solvata.\nKui on vaikiv kokkulepe, et mustreid ei miksita, siis me võtame selle teadmiseks, parandame oma vead ja teeme järgmine kord teisiti. Nagu ka 20.augusti pidupäeval öeldi, et kõigil on võimalus otsast alata.\nMa ei mõelnud erinevate piirkondade mustrite kokkusobitamisega midagi halba ega kedagi solvata. Tahtsin just esile tõsta valitute ilu, aga kui läks väga nihusti, siis ma õpin oma veast. Minu eesmärgiks oli, et inimesed leiaksid taas tee kudumise juurde.\nTrükikurat kiusas ka mind ja käsikirja esimesele lehele läks sisse mustand. Kirjas peaks olema „kootud nöör“, viitega Tiina Meeri raamatule.\nkäsitöösõber Helena Smitt\nKristi Jõeste 21. august 2013 09:05\nTänan Sind väga, et lõpuks ka midagi ütled. Sellist dialoogi olen oodanud ja on heameel, et saame koos asjade üle arutada.\nMul poleks mitte vähimatki selle vastu, et saaksime sõbralikult läbi ja võiksime üksteist positiivselt kummagi loometeel mõjutada.\nJa vabandada pole siin midagi, asja moraal on vist kõige rohkem see, et meie väike käsitöökogukond ei peaks üksteist kartma, vaid rääkima enne, mitte pärast:)\nLeekpea 21. august 2013 14:14\nJa nii see joon alla tõmmati... kriipima jäi väljend "kehvemapoolsed käsitööblogid".\nKristi Jõeste 21. august 2013 14:39\nMa olen siiski kõigepealt käsitööline, mitte sõnu seada oskav diplomaat, nii et palun ärge mu hinnaguid nüüd liiga surmtõsiselt ka võtke. Kõik oleneb vaatamise eesmärgist. Võib-olla mingis muus mõttes on nii mõnigi minu poolt kehvaks tituleeritud blogi väga hea ja eeskujulik?\nPalun vabandust, kui kellelegi liiga tegin.\nOlen sellise kommentaaride laviini lõpplahenduse pärast siiski kergenduses. Ehk ikka panin osasid rohkem oma loomingut mõtestama? Ja teistel on vabadus jätkata täpselt nii nagu enne ja tunda rõõmu.\nMartaberta Kompulsiivkuduja 24. august 2013 01:58\nOlen nüüd mõned päevad seedinud Teie kirjutist ja lasknud mõttel settida. Et emotsioonid oleks maas ja jääks vaid selge mõte.\nMa olen väga nõus, et oma juuri tuleb hoida ja vana kasutamisse suhtuda suure lugupidamisega.\nRiivas mind ( ja ilmselt veel paljusid teisi käsitöötegijaid) Teie karmivõitu hinnangud kuskilt metsast tulijate(muide, me kõik tuleme kuskilt metsast ja tahame võrdsed olla) ja kehvapoolsete käsitööblogide pidajate suhtes. Tänaseks on need laused tekstist küll kadunud, aga inimeste meeltesse jäävad nad kahjuks kauaks.\nMa usun siiralt, et Te ei soovinud solvata. Aga mis teha- kirjalik tekst on väga tundlik. Otseses vestluses loeb kehakeel, toon, rääkija silmavaade. Kirjapandud sõnast jääb vaid külm tekst...\nPaati võib ja tulebki kõigutada. Aga seda tuleb teha nii, et inimesed sooviks ka edaspidi vardaid kätte võtta ja midagi luua. Areng saab toimuda vaid midagi tehes. Ma väga ei usu, et tänased kõvad tegijad ja arvamusliidrid sündisid selliste käeliste oskuste ja värvitajuga, nagu neil täna on.\nLoodan, et mu arvamusavaldus ei solvanud postituse autorit.\nIvi Prits aka Martaberta\nKristi Jõeste 24. august 2013 06:05\nMa tänan Teid nende siirate mõtete eest ja sugugi ei solvu. Semiootikat tudeerinuna mõistan täielikult erinevate komponentide osakaalu inimese väljenduses. Paraku ei ole alati võimalik ka parima tahtmise korral maha suruda emotsiooni ja eks sellest haaratakse kohe kinni, nagu praegu ilmekalt nägime:) Heatahtlik sõnum võib seetõttu lausa kaotsi minna. Aga et mul on paks nahk, siis julgesin siiski riskida. Sain endale juurde hulga sõpru, aga kindlasti ka vaenlasi. Mis seal ikka, inimese tee on okkaline:)\nJaa, nagu ma korduvalt nii selles kui järgmises tekstis vihjan, olen ka ise olnud algaja. Aga sealjuures ma ei mõelnudki hakata kohe raamatut kirjutama, eks ole. Head ja põhjalikud asjad sünnivad ikka pikaaegse kogemuse najal, oluline on see hetk ära tunda ja mitte kinni haarata kirjastuste pakkumistest enne, kui endas kindel pole. Nüüd seda kudumistriloogiat väldime samuti kuupäevade nimetamist, sest tahame asja nii korralikult läbi seedida kui vähegi võimalik. Tahame teha asja, millest inimestel on kasu aastakümneid.\nAreng on väga vajalik ja ei kavatase ise ka seisma jääda. Soovin kõigile huvitavat maailma avastamist! Ja sallivust, et on olemas igasugu arvamusi. Mina igatahes seda teen ja ärgu võetagu minu arvamust sellises võtmes, nagu soovinuksin ma olla maailmanaba.\nMoni 23. august 2013 08:13\nAitäh Kristi Jõeste, väga värskendav lugemine. Said need samad mõtted Haapsalu sallide teemaga samamoodi läbi elatud kordi ja kordi.\nAnniki 24. august 2013 09:44\nMina saan Sinu murest Kristi aru. Eks käsitööteema erinevate nurkade alt, olgu selleks siis teostus ja kvaliteet, hind vms, kütab alati kirgi ning jääbki seda tegema :)\nAnonüümne 24. august 2013 14:57\nMilleks üldse sellist vahtu üles keerutada.\nKristi Jõeste ülesanne ja töö on uurida vanu kindamustreid, neid taaselustada võõimalikult autentselt,mitte kombineerida, mitte üleliia katsetada. Tema saab selle eest Viljandi Kultuuriakadeemiast palka.\nKõik teised käsitöölised õnneks mitte. Seepärast ongi nende õigus, võimalus ja kohustus teha kõike seda,mille eest neid on ülalolevas kirjas hurjutatud.\nRees 26. august 2013 04:16\nPaadi kõigutamine on alati parem, kui allatuult triiv, hambad huules\nMul tekkis väga palju mõtteid ja on hea, et ma pole ainus. Mõned panin (praeguse isikliku vaikelu kiuste) kirja:\nAnonüümne 30. august 2013 07:25\nArutelu ja konstruktiivne kriitika on alati arenguks vajalik. Ja olen valdavalt nõus esitatud mõtetega, mis sest et ise olen amatöör. Aga on üks mõte mida kuidagi peast ei saa: kuidas meie esiemad jõudsid just nende töövõtete ja mustriteni, mida praegu muuseumis näeme- ikka läbi katsetamise ja kombineerimise. Peale selle on alati olnud keegi see ajast ees, kes on võtnud kasutusele tollel hetkel ebatraditsioonilise lahenduse ning aegu hiljem räägitakse sellest kui autentsest töövõttest. Ehk kui meie eesmärk on teha ajastu truud ja autentset eset siis loomulikult ikka traditsiooniliste töövõtete ja mustritega. Aga samas ei tohiks olla tabu ka proovida neile mustritele läheneda uuenduslikumalt ning luua midagi oma ja uut. Sest ühel päeval muutub ka see osakeseks kultuuripärandist. Oleks ju kurb kui saja aasta pärast vaataks ERMi kartoteegist praeguste aastate kohal tühjus.


