Kas karvade eemaldamine enne sünnitust - Vaha\nKas karvade eemaldamine enne sünnitust\nTulevased emad kahtlevad alati, kas valida enne sünnitust raseerimine või karvade eemaldamine. Karvade eemaldamine rasedus- ja sünnitusmajas on kohustuslik, see hõlbustab arstide tööd sisselõikamisel ja sisselõike tegemisel.\nIntiimset karvade eemaldamist peetakse hügieeniliseks, sest see vähendab higistamist ja vähendab bakterite paljunemise tõenäosust. Puhta ja sileda nahaga naine tunneb ennast kindlalt ja mugavalt.\nMeetodid soovimatute karvade eemaldamiseks bikiinipiirkonnas on erinevad:\nRaseerimine - lihtsaim viis masinat kasutada, kuid pärast raseerimisjärgset juuksed kasvab karm, sageli ärritus ja kärped, suurendab nakkuse tõenäosust.\nDepilatsioonikreem - fondide koostis sisaldab aineid, mis ei ole naha jaoks täiesti kasulikud ja võivad põhjustada allergilisi reaktsioone, tegelikult on see sama, mis habemenuga. Rasedad naised peaksid selle meetodiga vältima depilatsiooni.\nShugaring on hügieeniline protseduur juuste eemaldamiseks suhkrupastaga, mis on 100% looduslik. Pärast shugarimist ei ole praktiliselt juuste sissekasvamist.\nWaxing Depilation - vahafilmis töötleb kapten bikiinipiirkonda, eemaldades kõik soovimatud karvad.\nKui naine võib tavapärases elus valida mõnda viisi ilma mõtlemiseta, siis peaks rase naine ja veelgi enam hilisematel perioodidel teadlikult valima, et mitte kahjustada last. Hügieeni ja ohutuse seisukohast on soovitatav teha salongi epileerimine vaha või shugaringuga. Neil meetoditel on epidermise ülemiste kihtide kahjustuse, ärrituse ja sügeluse esinemise tõenäosus väike.\nRasedate naiste puhul on epileerimine eriti oluline:\nPikaajaline toime - 2 kuni 4 nädalat.\nMinimaalne ärritus, nakkusoht (raseduse ajal on immuunsus sageli nõrgenenud).\nMõõdukas valu, kogu protsessi juhib kogenud kapten.\nSoovitused enne karvade eemaldamist\nSalongi ja kapteni valik.\nParem on eelistada meditsiinilise haridusega spetsialiste. Hügieeninõuete järgimine (töö kindad, desinfitseerimine) on kohustuslik.\nKui naine ei ole kunagi karvade eemaldamist teinud, on parem alustada eelnevalt, nii et karvad muutuksid aeglasemaks lähendamise ajaks ja valu ei ole nii väljendunud.\nVaha või shugaring?\nMeetodi valib kapten oma kogemuste põhjal. Shugaring on tavaliselt eelistatav, sest suhkrupasta põhjustab vähem ärritust, mille järel karvad ei kasva nii tihti.\nEpilatsiooni salong Epil Salon pakub igat liiki epileerimist. Meie eksperdid aitavad teil kiiresti ja valutult vabaneda soovimatutest juustest igas keha piirkonnas. Rasedate naiste jaoks valime kaasaegsed vahendid, mis probleemi tõhusalt lahendavad ja ei kahjusta ema ega last. Kõik kosmeetikatooted, millega me töötame, on sertifitseeritud.\nEpilatsioon enne sünnitust\nRasedus on iga tüdruku elus oluline ja otsustav periood ning see ei ole põhjus, miks loobuda enesehooldusest. Kas ma pean enne sünnitust karvade eemaldamist ja kas see on lubatud rasedatele tüdrukutele? Käesolevas artiklis vaatleme karvade eemaldamise olemasolevaid meetodeid ja selgitame välja, millised ei kahjusta tulevase ema tervist.\nDepilatsiooni ja karvade eemaldamise tüübid: juuste eemaldamise omadused enne sünnitust\nKõik karvade eemaldamise meetodid jagunevad kahte liiki: depilatsioon ja epileerimine. Juuste eemaldamine hõlmab kõiki riistvara tehnikaid, mida käsitletakse allpool, samas kui kõik muud karvade eemaldamise meetodid on seotud depilatsiooniga.\nKas ma saan enne tarnimist kasutada razorit? Jah\nRazor depilatsioon on lihtsaim, odavaim ja lihtsaim viis juuste eemaldamiseks. Raseerimisel ei ole rasedatele vastunäidustusi, kuid sellel on palju puudusi. Karvad ilmuvad juba paari päeva pärast, samal ajal on nad üsna karmid ja nahk pärast raseerijaga raseerimist, eriti bikiinipiirkonnas, on väga ärritunud.\nSiin on oluline küsimus, kuidas raseerida enne sünnitust, sest juurdepääs bikiinitsoonile on kõhu tõttu raske. Vastus on lihtne: teostage protseduur peegli kasutamise ajal. Kui räägime vahetult enne sünnitust raseerimisest, siis on enne sünnitushaiglasse sisenemist kõige parem teha seda ainult kodus, üksi.\nEnne raseerimist võtke kindlasti soe dušš, massaaž nahka. Soe vesi avab poorid, pehmendab ja nahka ja juukseid. Peale selle kasutage punetamise ja ärrituse vähendamiseks duššis raseerimisgeeli.\nKas ma saan kreemi enne sünnitust kasutada? Jah\nDepilatsioonikreem raseduse ajal - kiire viis soovimatute karvade kõrvaldamiseks. Hoolimata tugevast lõhnast, rasedatele tüdrukutele, ei ole koor ohtlik: kompositsiooni kasutatakse ainult paar minutit ja see ei imendu verre. Tugeva lõhna tõttu on soovitatav protseduur läbi viia ruumis, kus on ventilaator või konditsioneer.\nKui plaanite juuksed korraga mitmetest tsoonidest eemaldada, jaotage töö mitmeks etapiks. Näiteks eemaldage täna jalad ja homme - kaenlaosa.\nIga depilatsioonikreemiga on kaasas juhised - lugege kindlasti enne kompositsiooni rakendamist ja allergia test.\n3. Kodumajapidamises kasutatav epilaator\nKas seda saab kasutada enne tarnimist? Jah\nMugav seade, mis võimaldab teha kodus karvade eemaldamist.\nPlussid: juuste juurest tõmbamine - tulemus kestab kuni 2,5-3 nädalat.\nMiinused: valu, sissekasvanud juuksed.\nKui te olete harjunud kasutama epilaatorit enne rasedust ja talub selle meetodiga kergesti karvade eemaldamist, siis on selle seadme kasutamine raseduse ajal võimalik, kuid ainult lõpetamise ohu korral. Raseduse ajal koduvahendiga "Meet" ei ole soovitatav.\n4. Riistvara karvade eemaldamine\nKas seda saab kasutada enne tarnimist? Ei\nElektrolüüs, fotoepilatsioon, karvade eemaldamine laseriga ja ELOS-iga - kõik need seonduvad riistvara karvade eemaldamisega. Riistvara meetodid on tõhusad, kuid rasedatele tüdrukutele kategooriliselt vastunäidustatud. Seetõttu vaatleme kohe kahte kõige populaarsemat tütarlaste protseduuri: vahatamist ja shugaringut.\nKas on võimalik vaha vahatada enne sünnitust? Jah\nKarvade eemaldamise vahal on palju eeliseid. Esiteks on protseduuri lihtsus - karvade eemaldamine enne koju saatmist, kasutades vaha riba. Teiseks kestab karvade eemaldamine vaha kestel kuni 3-4 nädalat.\nKuid on ka varjuküljed. Menetlus on üsna valus, mõned emad võivad olla vaha suhtes allergilised. Samuti on olemas sissekasvatud karvad.\nKas on võimalik teha shugaring enne sünnitust? Jah\nSügav bikiinid enne sünnitust on töötavate naiste seas populaarsed. Juuste eemaldamine suhkrupastast erineb vähem valusast vahatamisest. Vaha pealekandmisel naha külge, mistõttu sama ala epileerides mitu korda, suureneb valu, võib tekkida ärritus.\nShugaringu puhul on kõik erinev: pasta kleepub ainult karvadele. Loomulikult saab naha protseduuri ajal kergelt koorima, kuid see toob kasu ainult :)\nVõidab shugaring ja kompositsioon: pasta on loomulik ja ei põhjusta naha ärritust ega löövet.\nShugaring 9 kuud rase\nIdeaalne sünnituse ettevalmistamiseks. Kapten suudab teha kõige vähem valulikku depilatsiooni, kasutades stressivastaseid meetodeid ja teostades protseduuri väikestes piirkondades. Seega saate bikiinipiirkonna shugaringu mugavalt edasi kanda ja olla valmis sellise olulise sündmuse jaoks. Bikiinipiirkonna epilatsioon enne sünnitust eelnevalt, vabastades juustest mitu nädalat ette. Te ei pea karvade rasedus- ja sünnitushaiglas uuesti eemaldama.\nPöörake tähelepanu! Kui te ei ole enne karvade eemaldamist läbi viinud, on soovimatu karvade eemaldamine mis tahes ülalkirjeldatud meetodil raseduse esimesel trimestril.\nEespool kirjeldatud meetoditest sobivad rasedatele tüdrukutele:\n• kodumajapidamises kasutatav epilaator;\nRazor ja depilatsioonikreemi kasutamise mõju on lühiajaline võrreldes teiste karvade eemaldamise meetoditega. Kodumajapidamises kasutatav epilaator on tõhusam, kuid valus naistöötajate jaoks.\nPraeguseks on kõige efektiivsemad meetodid soovimatute karvade vabanemiseks ootavatel emadel shugaring ja vaha depilatsioon.\nTeie valik on teie enda otsustada ja me aitame teil selle raseduse ajal ilus ja atraktiivne jääda.\nTüdrukud, depilatsiooni ja epilatsiooni erinevus on järgmine:\nDepilatsioon on naha peal paikneva juuksepea eemaldamine.\nEpilatsioon - juuste eemaldamine juukseosaga, kus on kahjustatud folliikulite aparaat, mis loob võimaluse karvakasvu lõplikuks lõpetamiseks.\nMõned kosmeetikud, kes sellest erinevusest aru saavad, selgitavad seda oma klientidele väga lühidalt: „Depilatsioon on mõnda aega ja epilatsioon on igavesti.“\nDepilatsioon toimub tavaliselt käsitsi, kasutades depileerivaid kreeme ja vahasid.\nSünnituse osas - ma ei sünnitanud ZB-d ise, me kaotasime Ljala, sõbrad, kes sünnitasid, IT)) Ma arvan, et seda on parem teha kui arstid rasedus- ja sünnitushaiglas (kuulsin ka sellest)\nKes tegi enne sünnitust epileerimist?\niepurashu vastas Irina teemale Ovulatsioonis ja kõike seda\nMama_s_etogo_goda vastas kasutajale Alenka_Pelenka // Reproduktiivtehnoloogias: AI, IVF, ICSI\nVäga kummaline küsimus, kuid väga vajalik. Kas sa oled sümmeetriline?\nShelena // kommenteeris kasutaja Boo® küsimustes küsimusi\nKuidas mitmekesistada beebi menüüd?\nPr Beladonna kommenteeris Veronica1201 küsimust küsimustes\nalbina vastas Alenka_Pelenka teemale // Reproduktiivtehnoloogias: AI, IVF, ICSI\nKuradi koera armastajad!\nShmyaka kommenteeris Baba küsimust küsimustes\nKas te võtate ravimeid profülaktikaks?