2015 Triathlon Estonia muljed ja kokkuvõtted Triathlon Estonia\nMajutus ja külastamiseks\nVõistluse kvaliteeti toetavad\nLaste- ja rahvatriatlon\nNOORTESARJA – UJU JA JOOKSE 1. ETAPP\n2015 Triathlon Estonia muljed ja kokkuvõttedJanek2015-09-24T10:36:05+00:00\n2015 Triathlon Estonia muljed ja kokkuvõtted\nOleme tänulikud, kui saaksime siia kokku koguda 16.augustil 2015 toimunud Triathlon Estonia võistlejate kokkuvõtteid päevast ja võistlusest. Siit hea neid siis kõigil eilsetel ja tulevastel konkurentidel lugeda!Teretetulnud on ka reportaazhid pealtvaatajatelt :).\nKõiki juba ette tänades,\nTriathlon Estonia meeskond\nToomas Greenbaum küsis 17. aug 2015 11:36\nJärjesta: Vanemad ees\nMinupoolne kokkuvõte üritusest:\nAarne vastas 17. aug 2015 11:56\nAarne vastas 17. aug 2015 11:57\nSel aastal tegin oma esimese täispikka, eelmisel samal ajal tegin ka pooliku esimest korda.\nÜhest küljest tahaksin kiita korraldajaid, et selline võistlus meil ikka korraldatakse, kuid teiselt poolt tahaksin soovitusi anda – tuleb veel kõvasti areneda!!!\nÕhtul brifingu ajal nägin meie külalistel ilusad särgid, kus seljas oli ilusti näha, millega mees oli tegelenud, ehk triatloni kujud (kõik alad eraldi ja seal juures ka distantsid, kas pikk või poolik, ka koht oli mainitud ja ka kuupäevad). Võiks igale sportlasele ikka peale finishi ka korraldaja poolt midagi sarnast organiseerida (staffil olid see kord ka kenad särgid!) ja ka ühesugused ujumismütsid teie kaubamärgiga!\nSee kindlasti meeldiks meie külalistele ja ka mitte ainult neile ja kindlasti järgmisel aastal on välismaalasi võtab rohkem osa.\nVõiks ka pudelites jagada veloetapil kõigile energija jooke või vett – eeskujuks Trismail klubile, kes jagasid Otepääl sportlastele ilusaid särke ja seljakotte ja ka jagasid kõigile pudelites vett.\nLiikluskorraldajatele – oli ohtlik pööre Pärnu maantelt ringteele, kus korraldajaid polnud ja olen näinud suht ohtlikke olukordi seal (200 m edasi silla juures oli, see OK!), st seal võik ikka keegi seista ja reguleerida liiklust.\nVladimir vastas 17. aug 2015 14:20\nPanen oma eilse võistluse muljed “paberile“.\nUjumist 288 km, ratast 4098 km ja jooksu 1424 km. Lisaks sai sügisest kevadeni ikka kord nädalas jõusaalis käidud ja nipet-näpet ÜKE näol veel tehtud. Ajaliselt 439 h liigutamist. Eelmise hooajaga võrreldes ujumist ca 20% vähem ja ratast ca 10% vähem. Võistlused ja treeningud olid näidanud, et ujumises olen natuke järgi andnud, rattas veidi parem ja jooks suht samas augus või veidi kehvem. Just jooksu pealt on suvel kõvasti kärisenud kuna ikka leiab vabanduse miks mitte minna. Viimane intensiivne liigutamine siiski näitas, et asi pole hull.\nSuur ja helendav eesmärk oli sub 10 aga teadsin, et see nõuab ideaalseid olusid. Väiksem eesmärk oli teha kiireim võistlus ehk sub 10.28.\nAlguse oli harjumatult palju sagimist vees aga esimese ringi poole pealt sai juba enda rütmis liikuda. Vahepeal tundus nagu vajus nagu rütm ära ja sai tõmbe sagedust suurendatud. Väga hulle poognaid ei tõmmanud ning ja üllatavalt kiirelt sai kaldasse. Kaldale tulles oli üllatus kui ajaks fikseeriti 1.06.45. Olin valmis aegadeks 1.10-1.13.\nProbleemivaba ja kiire vahetus minu kohta ajaga 2.29.\nMärksõnaks oli siin tuul. Ja mida aeg edasi seda kõvemini puhus. Haruteeni sai kiirusega 41-43km/h ning seal juures sai veel torpeedot täita ja keha kinnitada. Kanama poole minnes oli kõige madalam 5 km keskmine kiirus 31,5 km/h. Peale esimest 3 ringi käisin igal ringil boksis varusid täitmas. Põhirõhk spordijoogil aga 2 potti vett läks ikka ka. Igal ringil läks geel ja soolakapsel ja see kombinatsioon toimis. Jätkus jõudu ka vastutuult töötegemiseks. Keilasse minek oli juba rohkem lõdvestus ja ettevalmistus jooksuks, sai päris korralikult ratta seljas võimeldud. Ratta ajaks sain 5.00.52 ja sellega jäin ikka väga rahule.\nJällegi ilma muredeta ajaga 1.33.\nJooksu alguses oli kõik ilus ja enesetunne nii hea kui see saab peale 6 h erinevaid tegevusi olla. Esimese km 4.40 tuli huraa-pealt, siis rahunesin ja vajusin 5.00 peale ja sealt edasi üpris ruttu ka 5.10 peale. Juba 7-8 km järel oli raske ja reielihastega ei olnud ka kõik päris tavapärane. Kuni 13 km peale kannatasin ja siis murdusin esimese käigupausiga. Edasi kulgesin kuni 30 km peale vaheldumisi jooks-kõnniga. Ca 25 km peal sain aru, et nii haaratav sub 10 libiseb vaikselt aga kindlalt käest (oleks nõudnud keskpärast jooksu 3.50 ehk tempot 5.27/km). Reielihased oli juba töölepingu lõpetanud ja Marko soovitusel proovisin veel säärelihasega joosta ja nii sai veel 2 km edasi liikuda. Edasi otsustasin lõpuni kõndida. 37 km peal tuli Hindrek seltsiks ja kui Ivo veel 39 km peal mainis, et Jaanus neelab mind enne lõppu alla siis proovisin jälle veidi joosta. Võib öelda, et Hindrek õpetas mind rahulikus tempos jooksma, sain lihased soojaks ja täitsa normaalselt jälle jooksma. Viimane km juba tempoga 5.00 kandis. Finišis fikseeriti aeg 10.54.32, maratoni ajaks õnnetu 4.42.53. Raske on seda jooksmiseks nimetada…\nKokkuvõttes rahul, et lõpuni jõudsin. Kindlasti oleks katkestamine kripeldama jäänud. Samas jäi kripeldama asjaolu, et viimased 2,5 km suutsin väga korraliku tempoga liikuda. Äkki murdusin ikkagi liiga kergelt… Küsimusi jäi õhku mitmeid…Õnneks on juba ka mõned ideed kuidas järgmine aasta edasi liikuda. Kindlasti oli väga korralik kogemus ja õppetund. Täna on väga raske lugeda FB-st teiste positiivseid emotsioone, nagu noaga lõikab sees kui mõtlen enda tulemusele.\nAitäh Urma ja Co võistluse korraldamise eest! Rõõm näha, et üritus kasvab ja annab juba täiesti korraliku mõõtme välja.\nPuudujäägid olid üldiselt pisikesed aga häiris, et Keila rajakirjeldus ja tegelikkus olid erinevad. Pidi ju olema ringilt otse ujula juurde minek mitte otse Paldiski poole koos tagasipöördega. Ja minu meelest ei olnud reguleerijate töö ka kõige õnnestunum. Nii Haruteel kui Keila tagasipöördes oli põhjendamatult pikk autode järjekord kuna tee pandi liiga vara enne ratturit kinni. Lisaks tegi naabrimees (poolpika võistleja) õnnetute asjaolude kokkusattumisel veel Keila esimesel ringteel crashi autoga. Luud terved aga külg maas ja ratas kõver.\nAga muidu oli vinks-vonks üritus, tuule vastu ei saa isegi Urmas\nIvo vastas 17. aug 2015 14:59\nPanen ka lühidalt oma mõtted kirja, küll aga poolpika triatloni kohta.\nSel aastal läbisin elu teise poolpika triatloni. Aasta tagasi läbisin samal ajal samas kohas oma esimese. Kui eelmine aasta oli kõik eesootav veel avastamata ning põnev, siis sel aastal sellist ärevust stardis hinges ei olnud. Pärast eelmise aasta poolpika läbimist mõtlesin, et täispikale küll ei lähe. Läks umbes nädal mööda ning mõtted liikusid pigem suunal: poolpikk on ju tehtav, mis järgmiseks?\nSel aastal läbisin poolpika triatloni juba mõttega, et kas järgmine aasta oleksin juba võimeline ka täispikka läbima. Rõhutades sõna “läbima”, siis selleks peaksin ikka võimeline olema. Aga nüüd tagasi poolpika triatloni võistluse juurde.\nUjumine läks minu jaoks võrdlemisi ladusalt. Olen rahulik ujuja, tean seda isegi ning ise ei muretse seepärast. Seetõttu minu ujumise tulemust ei maksa konkurentidega päris ühel tasandil võrrelda. Aeg 52:33, parandus 3.5 min võrreldes möödunud aastaga. Tagantjärele mõeldes oleks võinud vahepeal rohkem tehnikale mõelda ning mitte lihtsalt kulgeda, oleks ilmselt pareminigi läinud.\nKuna ujun rahulikult, siis rattasõit läks kohe algul üsnagi ladusalt. Võrreldes möödunud aastaga ei olnudki hingeldamine esimesel paaril kilomeetril probleemiks. Kuid ilmataat oli seekord natuke tuulisema tujuga ning rattasõit kulges seetõttu vastutuule lõikudel raskelt. Rattasõidu aeg 2:45, kaotus umbes 3 min võrreldes eelmise aastaga.\nJooksule jõudes ei olnudki enesetunne väga kehv. Juba varemalt olin enda jaoks eesmärgiks võtnud võrdlemisi ühtlase tempoga lõpuni joosta. Eelmise aasta kiire algus ja algne vähene söömine maksid mulle kätte kõhus keeramise ja energiapuuduse näol ning see oli hästi meeles. Sel aastal sõin-jõin kohe ning minu õnneks kõhus keerama ei hakanud. Küll aga tuli 3. ringil kopp ette ning ei viitsinud enam jooksutehnika peale mõelda, mistõttu samm muutus raskeks ning väsitas jalgu veel rohkem. Neljandal ja viimasel ringil sundisin enda keha ja sammu hoidma ning tundsin, kuidas samm kergemaks läks. Ringide aegu vaadates see küll ei kajastu, kuid vähemalt kergem oli joosta. Aeg 1:45:58, parandus umbes 1 minut võrreldes eelmise aastaga. Küll aga võib siiski öelda, et nautisin jooksu rohkem kui aasta tagasi. Viimasel ringil torkas mulle pähe mõte: ka poolpika triatloni näol võib olla tegu vaimselt raske pingutusega (muidu räägitakse vaimsest poolest pigem täispika triatloni juures).\nKogu ajaks tuli 5:28:34, mis on umbes 1.5 min parem aastatagusest võistlusest. Suve jooksul muudel triatlonidel saadud kogemused näitasid veidi paremat vormi, kuid pikemaajalisel suuremal pingutusel on ilmselt oma täiendav mõju. Ajaline parandus oli küll pisike, kuid selle korvab positiivsem emotsioon kogu võistluse vältel.\nJärgmise aasta eesmärk on täispikk triatlon läbida, rõhk sõnal “läbida”.\nKorraldusliku poole pealt olen kogu üritusega väga rahul. Tänavu oli juba tunda võistluse arengut edasi ning et augustikuine täis- ja poolpikk triatlon Tallinna külje all on ühe tugevamalt oma kanda kinnitamas lähiriikide triatlonikalendris. Sellest on ainult hea meel! Küll aga oleks võinud olla rattarajal mõnel teede ühinemisel või lahknemisel mõne vabatahtlik juures, nii igaks juhuks, võistlejate turvalisuse huvides. Siis lisaks veel T2 vahetusalas riietustelgist väljudes ei olnud kuskile T2 kotti panna. Hea oli, et parasjagu üks vabatahtlik mu koti vastu võttis, muidu oleks selle vist telki tagasi visanud, kus nii mõnigi kott tegelikult ka oli. Siis veel ei saanud ma päris täpselt aru, miks võistkonna liikmed said võistluse T-särgi omanikuks ning individuaalvõistlejad mitte. Mina isiklikult teeks just vastupidi, sest kõik kolm ala läbinud sportlased on ikka rohkem vaeva näinud ning vajavad veidi erilisemat tunnustust. Aga see on puhtalt minu arvamus. Väikestele puudustele vaatamata hindan kogu võistlust kõrgelt ning tulen suurima heameelega veel osalema.\nArgo vastas 17. aug 2015 16:46\n1. Urmas ja CO suur tänu, et tegelevadd ja arendavad. Eelmisel aastal tegin pool ja see aasta täis, organiseerimises mõned plusid ja minused on olemas.\n2. problemid ja positiivsed muljed\n– liikluskorraldus Saku-saue Viaduk-Aasmäe toidu tasku sellisel lõigul kõik oli ok ja super, väike segadus tekitas taskust möödasõit. Kahjuks enamus liiklejad (autojuhid ei oska liiklusmärke lugeda, kuid see on Politsei leib) moraal: tuleb politseiga kokkuleppida ja panna 3-4 patrulli leiba teenima)))))\n– Sõit Saue – Keila. Olhtlik, riba 30 sm, autod sõidavad 90 km/h, ehk see lõik võiks olla nats paremeni tähisttaud, või lisaks 1 sinisemudnri mehed) neile ka vaja plaani teha.\n– Lõik alates Staoil Keila, kuni viimase ringini. Võttan mütsi maha, nende Keila elanikete eest kes sai aru, et tegemist võistlusega ning seal sõidavad tulevased raudmehed ja kes rahulikult lasi sind mööda ning vaikselt sõitis sinu järgi. aga oli paar erandid, kes tekitas sellisel lõigul 3 korda järjest ohtliku manöövri, ratturiga arvestamata, ehk pidurdas vahetult ratta eest, ei lasknud mööda ja pressis välja teelt. kahjuks sellised inimesed veel meie teedel on olemas. Kahjuks organisaatorid ei saa midagi siin teha, kuid vähemalt reguleerijad võivad autod pärast ratturi möödasõitmist lasta mõni sekundi pärast mitte kohe.\n– pööre Keilasse. mul on koduleht ja kõik mis seal liikluse kohta peas, seal oli kirjas – 8 (poolpikal 3) ringi läbimise järel suundutakse Kanama viaduktilt otse edasi Keila poole. Keilas sooritatakse täispikal distantsil vasakpööre Paldiski maanteele. Poolpikal distantsil osalejad jätkavad Keilast edasi veel 5km ja teevad siis tagasipöörde ja suunduvad etapi finišisse. Eeltodust ja varasemate aastate kogemus ütleb, et vaja vasakule keerata Kelas, ehk enne Karjaküla pööret. Nüüd see on 3 ring alates sillast. seal mees karjus, et vaja edasi sõita. ausalt minu jaoks see oli arusaamatu, pea pärast 180 km ei saa aru miks, kuna kardi järgi on üks, kirjelduse järgi samuti, aga mees karjub teist moodi. laupäeval selle kohta keegi ei ole öelnud, et täispikkale tuleb sõita Keilast edasi veel mõni km ja siis pöörata tagasi. see oli ebameeldiv üllatus. aga saime hakkama.