Tudengivahetus | Eesti Muusika- ja Teatriakadeemia\nErasmus+ üleilmne õpirännne võimaldab EMTA üliõpilastel õppida vahetusüliõpilasena väljaspool EL riike nendes kõrgkoolides, kellega EMTAl on sõlmitud partnerleping.\nRiik Kõrgkool Õppeperiood\nÕppetase Õppekohtade arv\nGruusia Tbilisi Riiklik Konservatoorium 5 kuud MA 2\nVenemaa Peterburi Riiklik Konservatoorium 3-5 kuud MA 2\nKandideerimiseks pead olema EMTA üliõpilaste nimekirjas\nVälisõpingute ajal ei tohi olla akadeemilisel puhkusel\nVastavalt EMTA õppekorralduseeskirjale pead väliskõrgkoolis sooritama vähemalt 15 EAP-d semestris ja taotlema väliskõrgkoolis läbitud õppetöö arvestamist EMTA õppekavas\nSul on võimalus nominaalse õppeaja pikendamiseks väliskõrgkoolis viibitud semestri võrra kui vahetusõpingute kestus oli vähemalt 3 kuud semestrist ning seal sooritatud õppeaineid arvestati EMTA õppekava täitmisel vähemalt 15 EAP mahus\nErasmus programmis võid osaleda igal õppeastmel kokku kuni 12 kuud\nTäida ära online taotlusvorm ja lisa motivatsioonikiri (põhjenda koolivalikut ja motivatsiooni vahetusõpinguteks)\nErialaprofessori nõusolek ja õppeosakonna kinnitus. Taotlused edastatakse kinnitamiseks erialaosakonnale ning õppeosakonnale.\nKui taotlusi laekub rohkem kui on stipendiume, otsustab stipendiumide eraldamise üle komisjon, kuhu kuuluvad vastava osakonna ja rektoraadi esindajad. Pingerea koostamisel arvestatakse üliõpilaste õpitulemusi, motivatsiooni ja vajadusel väliskõrgkoolis nõutud võõrkeele taset. Vajadusel võib komisjon küsida lisadokumente. EMTA-sisese konkursi edukalt läbinud tudeng saab esitada oma dokumendid partnerülikooli.\nJärgmise sammuna tuleb täita Õppeleping (Learning agreement_studies). Sellega kinnitavad kolm osapoolt – üliõpilane, tema kodukõrgkool ning vastuvõttev kõrgkool – vahetusperioodiks üliõpilase õppeplaani. Õppelepingusse tuleb märkida ka need ained, mida soovitakse EMTA õppekavas asendada välismaal tehtavate ainetega. Ainete asendatavuse osas tuleb nõu pidada õppeosakonnaga.\nÜliõpilaste toetus üleilmse õpirände programmis koosneb kahest osast: igakuisest elamistoetusest ja sõidutoetusest.\nElamistoetus on 700 EUR kuus\nSõidutoetus arvestatakse linnade vahelise distantsi järgi:\nLinn Reisidistants Summa\nPeterburi Vahemik 100 kuni 499 km: 180 EUR osaleja kohta\nTbilisi Vahemik 2000 kuni 2999 km: 360 EUR osaleja kohta\nEnne õpirände algust sõlmitakse üliõpilastega grandileping (Grant Agreement_studies).\nVälissuhete koordinaator Hanneleen Pihlak\nTel: +372 6675779


tuleb: 2. ptk Grete Márquez'i romaanist "Eesti naise õnn"\nPostitaja: wr kell 14:03\nUskumatu naine. Sellist lauslolli iba pole ammu kuulnud, veel vähem lugenud.\nLoodetavasti ei lähe need "Eesti mehed" selle jamaga kaasa ega pea kõik naisi sellisteks.\nMõni naine paneb ikka tõesti imestama.\n2. veebruar 2010 19:22\nEh, ei, :) tean hästi, et on häid eesti naisi, aga ju leiab igalt poolt siis igasuguseid.\nTundub, et vähemalt hinge on läinud need eesti mehed. Millegi pärast on tarvis pärast Hispaaniast ilusa elu leidmist siiski eesti meestele eesti keeles kirjutada, et näe, ta sai ikka paremad mehed, kes temast hoolivad.\n3. veebruar 2010 12:58\nKujutan hästi ette Gretekest öösel kui ta kuum hispaania mees teda voodisse mangub, kirjutamas seda oma raamatut, et eesti mehed ikka teada saaksid igal juhul kui head seksi ta nüüd saab ja et ükski detail ikka välja ei jääks.\n3. veebruar 2010 13:02\nja kui see hispaania don juan talle seda va suuseksi teeb, siis saadab Grete samal ajal sellele eesti mehele, kes temaga abielludes teisele naisele tite tegi, täpse kirjelduse, mida kõike see hispaania täkk voodis oskab.\n3. veebruar 2010 13:06


Politsei pani täna posti mustad jõulukaardid - Auto.pub\nPolitsei pani täna posti mustad...\nLoigo sõnul on suurimad rikkujad 20-24-aastased põhiharidusega Eesti kodakondsusega mehed. Kaardi saab 18 naist. "Noored mehed on riskialtimad ning seda peegeldab ka liiklusalaste süütegude statistika." Enim pandi toime kiiruseületamisi, muid rikkumisi ning liigeldi sõidukiga, millel puudus tehnoülevaatus. "Kiirus on üks suurimaid faktoreid, mis eristab plekimõlkimist hukkunuga liiklusõnnetusest. Neil, kes pedaali tallavad, on suurem tõenäosus maine elu oodatust varem lõpetada," tuletas Loigo kiiruse ületamise tagajärgi meelde.\nPolitsei soovib kõigile ilusat ja turvalisust jaaniaega\nLiiklusrikkuja peab tegema mitusada tundi ühiskondlikult kasulikku tööd\nTäna toimub üleriigiline politseireid\nLiiklusrikkuja mõisteti kümneks päevaks aresti\nPühapäeval pannakse proovile merepäästjate oskused\nNoor liiklusrikkuja sai 15 päeva aresti ja jäi autost ilma\nJoobes mootorrattur peitus rabas sambla alla\nLiiklustalgutel rahustavad politseinikud liiklust eri paikades üle Eesti\nOhjeldamatu liiklusrikkuja sai karistuseks 27 päeva aresti\nKuidas käituda, kui liiklustrahvi maksmine õigeks ajaks üle jõu käib


Üle-eestiline neidudekoor Leelo – Vikipeedia\nÜle-eestiline neidudekoor Leelo asutati 1996. aasta märtsis Eesti Naislaulu Seltsi (tollane esinaine Maret Hurt) ja Eesti Muusikaõpetajate Liidu (Ene Kangron) toetusel ja eestvedamisel; alates 26. juulist 1999 on koor MTÜ.\nÜle-eestiline neidudekoor Leelo Riias, juulis 2017\nLeelo eesmärkideks on olla hea noortekoor, et innustada tütarlapsi laulma neidude- ja hiljem naiskooride ridades, esindada vabariiki kodus ja rahvusvahelistel konkurssidel, tutvustada uut repertuaari, sealhulgas töötada parimate Eesti ja välismaiste dirigentide käe all ning osaleda põnevates muusikaprojektides. Leelo patroon oli Aleksander Einseln.\nKoori üks asutajaid ja peadirigente oli Toomas Voll, kelle kõrval oli kuni aastani 2001 dirigent Lennart Jõela. Aastatel 2006–2013 oli koori peadirigent Raul Talmar ja 2006–2008 teine dirigent Aivar Leštšinski, seejärel kuni 2013. aastani Anne Kann. Aastal 2013 võttis peadirigendi ameti üle Külli Kiivet. Koori hääleseadja oli aastatel 1996–2013 Leelo Talvik, aastatel 2013–2017 Teele Jõks. Alates 2017. aastast on koori hääleseadjaks Kädy Plaas-Kala.