Oli huvitav seltskond | Epp Petrone\nOli huvitav seltskond\namericana, tüübid jaanuar 1, 2008\nMägedesse jäi minemata, aga aasta viimasel päeval saime kutse siiasamasse Justini vanemate lähedale – ameeriklased ütlevad “ümber nurga” või “kõrvalmajja”, tegelikult küll 10 minuti autosõidu kaugusele.\nSeal elavad minu ja Justini põgusad, aga samas päris lähedased sõbrad, lesbipaar Hailey ja Rebecca. Oleme nendega kokku puutunud erinevatel pidudel, tänu Justini ühele parimale sõbrale Davidile – kelle vanemad elavad Rebecca ja Hailey naaberkrundil.\nKunagi pidasime seal hüvastijätupidu, üürgasime laulda ja saatsime Davidi ja ta pruudi Alli elama Virginiasse muusikute kommuuni (kust nad mõne aja pärast tagasi kolisid ja siis hoopis Chicagosse juristiks õppima läksid… praegu on jõuluks vanemail külas, nagu meiegi.)\nSiis veetsime seal kellegi sünnipäeva. Siis oli Davidi ja Alli pulm, pidu, mille me Justiniga praktiliselt algusest lõpuni Hailey ja Rebecca seltsis veetsime. Nad on Eriti Lahedad Tüübid. Nemad, koos Davidi ja Ally ning viimaste emade-isadega on need, kes annavad mulle Lootust – kunagi, kui siia tagasi kolime, leida üles see oma pragu ja oma inimesed.\nNii me siis eile istusime RH pool, siinkandi ühes vanimas majas, laiade laudpõrandatega ja vanade akendega pikal verandal pika laua taga, suurte küünalde valgel, suurte toitu täis vaagnate ees ja lärmasime nagu itaalia külakõrts.\nDave´i isa – pikk ja pooleldi indiaanlane. Väga tark ja samas väga poisiliku olemisega… tead küll seda moosivarga nägu, millest mõni inimene mitte kunagi välja ei kasva. Ta on teadlane, nii et oma esimesed 7 eluaastat elas Dave koos perega hoopis Saksamaal, sest isa tegi seal teadust. Siia kolisid nad kunagi tänu Stony Brook ülikoolile. Jah, ma vist pole blogis kirjutanudki, et lisaks tüüpilisele Long islandi rahvale elab siin naabruskonnas ülikooli tõttu ka väga ebatüüpilist eeslinna-rahvast. Aga nad ei suhestugi eriti Long islandiga. Nad on inimesed, kes käivad näiteks kultuuri tarbimas Manhattanil, samas kui tüüpilised longislandlased käivad linnas harva.\nDavidi ema – krussis juustega, tedretäppidega ja rohekashallide silmadega, ateistist juut. Pealtnäha tasane, aga siis järsku hüppab püsti ja karjub peenikese häälega: “Mootestesses for hostesses! Toasts for the hosts!” Tema ja RH (RebeccaAndHailey) armastus olevat alanud üksteist aastat tagasi kõige esimesel päeval, kui RH kolis sisse ja Karen naaberkrundile vaatama läks. Seal pole midagi imestada, et neil kohe haakus. Nad on erilised. Teistmoodi kui enamik siinkandi rahvast.\nKa Kareni ema, Dave`i vanaema on eriline. Samamoodi rõhutatult ateistist juut – üks neid, kes pikalt, haritult ja kompleksivabalt räägib oma rahvast. Üks jututeema eile oligi juutlus. Teatud mõttes haakub see eestluse teemaga. Kas rahvas on geneetiliselt määratletav kategooria? Davidi vanaema oli lasknud hiljuti endale teha siinkandis üsna populaarse DNA testi (selleks tuleb saata testifirmasse enda suus hoitud vatipulgake) ja selgus, et ta on geneetiliselt keldi ja iiri ja inglise päritolu. Samas on ta kultuuriliselt Poola juut, kelle emakeel on saksa keelel baseeruv jidish. What the heck? Kas ei peaks juudid algselt olema mitte kusagilt seal Siiani kandist pärit?