\n– Jooksurada. ma saan aru, et korraldajal oli mõtte teha meist mitte raudmehed, vaid lisaks natukene karastada. ehk oli meeldivad nii päikelised kuid jahedavad kohad:-)) suur tänu.\n– Toitumine. suur kummardus Enerviti telki eest. nii paremad teenindust pakutakse vaid 5 tärnilised restoranides. ratta etapil sai pudelid vahetatud mõne hetkega. Eelnevalt öeldi, et oleks hea, et antaksa ka pudelid veega. see on ka variant, saaks järgmisel aastal kombineerida Enerviti Kuleri ja organiseerijate poolt antavad pudelid. Jooksu etapi kohta, ma kunagi ei ole söönud ni hea musta leiba soolaga ja soolast kurgid:-) muud asjad suutsin kaasas tassida. Toitumise kohta olen väga rahul.\n– siin on tõstetud küsimus särgi ujumismütside ja muude asjade kohta. olen nõõus nendega, kes seda tõstis. vaadates statistikad, kes ja kui palju osalevad tuleb tõdeda, et arv hakkas vaikselt vaikselt tõusma. toon näitena Valga, miks seal oli pooltäispikkal rohkem inimesi kui meil? REKLAAM!!!!! nemad tegid maksimumi, et igas nurgas paistaks, et tegemist nende brändiga. see paistab igas võistluses, jooksu, ratta, triatloon. lähed ujuma näed mütsid. see kõik varjatud reklaam. samuti välismaalased, kes saavd need särgid kodumaal teevad reklaami.\nMuud muljed on positiivsed. ma ei hakka rääkima tulemustest ja ettevalmistamisest. minu eesmärk on täidetud. alla 12 tundi, sain tunned kätte, sain teada, kus nõrgad kohad ja nüüd tuleb edasi trenni teha. vastavalt vajdusele võin abiks olla. A veel kord suur suur tänu!\nAndrei vastas 17. aug 2015 16:53\nEi hakka oma muljetest pikalt vatrama, need olid ja on tänaseni igati positiivsed, kuna üritus oli suures plaanis hästi korraldatud.\nKüll aga mõni konstruktiivne tagasiside, mis mind häiris, et saaks järgmisel aastal ikka veel paremini\n* Parkimine stardis oli siis kõik risti vastupidi parkimisskeemil näidatule (ei saanud karjääri, vaid pidi parkima maanteel). Üllatusmoment oli suur ja reguleerija ei teadnud midagi, miks karjääri alale sisse ikkagi ei saa ja kuhu parkida võiks. Lõpuks leidsid kõik vast koha ja jõudsid starti.\n* Ujumisetapil pidi esimene poi olema punane ja siis järgnevad kõik suured kollased. Saare taga suurt kollast poid otsides ei silmanud seda kuidagi ja võttis ikka mõni aeg, kui lähemale jõudsin, et avastada hoopis väike punane. Õnneks ei olnud ees otsas ja sai teiste järgi juhinduda natuke. Jällegi üllatusmoment.\nVõttes kaks esimest punkti kokku, siis teavitamine tuleks sellistel puhkudel igati kasuks. Näiteks tuua ka starti mikrofoniga vend, kes siis selliseid asju teatab või siis operatiivselt FB lehele, kuna täna kõik sinna väga lihtalt juurde pääsevad.\n* Jootmine rattaetapil. Minu ebameeldivaks üllatuseks ei jagatud seal pudeliga spordijooki, kuigi nii lubati päev enne briefingul. Esimesel läbisõidul ei saanudki juua ja teisel pidin tagasi pöörama ja siis suhtluse käigus leiti pudel joogiga, mis hiljem selgus oli ka vesi. Järgmisel korral joogipunktist läbi sõites küsisin spets spordijoogiga pudelit ja härra ulatas kindlameelselt mulle sellise. Mõnisada meetrit eemal lonksu sealt võttes selgus, et tegemist jällegi veega ja seekord veel sooja veega. Ühtlasi lubati brirfingul, et 4 abivalmis inimest aitavad kõik vajaliku kätte. Minu puhul see kahjuks ei osutunud tõeks. Inimesed olid laua taga ja tegelesid oma asjadega ning mõni ka istus. Kuna tegemist on ikkagi rattaetapiga, siis võistlejad ei taha reeglina rattalt maha tulla joomiseks, seega ettepanek oleks, sarnaselt teistele Eestis korraldatavatele rattaetappidele, ulatada soovitud jook pudelis võistlejale kätte. Märkusena siia juurde, et jooksuetapi joogipunktis olid tõesti väga abivalmid neiud, seega kiitus neile!\n* Medalid. Sarnaseid medaleid on saadud juba paarkümmend aastat tagasi, ehk vast tasuks mõelda vähe nooblima medalikujunduse peale 😉\nSärkide mõte on ka hea aga silmas peaks pidama seda, et osalustasu ei kerkiks taevasse, seega see lisanänn peaks tulema sponsorite raha eest ja neil peaks olema huvi ennast seeläbi reklaamida. Halvaks näiteks minu arust on siin Trismile, kus raha küsitakse kõvasti ja jagatakse ka mõttetut nänni.\nKõike hääd ja arvatavasti järgmisel aastal uuesti!\nErik vastas 17. aug 2015 19:29\nNoh ega ma ka kitsi pole. Minu seiklusi saab lugeda: http://www.piirekombates.blogspot.com\nJanar vastas 17. aug 2015 21:54\nMinu kokkuvõte siin:\nPühapäeval 16.08.2015 sai ette võetud elu kolmas täispikk triatlon, mis sel aastal kandis nime Triathlon Estonia. Arvestades, et tegu Baltikumi ainsa täispikaga ja stardinimekiri oli sel aastal 85 tubli spordimehe (ja naise) pikkune, siis oli ikka kõht stardis liblikatest pungil.\nTrenni oli tehtud sel aastal rohkem, organiseeritumalt ja kvaliteetsemalt kui kunagi varem ning sisimas lootsin, et päeva lõpuks võiksin sellel distantsil alistada harrastajatele vägagi ihaldusväärse 10 tunni piiri.\nUjumine 3,8km: Läks vägagi hästi, leidsin kohe alguses oma tempo ja kulgesin sellega kenasti lõpuni. Ajaparandus senise isiklikuga ca 5 min ja koguaeg 1h.05min kopikatega.\nRatas 180km: Olin valinud tavapärasest teistsuguse strateegia ehk siis vajutasin nii palju kui torust tuli. Seda suuresti põhjusel, et nädal enne võistlust suutsin remondi käigus viga teha oma parema jala päkale ja kartsin, et jooksus ei suuda ma oma loodetud taset 3h.30min nagunii ära teha. Selle vajutamise tulemusena sõitsin rattas välja aja ca 5h mis on minu kohta absoluutselt super tulemus arvestades ainult 2,5 aastast rattasõidu kogemust.\nJooks 42,2km ehk maraton: Kardetud päkavalu oli tänu topeltsisetallale ja 4 Ibuka tabletile suhteliselt vähe tunda aga kahjuks olin jalad kõva pingutamisega rattas üsna pehmeks sõitnud. Sellegipoolest suutsin maratoni esimeses pooles hoida suhteliselt head tempot ja teises pooles iseloomu pealt läbi krambihoiatuste ja kõhuvalu siiski rahuldava tulemuse ära teha. Aeg 3h.45min kopikatega. Kogu aeg tuli 9h:55min ja17sekundit ehk eesmärk sai kenasti täidetud ja lõpuemotsioon oli nii võimas, et võttis üle mitme aasta korraks ka pisara silma. Pärast protokolli sirvides selgus, et võitlesin individuaalses arvestuses välja 9nda koha ja meeste (M18-40) klassis lausa 4nda koha. Poodiumist jäi puudu täpselt 4min ja 23sekundit. Samas minust ettepoole jäid väga tugevad mehed kellele pole absoluutselt häbi kaotada.Tahaksin siinkohal edastada suured tänusõnad Bruno Nopponen ‘ile, kes tegi minust ühe napi kvartaliga hoopis teist masti ujuja kui olin enne, Priit Ailt ‘ile kelle trenniplaanid, head nõuanded ja motivatsioonisõnad aitasid mind sellise super tulemuseni ja eesmärgi täitmiseni, oma suurepärasele vennale Laurile kelle debüüt minu supporttiimis oli profitasemel, vennanaisele Mari Liis ‘ile kes utsitas, julgustas, pildistas ja aitas väga palju ning otseloomulikult oma kõige kallimatele Jaanika Liipa ja Isabella’le kes kõik need minu trennis veedetud (ehk nende juurest eemal veedetud) tunnid mulle andeks andsid ja minu hobi ikka toetavad. Loodan, et tegin teid kõiki selle võistluse ja tulemusega uhkeks, mina igatahes olen küll uhke,et mul sellised taustajõud on!\nHarry vastas 18. aug 2015 01:22\nTriathlon Estonia 16.08.2015 muljed\nMeie võistkond Ühe Ema Lapsed startis sellel üritusel teist korda ja nende väheste kogemuste najal on ürituse korraldamisel suur samm edasi tehtud. Kitsaskohti tunnetasid valdavalt pigem suurema triatlonikogemusega osalejad. Meie leidsime eest suure rõõmu osalemisest, eneseületusest ja positiivsetest emotsioonidest.\nMis kõige rohkem meeldis?\nTore, et sellel aastal lisandus lastetriatlon, mis andis motivatsiooni ka noorem generatsioon kaasa võtta ja osalema utsitada.\nOsalejate arv on jõudsalt kasvanud. Võistkondlikul poolpikal triatlonil osalejate arv oli kahekordistunud ja konkurents mõjub alati hästi. Loodetavasti tulevikus on tiimidele ka eraldi arvestus mees-, nais- ja segapaaride osas.\nKiidame toredaid särke ja üllatuslikku nännikotti. Tõesti ei oodanud, et midagi sellist koos medaliga kaela riputatakse.\nSüüa sai, ja peale pikka emotsionaalset võistlust on kena kõhutäis alati teretulnud.\nMärkasime ka lõõgastustelki ja snäkilauda.\nUus koduleht meeldib enam.\nVõistkonnast ja võistlusest\nMeie võistkonna näol on tegemist sportliku ema lastega, kellele väike spordipisik vist rinnapiimaga kaasa antud. See pisik sunnib ikka paaril korral nädalas kodust välja minema ja aastaajale kohast liikumist otsima. Ujumise, ratta ja jooksukilomeetreid ei ole meist vist keegi üles täheldanud ja seega ei oska ma treeningumahte välja tuua.\nKuna Meriliis on noorpõlves 6a ujumisega tegelenud ja 2014 aasta suvine prooviujumine näitas, et vend Märt jääb seljataha, siis sai 1,9km talle katsumuseks, mille ta eelmisel aastal nii üllatusliku 38 minuti ja 6 sekundiga lihtsalt ära tegi. Sellise motivatsioonilaksu peale läks kahe lapse ema üle aastate ujumistrenni tagasi ja sel aastal parandas oma tulemust veel kuue minuti jagu. Vägev, eks ole?!\nEelmisel aastal oli ratast ja jooksu Rita ning Märdi vahel keeruline jagada, kuna mõlemas on vend tunduvalt tugevam. Võtsime aluseks Tartu rattaralli ja jooksumaratoni tulemused. Keeruline matemaatika näitas, et ajaliselt kaotame vähem, kui Rita sõidab ratast ja Märdile jääb jooks. Eelmisel aastal oli minu tõsine eneseületuslik aeg 3:07:41 90 km rattadistantsil kõige viimane. Uskuge, ma olin ikkagi nii õnnelik! See aasta püüdsin leida vähemasti korra nädalas aega ratast sõita ja kuigi need sõidud jäid vahemikku 45-65km ja ainuke pikem sõit oli Tartu rattaralli, oli füüsiline ettevalmistus vast siiski parem. Lisaks sai ostetud uus ratas, mis vähemasti näeb maanteeratta moodi välja. Hoolimata vastutuulest ja rattakingade puudumisest sõitsin sel aastal välja 10 minutit parema aja. Kripeldama jäi 30.km-l käe alt ära vajunud triatloni juhtraud ja ratast hoiualasse tõstnud mehe kommentaar: see ratas on ikka väga raske triatloni jaoks. Pole hullu! \nMärdi pärast me muretsema ei pidanud. Tema teeb ära, mis vanemad õed ütlevad. Eelmine aasta oli tema aeg 1:42 võistkondliku jooksudistantsi viies aeg. Kahenädalane puhkuseaegne tugev treening tõi seekordseks ajaks 1:37. Võisime teda seljale patsutada ja siiralt kiita. Sellist tublit väikevenda pole mitte kõigile antud. \nLisaboonuseks oli seekord ka asjaolu, et minu kohale jõudes oli Märt valmis kohe rajale minema. Eelmisel aastal, kui arvestus andis minu oletuslikuks sõiduajaks neli tundi, ei olnud venda mitte kusagil. Mikrofon jõudis teda mitu korda kustuda ja selle vahetuse aeg venis juba üle kahe minuti.\nJärgmisel aastal püüame oma tiimiga viie tunni piiri alistada!\nHoidke meile pöialt! \nRita vastas 18. aug 2015 14:33\nMinu esimene täispikk. Aeg alla 11h ja kogu võistlus oli puhas nauding :). Tänud korraldajatele. Sellise suure ettevõtmisega ongi palju tegemist ja juhtub kindlasti nii mõndagi (nii korraldajatel, kui võistlejatel).\nPositiivse poole pealt lisaks üldisele kordaminekule mainiksin ära tüdrukuid Kanama viadukti pealt, kes igal ringil isuga ergutasid (loodan, et mitte ainult mind).\nÜks mainimist väärt vahejuhtum, mis küll mind, kes esikoha eest ei võistelnud, ei mõjutanud, kuid tundus kuidagi tagurpidi: Pärnu mnt pealt paremale Ääsmäe-Haapsalu mnt-le pöörates oli peale bensiinijaama reguleerija, kes pidi autod kinni pidama, et meid uuele ringile lasta. Ühel viimastest ringidest tuli sealt vasakult pikk veok ning reguleerija ütles mulle “sina oota” ja lasi veoki enne mind läbi. Päris jalga maha ei pidanud panema aga natuke vingerdasin küll, et hoogu sees hoida. Enne mind oli 100 m tühjus ja taga ei paistnud ka rattureid, samuti ei olnud sõidukitel sel hetkel seal mingit järjekorda. Korraks sain pahaseks aga eks meil kõigil oli võistluse ajal emotsioonid üleval. Natukese aja pärast juba mõtlesin, et võibolla läks tal pika reguleerimise peale sassi, kelle enne võiks läbi lasta :).\nJuba eespool mainitud pika distantsi Keilasse sissesõit tekitas seevastu tõsisemat juurdlemist. Veel praegugi on juhendis kirjas, et pikk distants teeb Keilasse vasakpöörde ja lühike mingi aeg eemal tagasipöörde. Ise kaotasin seal julgelt paar minutit, kuna oli just infotunnist meeles see otse Keilasse pööramise jutt ning laskusin seal kohapeal oleva reguleerijaga jutuajamisse. Õnneks oli ta endas raudselt kindel ning ma hakkasin ka enda mälus kahtlema ja tegin selle pauna vaikselt tiksudes ära.