\nEugemini kommenteeris kasutaja SophieCo // MamaVani küsimust küsimustes\nOvitrel ja BT. Plz ütle mulle\nLisyashka lisas teema teemade kohta kaardid\nKõik ümberkorraldamise kohta. Naabrite nuhtlus\n* Julinka * kommenteeris Gur_ZA küsimust küsimustes\nEpilatsioon bikiinipiirkond enne sünnitust\nPraktiliselt igas kliinikus on levinud tavajuurte täielik raseerimine osalistele naistele. See menetlus on kohustuslik võib osutuda vajalikuks teha lõiked ja õmblused. Kuid paljud tulevased emad ei tunne end väga mugavana, kui arst lööb oma intiimse tsooni hetkel, kui kontraktsioonid algavad. Sellega seoses kasutavad paljud rasedad naised enne sündi vabatahtlikult vahatamise või karvade eemaldamise teenust. Enamik raseduse ajal osalenud naisi osaleb sel eesmärgil ilusalongides, sest Suurte kõhu tõttu on füüsiline ebamugav ja praktiliselt võimatu ise epileerida (rasedatel ei ole salongis soovitatav epileerimist. Täpsemalt meie artiklis on 5 põhjust, miks teha salongis vahaepilatsiooni)\nPaljud arstid nõuavad karvade eemaldamist bikiinipiirkonnas, mitte ainult enne sünnitust, vaid kogu raseduse ajal.\nMiks eemaldada raseduse ajal karvad bikiinipiirkonnas?\nKarvade eemaldamine bikiinipiirkonnas aitab säilitada intiimsete kohtade puhtust ja vähendada bakterite arvu, mis võivad kehasse siseneda intiimsete aukude kaudu. Jooksunahk on suurepärane kasvupind bakteritele, mis võivad põhjustada olulist kehakahjustust. Sest raseduse ajal nõrgeneb naise immuunsüsteem ja bakterite sissetung võib negatiivselt mõjutada tema tervist ja tervist.\nIntiimsete juuste eemaldamine vaha või suhkruga raseduse ajal aitab vältida ärritust ja muid ebameeldivaid tundeid sügeluse või higistamise vormis. Sest Raseduse ajal muutub naise nahk tundlikumaks ja higinäärmed töötavad intensiivsemalt (eriti pikematel aegadel), bikiinipiirkonna juuksed võivad põhjustada pidevat sügelust ja ärritust, eriti kui karvad on paksud, paksud ja kõvad. Juuksede raseerimine bikiinipiirkonnas ei ole soovitatav, sest raseerimine ärritab nahka rohkem kui vahatamine või suhkru eemaldamine. Lisaks kestab raseerimise mõju raseduse ajal vaid mõni tund, sest hormonaalsete muutuste tõttu kasvavad naise keha karvad intensiivsemaks. Samuti ei ole soovitatav karvade eemaldamine depilatsiooni kreemidega. Arvestades asjaolu, et raseduse ajal suureneb naha tundlikkus, on allergiliste reaktsioonide oht kõrge (lisateavet depilatsioonivastaste kreemide võimalike kõrvaltoimete kohta vt meie artiklist Depilatory Creams: ohud ja kõrvaltoimed).\nVahatamise või suhkru epileerimise mõju kestab 2 kuni 4 nädalat, nii et te olete enne sünnitust täielikult valmis sünnitamiseks. See aitab teid väga, kui leiate end kohaletoimetamisruumis.\nRaseduse ajal vajate salongi karvade eemaldamist väga vastutustundlikult. Eelistab ainult neid salonge, mille kaptenil on meditsiiniline haridus. Eriti pikemas perspektiivis. Rasedus on ettearvamatu seisund, seega on parem usaldada oma hügieeni ja heaolu eest hoolitseva professionaalse käe kätte, kui te äkki tunnete ennast halvasti. Meditsiinitöötaja teab kõige paremini, et mitte teie ega last kahjustada.\nPärast epileerimist pöörama hoolikalt tähelepanu nahahooldusele. Regulaarne intensiivne niisutamine on naha ilu ja tervise võti. Kui teil on nahale pikaajaline kõrvaltoime, nagu punetus, ärritus, vistrikud, sügelus või allergilised reaktsioonid, pidage nõu arstiga.\nPerineumi raseerimine enne sünnitust on üks tähtsamaid hügieeniprotseduure. Karvade eemaldamise korral muutub nahk täiesti steriilseks, mis on emale ja vastsündinud lapsele väga oluline.\nBikiinipiirkonna depileerimine enne sünnitust: kas on vaja teha sarnane menetlus\nKõik kolm raseduse trimestrit läbisid ühe päeva ja peate alustama kõige olulisemat hetke - sünnitust.\nÜks küsimusi, mida iga naine hoolib, on sõrme raseerimine.\nKas ma pean enne sünnitust raseerima bikiinipiirkonda\nTavalises elus ei ole kõik intiimse tsooni juuksed raseeritud. Tänapäeval on perineaalne raseerimine üks peamisi hügieeniprotseduure enne sünnitust (eriti kui keisrilõike on ette nähtud).\nMiks pean väliskülgede juuksed raseerima:\nIntiimse tsooni juuksed koguvad patogeenset mikrofloora ja ükskõik, kuidas naine enne sünnitust pesta, siis ei saa te täielikult steriilset karvkatet teha. Lapse sünni ajal võivad mikroorganismid põhjustada nakkust.\nKõige sagedamini puruneb suurte ja väikeste labia õrn nahk lapse pea väljumisel. Õmblemist soovitatakse hoida karvata pinnal.\nMeditsiinitöötajad jälgivad hoolikalt lapse seisundit lapse lahkumisel. Naha tugev valgendamine näitab selle võimalikku purunemist. Paks taimestik jalgevahetsoonis takistab selliste muutuste ilmnemist.\nPärast manustamist vabaneb emakast palju verd. Kuna karvkate koguneb baktereid, võib tekkida nakkus ja tekkida põletikuline protsess.\nHoolimata asjaolust, et günekoloogid soovitavad tungivalt vabaneda juukseid bikiinipiirkonnas vahetult enne sünnitust, teeb lõplik otsus ainult oodatav ema (võib-olla on mõned põhjused, miks te ei tohiks depilatsiooni teha).\nKuid me ei tohiks unustada, et lapse ohutu sündimine sõltub sellisest lihtsast menetlusest.\nRaseerige sünnitushaiglas, kui sünd on juba alanud\nNõukogude ajal oli häbistav taimestik lojaalne suhe, aga masin, mida õde naise juuksest eemaldamiseks kasutas, sünnitushaiglas olevate asjade nimekirja. Täna on see küsimus rase naise vabatahtlik otsus.\nNädal enne sünnitust, nagu sünnituse hetkel, võib häbemete karvade raseerimine põhjustada tõsiseid tüsistusi. Esiteks, see puudutab nakkuse suurt riski lõikamise korral. Väikeste naha haavade kaudu tungivad bakterid kergesti kehasse ja hakkavad arenema.\nKas kodus on võimalik raseerida, kui kokkutõmbed ei ole tugevad\nKui sünnitus ei ole kiire, võite alustada depilatsiooni. Lihtsalt ärge kiirustage ja muretsege.\nLõppude lõpuks võib värisev käsi õrna nahka kahjustada. Menetluse lihtsustamiseks peate juukseid pehmendama. Selleks on soovitatav võtta soe vann ja ainult siis eemaldada.\nLisaks peate järgima kõiki hügieeninõudeid. Masin peab olema uus, mis ei sisalda kahjulikke baktereid (eelnevalt alkoholiga töödeldud). Peske käed seebiga ja ravige mis tahes antiseptikuga. Välised suguelundid tuleb desinfitseerida ka vesinikperoksiidiga või Miramistiniga. Kuna suur kõht annab raseerimise ajal ebamugavusi, on soovitatav kasutada peeglit ja tooli, mille külge saate jalga panna.\nKui seda ei raseeritakse ja sünnitus algas\nSelles pole midagi valesti. Lõppude lõpuks on sünnitus sageli oodatust kaugemal. Esimese põneva kokkutõmbumise ilmnemisel üritab naine haiglasse võimalikult kiiresti siseneda, unustades kõiki protseduure, mida ta kavatses teha.\nHaigla pakendis on peamine asi ühekordselt kasutatava raseerija püüdmiseks ja hoiatada teid soovist eemaldada juuksed oma günekoloogi või õe bikiinipiirkonnast.\nPerineumi raseerimine enne sünnitust on hügieeniline protseduur, mis viiakse läbi mitte ainult lapse, vaid ka ema nakatumise vältimiseks. Pea meeles seda, hoolimata sellest, et otsus on alati sinu oma.\nDepilatsioon enne sünnitust\nKülaline »Ti 20.02.2007 2:41\nNatuska »Teisipäev 20.02.2007 2:58\nMarusia Jan »Teisipäev, 20. veebruar, 2007 2:59\nBA / I »Teisipäev, 20. veebruar, 2007 8:56\nNastik 2006 »Ke 21. veebruar 2007 1:08 am\nKülaline »Wed 21. veebruar 2007 13:44\nLenore »Kolmapäev 21.02.2007 2:11\nWWW.mama »Kolmapäev 21.02.2007 2:23 pm\nKülaline »Kolmapäev 21.02.2007 4:34\nRe: Epilatsioon enne sünnitust.\nValgus »Kolmapäev 21.02.2007 5:43\nMa juba kirjutasin ühel teemal, et 17-ndal nädalal karvade eemaldamisega provotseerisin oma tooni, mille tulemus on juba haiglas teise nädala günekoloogias, tilguti, süstides. Nüüd, razor, razor ja razor uuesti. Ma ei usalda mingeid kreeme, vaid mingi hormonaalne prügi võib teha juuste siseviimistluse. Ja habemeajamis taksod, kui raseerija on uus, kasutate raseerimispreemi ja habemevalu palsamit ning teete seda kogu öö (öösel kaob ärritus)\nWWW.mama »Kolmapäev 21.02.2007 5:54\nWWW.mama »Kolmapäev 21.02.2007 5:56\nCherry_one »Kolmapäev 21.02.2007 5:57\nWWW.mama »Kolmapäev 21.02.2007 5:57\nRaseerige enne sünnitust\nPärast 9 kuud kestnud naisi ootab kõige kauem oodatud ja põnev hetk - eelseisev tarne. Günekoloogid hoiatavad tulevasi muumiaid, et seda protsessi tuleb hoolikalt ette valmistada. Naine ei pea mitte ainult võtma erinevaid ravimeid rasedus- ja sünnitushaiglasse, riideid enda ja lapse jaoks, vaid ka eemaldama oma juuksed intiimses piirkonnas.\nKui seda ei tehta kodus, toimub raseerimine haiglas. Enamik noori naisi tunneb piinlikkust ja piinlikkust, seega eelistavad nad ise menetlust läbi viia. Paljud tüdrukud kahtlevad, kas nad peavad enne sünnitust raseerima, sest nad ei saa aru, milline on selle protseduur.\nArstide arvamused sünnieelse raseerimise vajaduse kohta\nPaar aastat tagasi ei arutatud isegi intiimvööndi raseerimist enne sünnitust.\nKui mingil põhjusel tuli oodatav ema bikiinipiirkonnas veetmata sünnitushaiglasse, teostas depilatsioon igal juhul õde.\nIsegi kui tööjõu naine ei tahtnud raseerida, ei olnud keegi huvitatud tema arvamusest. Nagu skalpell, oli raseerija sünnituskambris meditsiinilise tabeli kohustuslik atribuut.\nTäna on soovitav teha ka enne lapse sünnitust raseerimine, kuid kui naine ei taha juukseid eemaldada, ei tee keegi seda jõuga. Ükski arst ei nõua depilatsiooni vajadust.\nKui naine soovib sünnitusprotsessi maksimaalselt lihtsustada, oleks parim lahendus kuulata günekoloogi arvamust. Arst ütleb teile, miks peate eemaldama liigse surma ja kuidas see võib mõjutada sünnitusprotsessi.\nRaseerimise meditsiinilised põhjused\nKui ma peaksin enne sünnitust raseerima, peaks iga naine ise otsustama. Aga isegi kui noor daam pöörab erilist tähelepanu intiimsele soengule ja toetab teda pidevalt, ei ole see põhjust raseerida, sest uued karvad kasvavad paari kuu pärast.