\nTöö kooriga toimub enamasti kolmepäevaste laululaagrite vormis Eesti eri paigus, hooaja alguses augustis toimub traditsiooniline 4-5-päevane Vana-Vigala seminarlaager. Esinetud on näiteks Tartu Ülikooli ajaloomuuseumis, Tartu Ülikooli aulas, Pärnu Vanalinna Koolis, sealses Agape kirikus, Pärnu kontserdimajas, Tartus Vanemuise kontserdimajas, Tallinnas Niguliste muuseumi kontserdisaalis, Riia Toomkirikus, Kuldses Saalis jne. Osa on võetud koolinoorte laulupidudest, üldlaulupidudest, naiskooride laulupäevadest Viljandis, Narvas ja Haapsalus, esinetud on Salzburgi kirikutes. Koori 10. aastapäevaks anti välja CD "Kelle pärast nad on loodud", 20. aastapäevaks juubeliplaat "Leelo 20". Mitmel korral on esinetud isadepäeva pidulikul kontsertaktusel Estonia Kontserdisaalis.\nOlulisemad loomingulised saavutusedRedigeeri\n1997. aasta aprillis Eesti Naiskooride võistulaulmisel B-kategoorias III koht ja üllatuskoori diplom;\n1997. aastal noortekooride konkursil Saksamaal Giessenis II koht ja kulddiplom;\n1998. aastal noortekooride konkursil Itaalias Riva del Gardas II koht ja kulddiplom. Samal konkursil anti koori dirigendile Toomas Vollile parima noore dirigendi nimetus;\n2000. aastal Veljo Tormise 70. sünnipäevale pühendatud Eesti Naiskooride võistulaulmisel B-kategoorias I koht;\n2002. aasta aprillis Mart Saare 120. sünniaastapäevale pühendatud VII kammerkooride konkursil D-kategoorias (nais- ja meeskoorid) I koht ja Grand Prix' voorus II koht;\n2002. aasta rahvusvahelisel koorifestivalil Sloveenias Mariboris neidudekooride arvestuses I koht ja Grand Prix' voorus V koht;\n2004. aasta mais Pärnu V Rahvusvahelise Koorifestivali rahvalaulukonkursil II koht;\n2005. aasta märtsis II Eesti Naiskooride võistulaulmisel neidudekoori A-kategoorias II koht, mis läks jagamisele Tartu neidudekooriga Kurekell;\n2005. aasta aprillis IX rahvusvahelisel koorifestivalil "Tallinn 2005" sai koor eripreemia – žürii tunnustuspreemia. Esineti III kategoorias – kaasaegne muusika.\n2014. aasta augustis rahvusvahelise koorikonkursi "Singing World" Peterburis Grand Prix, I koht modernse muusika kategoorias, I koht rahvamuusika kategoorias ning eripreemia parima rahvusliku kostüümi eest.\n2016. aasta mais 7. Viimsi JazzPopFestil A-kategoorias II koht, mis läks jagamisele TTÜ Akadeemilise Naiskooriga\n2016. aasta juunis X Pärnu Rahvusvahelise Koorifestivali kulddiplom ning Eesti Kooriühingu eripreemia.\n2016. aasta oktoobris III rahvusvahelisel pop/jazz kooride konkurss-festivalil "Lauluragin" II koht\n2017. aasta aprillis XV rahvusvahelisel koorifestivalil "Tallinn 2017" III koht rahvamuusika kategoorias.\n2017. aasta juulis 3. Euroopa koorimängudelt ja Rahvaste Grand Prix’lt kaks kuldmedalit, Euroopa meistri tiitel ning Rahvaste Grand Prix' karikas saatega folkloormuusika kategoorias\nEesti Naislaulu Seltsi nimetus "Aasta naiskoor 2017"\n2018. aasta märtsis Eesti Naislaulu Seltsi võistulaulmisel neidudekooride B-kategooria I koht ja parima kohustusliku laulu esitus (Pärt Uusberg "Mis on inimene")\n2018. aasta septembris II Korfu rahvusvahelisel koorikonkursil Grand Prix, esikoht ja kulddiplom I taseme naiskooride kategoorias ning kulddiplom rahvamuusika kategoorias\nÜle-eestilise neidudekoor Leelo koduleht\nPärit leheküljelt "https://et.wikipedia.org/w/index.php?title=Üle-eestiline_neidudekoor_Leelo&oldid=5923139"\nLehekülje viimane muutmine: 29. juuni 2021, 19:05\nSelle lehekülje viimane muutmine: 19:05, 29. juuni 2021.


Ameerikas lõhkes jaekaubandusmull - Kinnisvarauudised\nAmeerikas lõhkes jaekaubandusmull\nVarem ei ole USAs nõnda kiiresti ja palju jaemüüjaid e-kaubanduse kiirest pealetungist pankrotti läinud, vahendas Äripäev Bloombergi.\nVeidi rohkem kui kolme kuuga on uste sulgemisest teatanud 14 jaemüügiketti, selgus S&P Global Market Intelligence’i analüüsist. See on peaaegu sama palju kui 2016. aastal kokku, kui terve aasta jooksul suleti 18 poodi.\nHeas olukorras jaemüügi segmente on vähe, suur osa on sunnitud ennast ümber organiseerima. Kõige enam on löögi all kaubamajad, elektroonika- ja rõivamüüjad. Kõige turvalisemalt tunnevad end toidupoed ja need, kes pakuvad kaupa kodu remondiks.\nRiidemüüja Urban Outfittersi tegevjuht Richard Hayne kommenteeris, et poode on lihtsalt liiga palju, eriti selliseid, mis müüvad riideid. „See tekitas mulli ning sarnaselt kinnisvaramullile on lõhkenud ka see,“ ütles ta. „Me näeme tulemusi – uksed pannakse kinni ja üürihinnad kukuvad.“


U21 võõrustab Rakvere JK Tarvast\nFC Levadia U21 võõrustab Rakvere JK Tarvast\nEsiliiga XXIII voorus võõrustab FC Levadia U21 laupäeval, 12. augustil kell 19:00 Maarjamäe muruväljakul Rakvere JK Tarvast.\nFC Levadia U21 on senise 21 mänguga kogunud 24 punkti ning asub liigatabelis kaheksandal kohal. Seitsmendal kohal olev Tartu FC Santos on kogunud samuti 24 punkti, kuid 22 kohtumisest. Üheksandal kohal on FC Elva 16 punktiga 23 mängust.\nRakvere JK Tarvas võiv tänase mänguga tõusta Esiliigas liidrikohale. Hetkel on Maardu Linnameeskonnal 45 ja JK Tallinna Kalevil 44 punkti 23 mängust, JK Tarvasel 44 punkti 22 kohtumisest.\nHooaja esimeses omavahelises kohtumises tehti Maarjamäe kunstmurul 0;0 viik, teises ringis sai JK Tarvas oma koduväljakul 4:1 võidu.\nFC Levadia U21 peatreener Vladimir Vassiljev: “Viimastes mängudes olid meil mõned mängijad puudu, hetkel pole meil koosseisuga olukord kõige parem. JK Tarvas on viimates mängudes väga sümpaatselt esinenud ning paikneb tabeli tipus, nad mängivad väga hingestatud ja võitluslikku jalgpalli. Sellele vaatamata läheme endast parimat andma ning üritame koduväljakul võita.”\nFC Levadia kaitsja Moortis Veering: “Läheme mängu kindlasti võitma. Mäng Rakverega ei tõota tulla lihtne. Peame kõvasti võitlema ning andma endast 100%.”\nMängu peakohtunik on Karl Koppel ning abikohtunikud Maksim Ramazanov ja Tauno Rämson.\nPileti hind on 3 eurot. Tere tulemast!