\nMuidu kõik hästi, järgmisel aastal uue hooga!\nIndrek vastas 18. aug 2015 19:27\nMinu esimese täispika triatloni kogemust ja arvamust võistlusest ning soovitusi algajale saab lugeda siit: http://kristjanjansen.blogspot.no/2015/08/triathlon-estonia.html\nKristjan vastas 19. aug 2015 11:00\nSelle aasta emotsioon on kuidagi eriti terav ja vastuoluline. Mõni ütleb, et süües kasvab isu aga mina ütleks, et treenides selgineb eesmärk.\nMinu väga „märg unenägu“ oli lõpuaeg 9:15-9:20, mis tähendas igal alal eneseületust ja ideaalseid tingimusi. Põhilist edasiminekut lootsin jooksus. Plaan oli teha maratonis aeg 3:20-3:25. Teistel aladel sõltub väga palju ilmast ja seal nii konkreetseid eesmärke ei seadnud.\nUjumise start oli jällegi tavapärane. Tõmbasin ennast etteotsa ja vaatasin, et Toomas Lelov sättis ennast minu kõrvale kontrollivale positsioonile. Nii me koos ujusime- meeskonna omadele ma tähelepanu ei pööranud, sest nemad ei pea hiljem väntama ja lõdvestusjooksu tegema.\nÜhel hetkel läksin Toomas Lelovi jalgadesse ja mõtlesin, et las mees teeb tööd, kuid siis hakkas ta oma tavapäraseid sikk-sakke tegema ja mina ei tahtnud 3,8km-le niipalju juurde ujuda ja lasin tal oma teed minna. Tõmbed olid pikad ja rahulikud ning mingil hetkel tabasin ennast mõttelt, et äkki isegi liiga rahulikud. Esimese ringi lõpus tegin viimase poi juures ühe ja ainsa apsu ning minu kõrvale jõudis Vladimir Galkin, kes tugeva ujujana plaanis ujuda alla tunni. Ujusime kõrvuti ja aegajalt lasin temal tööd teha ja ujusin jalgades. Veest väljudes vaatasin kella ja naeratus tuli näole, naine hüüdis ka täpsustatud aja- 56 min ja 40 sek.\nKiire ja mitmeid kordi harjutatud vahetusala ning ratta selga. Sedakorda olin esimest korda elus rattale alla sättinud ette kõrge (ca 90mm) aerojooksu ja taha ketta ning lootsin sellelt kombinatsioonilt tõhusat ajavõitu. Põhiline, mis see kombinatsioon tagas oli väga väsinud vasak õlg, sest tuules pidi kogu aeg vastu hoidma, et suurel kiirusel ikka rajal püsida. Ei ole enne märganud, et mul rattasõidust õlg ära väsib.:-)\nKuna kõiki andmeid registreerib randmel olev kell, siis seda sõiduajal eriti ei jälginud. Rattaetapil oli plaanis sõita pulsi järgi ja hoida pulssi 140 juures nagu viimaste aastate täispika rattaetappidel. Ideaaltingimustel (tuulevaikus, temp 18-20 kraadi) lootsin aega 4:45-4:50. Ühel hetkel ca (60km), kui kiirust vaatasin ja nägin, et keskmine on üle 40km/h, siis mõtlesin, et täna on minu päev. 90km aeg oli 2:17, tuul tõusis ja konkurendid hakkasid maha jääma- kõik see lisas enesekindlust, et jooksuetapile minna rahuliku südamega. Teise poole distantsist sõitsin ajaga 2:26.\nIgal ringil sõin ühe geeli või batooni ning üle ringi võtsin lisaks ühe pooliku banaani või terve hapukurgi. Rattal oli kaks pudelit: ühes Värska mineraalvesi ja teises erinevad isotoonilised joogid.\nToomas Lelovi sain teisel ringil kätte ja uhasin mööda, kuid nägin, et mees üritab mul 10-15m kaugusel sabas püsida. Pool ringi see tal ka õnnestus. Ainus, kes minust mööda sõitis oli meeskonna sõitja Jaanus Mägi. Tema algkiirus tundus minule selgelt üle võlli, kuid mõne aja pärast märkasin, et meie vahe püsib. Vahepeal arvasin ekslikult, et sõitsin temast ise mööda. Raimo Kivioja, kes eelnevatel aastatel mootorrattana mööda kihutas, oli sedakorda küll kiirem, kuid tänavu olin ma ka ise „mootorratta“ seljas ja kuna ta oli minust poole ringiga ees, siis oli hea kiirusi võrrelda.\nTuttavatele sai ikka viibatud, kuid ainult mõni üksik viipas teiselt poolt teed vastu- ju siis oli piisavalt raske, et säästeti energiat väntamiseks. Tänu sellele, et numbritel olid nimed peal, siis sai mõõdumisel ka uusi osalejaid ergutatud.\nEsimest korda täispika jooksul tabasin ennast mõttelt, et käike jääb väheks. Tagantuuleotsal oli distantsi teises pooles kiirus pidevalt üle 50km/h ja kadents hakkas harjumatult suureks minema.\nVahe kindlalt ja vääramatult aina kärises- Lelovilt sõitsin iga ringiga 1- 1min ja 10 sek eest ära. Aloga oli vahe juba nii suur, et arvestades meie jooksukiirusi olin tema juba lähimate konkurentide seast välja arvanud. Oleks vaid teadnud, kuidas ma tol hetkel alahindasin oma konkurenti. Silma hoidsin peal ka Aivar Juusil, keda tean stabiilse sõitja ja jooksjana, kuid kõik tundus kontrolli all olevat. Ainus, kellest ma lahti ei suutnud rebida oli minu jaoks tundmatu tegija Martin Kumm, kes liikus minuga samas tempos. Õnneks olin ujumises turvalise vahe sisse saanud ja mul oli lihtne tal silma peal hoida, sest tema oli kogu aeg teisel pool Pärnu mnt-d. Kristjan Melikov tundus turvalisel kaugusel olevat ja teades, et tegemist mehe esimese täispikaga, siis lootsin ta enda selja taga hoida, sest jooksus meil nii suurt kiirusevahet ei ole.\nVahe lähimatega oli viimases värskenduspunktis minu abilise andmeil 7-10 min. Keila suunal lasin tempot pisut alla, et joosta värskete jalgadega. Tankisin ennast korralikult täis, venitasin sõidu pealt sääri, reisi ja puusi ning tegin kõik vähegi võimalikud ettevalmistused jooksuks.\nVihaseks sain rattaetapi lõpus, kus reguleerija ei lasknud mul Keilasse sisse sõita, vaid saatis edasi Paldiski poole. Täispika tagasipööre oligi 1,3km kaugusel ja seal pani korraldaja terve kaitseväekolonni minu pärast seisma. Siinkohal sügav kummardus talle. Võrreldes osade võistlejaga tegin mina siis lisaks 2,6km. Eelmine päev näitasid korraldajad briifingul kaardi pilti, kus tagasipööre läks sealt, kus ma tahtsin keerata. Samuti oli kirjas ka kodulehel olevas rajakirjelduses (Keilas sooritatakse täispikal distantsil vasakpööre Paldiski maanteele). Esimest korda Eesti täispika ajaloos näitas minu kell, et läbitud on täpselt 180km ja sõiduks kulus 4:44, keskmine 38,3km/h ja maksimum 55km/h. Keskmine pulss 139. Oleks julmalt kohtunikust mööda sõitnud oleks aeg olnud 4:41. Aga ei tahtnud esikohal olles sellise tühiasja eest ajalist karistust ega disklahvi saada.\nMaratonis plaanisin aega 3:20-3:25. Ja esimene pool läks täpselt plaani järgi. Pidin jooksma 8 ringi. Kolmandal ringil tegin kalkulatsioone ja silmad läksid punni pähe, et täna tuleb 9:00 ära. Siis tegin korrektuurid, et kindlasti vajun distantsi teise poole ca 10min ära ja saan aja 9:10. Kõik need kaunid ja ülevad mõtted peas läksin neljandale ringile ja siis sain 19 km sellise krambi paremasse reide, et pidin ca 200m inisedes ja longates jooksma. Tagasipööru punktis viskasin rahulikult käies kaks topsi vett sisse ja siis tuli eluvaim tagasi. Poolmaratoni aeg 1:42, kuid olukord läks järgmises värskenduspunktis nii kehvaks, et ütlesin naisele, et ma tahan nüüd ära surra. Mul olid sellised valud kehas ja reites, et seisin ettepoole kummargil ja ei tahtnud ennast liigutadagi. Organism oli hoobist energiast nii tühi, et ma ei suutnud enam edasi minna. Konkurentide naiste käest sain soolakapslid, Marko Albert ja Rauno Miljand ärgitasid edasi jooksma ja siis ma läksin jälle. Viienda ringiga ronisin august välja, kuigi tagasipöörupunktis pani Lelov hooga mööda, aga teadsin, et see on maraton ja siin võib igaühega veel kõike juhtuda. Proovisin kõik oma tehnikad ära- naeratasin, ergutasin kaasvõistlejaid, mõtlesin jooksutehnikale, mõtlesin lastele jne. 6 ringi ajal sain ennast niipalju tööle, et see oli jälle jooks, kuid tempo oli kõvasti kukkunud (5-5:30 km peale) ja siis hakkasin uduselt nägema-pilt läks kahekordseks ja kõik oli nii nagu vaataks vee all lahtiste silmadega. Ahastus tuli peale- kurat, kas ma pean sellepärast katkestama, et ma ei näe enam? Jooksin edasi, sest rada ma ju teadsin ning tasapisi nägemine taastus. Seitsmendal ringil lootsin, et pidevalt lähenevad Kristjan, Alo ja Aivar ikkagi ei jõua mulle nii lähedale ja kui jõuavadki, siis ma kannatan nende tempo ära. Kristjan läks mingi hetk mööda, kuid ausalt öeldes enam ei teagi millal. 8 ringi alguses hakkasid jälle sellised valud üle kere ja jäsemetes ning siis läks Alo mööda. Hambad ristis pressisin järgi, kuid 300 meetriga suutis ta minu eest 100m ära joosta. Minu ainus lootus oli, et ta teeb endale liiga ja ma saan ta ikkagi kätte. Järgnev oli muidugi katastroof- minu kiirus langes hetke pärast 6:30 km peale ja selja taga nägin juba Aivarit. Tagasipööru punktis üritasin meeleheitlikult tal sabas püsida, kuid ei suutnud. Teadsin, et tagant tulev Vladimir mind kätte ei saa, kui ma just roomama ei hakka ja Martin oli niipalju maas, et teda peaks roomates ka edestama.\nFiniši pildil on mul rõõmus nägu, kuid järgmine hetk olin rohu peal pikali ja silme eest oli must. Hääli kuulsin ja aru sain, kes mu ümber sagivad, kuid silmad ei näinud midagi.\nJooksuaeg 3:43 ja lõpuaeg 9:27, mis tähistab uut isiklikku rekordit.\nSõbrast abilise ja naise vahel lohistati mind massaaži ja seal puhus lapsepõlvesõber mulle uuesti eluvaimu sisse, kuigi selleks kulus oma pool tundi. Terve õhtu keeras sees nii hullusti, et tavapärase muljetamise asemel nokkisin pisut süüa ja siis olin jälle taastustelgis külili ja üritasin seda toitu sees hoida.\nTänud konkurentidele, kes selle päeva meeldejäävaks tegid. Tänud raja ääres kaasaelajatele-see aitas kõvasti kaasa, kuigi rajal kaasaelajale see eriti välja ei paista.\nToomas Loho vastas 19. aug 2015 22:02\nJa nüüd tuleb osa, mille avaldamist kaalusin ma kolm päeva. Mõtisklesin, kas negatiivse tagasiside avaldamine siin on mõttekas või panna siia ainult positiivne? Lõpuks otsustasin, et avaldan mõlemad, sest eesmärk on ju see, et järgmise aasta võistlus oleks parem ning negatiivseid emotsioone oleks võimalikult vähe.\nKiitused ja laitused.\nVõistlus on läinud suuremaks ja sellega seoses on kasvanud ka võistlejate ootused. Briifingul avastasin, et kaasa antud vahetusala kotid on tavalised sangadega kilekotid. Poes nendega käia on lihtne, aga visates võistlussituatsioonis asju kotti ja lootes neid hiljem sealt ka leida, siis on kahtlane. Seepärast võtsin ujumisalasse oma koti, et ma oma 600 EURi maksva kalipso ikka kotist leiaks. Eelmine aasta olid nö nööridega prügikotid, mida on lihtsam avada ja sulgeda. Seda varianti võiks ka järgmine aasta kasutada. Teiseks, hommikul ei olnud stardialas WC-d. Mis siis ikka-võssa! Aga vaesed naised ja need, kellel nr 2 häda!\nStardialas seisis ka ilma mikrofonita kommentaator, kes eelnevatel aastatel on ikka infot jaganud, aga tänavu oli vaikus.\nStardialast ei leidnud mitte ühtegi prügikasti.\nAutot ei olnud stardialas kuhugi parkida, sest tõkkepuu on seda teed sulgenud juba 10 kuud. Keegi vist jättis ettevalmistusperioodil midagi tegemata!\nStardisignaal oli teist aastat täiesti arusaamatu. Kui ma ei oleks Urmas Paejärvele sellel hetkel otsa vaadanud, siis ma ei oleks aru saanud, et kostis stardisignaal. Suruõhuga pasun maksab 8 EURi.\nUjumise raja väike muudatus oli väga hea. Üle ei tea kui mitme aasta sain ainult korra käed vastu põhja ja vetikatest pääsesin.\nRatta värskendusalast on juba kirjutatud. Algusaastatel olid seal abiks triatleedid, kes hoidsid ühes käes veepudelit ja teises spordijooki ning vastavalt soovile ulatasid ühe või teise. Ja nad seisid laua ja sportlase vahel, mitte laua taga. Tundub, et see aasta see ei toiminud. Instruktaaž oli seega puudulik. Kommentaaridest saab lugeda, et keegi eeldas, et talle antakse pudel. Ega ikka ei anta, kui rahvast palju. Kui tahad väga head teenindust, siis tule oma abilisega. Mina olen juba 10 aastat nii võistelnud ja tean, et saan oma pudeli koos söögiga kiirusel 35+km/h kätte.\nMinu rattaraja abiline oli alguses segaduses, sest stardinimekirjas olevad numbrid ja võistlejate tegelikud numbrid ei läinud alati kokku. See häirib kindlasti ka pealtvaatajaid.\nAvaldan kiitust rattaraja värskenduspunkti pealikule, kes suutis selle massi ära ohjata ja kõik autod oli ilusasti tee äärde pargitud ning ei olnud hirmu, et keegi avab ootamatult ukse või hakkab kuhugi vahele parkima. Värskenduspunkti läbimine oli see aasta minu arvates üks ohutumaid selle võistluse ajaloos.\nRattaraja segadusest Keilasse sissepöördel kirjutasin ise ja teised on ka sellest kirjutanud ning lisaks rääkisin peale võistlust ka peakorraldajaga. Paneb siiani vanduma. Kui on plaanis ka järgmine aasta tagasipööre selles kohas teha, siis peaks seal olema kohtunik, kes kirjutab numbreid üles või antenn maas, mis kõik võistlejad ka registreerib, et ei peaks nuputama, kuidas mõni on suutnud viimase 10km-ga 3-4minutit kiiremini sõita.