\nKui naisel on kahtlusi, tuleb kõigepealt aru saada, miks günekoloogid nõuavad karvade eemaldamist.\nArstid tagavad naistele, et nad peavad oma juuksed raseerima mitte hästi väljakujunenud nõuete tõttu, vaid selleks, et tagada ema ja lapse maksimaalne mugavus ja ohutus. Sünnituse ajal ja taastusravi ajal võib arst teha mõned manipulatsioonid, mis on taimestiku juuresolekul rasked.\nPeamised põhjused, mis õigustavad sünnieelse depilatsiooni vajadust:\nBikiinipiirkonna juuksed on soodsad tingimused patogeensete bakterite tekkeks. Eksperdid hoiatavad, et ükski ravi ja sagedane isiklik hügieen ei aita juukseid täielikult steriilseks muuta. Nagu praktika näitab, on mitmesugused infektsioonid ja infektsioonid sageli juuste peal elavate mikroobide tegevuse tulemus.\nKogu sünniprotsessi jälgivad õed. Kui lapse pea läheb väljumise lähedale, muutub naha vari ja pinge, see on palja silmaga nähtav. Kui nahk muutub liiga valgeks, näitab see liigset stressi ja näitab rebenduse tõenäosust. Kui intiimtsoonis on paksu taimestik, ei pruugi ämmaemand epidermise varjus muutuda ja tal ei ole aega sisselõike tegemiseks.\nKui sisselõiked on vaja õmblema. See on kõige parem teha sileda nahaga. Samuti tuleb meeles pidada, et taimestik mõjutab kindlasti paranemise ajal töötlemist ja desinfitseerimist.\nPärast sündi on alati täheldatud rikkalikke emaka eritisi, kuna toimub lapse jäätmete kõrvaldamine. Täiendav taimestik perineumis selle aja jooksul on väga ebasoovitav, kuna see aitab kaasa mikroobide kogunemisele, mis suurendab põletikulise protsessi tõenäosust.\nLoomulikult jääb lõplik otsus naisele tööjõul, kuid ohutus ja mugavus sellise olulise protsessi jooksul on palju olulisem kui esteetiline ilu.\nMillised on parimad juuste eemaldamise viisid?\nHoolimata asjaolust, et vajadusel võib rasedus- ja sünnitushaiglas teostada depilatsiooni, on protseduuri kodus palju mõistlikum ja mugavam. Kui eemaldate juuksed eelnevalt, on nahal aega rahuneda just sünnitusprotsessiga, mis vähendab ärrituse ja põletiku tõenäosust.\nVäga sageli on naised huvitatud sellest, kuidas on kõige parem eemaldada juuksed intiimses piirkonnas? Enamik eksperte soovitab kasutada tavalist masinat, sest raseerimine on lapsele kõige ohutum valik.\nVaatamata ilmsele keerukusele saate seda protseduuri ise teha, kasutades tavalist peeglit.\nRaseerimise ajal tuleb üks jalg panna toolile ja panna see lihtsalt peegli alla. See aitab täielikult näha tööpiirkonda ja eemaldada kõik karvad. Kui naine ei suuda seda ise teha, võite abi küsida oma õelt või sõbrannalt.\nLisaks razorile on lubatud kasutada ka depileerivat kreemi. Sellised vahendid on samuti ohutud ja aitavad toime tulla võimalikult kiiresti.\nEma peamine ülesanne - valida raseduse ajal kasutamiseks sobiv tööriist, erinev allergia kompositsioon.\nPaljud tulevased emad on mures, millal teha intiimseid koolitusi. Sa pead navigeerima alates eeldatavast sünnikuupäevast. Tõmba raseerimine kuni viimase hetkeni ei ole seda väärt.\nHoolimata asjaolust, et depilatsiooni on võimalik teostada isegi võitluses, on palju mõistlikum seda eelnevalt teha. Isegi kui juuksel on aega veidi tagasi kasvada, on see bikiinipiirkonnas palju mugavam kui paks taim. Kui naisel mingil põhjusel ei olnud aega raseerimiseks, tuleb masin ja vaht kaasas võtta haiglasse.\nLisaks depilatsiooni tingimustele ja meetoditele peab naine enne sünnitust teadma, kuidas raseerida. Peate järgima järgmisi nõuandeid:\nEnne depilatsiooni on soovitav võtta soe dušš, mis aitab karvad pehmendada ja muuta need paindlikumaks;\npärast seda on kohustatud käsitlema käsi ja epidermist intiimses tsoonis antiseptikuga. Kõige parem on kasutada Miramistini, kuna selle toime kestab kauem kui 5 tundi;\nPärast seda tuleb nahale kanda spetsiaalne raseerimisgeel ja jätta see mõneks minutiks toimima. See tagab maksimaalse libisemise;\nSeejärel jätkake töötlemist ise. Raseerija on soovitav juuksekasvu suunas liikuda, vältides tugevat survet epidermisele. Tuleb mõista, et selles etapis on intiimpiirkonna kärped äärmiselt ebasoovitavad;\nPärast protseduuri tuleb geeli jäägid sooja veega maha pesta.\nPärast raseerimist soovitatakse nahale rahustav kreem. Teise võimalusena võite kasutada ka kummeli või saialillal põhinevat keetmist.\nNaised, kes sünnivad\nArvamused tulevastest muumiatest sünnieelse raseerimise vajaduse kohta on radikaalselt erinevad. Hoolimata asjaolust, et günekoloogid väidavad, et protseduur aitab leevendada sünnitusprotsessi ja vähendab tüsistuste tekkimise tõenäosust, keelduvad mõned noored daamid kategooriliselt loobumast intiimsetest allahindlustest.\nTeised naised teevad kogu aeg intiimse piirkonna depilatsiooni, nii et raseerimine on neile tavaline hügieeniprotsess. Absoluutselt kõik tüdrukud, kes kuulavad arsti arvamust, teostavad depilatsiooni kodus juba varem. Keegi ei taha sellist intiimset protseduuri usaldada meditsiinitöötajatele.\nVõite jagada oma mõtteid selle kohta artiklite kommentaarides.\nSelleks, et teha sünnitust enne sünnitust või mitte - iga naise isiklik asi. Kuid tuleb meeles pidada, et sünnituse ajal ei tohiks eelis olla ilu ja esteetika poolel, vaid ohutuse ja mugavuse poolel.\nNagu praktika näitab, muutub liigne taimestik sageli nakkuse ja edasise põletiku põhjuseks, mis on sünniga nõrgestatud naise keha jaoks äärmiselt ebasoovitav.\nKas rasedad naised saavad shugaringut teha\nNaine rasedus on periood, mille jooksul on vaja hoolitseda mitte ainult enda, vaid ka tulevaste murenemiste eest. Nendel õnnelikel kuudel peaks tulevane ema loobuma paljudest erinevatest kosmeetikatoodetest. Kui varajane kehakarvade eemaldamine viidi läbi erinevate kosmeetikatoodete abil, siis on sellised tooted keelatud.\nParim viis keha karvade eemaldamiseks raseduse ajal on shugaring, eriti bikiinipiirkonnas. See protseduur liigsete karvade eemaldamiseks kehale sobib kõigile rasedatele, kuid on oluline teada piiranguid ja järgida ettevaatusabinõusid.\nMe mõistame üksikasjalikumalt, kas on võimalik teha shugaringit raseduse ajal ja kui see protsess on absoluutselt vastunäidustatud.\nKui rasedad naised ei saa shugaring\nEnne keha karvade eemaldamise protsessi alustamist küsib iga naine küsimuse, kas rasedatel naistel on võimalik shugaringut teha? Selles tundlikus perioodis nõrgeneb naise keha märkimisväärselt, nii et kõik stiimulid võivad kahjustada mitte ainult naise, vaid ka loote tervist. Kui protseduur shugaring aitab kaasa negatiivsete tagajärgede tekkimisele, mis ilmnevad tugevate valu sümptomite kujul ja väikeste veritsevate haavade ilmnemisel, siis on vaja see meetod loobuda.\nKui teete selle protseduuri raseduse ajal, pärast mida tekivad veritsevad haavad, muutuvad nad põletikulise reaktsiooni põhjuseks. Võitlus põletikulise protsessiga sellisel õrnal perioodil antiseptikumide ja antibiootikumide abil on absoluutselt vastunäidustatud. Seetõttu on erakorralistel juhtudel võimalik teha shugaring, kui see meetod taimestiku eemaldamiseks naiste kehale ei põhjusta negatiivseid ilminguid.\nKui naisel enne rasedust ei olnud võimalust teha shugaringut, siis ei ole soovitatav seda kohe alustada. Karvade eemaldamine vaha abil on valus protsess, eriti kui seda tehakse esimest korda. Keha jaoks on sellised valulikud ilmingud tõeline stress, mis võib tekitada kehas ebaõnnestumisi. Selleks, et mitte ohustada nende tervist ega murenemise tervist, peaks oodatav ema vältima shugarimisprotseduuri läbiviimist.\nRasedatele naistele lubatakse shugaring, kui see protsess ei põhjusta negatiivseid tagajärgi. Menetluse käigus on oluline mitte ainult järgida tehnoloogiat, vaid ka ettevaatusabinõusid. Milliseid ettevaatusabinõusid tuleb rasedate naiste puhul järgida shugaringu tegemisel, selgitame edasi.\nSünnituse ajal, eriti raseduse alguses, ei soovitata shugaringut esmakordselt läbi viia.\nKui naise keha kogeb individuaalset talumatust vaha, suhkrupasta või mee suhtes, tuleb protseduur loobuda.\nRaseduse ajal kogevad naised kõrgendatud tundlikkuse künnist, mistõttu on võimalik, et see protseduur on valulik ja ebameeldiv, isegi kui seda ei tehta esimest korda.\nToote kasutamine karvade eemaldamiseks on keelatud nendel nahapiirkondadel, millel on tüükad, mutid ja muud healoomulised vormid.\nEnne protseduuri alustamist tuleb aktiivset komponenti allergiliste ilmingute olemasolu korral testida. Kui allergiat ei ole, võite proovida protseduuri läbi viia.\nRaseerimise ajal raseduse ajal soovitatakse kasutada külma suhkru pasta. Soe triipude katmine kõhule ja jalgadele shugaringuks toob kaasa vereringe stimuleerimise. See protsess on ohtlik raseduse ajal, nii et peate kasutama külma pasta.\nRaseduse ajal tuleks shugaringprotseduur usaldada kogenud kosmetoloogile.\nVarane shugaring võib viia selliste ilmingute tekkeni:\nVerise laigude ilmumine nahale;\nKõik need ilmingud viitavad ettearvamatutele ja ohtlikele tagajärgedele, mistõttu, kui need on olemas, tuleb karvade eemaldamise protseduur peatada. Kui naine on oma kehale karvade eemaldamist planeerinud, siis võtab ta kosmeetikakeskusega ühendust, peab ta oma kosmeetikut oma huvitava positsiooni kohta hoiatama. Sel juhul valib kosmeetik parima võimaluse juuste eemaldamiseks, et vältida tulevase karapuzi kahjustamist.\nShugaring enne sündi\nShugaring ja rasedus on kaks ühilduvat asja, kui järgite kõiki ülaltoodud soovitusi. Kuigi see protseduur on ohutu, võib see vastunäidustamisel põhjustada tõsiseid tagajärgi.