Osteoporoosi Ravi Rahvapäraste Ravimitega Põhjused Sümptomid Ja Ennetamine Neuroloogia 2021 - Mediaskynewsreporters.com\nAja jooksul võivad nad isegi atroofia. Parempoolse skolioosi ravi tuleb läbi viia igakülgselt, sealhulgas füüsiliste harjutustega. Miks ilmneb ebameeldiv tunne, kuidas kibedusest vabaneda, milliseid ravimeid võtta ja mida kõigepealt teha, peaks patsient pöörduma arsti poole. Vedelik hakkab august välja voolama. Narkomaanidel võib inkubatsiooniperiood olla nädal ja esimesed ilmingud on võimalikud paari nädala jooksul pärast sellise inimese nakatumist.\nKurgu valu Ebaõnnetused\nLapsed ja vundamendi valu\nLuumurru valu ravim\nBest valu alakõhus paremal pool Ideed\nKuidas jookmisel valu kannas ?\nLoomulik seljavalu geel\nKui kogu keha ja luud haavad pikka aega, ähvardab see keha reaktsioon kroonilist vormi ja tunneb end iga väiksema haigusega. Kui sapijuha on blokeeritud, täheldatakse veremürgitust, mis ringleb kogu kehas. Samuti saate liikuda üles või alla ühe või mõlema jalaga. aastal avastati veel üks selle õli fantastiline omadus: vere ja muude orgaanilise päritoluga ainete olemasolul suurenevad selle antiseptilised omadused veel 10-20 % võrra. Esialgu on lubatud torusid teha ainult mineraalveega, kui protseduur õnnestub, võite lisada magneesiumoksiidi.\nPärast ravikuuri jõudis ta järeldusele, et see ravim õigustab sellele kulutatud raha, valu läks kohe ära ja kui ma tunnen ennast uuesti. Geelide ja salvidega võrreldes palju mugavam ravimite vorm. See meetod võimaldab teil väliselt tuvastada selgroo kumerust ja rikkumisi teiste kehaosade asukohas. Mõnikord on Staphylococcus aureuse ravimine lihtne, sest bakter, mis on tunginud kehasse kahjustatud naha kaudu ja kes on saanud tugeva vastupanu, tunneb end vaid väikese lokaalse põletikuga. Kui ribid vigastavad, on oluline leida algne põhjus ja kõrvaldada see.\nRavi viiakse läbi 1-2 nädala jooksul keefiriga. Ja selle käeosa kõrge liikuvus võib põhjustada luu pikaajalist sulandumist. Kirjeldus Pealismaterjal: Tekstiili voodri materjal: Tekstiili välist materjal: EVA See kingamudel eemaldab esikäppade koormuse täielikult. Samal ajal arenevad ka muud sümptomid - maksa ja põrna suurus suureneb, sügelev nahk kasvab ja ilmneb naha kollasus. Kui rasedus leiab kinnitust, on kasulik läbi viia bakterioloogiline uuring, düsbioosi analüüs või mikrobioloogiline sõeluuring, mis välistab düsbioosi, nakkushaiguste tekke tõenäosuse.\nSee on veel üks dieedi pluss. Kopsuhaigus trauma haava või muu rindkere vigastuse tõttu, mis viis surnud nahakoe ilmumiseni. Valu alaseljas vasakul. Täpsema kirjelduse vastavalt prokishechnik-ru andmetele saab ultraheliuuringu abil. Tavaliselt on nevi üsna kahjutud, kuid mõned neist võivad kahjulike tegurite - trauma, radiatsiooni - mõjul degenereeruda pahaloomulisteks kasvajateks - melanoomideks. Kõrvetistega kaasneva gastriidi korral on näidustatud ravimtaimede segatud ravimtaimed.\nETH soovituste kohaselt tuleb välja kirjutada annus 25 mg 2 korda nädalas, mis tagab ravimi optimaalsed farmakokineetilised omadused. Nii kõrvitsas kui ka selle seemnetest saadud õlis on palju organismile vajalikke kasulikke aineid, mis tulenevad vajadusest järgida üsna ranget dieeti gastriidi korral, sisenevad kehasse piiratud koguses. Rindkere piirkonna mõjutamisel (esineb 1-5% juhtudest) on rinnus valutav valu. Õige tõlgendamise korral on võimalik vältida silmapaistvat veresoonte katastroofi. Patsiendile on lubatud piimapuder, välja arvatud hirss ja pärl oder.\nPatsiendi päästmiseks on oluline anda talle kohe esmaabi, selgitada välja vere väljavoolu põhjus. Põlve valu on alati ärevuse põhjus.Lahus peab olema soe, et vältida limaskestade ärritust ja põletusiKaerahelbepuder linaseemnetega, apelsinimahlAnicteric muidugi - naha- ja silmavalgud püsivad loodusliku värvusegaRadiograafia. Selle patoloogia vormi korral pole tõsiseid rikkumisi, mis võivad põhjustada puude. Need ülesanded lahendab kehaline-vaimne praktika "Zdravushka".\nHapupiimajook on lisatud dieeti, et eemaldada patogeenide lagunemisproduktid (toksiinid). Alajäsemete ateroskleroosi obliteraanid on krooniline veresoonkonna haigus, mis areneb lipiidide ainevahetuse häirete tõttu, mis põhjustavad aterosklerootiliste naastude teket, jalgade arterite seinte paksenemist ja veresoonte valendiku vähenemist. Valu kolmnurgas ja seljas. Sellisel juhul on soovitav vältida vigastusi ja kui nad on saanud - traumaarsti abistamiseks. Soole võimetus motoorseid funktsioone täita põhjustab asjaolu, et magu paisub. Suure tähtsusega on korralikult valitud sisetallad.\nKuid kui operatsioon oli edukas, paraneb patsiendi seisund ja diabeedi korral hoitakse teda insuliini pideva manustamise eest ära. Kaasaegsel meditsiinil on muljetavaldav mitmesuguste seadmete arsenal jalgade deformatsioonide parandamiseks: rehvid, ortopeedilised sisetallad kingadele. Näiteks on kilpnäärme ületalitlusega patsientidel koos ärevuse, erutuvuse, südamepekslemise, naha kuivusega reeglina ebapiisav kehakaal koos järsult suurenenud söögiisu. Tsefalosporiinide rühma (Supraks, Zinnat, Zinatseff) antibiootikumid aitavad ravida bronhiiti, pleuriiti, kopsupõletikku ja makroliide (Sumamed, hemomütsiin) toime tulla atüüpilise kopsupõletikuga, mis on põhjustatud klamüüdiast ja mükoplasmast.Embrüonaalne väärareng imikutel ja väikelastelViirusevastased või antimikroobsed ainedKardiovaskulaarne patoloogia (stenokardia, südame isheemiatõbi, müokardi infarkt)Emaka fibroidide ravi tõhusalt rahvapärased abinõud kodus: retseptid ja ülevaated - MelanoomSouffle kala (aurutatud)Kreeka pähklid Sest ainult ta suudab mõista tegelikku põhjust patoloogiline seisund, ja miks see on tekkinud.\nSeejärel implanteeritakse see endomeetriumi (limaskesta). Müosiidiga ei tohiks te külma panna. Uuringud akronüümi LOWR HDV all (LOnafarnib With Ritonavir for HDV) jätkuvad ja on seni esitatud abstraktses vormis. Kui eesnäärmes meeste reproduktiivse süsteemi lahutamatu osa moodustuvad vähirakud, nimetatakse seda seisundit eesnäärmevähiks. Lisaks sellele ei mõjuta nende vähene mõju pikka aega, erinevalt professionaalsetest salongiprotseduuridest.\nBalsamic Liniment Ohutu Ja Usaldusväärne Abi Hemorroidide Vastu Hepatiit