\nMind see tegelikult nii väga ei üllatanud, sest olen kunagi Iisraelis rännates selle kultuurišoki üle elanud, kui nägin üle maailma kokku kolinud juute, kes geneetiliselt silmaga vaadates täiesti erinevad. Musta värvi Etioopia juudid ja kississilmsed Usbeki juudid ja slaavi nägudega Vene juudid jne…Pealtnäha polnud neil küll võimalik ühist nimetajat leida.\nAga kuigi ma seda teadsin, oli siiski kummaline seda veel kord kogeda: jah, geneetiline ja kultuuriline inimeste kihistumine võib täiesti erinev olla. Juudid on läbi aastasadade vastu võtnud uusi liikmeid oma rahvusesse (juutide puhul eelkõige usku) ja sama on teinud tegelikult enamvähem iga rahvus, olgu see nii pisike ja tihe kui tahes. Nii et kas näiteks tumedaverelisel Merle Liivakul ja blondil Kristiina Heinmetsal (kaks suvalist näidet) selle vatitiku-testiga ka midagi geneetiliselt ühist tuleks? No ma ei tea. Igatahes oli mõnus neid teemasid taeva poole lasta vana aasta viimasel tunnil.\nHailey on muide üks ilusama kehaga inimesi, keda ma üldse tean. Ta on õppinud teatridekoraatoriks, aga töötanud on eelkõige puusepana – ilmselt siis see töö hoiab musklid nii korras. Ta kannab alati tanktoppe ja on sellise näoga, et “ära minuga parem jama!” Sama pingul nagu musklid on ka ta huumorimeel. Ja eile nägin ära ka Hailey suure õpetaja ja armastuse ja inspiratsiooni, NYU ülikooli näitlejate õppejõu Jimmy. Poliitiliselt ebakorrektne ja üliirooniline Jack Nicholsoni nägu eatu mees. Ta esitas näiteks tubateatri eeslinna-inimeste teemal, kes (päriselt ka) nõuavad, et mitte ainult majade suurused, vaid ka autode suurused oleksid kohaliku seadusega reguleeritud. Et kellelgi poleks liiga suur või liiga väike.Võrdsus, keeping up with Jones…\nRebecca, romantiline kübaramoori-tüüpi punapea, kuulub aga kohalikku volikogusse (temalt ka see autode mõõtmise info pärines). Tema üks sõber on kirjastusäris toimetav Christine. Veel üks annus säravat irooniat. Nii Jimmy kui Christine on elanud kunagi aastaid Euroopas. Jutud läksid näiteks Saksamaa nn süüle ja uue põlvkonna neonatsismile…\nJ: “Töötasin seal noorte näitlejatega ja mitu inimest ütles mulle järjest: holocausti ja teise maailmasõja teemat mina etüüdides kajastada ei taha, mul on sellest kõrini, ma olen seda saanud kõik oma 20 esimest eluaastat, mulle aitab! Mina pole süüdi! See oli minu vanaisa, kes SS-is teenis, mitte mina!”\nC: “Inglise jalgpallifännid mõjuvad sama hullult nagu saksa neonatsid. Aga kusagil sisimas ma tunnen, et inglasi saab usaldada. Nad võivad olla inimeste tasandil julmad, aga kui asi läheb laiemale tasandile, siis jääb ühiskonnas terve mõistus peale. Sakslasi… ma selles mõttes ei usalda. Kes on näinud sakslaste neonatside meeleavaldusi, see teab, millest ma räägin.”\nJ: “Kas tead, miks fashism Inglismaal läbi ei löönud? Nad ei taibanud seda Inglismaal siduda vanade müütidega, nagu nad Saksamaal tegid. Nad jätsid Kuningas Arthuri mängust välja!”\n… ja rääkisime näiteks sellest, et ameeriklastel on Euroopas raske.\nC: “Ja siis nad ütlevad Londonis: teil oli ju orjapidamine. Ma küsin: mis mõttes meil? Selle algatas ju teie riik! Ja lõpetas meie riik!”