\nKui rasedus- ja sünnitushaiglasse saadetakse ajakulusid, peab naine eemaldama kogu taimestiku bikiinipiirkonnas, tupe ja kaenlaalustes. See vajadus on kohustuslik, mida peetakse hügieeni seisukohast. Kui isegi naine üksi või kosmeetiku abiga ei vabane taimestikust, siis haiglasse sattudes hoolitseb ämmaemand selle eest. Seetõttu on parem eelnevalt sünnituseks ette valmistada, et vältida tuppe raseerimist haigla masinaga.\nDepilatsioon otse eeldatava sünnikuupäeva eel võib põhjustada enneaegset sünnitust. Lõppude lõpuks, valu, mis põhjustab suhkru epileerimist, aitab kaasa adrenaliini vabanemisele, mis tähendab, et tööjõu algusele kuluv aeg väheneb.\nKui naissoost keha on tuttav selle tehnoloogiaga, on soovitatav rasedatele shugaringidele. Milliseid tunnistusi meie lugejatelt, kes on kogenud shugaringprotseduure selles delikaatses perioodis oma elus, saame rohkem teada.\nSvetlana, 25 aastat vana: „Enne sünnitust hoiatas günekoloog, et on vaja eemaldada taimestik bikiinide ja tupe piirkonnas. Kui seda ei tehta, eemaldatakse selle ala juuksed sünnitushaiglas. Günekoloog soovitas seda protseduuri shugarimise abil läbi viia, sest raseerimisel on palju puudusi. Ma pöördusin kosmeetikakeskuse poole probleemiga, kus nad tegid keha liigse taimestiku eemaldamise teenust. Kosmeetik hoiatas mind kohe, et kui mu tervis halveneb, siis peaksin teda kohe hoiatama. Ma ei olnud kunagi varem shugaringut teinud, aga nüüd sain aru, kui palju on selline depilatsioon parem. "\nMarina, 22-aastane: „Shugaring ei ole minu jaoks probleem, nii et enne sünnitust pöördusin salongi poole, kus see menetlus maksis mulle väikese summa. Enne seda eemaldasin ma alati oma keha taimestiku. Ma ei kasuta razorit, sest pärast seda, kui juuksed kasvavad väga kiiresti. Ja juuksed kasvavad tugevaks ja pimedaks. Kui kasutan shugaringit, kasvavad juuksed aeglasemalt. Enne sündi ei tundnud ma peaaegu juuste eemaldamise valu. ”\nDiana, 26 aastat vana: „Esimest korda proovis shugaring enne sündi, kui sõber soovitas mulle seda taimestikku käsitleda. Pärast sünnitust õppisin nüüd, kuidas ise shugaringu protseduuri läbi viia ja igaveseks loobusin raseerijast. ”\nSile nahk ja huvitav positsioon: kuidas ühendada?\nRasedus on iga naise elus eriline aeg. Selle aja jooksul keskenduvad kõik tulevase ema mõtted sellele, kuidas tema laps areneb ja kas kõik on temaga hea. Loomulikult soovitatakse rasedatel naistel tungivalt vältida stressi ja manipulatsioone, mis võivad lapse seisundit mõjutada. Kuid soov jääda abikaasale atraktiivseks tekitab küsimusi selle kohta, kuidas hoolitseda näo ja keha naha eest, nii et depilatsioon ei kahjusta helbed.\nLapse ootamise ajal põhjustavad muutused hormonaalses taustas juuste kasvu suuremat intensiivsust, mistõttu soovimatu taimestiku eemaldamine muutub kiiremaks kui kunagi varem. Kas raseduse ajal on võimalik teha epileerimist või depilatsiooni ja millised pakutud meetoditest on kõige tõhusamad? Kuidas vabaneda soovimatutest juustest bikiinipiirkonnas, et mitte tekitada aborti? Kas on vaja delikaatne piirkond enne sünnitust depileerida?\nIga naise jaoks on soov olla ilus ja huvitav armastatud inimesele päris loomulik. Kahe hinnalise riba tulekuga testides ei aurustu see kõikjal. Vaatamata tekkivale kõhule jääb tulevane emme naiseks, kes peaks olema atraktiivne.\nLapse ootused ei tähenda mingil moel seda, et te võite unustada hooldusprotseduurid, kinnitada oma juuksed punnis järgmise 9 kuu jooksul ja asuda diivanil, lõhenutavatel marinaatidel. Kui soovid abikaasa silma pealt, ärge unustage, kallid rasedad, depilatsiooni kohta. Bikiinitsooni hooldus väärib praegu erilist tähelepanu.\nEkspertide sõnul ei ole raseduse ajal lubatud kõik soovimatutest juustest vabanemise meetodid. Keelu alla kuuluvad kõik viisid, mis:\nmis on seotud igasuguse kokkupuute või lootele kahjuliku mõju tõenäosusega;\nvõib tekkida allergilise reaktsiooni tekkimise oht, sest kui laps ootab, muutub naine allergeenide suhtes haavatavamaks;\npõhjustada valu, ähvardavaid kõrvaltoimeid: platsenta väljavool, toon, nurisünnitus, enneaegne sünnitus jne.\nSeega on depilatsiooni- ja epileerimisvahendite rikkalikust arsenalist ikka midagi. Kohtunik ise. Depilatsioonikreem muutub võimatuks allergilise reaktsiooni suurenenud riski tõttu. Ja ei ole soovitatav kasutada kreemi karvade eemaldamiseks jalgadest ja bikiinipiirkonnas. Sügav bikiin, isegi mitte-rasedatel perioodidel, ei ole kreemi kasutamisel eriti soovitatav.\nNüüd vaha jaoks. Kindlasti teate, kui valus protseduur saab läbi vaha. Depilatsioon vahaga intiimses piirkonnas - õppetund julgetele tüdrukutele. Arstid ei soovita kategooriliselt seda kasutada bikiinipiirkonna eest hoolitsemiseks neile, kes on asendis.\nAga kui vahatamine on teile tuttav ja te olete juba pikka aega vaevanud valu, siis võite raseduse ajal kasutada vaha, et eemaldada taimestik jalgadelt ja käedelt. Selle peamised eelised on igakuine tulemus, täitmise kiirus ja rakendamise lihtsus. Algajad proovivad rasestumise ajal depilatsiooni vahatada.\nViige katse sünnijärgsesse etappi. Sarnaselt vaha tehnikale, mida nimetatakse shugaringuks. Hoolimata asjaolust, et suhkrupasta eemaldab juukseid juurtest vähem valusalt kui vaha, on see ka bikiinipiirkonna jaoks ebasoovitav, kuid teiste kehaosade puhul, kui see protseduur oli tuttav, saate seda kasutada.\nSamavõrra soovimatu ja elektriline karvade eemaldamine või elektrolüüs. Selline protseduur on väga tõhus, kuid arstide sõnul võib manipuleerimise ajal saabuv nõrk heakskiit kahjustada lapse seisundit.\nRaske naise ja tema lapse karvade eemaldamise ohtude kohta on vähe teavet. Arvatakse, et oht on selles valdkonnas vähe teadlik, mistõttu on parem karvade eemaldamine laserist eemaldada, et vältida võimalikke tagajärgi. Olukord on sama ka epilatsiooni korral valguse välguga.\nFotoepilatsioon, samuti karvade eemaldamine laserist, on valutu ja ei põhjusta ebamugavust protseduuri ajal. Seetõttu on tõenäoline, et tulevane ema ei kahjusta karvade eemaldamist. Aga kuidas sündimata laps reageerib, ei ennusta. Ultraheli karvade eemaldamist, mis viiakse läbi spetsiaalse geeliga, ei soovitata bikiinipiirkonnas mis tahes asendis. Kuid rasedatel naistel kehtib keeld näo ja keha kõikidele osadele.\nPaljud naised unistavad, et neil on üks ülaltoodud protseduuridest ja tunnete sileda naha pikaajalist mõju. Kahjuks on see kõik võimatu. Mõned vahetult enne sünnitust lähevad salongisse või kliinikusse, et eemaldada juuksed bikiinipiirkonnast, kuid saavad põhjendatud keeldumise.\nÜkski eneseaustav spetsialist ei vastuta naise ja tema lapse seisundi eest. Kui olete valmis sellist teenust pakkuma, on see võimalus mõelda kapteni pädevusele ja pigem lahkuda oma ametist.\nSelle tulemusena, märkides kõik tehnikad ühel või teisel põhjusel, on asendis olles võimalik kasutada ainult habemenuga. See on universaalne abivahend, millega saab teha jalgade, käte, bikiinipiirkonna, kaenlaaluste jne depilatsiooni. Oluline tingimus - järgige vajalikke hügieeni- ja ohutusnõudeid.\nEsiteks peate nahka aurustama. Olge bikiinipiirkonna puhul ettevaatlik, kuna enamik arste soovitab tungivalt mitte võtta kuuma vanni raseduse ajal. Järgmine samm on spetsiaalse agendi rakendamine nahale. Tähelepanu pöörata märgisele, kui on olemas komponente, mis võivad põhjustada allergilise reaktsiooni.\nVeenduge, et habemeajamisnahad on alati teravad, vastasel juhul on oht, et naha lõikamine on igav, või ärritus. Kõigepealt peate masinat juuste kasvu suunas liigutama, kuid pärast geeli või vahu leviku kordamist pinnale saab tööriista kasutada vastupidises suunas. Ideaalne on kasutada ühekordselt kasutatavaid masinaid.\nKui rasedus saabub finišisse ja kohtumine lapsega on lihtsalt nurga taga, on karvade eemaldamine bikiinipiirkonnas enne sünnitust kohustuslik. Kui riik ja aeg on, siis saate seda koju veeta. Kui ei, siis peab meditsiiniõde seda tegema enne sünnitust sünnitushaiglas. Kuid enamik rasedatest ronivad nahast välja, kuid raseerivad ennast või abikaasa abiga kodus, et mitte haiglas haigestuda.\nOn tugevad kuulujutud, et masinaid kasutatakse seal rohkem kui üks kord ja ei ole teada, kui hästi nad desinfitseerivad. Tõenäoliselt on need oletused rasedate naiste õuduste kategooriast, kuid vähesed inimesed tahavad riskida. Et seda ise teha või usaldada õde, on tegemist asjaolude ja sooviga. Sügava bikiinitsooni depileerimine on vajalik enne sünnitust, olenemata sellest, millisel viisil sünnib: keisrilõige või loomulik sünnitus.\nÜllataval kombel on raseduse ajal raseerimine ainus ohutu viis vabaneda karvadest bikiinipiirkonnas, kuid näiteks menstruatsiooni ajal - üks vähestest, mis on keelatud. Menstruatsiooni ajal on pidevalt arenev veri koos kõrgendatud temperatuuriga bakterite tegelik kord. Kui nad satuvad vigastatud nahale, võivad nad põhjustada põletikku.\nJa see võib juhtuda isegi naisega, kes järgib menstruatsiooni ajal hügieenieeskirju kõige põhjalikumalt. Seetõttu on bikiinipiirkonna menstruatsiooni ajal kärped või ärritused üsna ohtlikud.\nSamuti ei ole menstruatsiooni ajal soovitatav kohaldada elektrolüüsi, laserit või fotoepilatsiooni. Aga tampooni kasutamisel on vaha või suhkrupasta eemaldamine teostatav. Arvatakse, et parim aeg valu vähendamiseks depilatsiooni või karvade eemaldamise ajal on kaks kuni kolm päeva pärast menstruatsiooni lõppu. Seejärel taastatakse nahk kiiremini ja vähem vigastatuna. Tehke protseduur tsükli 8-9 päeval paremaks.\nShugaringu etapid ja reeglid\nMiks on kaenla nahk tume?\nKuidas valida meeste elektriline raseerija\nKulmude taastamine pärast kaotust: parimad rahvahooldusvahendid\nKõik naised mäletavad dikti, et ilu nõuab ohverdamist. Selle ilu poole püüdlemisel käime mitmesugustes menetlustes, mis on mõnikord üsna valusad.\nKas vesinikperoksiid sisaldab alkoholi?