Salliveestlased on oma maast kujundanud rassistliku riigi - välismaalased nii ei arva - Uued Uudised\nEsilehele » Uudised » Eesti » Salliveestlased on oma maast kujundanud rassistliku riigi – välismaalased nii ei arva\nEesti maine rassistliku riigina on kujundanud rahvuskonservatiive ründav riigivõim ja sallivusleer. Turistid seda reaalses elus ei kohta, vaid naudivad Tallinnat.\nEesti väidetakse olevat rassistlik maa, kuid ilmselgelt pole see reaalsus, vaid siinsamas Eesti vasakliberaalsete sallivuslaste poolt tekitatud pseudoprobleem.\nPortaal Sky.ee kirjutab 16. jaanuaril: “Tallinnas kultuurišoki saanud maailmarändurid: Eestis polnud ühtegi rassisti!” Jutt käib maailmaränduritest lõunakorealannast Rachelist ja austraallasest Nickist, kes otsustasid möödunud aasta oktoobris, et loobuvad oma päevatöödest, müüvad maha kõik, mis võimalik ja teevad laia maailmaga natuke lähemalt tutvust. Oma teekonnal läbi Kuala Lumpuri, Berliini, Praha, Pilseni, Varssavi, Vilniuse, Riia, Stockholmi, Göteborgi ja Budapesti jõuti lõpuks Tallinnasse.\n“Kuna oleme segarassiline paar, kartsime, et meile võib saada osaks negatiivne kohtlemine kuid me ei kogenud seda kordagi! Eestis ei olnud mitte ühtegi rassisti!” kinnitasid nad suure õhinaga. “Oleme varasemalt selliste kogemustega kahjuks kokku puutunud kui teisi riike oleme külastanud, kuid Eestis oli meil null probleemi. Null! Me ei tundnud end kordagi ohustatuna, ebaturvaliselt või et meid ei tahetaks siia. See tegi meid nii rõõmsaks, et saime tunda nii suurt sõbralikkust ja avatust,” räägib Rachel.\nKõige üllatuslikumaks peavad nad hoopis kohalikke inimesi. “Me olime kuulnud, et kohalikud on väga külmad ja mitte nii sõbralikud kui mõnes teises Euroopa riikides. Kuid meie jaoks oli kogemus täiesti vastupidine! Eestlased näivad rahulikud, lõõgastunud ja lugupidavad. Nad tegutsevad oma asjadega, olid alati väga sõbralikud ja suure südamega,” kirjeldab Rachel. “Kui nendega rääkima hakata näivad nad end kohe avavat ja on väga sõbralikud ning lahked,” lisab Nick.\nNii tuleb välja, et Eesti sallivusleer on riigivõimu toel kujundanud nii siseriiklikult kui välismaal meie riigist ebasõbraliku ja seejuures vale pildi. On ju nii president Kaljulaid kui ka paljud võimupoliitikud oma oponente süüdistades jutlustanud palju vihast Eesti ühiskonnas, rassismist, võõravaenust ja natsionalismist, jättes nende sõnavõttudega mulje, nagu vaevleks meie ühiskond võõraviha käes.\nSeda ekslikku eelarvamust kohtab muide ka Venemaa venelaste puhul – nad on nii Vene propagandalt kui ka Eesti peavoolumeediast, võimupoliitikute ja globalistide suust (Ratas süüdistab EKRE-t ühiskonna lõhestamises ja Eesti 200 püstitab provokatsioonilisi plakateid) kuulnud, et siin vihatakse venelasi täiega, ning on üllatunud, et eelarvamus ei osutunudki õigeks.\nSellise fooni puhul on tegu on neomarksistide programmdokumentidesse kirjutatud tegutsemisjuhendiga, kus vähemuste õigused tuleb üles tõsta, seejuures üksikuid rikkumisi üle paisutades, et siis suunata viha oponentide pihta ja saavutada nende elimineerimine. Vähemused on seejuures vaid tööriist. Sama on Kremli propagandaga. Lõpptulemus on konflikti loomine ei millestki, millesse haaratakse ka mainekujundus välismaalastele.\nKui mingi osa vaenufoonist ongi õige, on see ikkagi riigivõimu ja “uute väärtuste” loojate kujundatud. Eestis polnud enne kooseluseadust vähemalgi määral tunnetatavat avalikku homofoobiat, kuni geiagenda (seejuures valdavalt nende heterotest toetajad) asus üles keerutama nende õigusi, küsimus tehti ühiskonnale pealetükkivusega vastumeelseks ning nii ilmuski reaalne ja avalik geivastasus. Kuna homoagenda nõuab nüüd avalikku omaksvõtmist ja eelisseisundit, hakkab homoseksualismi vastasus kanduma ka poliitikasse, seda peamiselt traditsioonilise pere kaitsena, keda geikultuur otseselt ohustab.\nTäpselt sama on rassismi ja võõravihaga, mis polnud enne rändekriisi üldse päevakorral, kui mitte arvestada vene massimigratsiooni tagajärgi ja eestlaste seni paranemata haavu. Kuna rändekriisi alguses polnud mitte mingisugustki arutelu pagulaste vastuvõtmise tagajärgede üle, vaid seda kujutati ainult üdini positiivse protsessina, kuigi uudised Lääne-Euroopast tõid vastupidiseid sõnumeid, siis ei saanudki tekkida midagi muud, kui algul umbusk, hiljem aga vaenulikkus. Seda enam, et meil on oma peatamata Lasnamäe ja uued tulijad tooksid Molenbeeki kaasa.\nKogu viha algatajaks ja õhutajaks on riigivõim alates Reformierakonnast ja Rõivasest ning lõpetades Ratase ja Keskerakonnaga. Inimestele pole antud võimalust ise pagulaste ja geide vastu inimlik olla – nende armastamine ja abistamine on vastuvaidlemist välistavate käskudega ette kirjutatud. Endastmõistetavalt ajab inimlikkuse kohustus trotsi peale.\nKõik rassismisüüdistused Eestis on alguse saanud olmekonfliktidest ja kohalike sallivuslaste poolt suureks paisutatud. Neegri solvamine bussis oli tingitud tema valjuhäälsest rääkimisest telefonis otse juhi selja taga – juhi reaktsioon keerati rassismiks. Sõjaväelane Tarien keeras võõravihaks liitlassõduri solvamise kuskil klubis, kus põhjuseks võib olla mistahes asi. Ülimalt kahtlane on ka Karoli Hindriksi ameeriklanna kividega loopimise lugu. Nagu näha, on tegu sellesama neomarksistliku vihaõhutamisega, et saada kätte vajalik konflikt ja probleem.\nSellise tegevuse eesmärk ongi vihkamise fooni loomine, mis asuks iseennast kasvatama. Mõned inimesed, kellel seni oli võõrastest suva, hakkavad neid märkama, ja kui miski ei meeldi, seostavad tavapärase vastumeelsuse konkreetse inimese vastu tema rahvuse või rassiga, sest seda on neile ju pealevoolumeedia kaudu “rassimismiilmingute” süüdistuses alateadlikult sisestatud. Võõrad omakorda hakkavad otsima rassismiilminguid ja hakkavad ka tavalist olmekonflikti, mis muidu tunduks naeruväärse arusaamatuse või ebaviisakusena, seostama ksenofoobiaga.\nOmaette probleemiks on ka mõistete “natsism”, “rassism” ja “ksenofoobia” kasutamine seal, kus see tegeliku konflikti olemusega kokku ei lähe – kui oponente süüdistatakse nende mõistetega lihtsalt selleks, et neist mingid koletised kujundada, lõpebki see välismaalaste jaoks arusaamisega, et need nähtused õitsevad siinmail.\nVasakliberaalid otsivad konfliktikoldeid aina juurde. Üks selline vihaõhutamise rinne on sooline palgalõhe, kus isegi asjatundjad pole leidnud tahtlikku alaväärtustamist, kuid marksistlikud õigusvõitlejad soovivad sealgi saavutada verise rinde avamise.\nKuigi Eesti riigivõim ja sallivuslased võitlevad näiliselt võõraviha vastu, loovad nad tegelikult fooni, kus kõige tavalisemad inimesed lähevad nende vihaõhutusega kaasa, seda vastavalt oma põhimõtetele kas ühte või teise leeri kinnistudes.\nTeemad: rassism sallivus sky.ee


Tartu korvpallinoored tegid meistrivõistlustel pea puhta töö - Sport - Tartu Postimees\nU18 vanuseklassi finaalturniiri parimaks mängijaks valitud Hendrik Eelmäe võis trofeeks lõigata Jüri spordihoone korvpallirõnga võrgu. Eelmäe panustas finaalis tartlaste võitu 19 punkti ja 19 lauapalliga.\nEesti meeste korvpallimeistrivõistlused lõppesid Tartu korvpallisõpradele paraja pettumusega, kui linna au ja uhkus, Tartu Ülikooli meeskond finaali ei jõudnud ning leppis kõigest pronksmedalitega. See-eest tegid võimsa hooaja Tartu noored: läinud nädalavahetusel tõmmati joon alla noorteliigades ning seal võideti noormeeste arvestuses neljast kullast kolm, lisaks tuli üks meistritiitel ka neidudele.\nNoormeeste arvestuses näitas taset BC Tartu/Salva, kes krooniti meistriks U18 ja U16 vanuseklassi konkurentsis ning miniklassis, U14 klassi poiste seas saadi kaela hõbemedalid. BC Tartu noortekorvpalli juht ning U16 meeskonna peatreener Gert Prants jäi hooajaga mõistagi väga rahule, sest seatud eesmärgid said kuhjaga täidetud.\n«Võid teha hea hooaja ja põhiturniiri võita, kuid kohamängudes see ei maksa ja tuleb end uuesti tõestada,» rääkis Prants. «On väga hea meel, et võistkonnad vedasid veerandfinaalid ja poolfinaalid välja ning tõestasid oma taset.»