\nChristine ja tema kirjanikust abikaasa (kes ütles kogu õhtu jooksul mu meelest ühe lause) hakkavad peagi siitkandist ära kolima. Paljud ameeriklased kolivad – sageli teadlikult viimast korda elus – siis, kui nad pensionile lähevad. Pensionipõlveks sobivate linnade ja maakondade kohta on näiteks nii palju raamatuid ja internetisaite, et seda võib omaette tööstusharuks nimetada.\nC: “Me otsisime kolm aastat, me hakkasime juba varakult peale. Kõigepealt oli meil tahtmine kolida Kanadasse! (kõik noogutavad, sest Kanada on siin alternatiivsema rahva hulgas väga hinnas.) Aga siis me käisime kohapeal mitmes linnakeses – üldine mõte oli kolida kusagile Montreali lähistele, kas siis Kanadasse või Põhja-Vermonti (Montreali peale jälle noogutused… “Oo, mulle meeldib french!” ütleb Rebecca.) …Aga siis me saime aru, et nii külm ja pime on! Ma ei taha ülejäänud elu kusagil pimedas ja külmas elada. Aga enamik lõunaosariike on ju vabariiklased!”\nSiis läks jutt korraks sellele, kui nõmedad on spetsiaalsed vanurite külad ja linnakud. C: “Esiteks on enamik sinna kolinuid vabariiklased! Ja teiseks… see pole ju päris elu, kui sa enam lapsi ja noori inimesi ei näe. Las need lapsed parem karjuvad vahel, aga loomulikult ma tahan neid oma elus veel näha! Inimesed muutuvad imelikuks seal vanurite linnades. Näiteks meil üks hea tuttav kolis pensionäride golfikülasse. Ta mängib päevad otsa golfi ja mitte millestki muust enam ei mõtlegi…”\nAga kuhu nad siis enda kolme-aastase otsingu järel kodu leidsid? See kõlas nii hästi, et ma oleks juba isegi valmis kotid pakkima… Nimelt New Mexico osariigis Santa Fe linna piirkond. “See pole mitte lihtsalt sinine [demokraatide pooldaja], vaid ka roheline! See on üks suuremaid keskkonnakaitsjate keskuseid kogu riigis! Me ostsime maja, mis käib päikesepatareidega ja seina sees soojustuseks on kasutatud postiteenistuses kasutatud vahtplasti kuulikesi!” Ümberringi on imeilus loodus, on rohelist, on mägesid, on kõrbe… On päikest!”\nSiis rääkisime veel sellest, kui nõme on USA tervisekindlustuse(tu) süsteem ja kui hea on Michael Moorei uus film “Sicko”- Ahjaa, ja Alli ootab last, ta vangutas pead ja küsis kaks korda üle, kas Eestis tõesti tuleb 0 krooni maksta haiglas sünnitamise eest. Ja rasedatele on automaatselt terviskindlustus tasuta? Ja lastele ka? Siis peavad teil vist maksud ikka väga kõrged olema? Ah ei olegi?\n“Damit, meil siin läheb ju riigi eelarvest üle poole sõjaväe ülal pidamisele!”\nJa toost: “Elagu 2008, uue ja parema presidendi saamise aasta! Ja läbi saamas on see aeg… kelle nime me ei nimeta!” Järjekindlalt öeldi presidendi nime asemel “see, kelle nime me ei nimeta” ja “Evil with no Name”.\nMitu inimest lubas suvel Eestisse külla tulla, aga kahjuks jäävad need lubadused enamasti täitmata…\nPS. Ja lapsed magasid sel ajal Justini ema-isa juures, suured tänud neile lapsehoidmise eest. Olime kokku leppinud, et tuleme koju, kui Anna ärkab ja Justini ema meile helistab, aga mul tuli järsku keset ööd nii suur lasteigatsus peale, et tulime koju… Aga Anna magas hommikuni!\nHea aasta on alanud, inimesed!\njaanuar 1, 2008, 8:29 p.l.\nOli huvitav lugemine.\nHead, õnnelikku Uut 2008. aastat!\nOled kyll 2007-l rohkem ära teinud, tava inimene ei suuda seda kogu pika elu jooksul! Tulevikku tublidust ja elu(rohelist) edasiviivat jõudu!\njaanuar 1, 2008, 8:50 p.l.\nKaunist alanud aastat teile!