Andres Talk – ULA\n13. aug. 2019 by Andres Talk\nAlustan talu kohtade uurimist ühe kadunud talu taasavastamisega. Seitsmel korral mai kuu jooksul tegin Ula külas asuvale Sauniidi talu kohale detektori ekspeditsioone.\nSauniidi rehielamu lautade poolne ots 2019 29. mai.\nSauniidi talu koht Ula külas on tekkinud 19.saj. keskel või lõpu poole. Esimest korda on talukoht kaardile märgitud 1903a. Talu peamine hoone on rehielamu tüüpi 20-24m pikkune ehitis, mille lauda poolne ots jääb loe ilmakaarde. Kagu pool kambrite ja rehe all on selgesti eristatav reheahju ja korstna koht. Majast on säilinud vaid vundamendi kontuur. Kogu puidu osa on minema tassitud, ära põlenud või lihtsalt ära mädanenud. Palkidest, sarikatest, katusematerjalist jms puidu osast enam märki pole.\nKaart 1929-1932a Rahvusarhiiv\nUurimise käigus leitud esemed viitavad, et elu toimus peamiselt 1880-1944 aastatel ning peale sõda majapidamist enam ei kasutatud. Sauniidi talukompleksi kuuluvad rehielamu, ait, saun, kelder.\nPilt varisenud keldri asemest\nRaske on tuvastada, kes olid algsed Sauniidi talu koha rajajad. Silver Oderi sõnul elasid seal sõja ajal juba eakad inimesed, kes ilmselt hukkusid küüditamise käigus. Peremees on olnud meremees. Ester Rand sõnul elas Sauniidis Ooniidi Mardi (Mart Lao) õde Eev ja tal oli poeg. Eev on maetud Jämaja surnuaeda. Ula küla talude (enne 1940) nimekirja järgi on ära mainitud Soundi (Sauniidi) Preedik ning talu suuruse järgi märgitud see kui väiksem talu.\nMeie Maa 3.nov 1927\nKülarahva sõnul viimane hävinud hoone oli kelder, kui see demineerimistööde käigus õhku lasti.\n2009a avaldatakse Maa-ameti enampakkumisteated Oma Saares, mille käigus läheb Sauniidi kinnistu rootslase kätte, kelle vanemad on Usiniidi talust pärit.\nSauniidi kinnistul asub maakaardilt selgesti eristuv põld, mida mina nimetan “ninaga põlluks”. Põld on ümbritsetud suurte kividega ning on olnud juba sajandeid sama kujuga.\nSauniidi “ninaga” põld on kaardil sama kujuga juba 17 sajandil, kui talukohta veel polnud\nTäna hakkab põld tasakesi võsastuma. Nüüd jagan mõned pildid Sauniidi taluõue leidudest, mis kadunud hingedest maha jäid. Märkimisväärsed leiud on aida otsa unustatud väiksema purjelaeva ankur, aida sisse jäänud hõbedast väike uur, hülge oda.\nVene mereväe vööpannal\nTinast mängu hobune ja ratsanik\nHülge äks ja kaal\nSauniidi otsingute ekspeditsiooni kohta saab veel täpsemat infot Muinsuskaitsele esitatud aruannetest. Võibolla satub seda lehekülge lugema kunagi oma juuri taga otsiv sugulane, kelle vanemad või lähisugulased on Sauniidist pärit. Eks aeg näitab.\nJärgmine talu uurimise artikkel räägib juba teisest paigast ja teistest inimestest.\n7. aug. 2019 by Andres Talk\n5. aug. 2019 by Andres Talk\nEsta Talki ärasaatmine toimub Jämaja kalmistul laupäeval 10.08.2019, kell 12:00.\nEsta Talk sündis 15.09.1963 Kuressaares.\nPere noorima lapsena kasvas ta Sõrves Ula külas Usiniidi talus koos ema, isa ja õega. Peres peeti erinevaid põllumajandus loomi ning kasvatati aiasaadusi.\nEsta koolitee sai alguse Rahuste algkoolist. Koolitee jätkus Torgu kaheksa klassilises põhikoolis. Erialane koolitee viis Esta Sõrvest eemale Vana-Vigalasse, kus ta aastatel 1980-1983 õppis meister köögiviljakasvatust.\nPeale kooli suundus Esta tagasi Saaremaale ning asus töötama aiandis.\n80date lõpus leidis Esta armastuse, mille tulemusel sündis 1990 a Estale poeg Andres Talk. Kahjuks viisid eluteed Esta ning lapse isa lahku ja Esta pidi poega üksinda kasvatama. Peale seda ei ole Esta oma südamesse ühtegi meest püsivalt lubanud.\nKooliteel ning erinevates töökohtades omandas Esta oma peamised elukestvad sõbrannad, kes jäid tema juttudesse ja meenutustesse igaveseks.\nEsta oli olekult väga aktiivne, töökas, elurõõmus, puhtuse ja korra armastaja.\nRasked elukutsed ning üksikema roll röövisid Estalt tervise ning vaikselt ka elujõu. Ta andis kõik, mida võimalik oli anda oma pojale kasvatamise heaks. Alati oli söök olemas, tuba soe ning ema kellele muresid poetada ja rõõme jagada.\n2010 sündis Estale lapselaps Joosep. Lapselast ootas ta väga ning oli õnnelik vanaemaks saamise üle. 2013 kolis noor pere ema kodust välja ning asus ema lapsepõlve tallu elama.\n2016 aastal jäi Esta lõplikult pensionile lõpetades töötamise Gospa OÜs.\nEsta armastas muusikat, häid talu toitusid ja toredat seltskonda.\nEsta viimne teekond sai alguse 26-dal juulil 2019, kui ta läks hommikul pärast lapselapsele pudru keetmist külatänavale jalutama.\n15. juuni 2019 by Andres Talk | Pilt | Lisa kommentaar\n15. juuni 2019 by Andres Talk\nFotod Endel Oeselg CD plaadilt\n25. dets. 2016 by Andres Talk\nTegin esimese video oma hobist metalliotsimisest. Kenat vaatamist.\n3. dets. 2016 by Andres Talk\nAitäh Oliverile videole suunamise eest.\n1:24 on kaadrisse hästi jäänud Lõo tankitõrjeliin. Head vaatamist!


EKF 2007-2013 toel investeeriti kalandusse 111 miljonit eurot (2017-03-09 12:56:07)\nEuroopa Kalandusfondi (EKF) 2007-2013 abil toetati kalandussektori arengut 111 miljoni euroga. Üheks suurimaks saavutuseks on toetuste abil saavutatud tasakaal kalavarude ja -traalpüügilaevastiku püügivõimsuse vahel, selgus EKF 2007-2013 kogu programmiperioodi kokkuvõtvast rakenduskava seirearuandest.\nEKF 2007-2013 toetuste eesmärk oli aidata sektoril kohaneda muutuvate vajadustega, muutuda majanduslikult paindlikuks ja sotsiaalselt ning ökoloogiliselt jätkusuutlikuks.\n"Fondi rakendamine kulges oodatult heas koostöös sektoriga ja algselt kavandatud eesmärgid said üldiselt täidetud", ütles kalanduspoliitika ja välissuhete asekantsler Olavi Petron. "Üks suur saavutus on kalavarude ja -traalpüügilaevastiku püügivõimsuse vahel saavutatud tasakaal ja tänu püügikorraldusele on püügivõimsuse ülejääk kontrolli all."\nSeirearuande hinnangul oli suureks saavutuseks ka erialast kaasaaegset oskusteavet, koolitusi ja nõustamist andva kalanduse teabekeskuse loomine. Teabekeskus ühendab kalapüüdjaid, -töötlejaid, vesiviljelusega tegelejaid ja teadusasutusi. "Eesti kalandussektoris puudus seni niivõrd tõhus teadlaste ja kalurite koostöö. Teabekeskuse toetamist jätkame ka Eesti Merendus- ja Kalandusfondist (EMKF) perioodil 2014-2020," ütles Petron.\nAruandest selgus, et tänu kalanduspiirkondade meetmele kujunesid välja kohalikke kalureid ühendavad kalanduse tegevusgrupid, mis loovad võimaluse koostööks kohalikul tasandil ning tagavad kalanduspiirkondade jätkusuutliku arengu. Samuti toetati tootjate ühistegevust ning tehtud ühisinvesteeringud aitasid tootjatel tulla toime turu kriisidega ja leida paremaid võimalusi välisturgudele sisenemiseks. EKF 2007-2013 oli ka üks esimesi fonde, kus rakendati finantsinstrumenti.\nEKF 2007-2013 raames rakendati kokku 13 meedet, mis jagunesid 5 prioriteetse suuna vahel. Väljamakstud toetussumma on 111 miljonit eurot, millest 83,2 miljonit eurot on finantseeritud Euroopa Liidu (EL) vahenditest. Kogu fondi eelarvest kasutati reaalselt 98,4 protsenti.\nEKF 2007-2013 oli programm, mis pakkus rahalisi vahendeid EL ühise kalamajanduspoliitika rakendamiseks ning jagas mitmeid investeeringutoetusi kalandussektori ettevõtetele ja rannikualade asumitele.\nEKF 2007-2013 korraldusasutus oli Maaeluministeerium. Taotlusi toetuste saamiseks võttis vastu ning toetusrahasid maksis välja Põllumajanduse Registrite ja Informatsiooni Amet (PRIA).\nAllikas: Maaeluministeeriumi 09.03.2017 pressiteade


Praktilise utopisti teejuht saabuvasse kollapsisse | Vikerkaar\nPraktilise utopisti teejuht saabuvasse kollapsisse\nMis on revolutsioon? Vanasti arvasime, et teame vastust. Revolutsioonid olid rahvamasside võimuhaaramised, mille eesmärgiks oli muuta poliitilise, sotsiaalse ja majandusliku süsteemi põhiolemust riigis, kus revolutsioon aset leidis, pidades tavaliselt silmas mingit visionäärlikku unistust õiglasest ühiskonnast. Nüüd elame ajastul, mil revolutsiooniliste muutuste saabumist ei kuuluta enam mässuliste armee üle linna tuiskamine või massirahutuste tagajärjel diktaatori kukutamine; ning kui sügavad sotsiaalsed muutused tõepoolest toimuvad – nagu näiteks juh-tus feminismi tõusuga –, siis võtavad need protsessid hoopis teistsuguse kuju. Asi pole selles, justkui revolutsioonilisi unistusi enam ei oleks. Lihtsalt tänapäeva revolutsionäärid usuvad harva, et neid võib ellu viia mõne kaasaegse Bastille’ kindluse vallutamise kaudu.\nSellistel hetkedel on tavaliselt kasulik pöörata pilk pealtnäha juba tuttavale ajaloole ning küsida: kas revolutsioonid üldse olid kunagi sellised, millisteks me neid pidasime? Minu meelest on seda küsimust kõige tulemusrikkamalt püstitanud suur maailmaajaloolane Immanuel Wallerstein. Tema väidab, et viimase umbes veerand tuhande aasta jooksul on revolutsioonid tähendanud poliitilise terve mõistuse muutumist globaalsel skaalal.\nJuba Prantsuse revolutsiooni ajal, täheldab Wallerstein, oli olemas ülemaailmne ühisturg ja üha enam ka ülemaailmne poliitiline süsteem, milles domineerisid koloniaalimpeeriumid. Selle tulemusel mõjutas Bastille’ vallutamine Pariisis sündmusi Taanis ja isegi Egiptuses sama põhjapanevalt kui Prantsusmaal – mõnikord rohkemgi veel. Seetõttu räägib ta „1789. aasta maailmarevolutsioonist“. Järgnes „1848. aasta maailmarevolutsioon“, kui revolutsioonilised sündmused puhkesid korraga viiekümnes riigis, Valahhiast Brasiiliani. Ühelgi juhul ei õnnestunud revolutsionääridel võimu võtta, aga juba mõned aastakümned hiljem loodi Prantsuse revolutsioonist inspireeritud institutsioonid – millest kõige olulisem oli universaalne põhiharidus – praktiliselt igal pool maailmas. Nii USA Uus Kurss kui ka Euroopa heaoluriigid olid samavõrra 1917. aasta Vene revolutsiooni tulemused kui Nõukogude kommunism. Maailmarevolutsioonidest viimane leidis aset 1968. aastal. Siis nagu 1848. aastalgi lahvatasid rahutused samahästi kui üheaegselt kõikjal, Hiinast Mehhikoni, lõppesid kõikjal ilma võimu haaramiseta ning muutsid sellest hoolimata kõike. See oli revolutsioon riigibürokraatia vastu ning isikliku ja poliitilise vabanemise lahutamatuse eest, mille kõige jäävam pärand on moodsa feminismi sünd.\nSeega on revolutsioonid planetaarsed nähtused. Aga sellega lugu ei piirdu. Lisaks kõigele muudavad need põhilisi eeldusi poliitika toimimispõhimõtetest. Revolutsioonide lainetuses saavad ideed, mida varem peeti hullumeelsete äärmuslaste pärusmaaks, äkki täieõiguslikuks arutelu osaks. Enne Prantsuse revolutsiooni peeti mõtteid, et muutused on head, et valitsuspoliitika on sobiv viis arengu juhtimiseks, et valitsused saavad oma autoriteedi olendilt nimega „rahvas“, ideedeks, mida võis oodata veidrikelt ja demagoogidelt või parimal juhul käputäielt vabamõtlejatest intellektuaalidelt, kes veetsid oma vaba aja kohvikutes väideldes. Põlvkond hiljem pidid isegi kõige tolmunumad magistraadid, preestrid ja kooliõpetajad nende põhimõtete peale vähemalt noogutama. Ja lühikese ajaga jõuame siia, kus oleme täna: selleks et keegi üldse märkaks, et just need ideed on mängus, tuleb need puust ette teha ja punaseks värvida. Neist on saanud igapäevateadmised, terve mõistus, poliitilise diskussiooni põhimõtteline alusmaterjal.