\nReguleerijad rattarajal olid ohukohtades ilusasti olemas ja tegid oma tööd, kuid keda ma ei näinud oli kohtunikud rattarajal, kes oleks pidanud jälgima tuulessõitu ja abi andmist väljaspool värskendusala. Osa keelatud rattaabist on lausa piltidega dokumenteeritud Facebookis! Ma ei kutsu üles selle eest disklahve määrama, kuid meenutan, et kui Indrek Teppo võitis ajaga 8:59, siis istus ta vales kohas saadud söögi eest oma 2 minutilise trahvi ilusasti ära.\nT2-s tekitas segadust see, et kuhu panna oma varustuse kott. Eelmine aasta rebiti see mul kohe käest, Saksamaal Rothis samuti. See aasta ei olnud juhendis sellest sõnagi ja samuti polnud ühtegi abilist vastamas mu küsimusele. Riputasin ta siis uuesti nagisse tagasi. Variant on teha üks suur korv või kast kuhu see jooksupealt visata või siis märgistatud ala, kuhu ta poetada.\nUus jooksurada meeldib mulle siiani joostutest kõige rohkem, kuid liidrina oli mul paaris kohas kõhklus, kas ma jooksen ikka õigesti, sest terve ringi peale ei näinud ma ühtegi reguleerijat, korraldajat ega ei olnud mul juhendijärgset ratturit ees. Ühe korra pidin ka auto alla jooksma Ehitajate ja Kruusa tee ristmikul. Seal on alati olnud reguleerija, kuid mitte tänavu. Sellest hoolimata on uus rada oluliselt ohutum ja abilistele ning kaasaelajatele meeldis see, et hõlpsasti oli võimalik kahes kohas kaasa elada ja abi pakkuda. Olen kahe käega selle poolt, et järgmine aasta oleks sama rada.\nKuid paaris kohas oleks pahatahtlik võistleja saanud oma elu oluliselt lihtsamaks ja distantsi lühemaks teha. Esimene koht on Pargi teelt laululava juurde viiv tee, kus silmasin nii mõndagi, kes tegid paar sammu laululava suunas ja siis saades aru oma veast, tulid tagasi Pargi tänavale. Teine koht oli haigla juures, kus oleks saanud teekonda suisa 1km võrra lühendada, sest keegi mind ju kuskil kirja ei pane ja ühtegi reguleerijat ega korraldajat ei ole.\nEelnevatel aastatel on kergliiklusteel tagasipöördes olnud korraldaja või kaamera statiivil võistlejaid registreerimas, tänavu ei olnud midagi. Värskendusala laud oli minu hinnangul 5m pöörangule liiga lähedal, sest paaril korral läks seisvate joojate vahelt läbi saamisel kitsaks. Lisaks oli teetõke ca 1m kaugusel koonusest ja esimesel ringil vaatasin, et kuidas ma siit läbi peaks mahtuma. Eelnevatel aastatel sellist probleemi ei täheldanud.\nKuna jooksurajal ei olnud ühtegi organisaatorit ega reguleerijat, siis oli seal väga palju keelatud saatjaid ratastel. Ühega oleks kolmandal ringil lausa poksima hakanud, kui ta arvas, et tema peab oma jooksvat meeskonna liiget saatma nii, et teised jooksjad peavad eest ära tulema. Lisaks toimus ratastel saatvate abiliste poolt jootmine ja söötmine suvalistes kohtades. REEGLID!!!! Järgmine kord olen karmim ja annan kohe protesti sisse.\nMeeldis jooksurajal olnud Enerviti kirjadega värskenduspunkt finiši lähedal, kus oli selgelt aru saada- paremal vesi ja toit, vasakul spordijoogid. Ainult vaesed väliskülalised ei saanud eestikeelsest jutust ja siltidest aru. Tasub ka inglisekeelsed sildid panna.\nUus finišikoht meeldis mulle väga. Samuti taastusala sealsamas kõrval. Oli ohutum (ei pidanud pidevalt Ehitajate teed ületama) ja võistlejad ning toetajad olid koos. Eriti hea oli taastustelk, kus sai istumiskottidel vedeleda.\nVõistlusjärgne toitlustamine jooksualas oli sellel aastal väga positiivne. Võistlejatele tasuta ja kaasaelajatele mõistlike hindadega valik. Ja jällegi, kõik olid kompaktselt koos ning sai suhelda.\nMeeldivalt üllatas finišijärgne nänni valik. Väga õige suhtumine, et oluline on taastumine ja selle põhjal tehtud valik- jahutusgeelid Icepowerilt, taastusjoogid jms. Väga kiiduväärt. Lisaks oli see aasta massaaž tasuta ja see oli minu päästerõngas peale pingutust.\nSärkide puudumisest on kahju. Kuna mina sain oma särgi „eriteenete“ eest juba varem, siis kandsin seda neljal viimasel võistlusel uhkusega.\nTore oli see, et sponsoreid oli rohkem ning silmarõõmu pakkusid sportlikud ja kaunid neiud, TÜ/Rocki tantsutüdrukute trupist “Defitsiit”.\nOsalejate arvu pea kahekordne kasv on väga positiivne. Arvan, et siin tuleb tänada aktiivset müügimeest Toomas Greenbaumi. Oleks väga vahva, kui järgmine aasta oleks see number jälle kaks korda suurem. Arvan, et siin mängis kaasa ka uue kodulehe arusaadav ja lihtne kujundus. Lisaks pidev pildil olek Facebookis ja pidevad meeldetuletused meilil ja kodulehel. Selle aasta müügitöö oli tõesti vapustav. Samas ei lõppenud tegevus Facebookis ja kodulehel ka peale võistlust. Üks idee, mida veel teha on jagada nõuandeid taastumise ja nö normaalsesse ellu tagasituleku osas.\nHoolimata sellest, et laitusi sai kirja rohkem, kui kiitusi, on üldine emotsioon positiivne. Eelnevate aastatega olete lati nii kõrgeks sättinud ja samas ka kõik teised triatlonivõistlused on väga hästi organiseeritud ning nüüd ei saa enam lati alt läbi joosta.\nUrmas, Toomas jt kümned korraldajad. Pea püsti ja edasi. Lisaks meenus mulle võistlusel ühes kurvis nähtud ingliskeelne silt: Quitters don’t tri. Triathletes don’t quit.\nToomas Loho vastas 21. aug 2015 22:04\nToomase jutuga täiesti päri, samad asjad hakkasid silma ka omale suures plaanis, kogu meeletult keeruka korralduse juures on need küll väiksed asjad, kuid kui ka need saab paremaks siluda siis on suisa ideaalne üritus:-) Keep up the good work!\nAarne vastas 22. aug 2015 08:22\nMinu esimene täispikk :D, nädala möödudes vaadatuna\nNagu ikka avaveeujumistes valin enne starti välja endast tugevama ujuja kelle järgi üritada siblida, siis ei pea ise neid neetud rajatähiseid vahtima  ja seekord oli selleks hr Rosemberg. Teadsin et, ta on minust kindlalt parem aga ta oli ikka liiga palju parem, et kaotasin ta kohe silmist ja ei jäänudki muud üle kui üksinduses kena suvehommikut ja ujumist nautida. Aeg 54.08 muidugi super, vees lainetus väiksem kui mõnes basseinis, vesi mõnusalt soe, et ei oleks raatsinud kohe veest väljagi tulla aga minus tekkis väike kahtlus kas ikka see distansi pikkus oli 3,8 km? Meil siin Eestis korraldatavatel triatlonide võistlusel armastatkse ikka ujumise osatähtsust pidevalt vähendada ( näit Tartu mill ujumine allavoolu kalipsodes irv nagu pardiralli  või see 111 varsti on triatlon ka see kui enne rattasõitu käid dushi all). Usun et kunagi kui see triatlon leiutati siis pidid olema kas mingid korralikud lained või hoovused, et ujumisel ka mingi mõte oleks. Hetkel tundub küll et tegemist on duatloniga kus stardi järjekord pannakse paika selle järgi kes kiiremini end märjaks kastab.( Niteks kui minu ujumise aeg oli ~40% parem kui hr ministril ja tema rattasõidu aeg oli minu omast parem ~20%, siis mille krdi pärast sai tema jooksurajale ~ 40 min varem  loogiline oleks ju vastupidi ).\nVahetusalas oli mul kohe plaanis mitte kiirustada. Kombest loobusin ja panin ikka rattariided (pampersid paksemad  ) oli veel kavas üks banaan ära süüa aga kuna ujumisega mingit erilist energiakadu polnud siis see jäi minust kilekotti, olin vist molutanud seal vahetusala telgis niikaua (3:51)et üks härrasmees pidas vajalikuks delikaatselt meelde tuletada et rattasõit ootab ja jeeee 180km siit me tuleme.\nRattasõidus olen ma äpu aga varasemalt läbisõidetud Tartu rattaralli (142km) andis lootust et suudan selle ikka juhendis kehtestatud kontrollajaga läbida. Kui Tartus võtsin kaasa enda turgutamiseks energia keele, siis seekord neist loobusin ja asendasin batoonidega sest, minu jalgrattasõiduoskuse tõttu oli Tartus keeruline neid keelipakke sõidu ajal avada ja see lõppes sellega et, käed, lenks põlved jne. olid kõik selle krdi kleepuva lögaga koos . Igal ringi jaoks üks batoon ja peale neljandat ringi kippus sellest läägest spordijoogist ja batoonidest süda pahaks minema. Ja siis ma tänasin kõige vägevamat et mul oli niipalju tarkust endale üks korralik kolmekordne suitsupeki ja juustu võileib (nii suur kui üks ratta sadulakott mahutada võib ) ühes võtta ( täielikust õndsusest jäi lahutama kann õlut või vähemalt pakk keefiirigi ) Ennast korralikult tankinuna oli jõudu jätkamiseks kuigi enne rattasõidu lõppu olin nii tüdind et, viimasel ringil unistasin juba jooksmisest nagu inimene kes on kaua merel olnud ja igatseb kindlat pinnast. Keilasse jõudes usaldasin neid reguleerijaid sest, esiteks ei viitinud ma ise mõelda ja teiseks on alati kahtluse korral targem see paar kilti rohkem sõita kui pärast taluda süümekaid et sa ei läbinud võistlusrada täielikult. Ja kohal ma olingi ajaga 6:09:57,5.\nOma haige põlve tõttu olin selleks korralikult valmistunud. Ajal polnud tähtsust. Jalg tuli korralikult külmakreemiga sisse määrida, kompressioonipõlvikud jalga ajada elastik ümber põlve ajada ja selleks kõgeks kulus üle 6 minuti. Aga vääris seda sest ma ju lõpetasin  Ei põdenud ka selle pärast kuhu see T-2 kott jätta. Riputasin suvalisse nagisse ja peale võistlust sain probleemideta kõik ilma kadudeta kätte\nEi midagi erilist 8 korda sai Rootsi lauas einestamas käidud ja kaheksa ringi jooksmist imiteeritud. Enda kiituseks võin öelda et ma kordagi ei kõndinud vaid värskenduspunktides seisin aeg 4:47:19,5\nSuper ära tegin.\nLõpetuseks kõigile kahtlejatele kes veel pole täispikka tegema läinud – see oli kukepea, ärge põdege ja tulge järgmine aasta starti. Kas ka ise tulen ei oska öelda, kas leian piisavalt motivatsiooni. Järgmine samm peaks ju olema poodiumikoht aga vaatamata sellele et olen järgmine aasta 50+ on ka selles vanusegrupis ikka eriti sitked eluaegsed spordivanad ees kellel minul kes paar kolm aastat tagasi loobus halbadest elukommetest ikka väga raske vastu saada.\nSven Rohlin vastas 22. aug 2015 14:01\nHooaja alguses oli eesmärk läbida see aasta mõned jooksumaratonid normaalse ajaga (soovitavalt alla 4 tunni).\nKuna talv oli lumevaene ja võimaldas metsavahel jooksmist, siis tundus eesmärk püütav. Talve ja kevadepoole jooksin paksu tallaga tossudes. Paar nädalat enne Tartu kevadjooksu (23km) võtsin kapist välja õhukese tallaga tossud. Ilmselt see sai ka saatuslikuks, sest arvatavasti jalatsivahetus koormas liigselt lihaseid. Tartu jooksu 11 km tekkis parema sääre alumisse otsa valu, mis mõne km järel kolis sääre laiemasse kohta. Lonkisin raja valu trotsides lõpuni. Aeg paar minutit üle kahe tunni. Tulemuseks kolmanda astme säärelihase rebend. Midagi uut. Pole varem lihast ära rebestanud.\nTänu füsioterapeudi näpunäidetele sain kuuga lihase enam vähem töökorda. Maksimumkoormust julgesin lihasele anda peale kahte kuud.\nReaalsuses kujunes pikaks triatloniks valmistumine nagu enamus aastatel. 1,5 kuud enne võistlust avastasin, et vorm pole eriti kiita. Liikusin küll mõistlikult, kuid rattakilomeetreid oli hädine 500km ja ujumist viimasest triatlonist alates maksimaalselt 2km. Ainus, millega võisin rahule jääda oli jooksukilomeetrite hulk.\nVõistluspäevaks oli kogunenud rattakilomeetreid 1000-1500km ümber (neist enamus 83 km treeningringil). Pikemaid otsi (1-2 km) ujutud vast 8 korda.\nAinsaks võistluseks peale Tartu kevadejooksu oli Tudu triatlon, kus oleks äärepealt ujumisel põhja läinud, sest venitasin enne starti vihmast märjale nahale kalipso ja tõmbasin krõpsu liiga tugevalt kinni. 200m ujumise järel läks pilt eest. Sain kalipso krõpsu kuidagi lahti, kuid seejärel tekkis tõeline foobia, millega võitlesin pool distantsist.\nVõistluspäeva hommikul sujus kõik ilusti.\nPeale stardipauku võitlesin vees jälle foobiaga, eriti süvendas seda see, et mitu korda ujuti selga. Sulistasin rahulikult umbes 1 km seejärel tundsin ennast vees üsna hästi. Teise ringi lõpus nägin Jürgenit, kiirendasin veidi, et järgi jõuda, kuid Jürgen tõstis tempot ja ma loobusin. Garderoobis läks nagu tavaliselt palju aega. Ratta selga istudes oli üllatavalt hea enesetunne.\nRatta toidupunkti jõudes tegin nagu tavaliselt baarileti ääres peatuse. Baaridaam ja härra olid üllatunud. Ilmselt ma olin ainus, kes selleks hetkeks nende teenust vajas. Võtsin soola, kurki ja leiba. Tundsin, et banaaninorm sai hommikul täis söödud ja rosin ei sobinud täna kuidagi seedimisega. Kahe ringi järel said mu enda Isostari joogid otsa ja edaspidi täitsin pudeleid teeninduspunktis pakutava spordijoogiga. Teeninus oli igati tasemel. Kõike taheti hoo pealt pakkuda, aga mul oli aega. Olin seda varunud kohe mõnuga. Ratas tundus see aasta kuidagi eriti kerge. Sõitsin nagu tavaliselt. Vastutuule ots nina maas pulsiga 130-140 ja allatuult sirge seljaga pulss 110-120.