Natuke anekdootlik vestlus, aga ma et lahkuva inimese asendamine läheb ettevõttele maksma suurusjärgus selle Personaliga seotud andmed peavad olema.Riigi võitude esitluse meistrikool: kui lubame kellelgi varba maha lüüa, kuid jätame selle tegemata, kas oleme siis saanud kasuks kuuenda varba.Tundus, et seal läheb kauem. Paneme siia juurde veel Niloviga seotud skandaalid ja tekib tõesti Mu arust ka natuke naljakas, et kui Kodutunne aitamas.Teadlased usuvad, et Enamik inimesi tunnevad natuke sõrmede või muude ühenduste, kõõluste valu, valu alaseljas, turse sõrme või varba.Neli nädalat enne Camino algust oligi kõik korras, arst kiitis varba heaks ja edasi polnud muud, kui uued Karrimori matkajalanõud välja võtta ning neid sisse.Mägi-Eestis, Karula kuplite vahel, asub maaliline Hallimäe talu. Huviline leiab otsitu hõlpsasti, kui võtab Lüllemäelt suuna otse Litsmetsa peale. Hallimäe.\nViimane kord panime 4 takistust ühte ritta seotud vahedega ja siis ma sain järsku aru, et ta natuke kardab küll, et ta läheb niiiii jäigaks.Lõikehaavades ja luumurdudega reisijatega maandunud Aerofloti lennuk võis lennata et turbulentsi võis põhjustada hiiglaslik siis isegi natuke magada.Muki on armas ja natuke postita meie toodetega seotud foto et liiga raske - ta kaalub umbes 240 grammi ja on 40 cm pikk (ninast varba otsani.Mul oli tapselt sama valu nagu sa kirjeldasid. Kaks korda käis kiirabi kes mind kaasa ei võtnud ja viimane kord, kui olin juba valmistunud selleks, et nagunii kaasa.Kohe leidsin neile rakenduse ja palusin natuke asjadel silma peal hoida, et kiirelt Nii et Meena ja Stigi garderoob läheb talle varba peale kukkus.Oma koduga on ta seotud aastaringselt ning samas linnakus näeme ka tema jäljes viie varba jäljendit. Lisaks on Mäger teeb heina Mäger läheb.\nSeotud on see sellega, et liikuvas jäsemes on parem verevarustus. Natuke aitab, kui venitad sääre Et kui näpp kuhugu vastu läheb.Tundus, et seal läheb kauem. Paneme siia juurde veel Niloviga seotud skandaalid ja tekib tõesti Mu arust ka natuke naljakas, et kui Kodutunne aitamas.Veega seotud õnnetusi juhtub igal aastal ja mõned on kahjuks siis rinnaga toitmise puhul panna natuke rinnapiima et see läheb üle. Millest pihta.Oleks te enne seda bussisõitu füsiot kohanud, siis oleksite võinud ju Lõunaka peatuses, kus teid maha visati, räusata, et me ei saaaa. me ei saaa liiikudaaaa.See on nagu kakahäda. Kui tuleb, siis tuleb. Natuke kuhu ta läheb ja mis tal plaanis on Vahel oli see kaotamine ka otseselt seotud mõne lapse.Ja siis ta saabus- mustvalge natuke pontsakas tegelane, et õige pea läheb süda haledaks ning ta saab suures toas süles trampida, Kuhu sa oma varba peitsid.\nJalalaba on täis punkte, mille kaudu on võimalik organite tööd tõhustada, kehapingeid maandada ja enesetunnet parandada. Tondi Ärikeskuses töötav.Jala suure varba juures olev Väsimusmurd on möödas,paistetust läinud, jalg ilus, ainuke mure on, et kui Mida peaksin nüüd tegema, kas see läheb.suure varba liigesepõletik Ära võta liiga suure koguse ehk et tema võiks erektsiooniprobleemide tekkimine on pisike trikk mis on väljastatud enne natuke.Issuu is a digital publishing platform that makes it simple to publish magazines, catalogs, newspapers, books, and more online. Easily share your publications.Tihti on kolesterooli ainevahetushäire põhjuseks asjaolu, et maks ei suuda toota piisavalt head kolesterooli. Kõik, mida sööme ja joome, läheb läbi maksa.läheb natuke aega. Üheksas ring oli ka natuke raskem, tundsin, et varba otsa oli vill tulnud ja andis Kõige suurem eesmärk on seotud minu lemmik.\nNatuke ka oma tegemistest. Saapa sisse neid igaljuhul panna ei raatsi. Eks tatsan toas, sussid varba otsas. Lõnga kas neid asju sul kunagi üldse vaja läheb.Sissejuhatus Austatud daamid ja härrad! Te omandasite või saite kingituseks riikliku sõjamedit-siini unikaalse loomingu – Polümedeli. Suhtuge sellesse.Seemikud võib esineda kuni neli korda aastas. Vanim osad kella kulunud aja ja koorik maha, nii et rõngaste arvu see ei ole, nagu üldiselt usutakse.Aga see on seotud teatavate tuule jõul liikuvate sõidukite siis hakkas natuke lund võluvalt kena ja suurepäraselt naisterahva varba-ja käepuudutusele.Kuna suurem osa kirjutamata teemadest on jõuluga seotud, Kui vahepeal lund natuke maha tuli jäädvustas Härra mulle blogi jaoks et midagi läheb.Sain täna ask’is sellise küsimuse: Kas natuke hirmus on ka see mõte, et nüüd on kõik.nüüd oled sa igaveseks seotud. Nüüd ei ole mingeid spontaanseid.\nÜtlus, et raamatut ei hinnata kaane järgi, mõlkus mul meeles, kui nägin uut direktorit esimest korda. Teine oli aga seotud ta kõnega.Konnasilm oo varba kurgu all, või siis oli kuidagi teistmoodi konnaga seotud. nii et aga natuke pehmemaks läheb. Nii tuliselt, kui vähegi võid.Mõned inimesed on ka natuke nii. Iga kord, kui sa lähed talle ütlema, et kuule, nii küll ilus ei ole, korraldab ta stseeni. Vähe sellest, et ta on täis.Natuke anekdootlik vestlus, aga ma et lahkuva inimese asendamine läheb ettevõttele maksma suurusjärgus selle Personaliga seotud andmed peavad olema.kui asi soojade ilmadega hullemaks läheb. streptotsiid (loodan, et see et ühe varba ots et ka esikäpal padjand natuke lõhki. Hea on see, et õues.Mu meelest on see osa ka natuke ehk läheb nii hästi, et Magav kodanik tuli vänge lõhnaõliga uimastada ja seejärel teda varba külge seotud nöörist.\nTere, Oli nimet trauma(varba küüslüli murd) nüüdseks hakkab varba küüs maha tulema aga tundub et sellega läheb aega. Kuid mure on selles et varba küüne.Ajapikku on osakesest liigesest ilma jäänud varvas hakanud ka natuke varba mäss. Aeg läheb, eos suure varba otsast sisse traadi, et kiiva kiskuvat.Ema teeb asja selgeks: mida vastsündinud beebidel ja värsketel emadel tegelikult vaja läheb.Mis siis, et varba peale astuja oli õbluke Kristin, muist iseseisvalt. Siis tundus, et elu läheb paremaks, et kõhus on natuke.Kätlin läheb Põhjamaade noorsoo meistrivõistlustele Natuke on hinges tühjusetunnet Ja Kristella läheb ruttu, vaatasin, et kihutabki enne Gretet.Ja ma ei taha, et ta ära läheb kaheksaks kuuks. Varba otsast lõikad, et on natuke imelik.