\nJärgnenud revolutsioonid tõid kuni 1968. aastani sisse vaid praktilisi täpsustusi: laiendatud valimisõigused, üleüldine põhiharidus, hoolekanderiik. 1968. aasta revolutsioon seevastu – olgu niisuguses vormis, nagu ta võttis Hiinas tudengite ja noorte ametnike mässuna Mao nõutud kultuurirevolutsiooni toetuseks, või siis Berkeleys ja New Yorgis, kus ta tähistas tudengite, ülikoolist väljalangenute ja kultuurimässajate liitu, või isegi Pariisis, kus ühinesid tudengid ja töölised – oli mäss bürokraatia, konformismi ja kujutlusvõime piiramise vastu, projekt, mille eesmärgiks oli revolutsioneerida mitte lihtsalt poliitilist või majanduslikku elu, vaid igat inimolemise aspekti. Selle tulemusena ei üritanudki mässajad enamikul juhtudest riigiaparaati üldse üle võtta; nende jaoks oli kurja juur selle aparaadi olemasolu ise.\nTänapäeval on moes näha hiliste 60ndate sotsiaalseid liikumisi kui piinlikke läbikukkumisi. Selle väite kasuks leidub tugevaid argumente. On tõsi, et kuna poliitilises vallas üleüldine terve mõistus muutus – nüüd pandi rõhku isikuvabadustele, kujutlusvõimele ja ihale, vihati bürokraatiat ja kaheldi riigi rollis –, lõikasid sellest muutusest enim kasu parempoolsed. Mis kõige olulisem, 60ndate liikumised võimaldasid vahepeal hüljatud 19. sajandi vabaturudoktriinidel massidesse tagasi tulla. Pole juhuslik, et seesama põlvkond, kes teismelistena Hiinas kultuurirevolutsiooni läbi viis, ehitas neljakümneaastastena üles kapitalismi. 1980. aastatest alates on „vabadus“ hakanud tähendama „turgu“ ja „turg“ on muutunud identseks kapitalismiga – seda iroonilisel kombel isegi kohtades nagu Hiina, kus keerukaid turge on tuntud aastatuhandeid, midagi kapitalismilaadset aga väga harva.\nIrooniad on lõputud. Kuigi uus vabaturuideoloogia on määratlenud ennast eelkõige bürokraatiat eitavana, on ta tegelikult sünnitanud esimese administratiivsüsteemi, mis tegutseb planetaarsel skaalal, ladudes üksteise otsa avalikke ja eraõiguslikke bürokraatlikke süsteeme: IMF, Maailmapank, Maailma Kaubandusorganisatsioon, mitmesugused kaubanduskojad, finantsinstitutsioonid, transnatsionaalsed korporatsioonid, NGO-d. Just see on süsteem, mis on surunud meile peale vabaturu ortodoksia ja avanud maailma finantsrüüstele Ameerika sõjaväe valvsa pilgu all. On ülimalt loogiline, et esimene katse luua ülemaailmset revolutsioonilist jõudu, Globaalse Õigluse Liikumine (Global Justice Movement), mille tipphetked olid aastatel 1998–2003, oli sisuliselt mäss selle planetaarse bürokraatia vastu.\nSamas retrospektiivselt kahtlustan ma, et hilisemad ajaloolased leiavad 60ndate revolutsiooni pärandi olevat kaalukama, kui me praegu ette kujutame, ning et kapitalistlike turgude ja nende erinevate planetaarsete administreerijate ja täideviijate triumf – mis pärast Nõukogude Liidu lagunemist 1991. aastal tundus nii epohhiloov ja igavene – oli tegelikult palju pinnapealsem.\nVõtame ühe pealtnäha ilmselge näite. Sageli väidetakse, et sõjavastased protestid 60ndate lõpul ja 70ndate alguses kukkusid lõppkokkuvõttes läbi, sest nad ei kiirendanud märgatavalt USA lahkumist Indohiinast. Aga pärast seda kartsid need, kes USA välispoliitikat ellu viisid, samasuguseid üldrahvalikke rahutusi – ja veelgi enam, rahutusi sõjaväe enese sees, mis oli varajastel 70ndatel tõepoolest kokkukukkumise äärel – nii paaniliselt, et keeldusid ligi kolmekümne aasta jooksul Ameerika vägesid ühtegi maismaakonflikti viimast. Selleks et kurikuulsast „Vietnami sündroomist“ üle saada, oli vaja 11. septembri rünnakuid, mis tõid kaasa tuhandete inimeste hukkumise Ameerika pinnal, ja isegi siis keskendusid sõjaplaneerijad peaaegu et obsessiivselt sõdade protestikindlaks tegemisele. Propaganda oli katkematu, meedia tõmmati pardale, eksperdid arvutasid komakohalise täpsusega välja „surnukotiarve“ (kui palju hukkunud ameeriklasi on vaja selleks, et käivituda ähvardaks massiopositsioon) ja jõukasutusreeglid kirjutati hoolikalt just sellised, et hukkunute hulk sellest piirist madalamal hoida.\nProbleem tekkis sellest, et kuna needsamad jõukasutusreeglid ühtlasi kindlustasid, et USA hukkunute arvu madalal hoidmise nimel lõpetasid tuhanded naised, lapsed ja vanurid oma elu „tahtmatute inimkaotustena”, tekitas sõjategevus Iraagis ja Afganistanis sedavõrd intensiivset vastuseisu okupeerivatele vägedele, et USA sõjaväeliste eesmärkide läbikukkumine oli praktiliselt garanteeritud. Üllatuslikult tundus, et sõjaplaneerijad nagu polnukski sellest teadlikud. See ei omanud nende jaoks tähtsust. Nende jaoks oli olulisem vältida efektiivse opositsiooni tekkimist kodumaal kui tegelikult sõda võita. Justkui oleks Abbie Hoffmani vaim lõpuks võitnud USA vägesid Iraagis. Ilmselgelt on raske pidada 60ndate aastate sõjavastast liikumist, mis veel 2012. aastalgi sidus USA sõjaplaneerijate käsi, täielikult läbikukkunuks. Aga see tõstab intrigeeriva küsimuse: mis siis, kui võimulolijate põhiline eesmärk ongi luua arusaam, et poliitiline võitlus süsteemi vastu on täiesti ebaefektiivne, ja tekitada protestijates läbikukkumistunnet?\nKas on võimalik, et selline ennetav käitumine sotsiaalsete liikumiste suhtes, sõdade ja kaubandusläbirääkimiste planeerimine viisil, mis tõstab efektiivse opositsiooni takistamise olulisemaks ülesandeks kui sõda või läbirääkimised ise, peegeldab tegelikult mingit üldisemat põhimõtet? Mis siis, kui need, kes praegu süsteemi juhivad ja kellest enamik oli 60ndate rahutuste tunnistajaiks veel kergesti mõjutatavate noorukitena, on – teadlikult või ebateadlikult (ja ma kahtlustan pigem esimest) – haaratud mõttest, et revolutsioonilised ühiskondlikud liikumised võivad kehtivat tervet mõistust taas kord ohustada? See mõte tekkis mul esimest korda, kui ma osalesin IMF-i vastastel aktsioonidel Washingtonis 2002. aastal. 11. septembrile järgnenud kuudel oli meid võrdlemisi vähe ja politseinikke oli ülekaalukalt palju. Ei olnud lootustki, et meil õnnestuks kohtumisi peatada. Enamik meist lahkus võrdlemisi masendunult. Alles mõned päevad hiljem, kui ma suhtlesin inimestega, kelle sõbrad osalesid kohtumistel, sain ma teada, et tegelikult saatiski meid edu ja meil õnnestus kohtumised peatada: politsei kehtestas sedavõrd karmid turvameetmed, et pooled kohtumistest tühistati ja teine pool peeti interneti vahendusel. Teisisõnu, valitsus otsustas, et protestijates nurjumistunde tekitamine on olulisem, kui et IMF-i kohtumised tegelikult toimuksid. Kui järele mõelda, siis andsid nad protestidele erakordse kaalu.\nSee seletaks palju. Suures osas maailmast tuntakse viimast kolmekümmet aastat kui neoliberalismi ajajärku – mis juhindub ammu kõrvaleheidetud ja nüüd taas sündinud 19. sajandi veendumusest, et vabad turud ja inimeste vabadus on üldjoontes üks ja seesama. Neoliberalismi on alati kahjustanud üks keskne paradoks. Selle kohaselt tuleb majanduslikud vajadused seada kõikidest muudest vajadustest ettepoole. Poliitika tähendab vaid majanduse kasvamiseks sobivate tingimuste tekitamist, seejärel teeb turumajanduse maagia ise oma töö. Kõik teised lootused ja unistused – võrdsusest, turvalisusest – tuleb majandusliku produktiivsuse huvides ohverdada. Samas on viimase kolmekümne aasta majandussaavutused olnud ühemõtteliselt keskpärased. Kui üks-kaks üllatavat erandit kõrvale jätta (eriti Hiina, mis tähelepanuväärselt eiras enamikku neoliberaalsetest ettekirjutustest), on majanduskasv jäänud kaugelt alla neile arvudele, mis teda iseloomustasid vanamoodsatel, riiklikult juhitud, hoolekanderiigi ülesehitamisele suunatud 50ndate, 60ndate ja isegi 70ndate kapitalismi aegadel. Omaenese standardite järgi seega oli neoliberaalne projekt läbi kukkunud juba enne 2008. aasta krahhi.\nTeisalt, kui me maailma liidreid sõnast ei võta ja mõtleme neoliberalismist hoopis kui poliitilisest projektist, siis osutub see äkitselt vägagi edukaks. Poliitikud, CEO-d, kaubandusbürokraadid ja kõik teised, kes regulaarselt saavad kokku Davosis või G20 kogunemistel, on tulnud haletsusväärselt halvasti toime ülemaailmse kapitalistliku majanduse ehitamisega, mis suudaks katta enamiku maailma elanike vajadusi (rääkimata lootuse, õnne, turvalisuse või tähenduslikkuse loomisest), aga nad on suutnud erakordselt hästi veenda maailma, et kapitalism – ja mitte lihtsalt kapitalism, vaid just nimelt see finantsialiseeritud, poolfeodaalne kapitalism, milles me praegu elame – on ainuke elujõuline majandussüsteem. Kui järele mõelda, siis on see üsna märkimisväärne saavutus.\nKuidas see neil õnnestus? Ennetav suhtumine ühiskondlikesse liikumistesse on kindlasti osa vastusest; mingil juhul ei tohi alternatiivid või need, kes alternatiive pakuvad, paista olevat edukad. See seletab peaaegu uskumatuid investeeringuid mitmesugustesse „turvasüsteemidesse“, seletab asjaolu, et Ameerika Ühendriigid, kellel puuduvad võrreldava jõuga rivaalid, kulutavad sõjaväele ja luurele rohkem kui kunagi Külma sõja ajal, rääkimata silmipimestavatest eraturvafirmade, luureagentuuride, militariseeritud politseinike, valvurite ja palgasõdurite armeedest. Lisaks eksisteerivad nüüd politseid ülistavad propagandaorganid, sealhulgas ka tohutu meediatööstus, mida enne 60ndaid olemaski ei olnud. Enamjaolt ei ründa need süsteemid dissidente otse, vaid loovad lihtsalt läbivat hirmu, marurahvusliku konformismi, elukestva ebakindluse ja lihtlabase meeleheite atmosfääri, mis tekitab tunde, et iga katse maailma muuta on kasutu fantaasia. Samas on need turvasüsteemid uskumatult kallid. Mõned majandusteadlased hindavad, et umbes veerand Ameerika rahvastikust tegeleb mingil moel „valvetööga“ – nad kas kaitsevad eraomandit, teostavad järelevalvet teiste töö üle või hoiavad mingil muul moel oma kaaskodanikke ohjes. Majanduslikus mõttes on enamik sellest distsipliiniaparaadist lihtsalt kasutu koorem.\nTegelikult on suurem osa viimase kolmekümne aasta majanduslikest innovatsioonidest poliitiliselt palju mõttekamad kui majanduslikult. Garanteeritud tähtajatute töölepingute asendamine ebakindlate lühiajaliste lepingutega ei tee tööjõudu tegelikult efektiivsemaks, aga see on erakordselt hea viis ametiühingute hävitamiseks ja töö muul moel depolitiseerimiseks. Sama võib öelda ka aina pikenevate töötundide kohta. Kellelgi ei jää aega poliitiliseks tegevuseks, kui ta peab töötama kuuskümmend tundi nädalas.