\nKahju et sedakorda Läänerannikule ei jõua, aga samas ka arusaadav.\nMeie oleme ikka kastide keskel veel, eile olime kahekesi, limpsisime Krimmi vahuveini ja panime telekakappi kokku…\nMeie naabruskonda võib kirjeldada kui “rahulik latiino”. Majadest kostis küll kumbia ja salsa, aga välja tänavale kesköösel näiteks keegi ei tulnud. Ja kellegi pidu und ka ei seganud.\n2008 saab olema huvitav aasta!\njaanuar 1, 2008, 9:29 p.l.\nSanta Fe ja üldse New Mexico on tõesti erakordselt ilus koht (mis näiteks Georgia O’Keeffe’i täiesti ära võlus) ja kultuuriliselt on see piirkond ka väga huvitav, sest seal puutuvad kokku erinevad kultuurid (indiaanlased, mehhiko jne), aga siiski on tegemist väikelinnaga, mis võib pika aja peale ahistavaks muutuda.\njaanuar 1, 2008, 9:35 p.l.\nJa head uut aastat muidugi ka!\njaanuar 2, 2008, 9:38 e.l.\nma olen täiesti poliitika- ja ameerikakauge inimene, aga kas tõesti on oluline, kas piirkonnas elavad vabariiklased või demoraadid? on see lihtsalt teadmine, et seal piirkonnas on nii või see avaldub kuidagi (tänavapildis)? kas inimesed tutvudes küsivad seda? täitsa pani mõtlema…\njaanuar 2, 2008, 3:40 p.l.\njaanuar 2, 2008, 6:53 p.l.\n“see, kelle nime me ei nimeta” ja “Evil with no Name”.- LOVE IT.\nAnnu – jah see on toesti vaga oluline. Ma ei oska sulle kohe kirjeldada kui ahistav on elada demokraadina tanaval kus koik on ymberringi vabariiklased. Ei, sellest ei raagita, aga selline vaikne kuulmatu susin on kogu aeg ja eriti rohuvaks muutub see tunne siis kui on saabumas valimised ja osad vabariiklased oma valjavalitut suurte plakatitega maja ees voi akna peal kuulutavad. Oleks ma seda varem teadnud. 🙂\njaanuar 2, 2008, 8:17 p.l.\nMa hakkasin mõtlema – võibolla oli ikka Devil with no name. Aga no mõte jääb samaks 😉\nJah, on vahe küll, kas elad vabariiklaste või demokraatide hulgas. Need on nagu kaks erinevat Ameerikat. Samas on nt New Yorgi vabariiklased palju liberaalsemad kui nt kusagil Texase väikelinnas.\nSiin olen sellest kirjutanud http://paber.ekspress.ee/viewdoc/6E2AA3B9D3B30FF3C2256F5F00439A0E\nUue presidendi valimisel loodetavasti väheneb see polariseerumine, mille “See, kelle nime me ei nimeta” on tekitanud. Rydy Giuliani oleks nt New Yorgi vabariiklane, seega selline sinise varjungiga punane. Ja Hillary Clinton üritab end väidetavalt tsentristina näidata, vabariiklaste pooldajatele meeldida (kusagil lugesin; aga muidu on ta muidugi demokraat jah).\nMulle endale meeldib Barack Obama, nagu värske tuuleõhk, aga ma ei usu, et ta valituks osutub. Ja KUI osutuks, siis tema tundub ikka päris sinine, nii et polariseerumine jätkuks.\njaanuar 2, 2008, 8:20 p.l.\nMa loen Barack Obamalt praegu seda raamatut\nja vaatasin Spike Lee dokfilmi New Orleansist ja Katrina orkaanist http://en.wikipedia.org/wiki/When_the_Levees_Broke Tahan mõnipäev neist musta ja valge Ameerika teemadest kirjutada.\njaanuar 2, 2008, 10:01 p.l.\nTungivalt soovitan kanada tegijate filmi Jesus Camp, eile just vaatasin ja p88le 88ni m6tlesin neist hulludest. Nad koolitavad muide oma lapsi kodus kahel peamisel p6hjusel, et mitte informeerida lapsukesi evolutsioonist ja imelik, ka kliima soojenemisest. Ja lapsed ryndavadki oma naabreid ja v6hiv66raid t2naval ja pyyavad neid ka p22sta.