\nLagedal määrasin ka tatiga tuulekiirust. Sõites 42 km/h kukkus tatt ratta kõrvale maha. Selle arvutuse põhjal sain lagedal tuule kiiruseks 42 km/ ja metsavahel 38 km/h.\nRattarajal pugisin ära ka oma 4 Snickersit. Tundsin, et baariletilt on justkui miskit puudu.\nJooksma minnes oli enesetunne hea. Jooksin 145-150 pulsiga. Hoolitsesin, et vedelik oleks normis ja sool-leib suus. Mingil hetkel palusin Ivol tuua mulle autost kaks saiakest, mis tõstsid liikumismotivatsiooni veelgi. Peale 15 km jooksmist muutus parema sääre alumine ots tundlikuks. See tunne tegi ettevaatlikus, meenus kevadine vasaku sääre jamade algus. Aeglustasin tempot, mingil hetkel tõusis valu lihase laiemasse ossa. Ma ei soovinud pikka võimalikku taastusravi ja/või katkestamist ning otsustasin jalutada. Jalutades püüdsin leida liikumisviisi, mis tekitaks säärele võimalikult väikse pinget. Kümmekond km enne lõppu leidsin raja servast magneesiumi tuubi. Kuna kõvad mehed olid selleks hetkeks lõpetanud, siis söenasin selle ära tarvitada (loodan, et keegi ei tundnud sellest puudust- kui nii, siis vabandan). Toidupunktist sain ka ühe keeli. Viimased 5-7 km olid kerged. Joosta ei julgenud, kartes lihasele liiga teha – kui siis äkki tagumises joogipunktis jõudis mulle heal kiirusel järgi samal ringil olev võistleja, kellel oli ka läbida viimased paar km-t. Minus tärkas veidike võistlushindu ja mõtlesin, et kihutaks koos temaga lõpuni. Teades, et lõpuspurdis jään ka kilpkonnale alla tõstsin mõnisada meetrit enne lõppu märgatavalt tempot. Sain lõpetada uhkes üksilduses. Oma lõpukiirendusega olin rebinud sisse turvalise vahe. Lihased töötasid justkui poleks eelnevalt pingutanudki.\nKokkuvõttes ei olnud aeg kõige nigelam (13:23). Häirima jäi see, et jooksusammud jäid suuresti ühe lihase taha pidama. Heameelt tegi aga see, et suutsin sundida ennast lõpuni kulgema.\nFüsioterapeudiga analüüsides jõudis ta järeldusele, et kõige tõenäolisemalt oli spordijook liiga lahja või ei olnud selle koostises piisavalt soolasid ja see kutsus esile lihaskrambi. Seega kui ajada tulemust taga, siis peab olema oma võileib kaasas. Mõni ütleb selle kohta ka, et aeg oleks passi vaadata. Pagan seda teab. Eks see tõde asu kuskil keskel\nIndrek Jürgenson vastas 25. aug 2015 16:47\n2015 sai Keilas läbitud kümnes Raudmees (kui mälu ei peta siis veidi alla 14h). Elukaaslane, kes on hariduselt füsioterapeut käis välja mõtte, et järgmiseks aastaks võiks vaadata üle toitumise ja treenida sihipäraselt- eesmärgiks läbida rada kümne tunniga. Konkreetset ei ma ei öelnud. See tundus ulme, kuid arvestades, et senised ettevalmistused on olnud pigem juhuslikku laadi kui teadlik trenn, rajal toitumine piirdunud laual pakutavaga ja kiireim aeg 12:30 vms, siis vääris see vähemalt kaalumist.\nSeptembris avastati lapsel pahaloomuline ajukasvaja. Märtsi lõpus saatsime ta elu kõige pikemale reisile.\nPeale seda tekkis aeg, et trenni teha. Kõik vajalik trenniks oli olemas alates ajast, kuni varustuseni. Enamgi veel, sõber Alar soetas endale uue maanteeratta ja andis enda vana heas korras Ultegra juppidega maanteeratta mulle. Probleeme oli aga motivatsiooniga. Oli nädalaid, kus elu oli lill ja nädalaid, kus olin täiesti mustas augus. Isegi tööle minek tundus pea ületamatu takistusena.\nJuunis matkasime elukaaslasega kaks nädalat Rootsis ratastel. Kuna plaan Rootsist Norra rongiga jõuda ja sealt mööda lõunakallast alla sõita langes ära (lihtsalt Rootsis ei käi rong ja ratas kokku), siis pikenes planeeritav matk oluliselt (üle 200km) ja graafikus püsimiseks pidime vähemalt 70 km päevas sõitma. Vaikse kulgemise asemele saime sportmatkaga kogupikkusega üle 1000 km.\nPeale rattamatka eriti ei liigutanud. Mõned korrad käisin jooksmas ja rattaga sõitmas. Ujuma jõudsin maksimaalselt viis korda (neist kahel korral võistlusel). Paar nädalat enne pikka sõitsin tempokalt oma 85 km treeningringi. Keskmine tuli üle 30km/h. Mõned päevad hiljem jooksin nauditaval tempol oma igaaastase 18 km jooksuvormi testringi ajaga 1:45. Seega teoreetiliselt olin füüsiliselt pikaks valmis.\nHommikul starti tulles ei olnud mingit tahtmist vette minna. Teadmine, et vesi on +15C-lt tõusnud+18C-ni tõstis veidi motivatsiooni. Peale mõndasada meetrit rahulikku ujumist sattusin ühe võistleja taha, kes tegi ees sakke. Proovisin ohutult mööduda. Sain isegi mööda. Korraga oli ta minu kõrval ja surus mind samuti sakke tegema. Külg vastu külge. Tegin siis kiirema lõigu. Mingil hetkel tajusin, et keegi ujub pidevalt vastu minu varbaid. Lasin tempo pea olematuks. Tänu sellele sain jälle segamatult tiksuda. Teisele ringile minnes otsisin harjumuspäraselt kaldaäärset poid, kuid ei leidnud. Ujusin, siis eesolevate ujumismütside järgi.\nRatta selga istudes oli enesetunne hea. Sõitsin 200m ja avastasin, et olin esimese ratta pannud tagurpidi (magnet valel pool). Õnneks sain selle vea kiiresti parandatud. Peale kahte rattaringi olid omad joogivarud otsas ja tegin värskendusalas peatuse. Võtsin enda ette saadetud kotist soolakapslid (tarbisin edaspidi üks soolakapsel 45 min jooksul) ja Squeezi energiageeli. Viimane pani kõhu valutama (ilmselt võtsin liiga vähe vett peale). Edaspidi tarbisin geeli minimaalselt. Panustasin rohkem värskendusalas pakutavale. See sobis minu lihtsureliku seedimisega paremini.\nRattarada oli see aasta eriti sodine. Mida kõike sealt ei vaadanud vastu- katkistest rehviribadest, kruvidest kuni klaasikildudeni välja. Avastasin, et kõige puhtam rada on vahetult vastu sõiduteed, kus sõidukid on sodi tuulega ääre poole lükanud. Nii palju rehvivahetajaid pole ma pika jooksul veel näinud. Õnneks ma ei komistanud ühegi kruvi, traadi või klaasikillu otsa.\nRattaringidel kasvas pidevalt tuul. Eriti tugevaks läks see kui olin viimasel ringil. Tundsin kuidas kiirus kukub. Tegin viaduktil peatuse, saamaks kinnitust, et üks ring tuleb veel sõita- kuigi motivatsiooni selleks oli juba keeruline leida (spidomeeter näitas 150km vms). Tütarlaps vaatas oma täis kribitud paberilehte ja telefoni. Kinnitas, et mul on ringid täis. Ma ei tahtnud nõustuda, sest Indrek P, kes on minust kordades kõvem rattamees teeb veel ringe. Kuna tütarlaps oli endas täiesti kindel, siis ma ei hakanud nii igaks juhuks veel ühte rattaringi tegema. Mõtlesin, et hea oleks kui märgil „seitse ringi“ oleks all ka kilomeetrite tähis ehk, siis kui sõidetud on niimitu km, siis sõida Keilasse.\nJooksurajale jõudes oli enesetunne hea. Paraku jalad ei ühtinud selle arvamusega. Need liikusid täpselt pedaaliringe edasi (meenusid ajad kui sai alustatud triatloniga). Lonkisin ringi ära ja võtsin enda kotist magneesiumi (tegelikult oli see mõeldud viimaste ringide jaoks). Seejärel sai juba jooksusamme teha. Motivatsiooni jooksuks ei leidnud kuskilt. Hea kui terve raja peale jooksin lõikudena kokku 15km. Kolm ringi enne lõppu kiskus säär krampi. Elukaaslane käis apteegis ja tõi pealepiserdatavat magneesiumi. Üllataval kombel toimis see pea koheselt. Viimasel kahel ringil hakkas toss tugevalt hõõruma ja seetõttu ei olnud jooksusamm eriti nauditav.\nLõpuaeg veidi alla 14h ja hea enesetunne.\nSee oli esimene võistlus, kus kasutasin oma kaasavõetud spordikeemiat (kogused olid küll pigem sisetunde järgi). Suurim kasutegur ilmselt selles, et taastumine on olnud üllatavalt kiire.\nTaaskord suur kummardus korraldajate, kaasaelajate ja eriti oma personaalsele hooldustiimile.\nIndrekj vastas 23. aug 2016 11:27\nhttp://mewkid.net/buy-prednisone/ – Prednisone 20 Mg Prednisone No Prescription ihp.waif.triathlonestonia.ee.wil.sf http://mewkid.net/buy-prednisone/\napetifa vastas 10. mai 2019 13:39\nAbout gtq.rswi.triathlonestonia.ee.xxf.ow slimmed-down [URL=http://oliveogrill.com/dapoxetine/ – priligy 60mg[/URL – [URL=http://buckeyejeeps.com/generic-levitra/ – levitra generic[/URL – [URL=http://a1sewcraft.com/order-propecia/ – online propecia[/URL – [URL=http://a1sewcraft.com/canadian-pharmacy-price/ – viagra from usa pharmacy[/URL – [URL=http://buckeyejeeps.com/cialis-lowest-price/ – cialis generic[/URL – [URL=http://livinlifepc.com/levitra-no-prescription/ – levitra on line[/URL – [URL=http://oliveogrill.com/walmart-viagra-100mg-price/ – viagra[/URL – neuropsychological artist priligy pills levitra online buy propecia online lexapro pharmacy cialis levitra different type of viagra pills virulent http://oliveogrill.com/dapoxetine/#priligy-online priligy http://buckeyejeeps.com/generic-levitra/#levitra-buy-online levitra http://a1sewcraft.com/order-propecia/#online-propecia buy propecia online http://a1sewcraft.com/canadian-pharmacy-price/#sky-pharmacy pharmacy http://buckeyejeeps.com/cialis-lowest-price/#cialis-generic cialis generic http://livinlifepc.com/levitra-no-prescription/#levitra-no-prescription cheap levitra online canada http://oliveogrill.com/walmart-viagra-100mg-price/#100-mg-viagra-lowest-price cheap viagra uk genertic viagra cheapest incontinent, registrars closed.\noduoilrenexir vastas 20. mai 2019 15:47\nNäitan tulemusi 1 - 20 (kokku 1k tulemust)\nTäname oma võistluse toetajaid:


Kuidas mängida Baccarat päris raha eest\nBaccarat / Päris raha\nVeeb Baccarat reaalrahas\nMängurite võrgus mängitavate populaarsete mängude hulgas on ka baccarat. See on kaartide võrdlemise mäng, mida on lihtne mängida ja millel on mõned usaldusväärsed strateegiad.\nKas mängijad saavad veebis baccarat mängides raha võita? See on tavaline küsimus, mida enamik selle kaardimängu fänne küsivad. Noh, vastus on jah. Baccarat mängides on võimalik teenida raha, olgu see siis online kasiino baccarat-mängud või live baccarat-mängud.\nBaccarat mängimisega päris raha teenimiseks peavad mängurid mängima päris rahaga. Enne alustamist on mõned olulised asjad, millest peaksite teadlik olema.\nEelarve seadmine Baccarati mängimiseksPanuse suuruse määraminePärisraha Baccarat kasiinodMitme valuutaga kasiinod\nEelarve seadmine Baccarati mängimiseks\nMängijate jaoks on kõige tähtsam hasartmängudele eelarve kehtestamine. Baccarat, nagu ka kõik muud kasiinomängud, on väga sõltuvust tekitav ja kui mängijad ei hoolitse, võib see haakimisel tekitada sotsiaalmajanduslikke probleeme.\nEelarve koostamisel on reegel väga lihtne. Mängijad peaksid loobuma löömast seda, mida nad ei saa endale kaotada. Mängurid raiskavad sageli kogu oma raha kasiinodele, kes üritavad kaotusi jälitada. Viimane asi - baccarat tuleb mängida lõbu pärast ja see ei saa kunagi asendada tööd ega kooli.\nPanuse suuruse määramine\nJa see ei lõpe eelarve määramisega. Mängijad peaksid olema targad ka nende panuste suuruse määramisel. On kaks põhjust, miks Baccaratis tehtavate panuste suurus on väga oluline.\nEsimene põhjus on muidugi veenduda, et mängimiseks määratud summa ei kulutata liiga vara enne, kui on aeg kontrollida. Teine põhjus on suurendada jackpotti löömise või laua tagant kasumi teenimise võimalusi.\nKuid siis peavad mängijad pidama meeles, et kuigi madalad panused suurendavad pikema aja püsimise tõenäosust, muutuvad jackpoti löömise võimalused väiksemaks.\nPärisraha Baccarat kasiinod\nVeel üks oluline asi on märkida, et kõiki baccarat-kasiinosid ei tohiks usaldada. Mõned on seal mängijate raha petmiseks või kasutajaandmete varastamiseks.\nPärisraha osas peavad mängijad veenduma, et nad mängivad ehtsas kasiinos, mis ei võida neile võitu. Siin soovitavad eksperdid mängida ainult tuntud ja litsentseeritud kasiinodes.\nLisaks kasiino mainele kinnitage, et veebisait on turvatud uusima sõjaväe SSL-krüptimisega. Häkkerid ja petturid varitsevad alati veebipõhiseid hasartmängude platvorme, pakkudes teavet tundlike andmete, näiteks veebimaksete paroolide kohta.\nMitme valuutaga kasiinod\nViimane asi, mida mängijad peaksid tähelepanu pöörama, on baccarat-kasiinod, mille veebisaidid ja rakendused toetavad erinevaid kohalikke ja rahvusvahelisi valuutasid. Miski pole nii ime, kui mängida välisvaluutas. Mängijad peavad oma ennustuste suuruseks alati lööma valuutavahetuskalkulaatorid. See võib olla väga kirglik, aeganõudev ja pikemas perspektiivis viia ebameeldiva veebikasiino mängukogemuse saamiseni.\nParim baccarat kasiino peaks mängijatel igal ajal võimaldada erinevate valuutade vahel vahetamist, sõltuvalt nende maitsest. Olge ettevaatlik mõne kasiino osas, mis ei lase mängijatel pärast esialgset registreerimist valuutat vahetada.