\nSageli tundub, et kui on valida kahe variandi vahel, millest üks laseb paista kapitalismil ainsa võimaliku majandussüsteemina ning teine teeb kapitalismi ka tegelikult jätkusuutlikumaks majandussüsteemiks, tähendab neoliberalism alati esimese tee valimist. Kokkuvõtvalt on tulemuseks järjepidev rünnak inimeste kujutlusvõime vastu. Õigemini, kui väljenduda täpsemalt: kujutlusvõime, ihad, isiklik loovus, kõik need asjad, mille viimane suur maailmarevolutsioon pidi valla päästma, tuleb nüüd hoida ainult tarbimissfääris või äärmisel juhul interneti virtuaalreaalsustes. Kõigis teistes valdkondades tuleb need hävitada. Me räägime siin unistuste mõrvamisest, lootusetuse masinavärgi pealesurumisest, mille eesmärgiks on hävitada igasugune tunne, et teistsugune tulevik on võimalik. Samas, selle tulemusena, et kõik panused on tehtud ühele poliitilisele kaardile, oleme nüüd olukorras, kus võime jälgida kapitalistliku süsteemi lagunemist otse meie silmade all just sel hetkel, kui kõik olid lõpuks jõudnud järeldusele, et ükski teine süsteem pole võimalik.\nTööta end välja, tõmba hoog maha\nKui seada kahtluse alla argiarusaam, et praegune majanduslik ja poliitiline süsteem on ainuvõimalik, on esimeseks reaktsiooniks tavaliselt nõudmine, et sa käiksid välja detailsed arhitektuurilised joonised sellest, kuidas alternatiivne süsteem toimima hakkab – kuni selle finantsinstrumentide olemuse, energiaallikate ja reoveetorustiku hooldamise reeglite kirjeldamiseni välja. Järgmisena nõutakse sult, et käiksid välja täpse programmi, kuidas see süsteem ellu kutsutakse. Ajaloolises mõõtkavas on sellised nõudmised lihtsalt tobedad. Millal on sotsiaalsed muutused toimunud kellegi kavandi kohaselt? Ei olnud ju nii, et kunagi mõtles väike ring renessansiaja Firenze visionääre välja asja, mille nad nimetasid „kapitalismiks“, otsustasid, kuidas ühel päeval hakkavad tööle aktsiabörsid ja tehased, ning lõid siis programmi selle kõige ellu viimiseks. Selline mõte on nii absurdne, et me peaksime hoopis endalt küsima, kuidas meil üldse tuli pähe arvata, et muutused algavad just niimoodi.\nSee ei tähenda, et utoopilistel visioonidel oleks midagi viga. Isegi kavanditel mitte. Ei tohi lihtsalt unustada, mis koht neil on. Michael Albert on töötanud välja detailse plaani sellest, kuidas kaasaegne majandus võiks toimida demokraatlikul ja kaasaval baasil, aga ilma rahata. Mulle tundub, et see on oluline saavutus – mitte et ma arvaksin, et just täpselt see mudel viiakse millalgi ellu just täpselt sel kujul, nagu ta kirjeldas, vaid kuna see teeb võimatuks väita, et niisugust asja pole võimalik ette kujutadagi. Siiski saavad sellised mudelid olla vaid mõtteeksperimendid. Me ei suuda tegelikult ette ennustada neid probleeme, mis tekivad siis, kui me hakkame ehitama vaba ühiskonda. Asjad, mis praegu tunduvad kõige okkalisemate probleemidena, võivad osutuda hoopis tühisteks, teised küsimused, mille peale me praegu ei tulegi, võivad osutuda kuratlikult keerulisteks. X-faktorite hulk on loendamatu.\nNeist kõige ilmselgem on tehnoloogia. Just sellepärast tundub ka nii absurdne kujutleda, et renessansiaja Itaalia aktivistid mõtlesid välja aktsiabörsi ja tehaste mudelid – see, mis tegelikult juhtus, vajas tohutult palju mitmesuguseid tehnoloogiaid, mida nad ei oleks suutnud ette näha, ent mis realiseerusid osaliselt just seetõttu, et ühiskond hakkas liikuma selles suunas, kuhu ta hakkas. See võib ka seletada näiteks, miks nii paljud kaasahaaravamatest anarhistliku ühiskonna visioonidest pärinevad ulmekirjanikelt (Ursula K. LeGuinilt, Starhawkilt, Kim Stanley Robinsonilt). Kirjanduses vähemalt tunnistatakse, et tehnoloogilised aspektid on puhtalt huupi pakkumine.\nMis minusse puutub, siis mind ei huvita kuigivõrd see, kuidas tuleks tõeliselt vabas ühiskonnas korraldada majandussuhteid, vaid pigem see, kuidas luua vahendid, mille abil inimesed saaksid sellealaseid otsuseid ise teha. Milline võiks terve mõistuse revolutsioon tegelikult välja näha? Ma ei tea, aga ma kujutan ette tervet hulka tervemõistuslikke arusaamu, mis tuleb kindlasti ümber lükata, kui tahame luua mingisugustki jätkusuutlikku, vaba ühiskonda. Ühte neist – raha ja võla olemust – olen oma hiljutises raamatus juba uurinud. Ma käisin isegi välja idee võlakustutusest, üldisest andeksandmisest, osaliselt lihtsalt tegemaks selgeks, et raha on kõigest inimeste loodud asi, mida on juba tema olemusest lähtuvalt alati võimalik ümber mõtestada.\nAlles jääksid vaid need töö liigid, mida aegade lõpuni suudavad teha ainult inimesed: need hooldava ja abistava töö liigid, mis on selle kriisi keskmes, mille pärast liikumine Hõivake Wall Street üldse ellu kutsuti. Mis juhtuks, kui me ei lähtuks enam põhimõttest, et töö tõeline loomus kujutab endast tootmisliinil, viljapõllul, valukojas või kasvõi kontorikuubikus rügamist, ning alustaks selle asemel ema, õpetaja või hooldaja tööst? Võib-olla jõuaksime järeldusele, et tegelikult ei seisne inimlik töö panustamises mingisse „majanduseks“ nimetatud asja (termin, mida kolmsada aastat tagasi olemaski ei olnud), vaid asjaolus, et me oleme ja oleme alati olnud üksteise loodud isiksused. Niisiis tuleks ka töö loomus ümber mõtestada. Enese allutamine töödistsipliinile – järelevaatamisele, kontrollile, ambitsioonikate, endale tööd andvate inimeste puhul enesekontrollile – ei tee kellestki paremat inimest. Enamiku tõeliselt oluliste küsimuste puhul muudab see meid ilmselt halvemaks. Vajadus seda teha on õnnetus, mis parimal juhul on mõnikord hädatarvilik. Aga vaid siis, kui heidame kõrvale mõtte, et töötegemine on vooruslik iseeneses, saame hakata küsima, mida on töös tõeliselt vooruslikku. Vastus sellele küsimusele on ilmselge. Töötamine on vooruslik, kui see aitab teisi. Ümber mõtestatud produktiivsuse definitsioon peaks lihtsustama ka töö enese loomuse muutmist, sest muuhulgas tähendaks see, et tehnoloogia areng suunatakse üha rohkemate toodete loomiselt ja tööjõu üha suuremalt distsiplineerimiselt nende töövormide täieliku kaotamise suunas.\nPraegusel hetkel tundub olevat kõige olulisem lihtsalt produktiivsuse mootorite aeglustamine. See võib tunduda veidra ettepanekuna – meie automaatne reaktsioon igale kriisile on eeldada, et lahenduseks on veelgi rohkem tööd teha, kuigi tegelikult muidugi on probleem just selles reaktsioonis eneses. Aga kui mõelda maailma üldisele seisundile, siis on järeldus päevselge. Me seisame vastamisi kahe lahendamatu probleemiga. Ühelt poolt oleme näinud lõputut ülemaailmsete võlakriiside seeriat, mis on 1970. aastatest saadik ainult tõsisemaks muutunud, jõudes lõpuks välja olukorda, kus üleüldine võlakoorem – riigivõlad, munitsipaalvõlad, korporatiivvõlad ja isiklikud võlad kokku – on selgelt jätkusuutmatu. Teisalt seisame silmitsi ökoloogilise kriisiga, aina kiirenevate kliimamuutustega, mis ähvardavad heita kogu planeedi põudade, kaose, nälja ja sõja meelevalda. Need kaks asja tunduvad eraldi seisvat. Ent lõppkokkuvõttes on tegemist ühe ja sama probleemiga. Sest mis muud on võlg kui tulevase produktiivsuse lubamine? Öelda, et globaalne võlakoormus aina kasvab, tähendab lihtsalt öelda teiste sõnadega, et inimolendid lubavad kollektiivselt üksteisele, et toodavad tulevikus veelgi rohkem kaupu ja teenuseid kui täna. Aga isegi praegusel tasemel on meie tootlikkus jätkusuutmatu. See ongi see, mis hävitab planeeti – ja teeb seda üha kiirenevas tempos.\nIsegi need, kes seda süsteemi juhivad, hakkavad vastumeelselt mõistma, et mingisugune üleüldine võlgade andestamine – mingit sorti võlakustutus – on möödapääsmatu. Tõeline poliitiline võitlus hakkab toimuma vormi üle, mille see andestamine võtab. Kas pole ilmselgelt õige lahendus tegeleda mõlema probleemiga korraga? Miks mitte korraldada ülemaailmne võlgade andestamine, millele järgneks töötundide massiline vähendamine: näiteks neljatunnine tööpäev, või siis tasustatud viiekuune puhkus? Nii võiksime mitte ainult päästa planeedi, vaid (sest egas kõik inimesed oma äsjaleitud vabadust lihtsalt maha ei laiskle) muuta meie põhimõttelist arusaamist tootva töö väärtuse tegelikust loomusest.\nKindlasti oli hea, et Hõivake Wall Street ei esitanud nõudmisi, aga kui ma peaksin sõnastama vaid ühe, siis see olekski see. Lõppude lõpuks oleks see rünnak domineeriva ideoloogia kõige tugevamate sammaste pihta. Võla moraalsus ja töö moraalsus on praeguse süsteemi juhtide kõige võimsamad ideoloogilised relvad. Sellepärast nad ei loobugi nendest, isegi kui need hävitavad kõik muu. Sellepärast olekski võlgade andestamine ideaalne revolutsiooniline nõudmine.\nSee kõik võib paista asuvat meie jaoks hoomamatus kauguses. Praegu tundub, et meie planeeti ootab ees rida pretsedendituid katastroofe ning sugugi mitte selline moraalne ja poliitiline pöördumine, mis avaks tee uuele maailmale. Aga kui tahame, et meil oleks mingigi võimalus neid katastroofe vältida, siis peame harjumuspäraseid mõttemalle muutma. Nagu 2011. aasta sündmused näitasid, pole revolutsioonide aeg kaugeltki läbi. Inimkonna kujutlusvõime keeldub jäärapäiselt suremast. Ja me teame, et kohe kui mingigi märkimist väärt hulk inimesi otsustab raputada maha ahelad, millesse meie kollektiivne kujutlusvõime kütketud on, kipuvad ka meie kõige sügavamalt juurdunud arusaamad sellest, mis on ja mis ei ole poliitiliselt võimalik, üleöö kokku varisema.\nDavid Graeber, The Practical Utopian’s Guide to the Coming Collapse. The Baffler, 2013, nr 22.\nDAVID GRAEBER (1961) on ameerika antropoloog ja anarhist, kes õpetab praegu Londoni Majanduskoolis. Ta saavutas laiema tuntuse liikumise Hõivake Wall Street ajal 2010. aastal ning teda peetakse loosungi „Me oleme 99%“ autoriks. Ta on arendanud välja konsensusdemokraatia mõiste ning kirjeldanud selle orgaaniliselt sündinud meetodeid, millest on Vikerkaares täpsema ülevaate andnud Margus Ott ja Tarmo Jüristo (vt 2012, nr 6). Tema uurimistöö keskendub riigivõimu varjatud vägivallamehhanismidele ning anarhistlikele protsessidele, mis riigiinstitutsioone aegade jooksul vääranud on. Graeber on esinenud ka Eestis, 2003. aasta Avatud Ühiskonna Foorumil. Meil on tema tekstidest tuntuim „Võlg: Esimesed viis tuhat aastat“, mille lühikokkuvõte on ilmunud Triinu Paku tõlkes Vikerkaares (2013, nr 7/8), lisaks on ilmunud ka ta maailmas palju poleemikat tekitanud essee „Mõttetute tööde müsteerium: 15-tunnine töönädal. Miks ei ole see tehnoloogia arengust hoolimata võimalikuks saanud?“ (Eesti Ekspress, 10.09.2013), mis väidab, et enamik ametnikest, advokaatidest, finantsjuhtidest teeb põhimõtteliselt mõttetut tööd, mille tegelik pealisülesanne on kapitalistliku töökultuuri taastootmine, samas kui tehnoloogilised arengud võimaldaksid kogu läänemaailmal minna üle 15-tunnisele töönädalale ja keskenduda vabale loomingulisele tegevusele. Hõivake Wall Streetist välja kasvanud liikumised, nagu Mustad Elud Loevad (Black Lives Matter) ja Bernie Sandersi lipu alla koondunud progressiivsete aktivistide ringkonnad, on ka USA Trumpi-vastase liikumise põhilised eestvedajad.\n Abbie Hoffman oli ameerika anarhist, kes sai 60ndatel kuulsaks oma sõjavastase tegevusega. Ta algatas Noorte Internatsionaalse Partei ehk Yippie-liikumise. A. V.