\nEvangelistid valivadki enamasti konservatiive ja neid on umbkaudu 80 miljonit. “Kui meie valimistel osaleme, siis v6idavad konservatiivid,” naeris yks kirikujuht. “Elu on ilus!”\njaanuar 2, 2008, 10:33 p.l.\nSoovitasin ka seda filmi just siin. Mõtlema paneb jah. See on muuseas huvitav: me oleme harjunud lääneliku tolerantsusega ja sellega, et inimestel on õigus olla mainstreamist erineva mõtteviisiga, aga kui kusagil nähakse-näidatakse tõesti alternatiivse maailmavaatega inimesi, kes on näiteks teist religiooni või fanaatilised kristlased, siis leiavad kõik, et hullud ja tuleks ära keelata….\nMõtlesin muuhulgas, et millise psühhotrauma põhjustaks sellele väiksele pühendunud tüdrukule tema “fanaatikute käest päästmine” ning talle selgeks tegemine, et kogu tema senine tegevus ja usk on vale.\nIse pole kristlane, aga olen viimasel ajal “sektide” ja sellistesse alternatiivsete veendumustega kogudustesse kuuluvate inimeste ühtekuuluvus huvitanud.\njaanuar 3, 2008, 12:44 e.l.\nFilmilaenutaja mainis muuseas, et see lapsi Jeesuse s6duriteks koolitav t2di, kes Jeesuse suvelaagirt korraldas, v6etigi oma kohalt maha. Tolerantsed oleme vist ikka nii kaua, kuni v2givallale ei 6hutata. Selle kamba filosoofia oli aga see, et on kindel vaenlane ja me peame neile vastu astuma jne jne. Laste isad olid ju ka s6jas (Iraagis) Jeesuse nimel.\nJa muidugi p6hjendus, et “Meil, vabandust v2ga, on ju 6igus!”\nPolegi vist ammu nii mustvalgelt m6tlevatest inimestest filmi n2inud.\njaanuar 3, 2008, 12:50 e.l.\nMa tellisin endale ka selle filmi Netflixist.\nTäna õhtul vaatame dokfilmi “WalMart – high cost of the low price”. Ja eile vaatasin “Maxed Out”, ameeriklaste kasvavatest krediitkaardiprobleemidest.\njaanuar 3, 2008, 1:15 e.l.\nNo ma tahtsingi öelda, et tolerantsed ollakse teistsuguste veendumustega inimeste suhtes niikaua, kui nad sellega “liiale ei lähe”.\nKuni neil ei ole liiga mustvalge maailmapilt, kuni nad ei arva millestki liiga teistmoodi….. . Samas, neid evangeliste on USAs piisavalt palju ja selline konservatiivne mõtlemine on tõusev jõud. Nad võivad olla selle riigi tulevik. Ka siis , kui meile see ei meeldi. Sama kehtib ju ka islamistide kohta. Väga võimalik, et maailm muutubki ja tooni hakkavad andma fanaatilisemad, kindlamate veendumustega inimesed, mustvalge maailmapildiga, praeguses mõttes.\nMinu meelest oli seda filmi huvitav vaadata mitte sellise suhtumisega, et näitad näpuga : “Issand , millised!”, vaid lihtsalt, neutraalse vaatajana. Neis lastes oli tegelikult metsik power, see nende võitlusvaim ja veendumus…. Ja see tädi pidi olema hea, sest igasugust inimest lapsed ju ei kuula, nagu igaüks kooliajast mäletab. Võib öelda, et ajupesu, aga neid lapsi enam ei muuda, ma arvan.\njaanuar 3, 2008, 3:13 e.l.\njah, mulle tundus eile 6htul ka, et …”maailm muutubki ja tooni hakkavad andma fanaatilisemad, kindlamate veendumustega inimesed, mustvalge maailmapildiga, praeguses mõttes.”\nVenelased yhel pool oam putinomaaniaga, islamistid l6unas, USA l22nes… Ainult hiina natsionalismist ei ole suurt kuulnud. L6una-Ameerikas j22b Hugo Chavez vist nati liiga v2ikeseks j6uks? Austraallased on rahulikud…\nEi tea, kelle poole peab hoidma?\njaanuar 3, 2008, 4:36 e.l.\nmina tellisin omale ka Roheraamatu. Teenindus oli ylikiire, aitahh. Nyyd ootan ponevusega millal ta saabub.