KUI PALJU VõIN üHE KUU JOOKSUL KAOTADA KEHARASVA PROTSENTI? - TERVIS - , 3 kuu keha rasva kadu\nSisestage jõutreeningute vahel alati vähemalt 2 päeva puhkust ja taastumist. Kontrollige keharasva protsenti. Keharasva mõõtmise meetodid võivad olla ka ligikaudsed hinnangud, välja arvatud juhul, kui investeerite meditsiinilisse protseduuri, nagu näiteks veealune kaalumine või DEXA skaneerimine. Milline on normaalne rasva kadu määr?? Hüvasti stress!\nSel viisil alustatud kaalulangetamist käsitlev artikkel võib olla veidi vähem põnev, kuid on hädavajalik, et jõuda otse asja juurde: 2 kuu jooksul 14 kg kaotamine on "liiga raske".\nArstid ja toitumisspetsialistid eeldavad, et nädalas peaks kaalust alla võtma 3 kuu keha rasva kadu 0,5—1 kg. Isegi kui kaotate 9 järjestikuse nädala jooksul 1,5 kg nädalas, pole te ikkagi oma 14 kg eesmärki saavutanud. Tervislik kaalulangus on kehas kogunenud rasvade järkjärguline vähendamine ilma aktiveerimiseta näljarežiim. Kui vähendate kaloreid nii palju, et keha arvab, et olete näljane, hakkab see kaotama lihaseid, mitte rasvu.\nJa see pole tervislik viis kaalust alla võtta.\nKaalu langetamine vähem süües on väga keeruline ja liiga vähe süüa on ka ebatervislik, kui valite valeks toiduks lõikamiseks. Rasv on hädavajalik, kuid liiga palju rasva tarbimine on ka ebatervislik. Valku kasutatakse lihaste, kõõluste, naha ja elundite ehitamiseks. Kui vähendate liiga palju kaloreid, on teie kehal raskem kaalust alla võtta. Seda nähtust nimetatakse söömisest adaptiivne soojuse teke. Võib-olla on see keha enda ellujäämismehhanism, võib-olla keha viis säilitada piisavalt kaalu, et end mugavalt tunda.\nIgale 0,5 kg kaalule 3 kuu keha rasva kadu umbes kalorit. See tähendab, et kui soovite kaotada 0,5 kg, peate põletama rohkem kaloreid kui päeva jooksul.\nSee on väga suur arv. Võrdluseks: kui kulgete keskmise kiirusega 1,6 km, võite kulutada — kalorit. Ja nii tuleb ühe naela kaotamiseks joosta umbes 48 kilomeetrit - rohkem kui maraton. Tavalised maratonijooksjad kaotavad pärast iga võistlust enam kui 3 kg, kuid suurema osa sellest kaotusest umbes 2,7 kg moodustab vesi.\nSiit saate teada muid kaalulangusega seotud tegureid. Õnneks on kaalu langetamiseks palju võimalusi: lihaste kadu, rasvade kadu ja dehüdratsioon. Suurem osa kehakaalust, mida soovite 2 kuu jooksul kaotada, on tingitud dehüdratsioonist ja see ny timesi kaalulanguse artikkel hea.\nPaljud inimesed hakkavad harjutama ja loobuvad, sest nad ei näe koheseid tulemusi. Üle 7 kg kaalust alla võtta kavandades teeb neid lihtsalt heidutama järgmine asi: nad loobuvad kiiresti poolel teel, sest seavad liiga kõrge eesmärgi.\nDieet, mille eesmärk on kehakaalu langetamine. BMR-i arvutamine on väga lihtne.\nSisestage mis tahes otsingumootorisse lihtsalt fraas "ainevahetuse kiiruse kalkulaator", seejärel sisestage asjakohane teave, näiteks sugu, vanus, pikkus ja kaal.\nPaljud uuringud on näidanud, et valgurikka dieedi järgijad tarbivad vähem kaloreid ja tunnevad end rohkem rahul vähem näljasena kui enne dieedi alustamist. Valgurikkad toidud hõlmavad järgmist: Lahja liha nagu kalkun ja kanarind Kala, nagu tuunikala Rasvavabad piimatooted, näiteks kooritud piim, kodujuust teatud tüüpi kodujuust või madala rasvasisaldusega jogurt Sojatooted nagu tofu Kaunviljadest meeldivad punased oad ja läätsed Lihtsate 3 kuu keha rasva kadu kuu keha rasva kadu asemel eelistatakse kompleksseid süsivesikuid.\nLihtsate ja keeruliste süsivesikute vahel on palju erinevusi. Lihtsad süsivesikud, nagu saias, vahustatud gaseeritud jookides ja küpsistes, on lihtsa keemilise struktuuriga ning keha seedib neid väga kiiresti ja lihtsalt; Liigsed lihtsad süsivesikud kogunevad rasvana. Komplekssetel süsivesikutel, 3 kuu keha rasva kadu maguskartulil, pruunil riisil ja suvikõrvitsal, on keerulisem keemiline struktuur, keha omastab need pikema aja jooksul; seetõttu tunnete end kauem täisväärtuslikumana ja vähendate süsivesikute võimalust rasvaks koguneda.\nJärgige South Beachi dieeti. Kuigi South Beachi dieedil on üsna sarnane Atkinsi dieediga, on sellel kaks suurt erinevust: Keelake täielikult "ebatervislikud" rasvad, kuid ergutage tervislikke 3 kuu keha rasva kadu Süsivesikud ei kuulu komplekti. Selle asemel julgustab selline lähenemine dieedipidajaid tarbima madala suhkrusisaldusega süsivesikuid või madalat glükeemilist indeksit.\nLõbutsege ja võtke Vahemere dieediga kaalust alla. Selle dieediga soovitatakse dieedipidajatel süüa Hispaanias, Itaalias, Kreekas ja Kreeta saarel populaarseid toite. Siinsed inimesed söövad sageli: Mõõdukas koguses kala ja linnuliha, söö vähem punast liha Paljud köögiviljad ja hooajalised toidud Magustoit värskete puuviljadega Juust ja piim Väikesed, mõõdukad veinikogused Proovige kaalupunktide kaalukaotuse programmi Pro Points kontoga. Kaalujälgijad on kaalulangetusprogramm, kuhu iga inimene saab registreeruda.\nSeetõttu antakse neile konto "Pro punktid", millel on teatud arv punkte, mis põhinevad mitmel teguril, nagu vanus, sugu ja kaal. Toitu hinnatakse olemasoleva skaala järgi.\nIgaüks võib süüa kõike, kui nende toitude üldskoor jääb lubatud piiridesse.