Lahendus maksete planeerimiseks, kooskõlastamiseks, teostamiseks ja analüüsimiseks\nE-PaymentLahendus maksete planeerimiseks, kooskõlastamiseks, teostamiseks ja analüüsimiseks\nSuurtel ettevõtetel ja valdusühingutel, kes valdavad mitut juriidilist isikut, tuleb hallata tütarettevõtete makseid ja suurt hulka arveid. Rahaliste vahendite efektiivseks haldamiseks, planeerimiseks ja kontrolliks läheb vaja mugavat ja paindlikku tarkvara, mis võimaldab ühtlustada keerulised tööprotsessid ja mitmetasandilised lahendused.\nE-Paymenti lahendus põhineb EDI-tehnoloogial ja makseprotsesside automatiseerimisel. Selleks suunatakse dokumendivood elektronkeskkonda, tuginedes seejuures maksete haldamiseks, kooskõlastamiseks, planeerimiseks, analüüsiks ja arvetega töötamiseks mõeldud spetsialiseeritud moodulitele.\nLahendus võimaldab töötada mitmete pankadega „ühe akna“ põhimõttel. Ettevõtte pearaamatupidajal on võimalik otse juhtida tütarettevõtete ja filiaalide makseid, neid vastava ettevõtte nimel vormistades ja kasutades kõiki olemasolevaid pangakontosid.\nLahendus aitab ettevõtte rahavooge planeerida, eelarvet kooskõlastada ja lühima tähtajaga arveid tasuda. Sel eesmärgil kasutatakse makse-kalendri funktsiooni. Süsteemis saab ka kooskõlastada ja sõlmida lepinguid ning kontrollida nende eelarvekohast täitmist.\nLahendus tagab raha efektiivse haldamise. Arved tasutakse ainult siis, kui vastutav töötaja on need kinnitanud. E-Payment aitab jälgida ja kontrollida rahavooge kõigis seotud ettevõtetes. Kontroll ei toimu mitte ainult eelarve, vaid ka mitme muu analüütilise parameetri alusel.\nOleme kaasaegne ettevõte, mis toodab ohutuid ja kvaliteetseid toiduaineid, täiustab tootmistehnoloogiaid ja viib ellu uuendusi. Ka meie partnerid peaksid olema meiega võrdväärsed. Valisime Edisofti, sest nende teenuste kvaliteet, teenindustase ja meie vajadusi arvestav paindlikkus jätavad sügava mulje. Julgeme soovitada seda ettevõtet kõigile, kes vajavad head äripartnerit.\nlogistikaosakonna juht, UAB Naujasis Nevėžis


Chorizo-täidisega maguskartuli retsept - Viimased retseptid - 2021\nVaadake neid Chorizo-täidisega maguskartuleid! Täpselt nii: Russetid pole ainsad kartuleid väärt kartulid! Täidisega röstitud bataat on siin vürtsika chorizo, tangy cotija juustu, paprika ja sibula seguga.\nFotograafia krediit: Aaron Hutcherson\nMa armastan bataate. Naturaalne magusus on omane joon ja neid võib kasutada nii paljudeks erinevateks valmististeks. Mul on tunne, et võiksin iga nädal neist korrata ja ikka rohkem vaeva näha.\nMinu bataadivalmistamise meetodiks on hakkida need tükeldada, vispeldada õli ja vürtsidesse (nt küüslaugupulber, paprika, köömen või tšillipulber) ja röstida kõrgel kuumusel.\nKuigi need osutuvad iga kord maitsvaks, tahan vahel seda vahetada. Sisestage see Chorizo-täidisega maguskartuli retsept.\nÕHTUSEKS UUS SWEET POTATO RECIPE\nSelle retsepti järgi küpsetatakse terved bataadid ja täidetakse seejärel chorizo seguga, et soovi korral värskendust saada klassikalise peekoni ja juustuga täidisega ahjukartulist.\nBataadis sisalduv looduslik suhkur sobib suurepäraselt chorizost pärit vürtsi, juustu soola ja koriandri värske rohttaimega.\nNeile, kes pole Cotija juustuga tuttavad, see on soolane, murene lehmapiimajuust, mis on pärit Mehhikost. See peaks olema koos teiste toidupoe juustude juustudega, kuid kui te ei leia seda, on Parmesan sobiv alternatiiv. (Mõned nimetavad Cotijat Mehhiko parmesaniks.)\nKUIDAS MAGUSKARTEID küpsetada\nSee retsept on väga sirgjooneline. Peamine asi, mida tuleb arvestada, on maguskartuli küpsetamiseks kuluv aeg.\nKartulite küpsetamiseks, peate kõigepealt kindlasti puhastama välisküljed mustuse eemaldamiseks. (Köögiviljahari on suurepärane, kui teil seda on, kuid teie käed töötavad suurepäraselt.) Järgmisena tahate seda mitu korda kahvliga läbi torgata, nii et need ei plahvataks, kui nad on kuumuse käes ahi.\nAhjutemperatuuri osas soovitan maguskartulite jaoks vähemalt 400˚F. Sellel kuumusel võtab kartul umbes tund aega küpsemiseks, ehkki võite mõne minuti raseerimiseks temperatuuri 25–50 kraadi võrra tõsta.\nJa neile, kes soovivad süüa krõbedat nahka, hõõruge kartulid veidi õli ja enne ahju panemist piserdage vähese soolaga.\nTÄPSAKE KOOSTISOSAD PÕHJUSTATUD MAGUSKARTULIDE KOHTA\nRöstitud bataat ja chorizo segu saab mõlemad ette valmistada ja mikrolaineahjus uuesti kuumutada. See võib toimida ka kiire nädalavahetuse toiduna, kui bataat on juba küpsetatud.\nSee roog teeb iseseisvalt suurepärase söögikorra ja kogemusest rääkides võib iga järelejäämine hõlpsasti saada rahuldavaks lõunasöögiks järgmisel päeval.\nROHKEM PARIMAD magusate pottide retseptid\nAhjus küpsetatud bataadikartulid\nKüpsetatud maguskartul Taquitos\nRöstitud maguskartuli kvinoa kausid\nAeglane pliit - kikerherne, punaste ja paprikatega\nBataadi ja musta ubade Tacos\nChorizo-täidisega maguskartuli retsept\n4 keskmist maguskartulit\n2 rohelist või punast paprikat, viilutatud\n1 (14-unts) pakend värsket chorizot, ümbrised eemaldatud\nCotija juust, piserdamiseks, maitse järgi\nTükeldatud koriander, piserdamiseks, maitse järgi\n1 Küpsetage bataat: Kuumuta ahi temperatuurini 400˚F. Peske kartulid põhjalikult voolava vee all, hoides ära mustuse. Augusta kartulid kahvliga läbi ja aseta küpsetusplaadile.\nKüpseta kuni pehme ja kahvel jõuab kergesti kartuli keskele, umbes 1 tund, sõltuvalt kartuli suurusest.\n2 Pange chorizo täidis: Kuumutage õli suurel keedukannil keskmise kuumusega. Lisage paprika, sibul, sool ja tšillipulber ning keetke umbes 15 minutit, kuni köögiviljad on pehmenenud.\nLisage chorizo ja keetke, purustades vorsti puulusikaga, kuni see on täielikult keedetud, umbes 10 minutit.\n3 Pange bataat sisse: Poolitage iga bataat noaga keskelt alla ja lükake selle otsad lahti, et tekiks tasku. Täidiseks bataadid chorizo seguga, puista peale veidi juustu ja koriandrit ning serveeri.\nÜlejäägid säilivad paar päeva, kaetud, külmkapis.\nVaata videot: BEST Speech You Will Ever Hear Qu0026A. Gary Yourofsky Updated (Oktoober 2021).\nLes Fils à Maman: kodus prantsuse toiduvalmistamisega\nLaste Halloweeni punch silmamunade ja ussidega retsept\nSooja musta oa ja bataadi salati retsept\nToiduvõrgustik lisab sel aastal 24 uut saadet, sealhulgas „Deep Fried America” ja „Bobby Flay Fit”\nBulgaaria kurgi retsept\n10 riiki, kus te ei leia kunagi McDonaldsi\nBrooklyni parimad uued sõõrikud: tainas ja Dun-Well?\nSmoky Chili Lime Mango Pops Retsept\nGluteenivabad iirisõuna muffinid valge šokolaadiga\nCopyright 2021 \_ Chorizo-täidisega maguskartul...


muuseumiöö Archives - Läänlane.ee\nAvaleht»Posts tagged with»muuseumiöö\nMuuseumiöö kutsub mustreid otsima\nBy Ivar Soopan on 15. mai 2019 Kõik uudised, Kultuur, Läänemaa\nKord aastas, laupäevasel maiõhtul avavad muuseumid ja teised mäluasutused oma uksed tavapärasest hilisemal ajal ja tasuta, et tähistada üle-euroopalist muuseumiööd. Eestis korraldavad muuseumiööd Eesti muuseumid koos Eesti Muuseumiühinguga. Üle terve Eesti toimuv muuseumiöö avab laupäeva, 18. mai õhtul muuseumide ja teiste põnevate paikade uksed täiesti tasuta. Muuseumiöö kannab sel aastal pealkirja “Öös on mustreid”. Käesoleva […]\nBy Ivar Soopan on 13. apr. 2017 Kõik uudised, Kultuur, Läänemaa\nLaupäeval, 20. mail toimub järjekorras üheksas üle-eestiline muuseumiöö, mis sel korral kannab pealkirja “Öös on mänge”. Avalikel öö eriprogrammidel on muuseumides kümneid eriekskursioone, mänguteemalisi töötubasid, kontserte, etendusi, mälumänge ja muud. Kokku võtab praeguse seisuga tänavu muuseumiööst osa üle 190 muuseumi, lisaks muuseumidele teevad oma uksed viieks tunniks tasuta lahti näitusepaigad, arhiivid, kirikud, mõisad ning isegi […]\nMuuseumiöö 2017 teema on “Öös on mänge”\nBy Ivar Soopan on 1. veebr. 2017 Eesti, Kõik uudised, Kultuur\nÜle-eestiline muuseumiöö on tänavu 20. mail ning kannab pealkirja “Öös on mänge”. Eelmisel aastal avasid muuseumiööl uksed 198 muuseumi ja mäluasutust ning ööst võttis hoolimata vihmasest ilmast osa rohkem kui 106 000 inimest. Aasta suurima Eesti muuseume ühendava ettevõtmise teema on sel korral inspireeritud laste ja noorte kultuuriaastast. Ent muuseumid vaatavad öö programmi planeerides teemat palju […]\nFotogalerii: Muuseumiööd külastas tänavu üle 106 000 inimese\nBy Ivar Soopan on 16. mai 2016 Eesti, Kõik uudised, Kultuur\nLaupäeval, 14. mail toimunud järjekorras kaheksandast üle-eestilisest Muuseumiööst võttis osa rohkem kui 106 000 inimest, mis ületas korraldajate kõige julgemaid prognoose, arvestades vihmast ilma paljudes paikades üle Eesti ning samale õhtule langenud Eurovisiooni finaalvõistlust. Eelmisel aastal võttis muuseumiööst osa rohkem kui 110 000 inimest, mis tähistab ka muuseumiöö publikurekordit. Muuseumiöö koordinaatorite Laura Kipperi ja Külli […]\nMuuseumiööl kutsuvad tasuta külastama üheksa Läänemaa muuseumi\nBy Ivar Soopan on 5. mai 2016 Kõik uudised, Kultuur\nJärgmisel laupäeval, 14. mail on järjekorras kaheksas üle-eestiline muuseumiöö, mis sel korral kannab pealkirja “Öös on laineid”. Tänavu võtab muuseumiööst osa rekordiliselt palju ehk üle 185 muuseumi. Lisaks muuseumidele teevad oma uksed viieks tunniks tasuta lahti mitmed näitusepaigad, arhiivid, kirikud, mõisad ning isegi tuletornid ja looduskeskused – üht või teistpidi kultuuri, teadmiste, ajaloo ning mäluga tegelevad […]