\njaanuar 3, 2008, 3:48 p.l.\nPoliitikat värvida on tore. Sinise varjundiga punane on lilla 😉 Ehk siis Giuliani oleks lilla. Belgial oli jupp aega lilla valitsus, nüüd on pruun, kakapruun 🙂\nAga mõttekaaslasi eksisteerib igas ilma nurgas, ma ei usu, et nii kirjus maailmast nagu Ameerika oma nishikest üles ei leia. Mulle tundub, et vahel on lihtsalt vaja vähem otsida, siis leiab rohkem. Nö elu paradoksaalne absurdsus 😀\nHead aastat uut!\njaanuar 3, 2008, 5:44 p.l.\nKuulge, Giulianil ei ole küll mingit sinist varjundit: jätkame Iraagi missiooni, vähendame rikaste makse, ärme sulgeme Guantanamot, mingeid CO2 kvoote pole vaja, sõltumatut energiapoliitikat on küll vaja, seega pigem läheme alaska nafta kallale kui uurime taastuvenergia kasutust… Rääkimata sellest, et kui temalt uuriti ekstreemsete ülekuulamistehnikate (loe: piinamise), eriti waterboarding’u, kohta, siis ta leidis, et “meie eesmärgi nimel on kõik ülekuulamismeetodid lubatud”. No kuulge, isegi McCain ei ole midagi seesugust ütelnud, niiet “sinisest” varjundist küll ei anna Giuliani puhul rääkida.\nJa Hillary Clinton näib mulle küll pigem punasena, kes on igaks juhuks sinise kleidi selga pannud (maksupoliitika, Iraak, Guantanamo lähenevad pigem vabariiklastele). Rääkimata tema poliitilisest taustast, ma loodan, et ameerika valijad mäletavad väga hästi, kuidas missis Clinton lubas tervisekindlustuse süsteemi reformida ja mitte midagi ei teinud. 🙂\nAga demokraatidest, et John Edwards ei oleks ka paha valik Barack Obama kõrval, kohati on tema programm isegi läbimõeldum, kui Obama oma, eks näis, mis saab.\nNing kui Eestist rääkida, siis mina vaatan küll huviga, kui kaua nii madalate maksudega on võimalik null krooni makstes sünnitama minna. No sünnitama vast veel, aga haiguslike probleemidega, eks näis.\njaanuar 3, 2008, 6:42 p.l.\nJustin ütles ka, et Giuliani ei ole sinine, aga ta NÄIB sinine, sest teda austatakse New Yorgis (9-11 järgne kiire reageerimine ja üldse linna krimivabaks tegemine).\nAga see, et Hillary Clintoni tervishoiureform välja ei tulnud, pole küll ainult tema süü… Ta vähemalt üritas.\nJohn Edwards mulle jälle inimesena ei meeldi… nagu hambapastareklaam. Justini ema jälle tohutult fännib teda. Ja ma saan ka mõistusega aru, et ta oleks hea variant (lihtsalt see naeratus on natuke liiga säravvalge…). Edwardsi ja Obama puhul on mõnus see, et nad on pärit üsna tavalistest peredest, mitte nn USA siniveresliste hulgast.\nMa loodan, et Justin kirjutab oma blogis tänase päeva puhul USA presidendikandidaatidest – täna algasid eelvalimised.\njaanuar 3, 2008, 7:00 p.l.\nPraegu on ta kirjutanud Estonia versus Estland teemast ja sakslate nn kollektiivsest süüst – mõlemad teemad inspireeritud aastavajhetuse-jutuajamistest.