Uhtset - 14 õppematerjali - Annaabi.ee\n"uhtset" - 14 õppematerjali\n1. teha üliõpilasele noomitus või 205.2. teha õppeprorektorile esildis üliõpilase eksmatrikuleerimiseks. VORMISTAMISE JUHEND 1) Kas valemite vormistamisel tuleb kasutada valemiredaktorit? -JAH Valemite vormistamisel tuleb kasutada valemiredaktorit, lisades vastava objekti (MS Office puhul kasutatav objekt kannab nimetust Microsoft Equation). Kogu too ulatuses tuleb jargida valemite uhtset kirjutusviisi. Valtida tuleb definitsioonide esitamist valemi kujul ja valemite esitamist tekstina. 2) Kuidas järjestatakse viidatud allikad? - Tähestikulises järjekorras - Alustatakse autoritega viidetest ning siis liigutakse autorita viidete juurde. - Autorite nimede puudumisel pealkirja esimeste tähtede järgi. Viidatud allikad loetletakse autorite perekonnanimede tahestikulises jarjekorras, autori(te) nime(de) puudumisel pealkirja esimes(t)e sona(de) jargi. Mitme autori puhul esitatakse nimed tiitellehel esinevas jarjekorras. Autori(te) nimed tuleb trukkida rasvases kirjas (Bold). Kui kasutatakse uhe autori mitut uhel ja samal aastal ilmunud tood, siis eristatakse neid nii kirjanduse loetelus kui ka neile tekstis viidates tahtedega a, b, c jne aastaarvu jarel (naiteks 2006a ja 2006b)...\nVäide „Fosforiidisõda mõjus äratusena kogu eesti rahvale“ tähendab, et fosforiidisõda oli käimalükkavaks teguriks rahva ühtekuuluvuse ja eneseteadvuse tekkimisel. Äratuse all on mõeldud seda, et peale fosforiidisõda sai rahvas aru, et tuleb midagi ette võtta, hakati osutama rohkem vastupanu. Mina nõustun selle seisukohaga, sest peale fosforiidikampaaniat tekkisid uued organisats...


Autokampaania 2017 vaheloosimine 1 200 000 BP ( 12 000 € )\n09. märts 2017 kuni 12. mai 2017\nKampaania perioodil toimuvad kõikides Olympic Casino Eesti mängusaalides ( v.a. Tasku, Idakeskus ja Lõunakeskus) vaheväljamängimised. Iga kuu teisel kolmapäeval Park kasiinos ja iga kuu teisel neljapäeval ülejäänud kasiinodes kl 20:00. Reeglid ja tingimused\nOlympic Park Casinos toimub vaheväljamängimine iga kuu teisel kolmapäeval kl 20 ja auhinnafond on iga kuu 200 000 BP (2000€). Väljamängimine toimub läbi virtuaalse urni. Arvutisüsteem genereerib juhuslikkuse alusel välja 37 piletit, mis asetatakse ruletilauale. 1 osaleja pääseb lauale max 3 piletiga. Peale seda kui kõik 37 piletit on lauale asetatud, tehakse spinn ja number, kuhu kuul kukub, on võitnud 100 000 BP ( 1000 € ) ning kahele poole võidunumbrit jäävad numbrid ruletikettal võidavad mõlemad 50 000 bp ( 500 € ).\nosalevad autokampaania piletid, mis on kogutud ainult Park kasiinos.\nklient peab viibima loosimisell kohal ja olema registreeritud vaheväljamängimise päeval ajavahemikul kell 12:00 – 20:00.\nTeistes kasiinodestoimuvad vaheväljamängimised iga kuu teisel neljapäeval kl 20.\nOsalevad autokampaania piletid, mis on kogutud konkreetses saalis, kus väljamängimine toimub.\nVaheväljamängimise auhinnafond on kokku 1 000 000 boonuspunkti ( 10 000 € ) ning igas saalis on garanteeritud 50 000 boonuspunkti ( 500 € ), mis jaguneb: 1 x 30 000 BP ( 300 € ) ja 4 x 5 000 BP ( 4 x 50 € ).\nVäljamängimised toimuvad läbi virtuaalse urni. Virtuaalsest urnist genereerib arvutisüsteem juhuslikkuse alusel võidupiletid ning ekraanile kuvatakse võitnud pileti omaniku kliendikaardinumber ja eesnimi. Ekraanile kuvatud kliendikaardi omaniku isikusamasus tuvastatakse koheselt kliendi registreerimisprogrammis Visitor. OCE kasiino personalil on isiku tuvastamiseks õigus nõuda isikuttõendava dokumendi esitamist.\nSeejärel teevad kõik 5 finalisti, samas järjekorras nagu nad tulid välja virtuaalurnist, 1€ panuse mänguautomaadi Keno mängus, kus tulemuseks on esimese mänguväljale kukkunud kenopalli number. Kõige suurem kenopalli number võidab peaauhinna 30 000 BP ja järgmised 4 võidavad 5 000 BP. Iga piletiomanik pääseb ühel väljamängimisel 5 finalisti sekka 1 kord.\nJärgmised loosimised juba 10.05 Park kasiinos ja 11.05 teistes kasiinodes! Olympic Casino Eesti


Galerii: Iris Janvieri värviküllane kollektsioon kaotas piiri mehelikkuse ja naiselikkuse vahel - Tallinn Fashion Week - Elu24 meelelahutusuudised\nIris Janvieri käekirjale omaselt segunevad klassikalised siluetid ka sel korral hullumeelsete kangaste ja põnevate vormidega. Läikivad ja sädelevad žakaar- ja litterkangad lisavad talvist pidulikkust, samal ajal hoiavad aga villased mantlid, ihusõbralik viskoosvooder ning meriino- ja alpakavilla segused kudumid kandjat külma ilma eest peidus.\nBrändi uue hooaja kollektsiooni märksõnadeks on ka mahulised intarsia-tehnikas loodud kudumid, suuremõõtmelised prindid ja kosmosest inspireeritud sädelevad materjalid. Nii leiab iga karakter endale selle õige ja omapärase komplekti, mis täiustab kandja olemasolevat garderoobi.\nVäljaspool hooaega eksisteerivat disaini luuakse koostöös noorte moeloojate ja Kunstiakadeemia tudengitega, tuues sellega naistemoodi värskust, põnevust ja uusi seisukohti. Iris Janvieri tõlgendus naiselikkusest on samuti kaasaegne, väljendudes ühtaegu nii päikeselises ja õrnas kui ka tugevalt geomeetrilises loomingus.


The Bitter Truth Grapefruit Bitter - Liviko\nTooted / Kanged joogid / Bitter / The Bitter Truth Grapefruit Bitter\nGrapefruit Bitter lisab iseloomu erinevates tsitruselistes ennelõuna ja kogupäeva kokteilides. Värvus on intensiivne tumekollane. Aroom on aromaatselt ürdine-puuviljane ja tsitruseline. Tunda intensiivset sidrunikoore eeterlikku õli, mõrkjat greipi ning lisaks kuivatatud koriandrit. Aroomilõppu võimendab kuivatatud sidrunikoor ja grebilikult mõrkjas humalane kombinatsioon. Maitse on kuiv, milles domineerib kuivatatud sidrunikoor ja tsitrusõli. Järelmaitse on ürdiselt pikk.\nGrapefruit Bitters lisab iseloomu erinevates tsitruselistes ennelõuna ja kogupäeva kokteilides\nAlkoholisisaldus 44% vol\nEAN kood 4260167660110


Krevetid - Köögiviljad\nKrevek või "krevetid" (teistest Russist. Pomor "kõver" - "kõver ka": "see on nagu kõverad" või "nagu krivet", mis on tagastatav vene sõnastike kaudu sõna "Prantsuse" kaudu. Crevette)  - väike Ujuvad decapod-koorikloomad, mida klassifitseeritakse infra-süsteemi Caridea järgi, on laialt levinud kogu maailmas nii magevees kui ka soolases vees. Venemaa Kaug-Ida meredes leitakse üle 100 krevetiliigi.\nKrevettide suurus ulatub 2–30 cm-ni, rinna pea on palju lühem kui kõht. Keha on pressitud külgedelt. Ees jalgsi jalad on relvastatud küünistega. Ujumiseks kasutatakse kõhu- ja sabafännid. Mõned krevetitüübid on võimelised värvi substraadi värvi muutma. Need isikud, kes tarbivad detritust suuremal määral, on musta värvi. Noored krevetid on läbipaistvad ja nende värv sõltub söömisest: alates koist muutub peaosa punaseks, maasikast - pruunist, detritist - mustast. Värvimine sõltub mitte ainult toidust, vaid ka pinnase värvusest ja kellaajast.\nHarilik krevett (lat. Crangon vulgaris), rohekas-hall, 5-6 cm pikk\nKrevetid täidavad tellimuste rolli. Alaealised saavad sealt peidetud pinnasest vee putukad, veresooned või torustikud, söövad kiiresti surnud kala, jättes sellest midagi. Täiskasvanud söövad mädanenud lehtede jäänuseid, detritust (musta muda, mis on moodustunud kalade ja mädanevikate eritistest).\nKrevetid on aktiivsed ööpäevaringselt. Lisaks röövivad nad maapinnast, ronides suurte lehtede taimede lehtedest (echinodorus jne), puhastades need lamedast tigu flukesest - tiguõlmedest.\nToidu avastamiseks kasutavad krevetid lõhna- ja puudutusorganeid. Antenni keeramine erinevates suundades tuvastab saaki. Huvitav otsing saagiks. Krevetid alguses innukalt "jooksevad" maapinnal oma neljal jalal, mille antennid ja küünised üles tõstetud, hakkab seejärel ujuma aktiivselt, tehes ringikujulisi liikumisi, kuni see "tabab" toidule ja on vaid sajandist eemal saagist. järsk hüpata. Kõik see annab tunnistust halvasti arenenud visioonist ja selle teisest rollist saagi otsimisel.\nPalaemon, vähemal määral Macrobrachium, kui nad on näljased, võivad rünnata noori kalu.\nShriek Zoe vastne tuli munadest, primitiivsetes krevettides - nauplius.\nKrevetid: looma kirjeldus ja foto\nKaubanduslik krevetid või tšillid või krevetid, erinevalt nende kolleegidest - muud dekapoodid, mis on kohandatud veesambas elule. See mõjutas krevettide struktuuri.\nKrevettide pikkus on pikendatud, samal ajal kui see on külgsuunas lamedam. Keha on jagatud kaheks põhiosaks - kõhu- ja peajalgsed, mis on peaaegu pool keha pikkusest.\nKefaalse rindkere käe alguses on paar keerulist silma, mis on erilistes süvendites.\nIga silm moodustub suurest hulgast tahkudest, samas kui nende arv suureneb vanusega. Viitab erinevad pigmendi laigud üksteisest. Iga tahk tajub ainult neid kiire, mis langevad sarvkesta suhtes risti. Mõned aspektid näevad ainult väikest osa sellest objektist, mille kohta krevetid vaatavad, ja teised osad näevad muid tahke. See tähendab krevettide mosaiiknägemist. Öösel erinevad pigmendid silmade põhjast, mille tõttu jõuavad kaldu kiired võrkkesta ja krevetid hakkavad esemeid täielikult vaatama, kuid need on udused.\nKrevetid on merel kõikjal.\nKefalotoraks kaitseb vastupidavast kitiini kestast, mis on moodustatud kahest plaadist ja kinnitatud küünalde külge. Kitiini kest on alumine osa, mis on pehme ja õhuke.\nKrevettidel on 19 paari jäsemeid ja nad vastutavad teatud meetmete eest. Antenni kasutatakse puutetundidena, krevetid purustavad saakloomade abil saaki ja hoiab seda oma lõualuudega. Erilist rolli mängivad õhukesed pikad jalad, mille lõpus asuvad väikesed küünised - nende abiga krevetid puhastavad oma keha, samuti tutvustavad need jalad kärnide süvendisse ja puhastavad neid, kui need on ummistunud. Ülejäänud jalad on ette nähtud põranda liikumiseks, need on pikemad ja paksemad kui teised jalad. Ujumise ajal kasutatakse kõhu äärmisi.\nKrevettidel on ebatavaline välimus.\nHuvitav on jälgida krevettide käitumist, sukeldudes maski Jaapani mere sooja vees. Kui liigutad lopsakas vetikad, hakkavad krevetid neist välja hüppama, nagu heinamaad heinamaal.\nKrevettidel on lai ja tugev sabaots. Krevetid painutavad seda järsult ja liiguvad tõmblustes. Kui krevetid peatuvad, sirutab see saba alla väikesed nõelad ja hakkab neid kiiresti kiirendama, ujudes vetikate vahel. Sel juhul surutakse rindkere jalad ja antennid kehasse. Kui krevetid istuvad merevetikatel ja külmutavad, sõidab ta pikki antenne.\nChilimasel on oranž jalad. Silmad on lilla. Kui päikesekiired läbivad krevettide keha, siis paistab see läbi ja annab välja smaragdhimmeris. Pikkus ulatub 18 cm kauguseni. Piki keha on tumedad triibud, mis varjavad krevette meretaimede hulgas. Ainult lähedalt lähenedes on võimalik märgata krevette.\nKrevetid on maitsev delikatess.\nKui krevetid on meelitatud liha või kala tükiga, kogutakse need väikesed rühmad saaki lähedal. Väikseimale liikumisele põrkuvad nad külgedele tagasi, samal ajal ujudes tahapoole, painutades kõhtu järsult ja surudes veest välja kõhupõhja ja kõhu jalgadega.\nMida krevetid söövad?\nKrevettide toitumine ei koosne ainult loomasöödast (planktonist), vaid ka vetikatest ja pinnasest. Kalavõrkude lähedal koguneb suur hulk krevette, samas kui nad söövad kala nii kiiresti, et kui kalurid ei jõua võrku õigeaegselt, on neil vaid paljaid luustikke.