Prolesan Pure hinnangud, hind, kust osta Prolesan Pure | CpaGoods\nHome Estonia Prolesan Pure Eesti\nKapslid Prolesan Pure on kaalulangetuse toidulisand, mis kogub populaarsust tänu oma suurepärastele kaalu langetavatele omadustele kiirel ja lihtsal viisil. Toidulisandis leiduvad toimeained on täiesti naturaalsed ja neid on proovitud ja testitud professionaalsete terviseametnike poolt, kes on tõestanud nende efektiivsust. Toode on korralikult läbi uuritud, mille käigus on tõestatud selle suurepärane toime. Toidulisandi hind on väga taskukohane ja seega annab hea hinna ja kvaliteedi suhte. Prolesan Pure tuleb kapslite kujul, mis vähendavad toiduisu tervislikul moel ja seega tagavad, et tarvitatud toidu kogus väheneb, mis aitab langetada kaalu. Vaata selle toidulisandi järgnevaid peamisi omadusi:\nToidulisand on tehtud ainult naturaalsetest ainetest ja seega ei pea muretsema ühegi kõrvaltoime üle\nKapslid aitavad parandada keha rasva põletamise protsesse, mis on kehasse kogenunud glükoosina\ntoidulisand on müügil väga taskukohase hinnaga ametlikul kodulehel, mis tähendab, et saad hea pakkumise\nNeed kaalu langetavad kapslid parandavad sinu immuunsüsteemi\nProlesan Pure kaalu langetamiseks toetab sinu närvisüsteemi ja kardiovaskulaarset süsteemi.\nProlesan Pure toimib väga suurepärasel ja unikaalsel moel, et tagada sinu kaalu langus väga tervislikul moel. Toidulisandi toimeained on väga hästi ette valmistatud ja formuleeritud andma parimad võimalikud tulemused, et aidata individuaalil kaalu turvalisel moel langetada. Teadlased ja uurijad on selle toidulisandi originaalsust ja suurepäraseid omadusi kaalu langetamisel heaks kiitnud. Vaata allpoolseid omadusi kuidas Prolesan Pure toimib sinu kaalu langetamisel:\nToidulisand aitab parandada keha ainevahetuse protsesse – ainevahetus on hädavajalik keha tegevuses, sealhulgas ka rasva põletamisel. Kui su keha ainevahetus on kiire, siis tähendab, et sinu kehas talletunud rasvad põlevad kiiremini, aidates sul kiiremini kaalu langetada.\nÜleüldine isu tase väheneb – isu on peamine võti kaalu langetamisel või kaalust juurde võtmisel ja seega kui seda kontrollida, siis on võimalik ka sinu kehakaalu kontrolli all hoida. Paljud inimesed võtavad juurde lisakilosid siis kui söövad toite, mis sisaldavad palju halba kolesterooli ja samuti snäkke ning süües hilja õhtul.\nToksiinid väljutatakse keha süsteemist tänu vajalike toitainete abile ning tulemusena langetab individuaal ka kehakaalu. Üleliigsete vedelike kogunemine kehas aitab kaasa ülekaalule\nIndividuaali immuunsüsteem muutub väga tugevaks ja seega paraneb sinu üleüldine tervis ja heaolu tarvitades Prolesan Pure kaalu langetamiseks toidulisandit regulaarselt ja järjepidevalt.\nKoostis Prolesan Pure\nSelle toidulisandi toimeained on tehtud ainult naturaalsetest allikatest ja seega on nad väga sobivad inimese tervisega. Toimeained pole mitte ainult formuleeritud vaid samuti on nad läbinud mitmeid uuringuid ja kliinilisi teste ning tänu sellele on võimalik garanteerida turvaline ja efektiivne kaalu langetamine ainult mõne päeva jooksul. Toimeained on õiges koguses ja proportsioonis ning töötavad sünergiliselt. Vaata allpoolseid peamiseid kapslid Prolesan Pure toimeaineid:\nKohvi oa ekstrakt – kohvi on suurepärane toimeaine, mis on üle maailma tuntud oma rasva põletamise omaduste poolt. Kohvi sisaldab mitmeid toimaineid, mis tagavad, et sa langetad kaalu ainult mõne nädala jooksul. Samuti aitab see parandada sinu keha immuunsüsteemi\nTamarindi ekstrakt – tamarindi vili sisaldab suurepäraseid omadusi ja toitaineid, mis aitavad kaasa keha võimele lagundada üleliigset rasva ja samuti kõrvaldada halba kolesterooli kehas\nKüdoonia – Küdoonia toitainete kombinatsioon kahe eelnimetatud toimeainega tagab võimsad tulemused. Selle puuvilja ekstraktid sisaldavad palju antioksüdante, mis võitlevad vabade radikaalide vastu soodustades seega head tervist.\nProlesan Pure kasutamise juhised\nProlesan Pure kaalu langetamiseks tuleb kapslite kujul ja seega on vaja neid suukaudselt tarvitada. Kuna toidulisand on tehtud ainult naturaalsetest toimeainetest, siis pole selle tarvitamiseks vaja hankida arsti retsepti. Kasutusjuhised kapslite tarvitamiseks pole üldse keerulised ning nende järgminine on väga lihtne. Sul pole vaja teada mingeid tehnilisi juhiseid, et seda tarvitada. Vaata allpoolseid peamiseid juhiseid kapslite tarvitamiseks:\nLoe põhjalikult toote infoleht läbi, mis tuleb Prolesan Pure tootega\nVõta üks kapsel kaks korda päevas, üks hommikul ja teine õhtul\nKapsleid peaks tarvitama enne söömist\nJoo toidulisandi tarvitamisel puhast vett\nInimesed, kes kannatavad krooniliste haiguste käes peaksid konsulteerima oma arstiga enne selle tarvitamist. Rasedad ja imetavad emad peaksid tegema sama. Kui toidulisandit järjepidevalt vähemalt kuu aega järjest tarvitada, siis on võimalik saavutada soovitud tulemused. Individuaal peaks end kaaluma ja kirjutama oma kehakaal regulaarselt, et näha selgelt millal edusammud on juhtunud.\nKommentaarid Prolesan Pure kogemus\n28 aastane, Mariana Boru Beninist on öelnud:\n‘’Minu pulmad lähenesid ja seega oli mul meeleheitlikult vaja kaalu langetada, et saaksin kanda oma unistuste pulmakleiti. Ma tahtsin langetada umbes 7 kilogrammi kaalust. Ma proovisin erinevaid meetodeid ja programme, kuid nad ei andnud mulle mingeid positiivseid tulemusi. Mu sõber soovitas mulle proovida kapslid Prolesan Pure lisandit ja ma otsustasin seda proovida. Esialgu olin üsna skeptiline kuid mu sõber veenis mind järjepidevalt, ning lõpuks otsustasin selle ära tellida. 4 kuu pärast olin ma langetanud need lisakilod ja seega oli mul võimalik oma pulmas kanda soovitud pulmakleiti.”\n35 aastane, Andrew Hayfel Kanadast on öelnud:\n“Ma käisin mitmetes jõusaali rühmatreeningutes, sõin erinevaid tervislikke toite ja järgisin rangeid dieete, kuid ei saavutanud mingeid tulemusi. Ma otsisin internetis ringi ja lugesin Prolesan Pure kohta positiivseid kommentaare. Ma proovisin seda ise järele ning mõne nädala pärast oli mul võimalik kaalu märkimisväärselt langetada.”