Missuguseid maske kannad sina? – Janateder\nSa võid ju peita oma „katkiolemise“ justkui kaitsva maski taha...kuid tuleb päev, kui isegi see mõraneb...\nMõtle sellele...missuguseid maske sina kannad?\nKas oled märganud kui paljud inimesed varjavad end millegi taha…kandes justkui maske – on selleks siis võltsnaeratus, ilusüstid/operatsioonid või ka lihtsalt päikeseprillid...\nVäga tihti peitume me riiete, ametinimetuse ja muu identiteedi taha - olles rollis naine, ema, juht, arst või jurist...aga mõtle - kes sa oled ilma identiteedi ja ametinimetuseta...\nOn ka emotsionaalseid maske...maske, mille taha peidame end mingi hirmu tõttu...kui me oleme ebakindlad - võime peituda "nimekate tuttavate tundmise" maski taha - mainides juhuslikult tuntud inimeste nimesid, keda teate või väidate teadvat, et teistele muljet avaldada. Kui me pole oma võimus kindlad...võime peituda kiusajaks olemise maski taha ja alandada ning tõmmata teiste enesekindlust alla...kui me ei usu, et maailm meid armastab...siis võime peita end viha maski taha...või näiteks teeskleme, et tööl on asjad korras...kuigi oleme omadega ummikus...või teeskleme, et meie suhetes on asjad korras...kuigi tegelikult on kadunud lähedus, usaldus ja suhe on täis valu...\nDepressiooni kõige ohtlikum vorm peidab end aga tihtipeale naeratuse, rõõmufassaadi, taha - selline depressioon algab sageli päris varases eas ja võib kesta kaua...\nMõiste “naeratav depressioon” - mis tundub teistele justkui õnnelik-olemisena, kannab endas aga depressiooni sümptomeid ja on muutunud üha levinumaks...\nKuigi naeratav depressioon ei ole psühholoogide kasutatav tehniline termin, on siiski võimalik olla depressioonis ja samal ajal edukalt varjata kõiki depressiooni sümptomeid. Naeratav depressioon hõlmab endas kuvandit, kus teistele näidakse õnnelikuna…läbi valu naeratades, hoides sisemist segadust varjatuna. See on väga levinud ebatüüpiliste sümptomitega depressioonihäire...ja paljud ei tea, et on depressioonis ning ei otsi ka abi...\nNaeratava depressiooniga inimesed on sageli suhtes, töötavad ning on üsna edukad ja haritud... nende avalikus-, töö- ja ühiskondlikus elus justkui polegi raskusi...nende fassaad on imeliselt kokku pandud ja ka teostatud...\nTegelikult õnnestub väga suurel osal inimestest, kellel on meeleolu langus, teotahte puudumine ja kes on kaotanud elurõõmu, sel viisil oma seisundit varjata.\nNing just selliste inimeste jaoks, kes kannatavad naeratava depressiooni all, on tegelikult eriti oluline saada abi. Kahjuks aga...jah...selle seisundi all kannatavad inimesed seda abi tavaliselt ei otsi, sest nad ei pruugi tajudagi, et neil on üldse probleem - eriti juhtudel, kui nad näivad oma ülesannete ja igapäevasete toimetustega jätkavat nii nagu enne. Samuti võivad nad tunda end isegi süüdi ja olukorda ratsionaliseerida - et neil pole ju tegelikult mitte millegi üle kurvastada...nii nad siis ei räägigi kellelegi oma probleemidest ja tunnevad isegi häbi oma tunnete pärast.\nKuid...just need inimesed võivad olla enesetappude suhtes eriti haavatavad... ning naeratava depressiooni ja enesetapu vahel on murettekitav seos...\nEhk siis…naeratava depressiooni all kannatavaid inimesi võib olla väga raske märgata…neid katab täiuslik fassaad…ja nii usume ka meie, et - neil pole põhjust kurvastada - neil on töö, korter ja võib-olla isegi lapsed või partner...nad naeratavad, kui te neid tervitate…nad suudavad meeldivaid vestlusi läbi viia...lühidalt öeldes kannavad nad välismaailma ees maski, elades pealtnäha normaalset ja aktiivset elu ...kuid sisemuses tunnevad nad end lootusetuna ja katkisena...\nÜks meie suurimaid hirme on see, et kui me näitame oma tõelist mina, ütleb maailm:\n"Oh, see oledki lihtsalt sina."