\nNad leiavad toitu läbi puudutavate organite ja lõhna. Kui krevetid kaotavad oma silmad, saab ta 4-5 minuti pärast saaki saama ja esimese antennipaariga kaotades tõuseb see aeg 20 minutini, kaotades mõlemad antennipaarid, krevetid otsivad saaki isegi kauem, kasutades jalgsi sõrme. suukaudsete lisanditega, mida iseloomustab kõrge tundlikkus.\nKrevetid on biseksuaalsed organismid, kuid nende emaste ja meeste suguelundid moodustuvad erinevatel aegadel. Kui puberteet algab, muudetakse krevetid esmakordselt meheks ja kolmandal eluaastal muudetakse see naissoost. Naised hoiavad munad kõhu jalgade juuksed ja kannavad neid koos, kuni vastsed ilmuvad.\nKrevetid küttitakse Vaikse ookeani meredes Atlandi ookeani ja põhjapoolsetes meredes. See on kõige populaarsem kaubanduslik olend, mis püüab igal aastal kuni miljon tonni krevette.\nPalemon krevetid elavad Musta mere ääres. Nad, nagu Kaug-Ida krevetid, elavad vetikate seas madalas vees. Päeva jooksul nad karjatavad lõkse, haaravad väikeste jalgadega toitu miniatuurse küünega, pintsettidega. Kui paned oma käe kivi peale ja ei liigu, hakkavad krevetid aeglaselt naha ümbritseva naha pigistama.\nPalmoni krevetid. See elab Musta mere ääres.\nMõned krevetitüübid on omamoodi puhastusvahendid, nad jäävad kala ümber ja eemaldavad sellest surnud koed ning hävitavad ka erinevaid parasiite. Sel ajal külmub kala, kuni krevetid on täielikult puhastatud.\n1930. aastate alguses tulid krevetid Musta merest koos imporditud kala Kaspia mere äärde, kus nad asusid hästi ja levisid kiiresti läänerannikul.\nSeafood - krevetid\nKrevetid - taskukohased peaaegu kõigile ja samal ajal rafineeritud laudade kaunistamiseks. Milliseid toite saate neid lisada? Loomulikult, salatid - nendes on koorikloomade liha suupärased, külmad ja peaaegu sulavad suu vürtsid täielikult oma unikaalse maitsega. Neid saab lisada ka põhiroogadele. Mõned krevetid gurmaanid küpsetavad suppe. Ja muidugi on laialt levinud vaid tavalised krevetid, millel ei ole koostisosi.\nKrevetipüük. Krevettide elustiil ja elupaik\nKrevetid on molluskid, mis on decapod-i vähirakkude esindajad. Nad on laialt levinud kõigis maailma ookeanide vetes. Täiskasvanud krevettide pikkus ei ületa 30 sentimeetrit ja kaalub 20 grammi.\nTeadus teab rohkem kui 2000 inimest, kes elavad, sealhulgas magevees. Maitse krevetide kvaliteet tõi kaasa tõsiasja, et need on saanud tööstusliku tootmise objektiks. Tänapäeval on krevettide kasvatamine maailmas laialt levinud.\nKrevetid ja elupaigad\nKrevetid on oma organismis ainulaadsed loomad. Omadused on krevetid. Krevetid - üks haruldastest koorikloomadest, karpide kukkumine ja muutmine.\nTema suguelundid ja süda asuvad pea kohal. Samuti on seedetrakti ja kuseteede organid. Nagu enamik koorikloomi, hingavad krevetid läbi küünte.\nKrevettide künnised on kaitstud armoriga ja asuvad jalgsi jalgade kõrval. Normaalses seisundis on nende verel helesinine, hapnikupuudusega värvus muutub värvusetuks.\nKrevetid elavad peaaegu kõigis maailma peamistes reservuaarides. Nende ulatust piiravad ainult karmid Arktika ja Antarktika veed. Nad kohandasid elu sooja ja külma, soolase ja värske veega. Kõige rohkem krevetiliike on koondunud ekvaatorilistesse piirkondadesse. Ekvaatorist kaugemal, seda väiksem on nende elanikkond.\nKreveti iseloom ja elustiil\nKrevetid mängivad olulist rolli merede ja ookeanide ökosüsteemis. Nad puhastavad reservuaaride põhja torutöötajate, vee-putukate ja kala jääkidest. Nende toitumine koosneb kalade ja vetikate lagunemisest tulenevatest lagunevatest taimedest ja detriidi-mustast muda.\nNad juhivad aktiivset eluviisi: põhja põhja kündmine toidu otsimisel, taimede lehtedel ronimine, nende eemaldamine tigujalgidest. Krevettide vee manööverdamisvõime tagab jalgade jalgade paigutamine peajalgse ja kõhu ujumisjalgadele ning saba varre liikumised võimaldavad teil kiiresti naerata ja vaenlaste eest hirmutada.\nAkvaariumi krevetid täidavad meditsiini funktsioone. Nad vabanevad madalamate vetikatega saastumise reservuaarist ja toituvad surnud “vendade” jäänustest.\nMõnikord võivad nad haigete või magamiskalade rünnata. Nende koorikloomade kannibalism on haruldane nähtus. Tavaliselt avaldub see ainult stressirohketes olukordades või pikaajalise nälja tingimustes.\nKõik teadaolevad krevetitüübid on jagatud nelja rühma:\nSooja vee krevettide elupaik on piiratud lõunamere ja ookeanidega. Neid püütakse mitte ainult nende looduslikes elupaikades, vaid ka kunstlikes tingimustes. Teadus teab rohkem kui sada sooja vee krevetiliiki. Selliste limuste näited on mustad tiiger- ja valge tiigerkrevetid.\nFotol on valge tiigerkrevett\nKülma vee krevetid on tuntud alamliikidest kõige levinumad. Nende elupaik on lai: neid leidub Läänemeres, Barentsis, Põhjameres, Gröönimaa rannikul ja Kanadas.\nSelliste isikute krevettide kirjeldamisel tasub märkida, et nende pikkus on 10-12 cm ja nende kaal on 5,5-12 g. Külma vee krevetid ei saa kunstlikult paljundada ja areneda ainult nende looduslikes elupaikades.\nNad toituvad ainult keskkonnasõbralikust planktonist, mis mõjutab positiivselt nende kvaliteeti. Selle alamliigi kõige kuulsamad esindajad on põhjapunased krevetid, põhjapoolsed tšillipipar ja punane kammkrevett.\nFotol on tšilli krevetid\nMerede ja ookeanide soolases vees levinud krevette nimetatakse merevees. Niisiis elavad Atlandi ookeanis punased kuninga krevetid, põhjavalge, lõunapoolne roosa, põhja roosa, hambakivi ja teised isikud.\nFotol on krevetid\nLõuna-Ameerika rannikul võib leida Tšiili krevette. Musta, Läänemere ja Vahemere mered on rohkete ja liivaste krevettide poolest rikkad.\nRoheline krevett fotol\nMagevee krevetid elavad peamiselt Kagu- ja Lõuna-Aasias, Austraalias, Venemaal ja endise Nõukogude Liidu riikides. Selliste isikute pikkus on 10-15 cm ja kaalub 11 kuni 18 grammi. Kõige kuulsamad liigid on krevetid Troglokar, Palaemon superbus, Macrobachium rosenbergii.\nKrevettide toitumise aluseks on surevad veetaimed ja orgaanilised jäägid. Oma loomulikus elupaigas on nad püüdjad. Krevetid ei keeldu nautida surnud molluskide või isegi noorte kalade jääke.\nTaimede seas eelistavad nad süüa neid, millel on lihavad ja mahlakad lehed, näiteks ceratopteris. Toidu otsimise ajal kasutavad krevetid puudutavaid ja lõhna elundeid. Pöörates oma antenni erinevates suundades, vaatab ta ringi ümber ja püüab leida saaki.\nTaimestiku otsimisel kaevavad teatavad krevetiliigid, kes elavad lähemal ekvaatorile, kaevama reservuaari pinnase. Nad jooksevad ümber oma perimeetri, kuni nad sattuvad toitu, ja siis, kui nad lähenesid sentimeetri kaugusele, viskavad nad järsult selle peale. Musta mere põhjas elavad pimedad söövad muda, jahvatavad seda mandiblesiga - hästi arenenud lõuad.\nAkvaariumis kasvatatud krevettide puhul toodetakse spetsiaalselt toitainetega ja joodiga rikastatud toiduaineid. Ei ole soovitatav neid riknevate köögiviljadega toita.\nToiduna saate kasutada veidi keedetud porgandit, kurki, suvikõrvitsit, võilillesihti, ristikut, kirsi, kastani, pähkli. Tõeline krevetipidu on akvaariumi kala või mehe jäänused.\nKrevettide paljundamine ja eluiga\nPuberteedi ajal hakkab naiste krevetid munade moodustamise protsessi, mis sarnaneb rohelise kollase massiga. Kui naine on valmis paaritama, vabastab ta feromoonid vette - aineid, millel on konkreetne lõhn.\nSeda lõhna tundes aktiveeritakse mehed oma partneri otsimisel ja viljastatakse. See protsess kestab vähem kui minut. Siis on krevettidel kaaviari. Täiskasvanud naise normiks on 20-30 muna munemine. Vastsete embrüonaalne areng kestab 10 kuni 30 päeva, sõltuvalt ümbritsevast temperatuurist.\nEmbrüogeneesi protsessis läbivad vastsed 9-12 astet. Sel ajal toimuvad muutused nende struktuuris: mandli alguses ja veidi hiljem, peajalgne.\nEnamik koorunud vastseid sureb ebasoodsate tingimuste või röövloomade "töö" tõttu. Üldjuhul jõuab küpsuseni 5-10%. Krevettide kasvatamisel akvaariumis võib säästa kuni 30% järglastest.\nVastsed põhjustavad istuvat eluviisi ja ei suuda toitu saada, toitudes mis tahes toidust, mida nad leiavad. Nende molluskite viimast arenguetappi nimetatakse dekapoditiks. Selle aja jooksul toob vastne kaasa eluviisi, mis ei erine täiskasvanud krevettidest. Keskmiselt kestab krevettide elutsükkel 1,5 kuni 6 aastat.\nKrevetid või tegelikud kaanepead (lat. Caridea) on koorikloomade infrapunaregulaatorid (Decapoda). Kogu maailma meredes on paljud liigid elanud värsket vett. Erinevate esindajate täiskasvanute suurus varieerub 2 kuni 30 cm, Venemaa Kaug-Ida meredes on krevettide loomadel rohkem kui 100 liiki. Paljud selle rühma esindajad on tööstusliku kalapüügi objektid.\nEhkki ühte olemasolevatest vesiviljelustüüpidest nimetatakse krevetipuuks, ei kuulu neile kasvatatud Penaeidae suguvähk tänapäevaste kontseptsioonide kohaselt tõelistele krevettidele, vaid mõnele teisele dekapoodide rühmale - krevettidele (Dendrobranchiata).\nNagu kõik teised alamkorralduse esindajad, ilmub munamembraanide alt välja terve rida segmente ning nende arv edasise arengu käigus ei suurene. Paljud krevetiliigid on iseloomulikud protandrilisele hermafroditismile, st nad vahetavad oma elu jooksul meeste ja naiste vahel regulaarselt oma sugu. \nKulinaarsed retseptid, mis kasutavad krevette koostisosana, on paljudes kultuurides populaarsed. Nagu teised mereannid, on krevetid rikkalikult kaltsiumi ja valke, kuid sisaldavad vähe kaloreid. Krevetiroogad on ka hea kolesterooli allikas, 7 mg kuni 251 mg 100 g kohta, sõltuvalt keetmismeetodist. Krevetid müüvad tavaliselt külmutatud keedetud, nii et sa ei pea neid pärast ostmist keema. Lisaks oli NSV Liidu ajal väikestest krevettidest valmistatud "Ocean" pastapopulaarne inimeste seas populaarne.\nPerekonna tegelike krevettide nimekiri:\nImus Akimushkin I.I. Animal World: selgrootud; Fossiilsed loomad. - M: Thought, 1998. - Vol. 4. - lk 382.\nSelgrootute zooloogia, T. 2: lülijalgsetest okasnahksed ja akordid, ed. V. Westheide ja R. Rieger. M.: T-teaduslikud väljaanded KMK, 2008.\nVaadake, mida "krevetid" teistes sõnaraamatutes:\nSHRIMPS - koorikloomade järjekordade selgrootute alamjärjestus. Pikkus 2 30 cm. 2 tuhat liiki, peamiselt merel, samuti magevetes. Paljud krevetid on kalapüügi ja aretamise objektiks... Big Encyclopedic Dictionary\nSHRIMPS - (Natantia), dekapod-vähi alarühm. Sest 2 30 cm Keha b. või m. silindriline, külgsuunas pressitud karapaks. Kõhu lihaseline, pikem kui pea ja rindkere. Ma mn. K. kahel esimesel kolmel paaril rindjalgadel küünised. Uropodid ja Telson moodustavad saba...... Bioloogiline entsüklopeediline sõnastik\nSHRIMPS - SHRIMPS, vool, üksus krevetid ja naised Väikesed koorikloomad, domineerivad. mereloomad. | adj krevetid, oh, oh. Sõnastik Ozhegova. S.I. Ozhegov, N.Yu. Shvedov. 1949 1992... Ozhegovi sõnaraamat\nkrevetid - väikesed graatsilised merikoorid pikliku sabaga, meeldiv maitse * * * (Allikas: "Kulinaaria terminite kombineeritud sõnastik")... Kulinaaria sõnastik\nkrevetid on decapod vähilaadsete selgrootute alarühm. Pikkus 2 30 cm, ligikaudu 2 tuhat liiki, peamiselt merel, samuti värskes vees. Paljud krevetid on kalandus ja aretus. * * * SHRIMPSi SHRIMPSID, eraldiseisva selgrootute alamjärjestus... Entsüklopeediline sõnastik\nKrevetid - korallidel istuv krevett. SHRIMPS, grupp decapods. Keha on külgedelt kokkusurutud, pikkus 2 30 cm, umbes 2 tuhat liiki, peamiselt meredes, harvemini magevetes. Kalanduse ja aretamise objekt. Kaks krevetti kivil. Krevetid...... Illustreeritud entsüklopeediline sõnaraamat\nKrevetid - krevetid, krevetid Pikakarvalised merevähid on söödud. Vene keeles sisalduvate võõrsõnade sõnaraamat. Chudinov A.N., 1910. SHRIMPS, SHRIMPS, pikakarvalised merekoorid on erinevad. sünnitust. Serveeri toitu. Sõnastik...... venekeelsete võõrsõnade sõnastik\nKrevetid - (Natantia) alamjooks koorikloomade (vt. Decapod koorikloomad) järjekorras. Mõõdud K. 2 30 cm Rindkere pea on palju lühem kui kõht. Keha on pressitud külgedelt. Ees jalgsi jalad on relvastatud küünistega. Kõhu jalad ja saba ventilaator...... Suur Nõukogude Encyclopedia\nKrevetid - pl 1. Tugevalt arenenud kõhu koorikloomade selgrootute alamjärjestus. 2. Väikeste mereannite söömine. 3. Sellisest lihast valmistatud roog. Efraimi sõnastik. T. F. Efremova....... Vene keele Efraimi kaasaegne selgitav sõnastik\nMe sööme seda mereolendit ja mida me sellest teame? Täna räägime teile, kuidas krevetid elavad mere sügavuses, kus see elab, millist tüüpi ja rohkem.\nKrevetid on decapod vähid, kere pikkus on vaid 10-12 cm (mõned inimesed jõuavad maksimaalselt 30 cm) kehamassiga 20 grammi.\nKas teadsite, et mollusk on ainulaadne olend? Need olendid suudavad koorega maha kukkuda, muutes selle uueks. Kõige huvitavam on aga see, et mereelaniku ja suguelundite süda asub peapiirkonnas, kus asuvad ka seedetrakti ja kuseteed. Nagu kõik koorikloomad ja kalad, hingavad krevetid läbi küünte, mis asuvad jalgsi jalgade kõrval ja on kaitstud koorega. Muide, ükskõik kui üllatav see on, kuid normaalses seisundis, sinise kreveti veri! Ja ainult hapniku puudumise tõttu muutub see värvi. Need olendid elavad praktiliselt kõigis maailma veekogudes, välja arvatud Arktika ja Antarktika, keskendudes ekvaatoritele.\nTeadlased eristavad rohkem kui 2000 liiki, mida nad jagavad alamliikideks:\nKESKKOND, TAGASIVÕTMINE JA KÜLMUTUSTE TOID\nKas teadsite, et krevettidel on oluline roll merede ja ookeanide ökosüsteemis? Need väikesed olendid puhastavad erinevate torustike, kala ja vee putukate reservuaaride põhja. Toidu leidmisel juhib mereelanik üsna aktiivset eluviisi, liikudes pidevalt vetes. Väikesed koristajad puhastavad surnud vendade ja väikeste vetikate keha, mõnikord ründavad suured kalad, kuid ainult magavad või haiged.\nLoomulikult elab iga tüüpi krevetid erinevates kohtades. Soojus, näiteks, elab ainult lõunapoolsetes ookeanides ja meredes ning seal on umbes sada liiki. Külm vesi leidub Läänemeres, Põhjameres, Barentsis, Kanada ja Gröönimaa ranniku lähedal. Muide, see on üks levinumaid krevetiliike. Tõenäoliselt olete juba aru saanud, et soolase vee molluskid on soolased mered ja ookeanid. Magevesi elab Venemaal, Austraalias, Lõuna- ja Kagu-Aasia riikides. Tšiili asustavad Lõuna-Ameerika rannikuid, Musta, Läänemere ja Vahemere merre ning meie lemmik kuninga krevette Atlandi ookeanis.\nMis krevetid söövad\nMolluskide toitumise aluseks on orgaaniline aine ja ohustatud veetaimed. Taimedest eelistavad mahlased sordid, nagu ceratopteris. Need olendid meenutavad püüdureid, kes ei põlata surnud rabasid ja isegi noori kalu. Krevetitel on puudutus- ja lõhna elundid, mis aitavad suurepäraselt toidu otsimisel - need on omapärased antennid pea kohal. Elanikud lähevad ekvaatorile lähemale, otsides isegi mulla kaevamist, sõites ümber perimeetri kuni ajani, mil nad komistavad toidule. Niipea, kui mollusk leidis, mida ta otsis, ründas ta koheselt ja ahnus. Ja ainult Musta mere pimedad inimesed söövad muda oma mandiblesi (lõualuu) ja puhta planktoniga külma veega.\nKodus saate lisada looma toitumisele pähkellehti ja ristikuid, kurke, keedetud porgandeid, suvikõrvitsaid, kreeka pähkleid, kastanid, kirsid.\nNiipea kui emane on munade munemiseks valmis, annab ta kollase-rohelise massi, millel on konkreetne lõhn, millele mehed karjavad, nagu mesilased mettel. Kui paar valis üksteise, hakkavad nad paaristuma, mis kestab mitte rohkem kui minut. Üks naine võib panna 20-30 muna, mis arenevad sõltuvalt keskkonnast 10 kuni 30 päeva. Koostamise hetkeks muutuvad krevetid kaaviaris 9-lt 12-le! Kõigepealt moodustuvad jalad ja ainult siis pea koos kõigi elunditega samas kohas. Umbes 10% noortest loomadest sureb röövloomade eest, kuid akvaariumis suudate säästa 30%. Ja kõik, sest nad ei suuda toitu saada, söövad ainult seda toitu, mida nad said.\nKes on need krevetid?\nÜks tooteid, mis ilmusid suhteliselt hiljuti keskmise ukraina või vene perekonna toitumises ja said kohe tabelis lemmikuks, on krevetid. Kes nad on, sarnased Chukovski luulest Kalyak-Malyaka'ga: “Noh, mis see on, arusaamatu, imeline? Kümme jalga, kümme sarve? ".\nSelgub, et need on vähid. Need on soolalahus ja magevesi, monokromaatilised ja triibulised, kuid alati maitsvad ja väga kasulikud. Pärast krevettide söömist saame tegelikult joodi, magneesiumi, tsingi, seleeni, raua, vase päevamäära - kõik terved mikroelemendid, B-vitamiinid ja valgu aminohapped, mis aitavad meil noored, terved ja õhukesed. Keskmise bändi tingimustes, kui reis merre on puhkus, on see eriti oluline.\nTõsi, see ei tähenda, et nael krevetid päevas annaks meile täiusliku kuju ja tervise. Paraku on mereannid, eriti krevetid, kõrge kolesteroolisisaldusega. Lisaks sellele on looduses krevetid "mere õed", kes toituvad muda lähedal ranniku lähedal - ja muda võib koosneda peamiselt tööstusjäätmetest. Seega võib krevettide sagedane tarbimine kaasa tuua arseeni, elavhõbeda, plii jne suurimad lubatud kogused kehas. (ilma hirmuta, muide, saate ravida ainult kalmaari ja kaheksajalgu - esimene elab liiga sügavalt ja teine - ainult selge veega).\nKrevetid müüakse reeglina külmutatud või konserveeritud. Värskelt külmutatud krevetid on omakorda keedetud ja toores. Toores krevett on kõige parem lasta sulatada, seejärel loputada voolava vee all ja ainult siis küpseta. Seega jäävad krevettidesse kasulike ainete maksimaalsed kogused ja mittevajalikud lisandid pestakse voolava veega.\nKrevetid kuivatatud koorega või liha, mustade ja kollaste laigudega, kuivad valged laigud tuleb ära visata - need kõik on halva kvaliteediga märgid. Samuti on parem valida mitte tükkide krevettidel, vaid jääl moodustatud plokil, nii et nad on paremini säilinud. Lisaks on parem krevetid võtta mitte sirgelt, vaid painutatud sabaga - see on märk sellest, et krevetid on läbinud kõik vajalikud töötlemisetapid pärast püüki.\nKrevetite õrn maitse on kõige paremini kombineeritud kerge maitsega kastmetega ja köögiviljadega, nagu spargel, rohelised herned, keedetud porgandid, rohelised salatid jne. Krevetid käituvad ka eksootilistes salatites, küpsetades ja ananassi, juustu ja küüslauguga.\n. Krevettide pea on eriline kasv - rostrum. Sellel on hambad ja väljaulatuvad osad, mille kuju ja asukoht on erinevates liikides erinev. Enamiku magevee krevettide värvus on sarnane: noored koorikloomad on poolläbipaistvad, täiskasvanud on sagedamini hallikasrohelised, pruunikas, kollane, sinakas. Öösel paistavad krevetid heledamaks, muutuvad läbipaistvaks, päevas heledas valguses tumeneb. Nad muudavad värvi ja sõltuvalt taustast - tumedatel 1,5–2 tundi võivad nad heledamalt tumedamaks muuta. See on eriti märgatav palmi krevettides (Palaemon) ja palemnetes (Palaemonetes).\nKrevettide silmad koosnevad paljudest tahkudest, mille arv suureneb koos vanusega. Seetõttu on nende olendite nägemine mosaiik. Krevetid näevad lähemal (tõenäoliselt mitu sentimeetrit) paremini ja nägemus selle orientatsioonis on väiksem kui puudutus ja lõhn. Sellegipoolest on silmad tähtsad koorikloomade elus, kes vastutavad spetsiaalsete hormoonide tootmise eest silma varsudes, mis reguleerivad mitte ainult värvimuutusi, vaid ka sidemete ja kasvu sagedust, veresuhkru taset, ainevahetust, kaltsiumi akumulatsiooni kehas ja pigmenti asukohta rakkudes..\nSuured antennid ("vuntsid"), - puutetundlikud ja tõenäoliselt maitsvad organid, mis hõlbustavad kergesti vee värisemist vähkide ümber. Antennidel on veel tundlike harjastega rakmed, mis aitavad ka krevette orienteerida. Antennide all on väikesed antennid - keemilise tähendusega organid. Kõik see aitab krevettidel tunda keskkonda. Krevett, mis on oma silmast ilma, leiab toitu 5 minuti jooksul, kasutades antenne ja ilma antenne ja silmadeta umbes 20 minuti jooksul, kasutades maxilla ja kõndimisvarbasid, mis toimivad ka puudutavate elunditena.\nKrevetite antennide esiosade põhjas on tasakaalu organ - statokystid. See on tundlike harjastega õõnsus. “Kaalud” -statoliitid jäävad harjaste, nende surve suunab krevetid raskusjõu suhtes. Kuna statoolid kasutavad koorikloomad tavaliselt liivateradeid, täidavad need pärast iga sulatamist statokysti õõnsusse.\nKrevettidel on kolm paari jalgu - muudetud rindkere jäsemed. Need vähid koguvad väikesed vetikad, purustavad ja toovad toitu mandibile, harjased, mis lõpuks määravad kindlaks võetud osakeste toiteväärtuse: kas neid tuleks süüa?\nKrevettide jalgade jalgade eesmine paar muutub küünisteks. Nad kaitsevad koorikloomi, haarates suurt elavat saaki. Meestel on küüned tavaliselt suuremad.\nRindkäija jalad on huvitavad, sest iga paari vasak ja parem jalg liiguvad üksteisest sõltumatult. Gillid on seotud pectoral jäsemetega. Need kaetakse kesta külgservaga. Tagumiste lõualuude juures on suur lõng, see viib läbi sagedasi lööke, mis juhib vett voolikuõõnde.\nNaistel paksem ja rohkem arenenud krevettide kõht on varustatud viie paari ujumisjalaga - pleopoodidega. Nende abiga krevetid ujuvad. Viimased kõhu jäsemed - uropoodid - moodustavad sabaga laia ventilaatori. Kõhu kõvasti painutamine võib krevetid kiiresti edasi liikuda ilma liikumise suunas pöördumata, - nii et see on ohus.\nIsastel on pleopoodide ees spermatofoori kinnitamine naise kehale. Naine kannab munarakke pleopodidel ja nende liikumisega pleopoodid pesevad neid värske veega ja puhastavad neid.\nVäljaspool krevetid on kaetud pideva kitiini kihiga. Kooriklooma kasvuga perioodiliselt toimub katte muutus. See on krevettide elu väga oluline periood. Nõrgenenud loomad surevad tihti sula ajal.\nVormitud krevettidel on pehme keha ja jäsemed ning sel ajal on see täiesti abitu. See võib liikuda ainult ebaregulaarselt, kõhu painutamisel. Murru ajal peidab koorikloom pimedas varjupaigas, taimede keskel, allosas olevatel praodel. Molt esineb öösel. Krevetid asuvad põhjas, selle integraadi ülaosas moodustub peajalgse (karpaasi) ja kõhu vahel koor. Krevetid tõmbavad esmalt peajalgse vanast koorest, seejärel kõhuosast. See kestab vaid umbes pool minutit. Uued krevettide katted järk-järgult kõvenevad, pärast pool tundi saab ta juba jalgadele seista. Naise sattumise ajal leiab mees tema lõhna. Ta valvab teda, seisab tema kohal, levitab oma küüniseid. Seejärel kleepub spermatofoor naise kõhupiirkonda. 6–8 tunni pärast paneb ta munad kõhupiirkonda ja kannab neid kuni vastsete luukuni.\nKrevettide kestaks on vaja kaltsiumi. Kuigi suur osa sellest siseneb koorikloomade kehasse toidust, pehmetes, väheses kaltsiumisoolades, vees, kasvavad krevetid halvasti. Me nägime magevee krevettides patoloogilist sulatust pehme hapendatud mitte-asendatavas vees. Koor tuli selle tükiga maha, uued katted ei kõvenenud pikka aega, jäsemed ei arenenud ja selle tulemusena krevetid surid. Siiski on erandeid. Perja perekonna Atya krevetid elavad India ookeani saartel vees, mille kõvadus on alla 3 ° ja happesus (pH) alla 6,5..