\nKuid lihtsalt sina olemine on tegelikult parim ja täiuslikum asi, mis sa kunagi olla saaksid.\nNagu ütles Oscar Wilde: „Ole sina ise - kõik teised on võetud."\nLõpuks...kui läheb hästi...siis mingil hetkel libiseb mask...sellepärast, et ainus, mida me tegelikult tahame - on olla mina ise. Ma tean…on vaja väga suurt julgust valida tee, kus saad olla sina ise!\nKuidas sa saaksid oma maski/maske eemaldada?\n1. Ole oma maskist teadlik\nTeadlikkus on peamine osa äratundmisel, et sa ei ole autentne. Alusta sellest, et oledki SINA.\nMõnikord võib olla väga raske järsku "olla sina", kui sa tegelikult ei teagi, kes sa oled. Sul on nii palju erinevaid identiteete - kuid need pole tingimata sina. Sa saad valida teadlikuks saamise ja maskist loobumise. Mõtle, kes sa oled, ja mida sa tegelikult tahad.\n2. Tunnista, et sinu mask pole tõeline sina\nOn meeletult kurnav teeselda, et oled keegi, kes sa tegelikult ei ole... mõtle järele, kas sinu käitumine või see, mida ütled, sobib mingi võetud rolliga – olen "täiuslik ema" rolli, olen "hea tüdruk" või olen "õnnelik"…kas tunned, et kaotad oma tegeliku mina ja surud oma tunded alla, et mahtuda mistahes rolli, mille olete otsustanud mängida? Hakka teadlikuks oma maskist ja selle piirangutest ... Mida sinult tegelikult oodatakse, kui kannad maski? Keskenduge iga päev ühe tegevuse tegemisele, mis ole seotud ühegi rolliga…tee midagi, mis lihtsalt lummab sind ja pakub sulle rõõmu.\n3. Teostamine - ole see, kes sa oled!\nMõistes, et mask pole päris sina..see oli identiteet, mille lõid arvatavasti palju nooremana, et ennast kaitsta ja turvalisena tunda. Võib-olla sai sinust kiusajate vältimiseks klassikloun või „hooldaja“, kuna hoolitsesid teiste eest. Mask ei ole midagi piinlikku ega häbiväärset. See teenis sind tegelikult ju hästi, kuid nüüd oled valmis omaks võtma selle, kes sa tegelikult oled! Mask ei lase sul saada selleks, kelleks sa oled mõeldud saama – ja nüüd on käes aeg olla see, kes sa tegelikult oled.\n4. Pühendu iseendaks olemisele\nMõni inimene veedab suure osa oma elust teeseldes, et ta on keegi, kes ta tegelikult ei ole. Pühendu sellele, et oled SINA! See nõuab pühendumist ja alguses on raske murda välja harjumusest mängida erinevaid rolle…aga pea meeles, et harjumuse muutmiseks kulub 21 päeva ja uue harjumuse kinnitamiseks kulub vähemalt 60 päeva.\nTee reaalseid samme, mida vaja, et saaksid olla SINA. Kui see tähendab kellegi "ei" ütlemist, kuigi oled alati olnud "hea tüdruk", siis harjutage ei ütlemist esialgu väikeste asjade puhul. Tee neid asju, mis sulle igapäevaselt rõõmu pakuvad. Ära keskendu minevikule - keskendu sellele, kes sa täna/nüüd oled! Keskenduge kire loomisele oma igapäevaelus. Veendu ja planeeri tegevused nii, et sul oleks aega teha asju, mida sulle meeldib teha - jalutada looduses, ujuda või minna jalgrattaga sõitma.\nOn kolm praktilist põhjust, miks peaksime oma maskidest loobuma:\nEsimeseks on elada oma potentsiaali järgi. Me peame üle kandma kõik selle kes me oleme, sellesse, mida me teeme.\nTeine põhjus on kergendus. Maskidega elu on kurnav. Paned ette maski või kaks või kümme…siis võtad paar tükki eest aga asendad need uutega. See on kurnav! Ja mis kõige hullem – selle tulemusena hakkad sa unustama, kes sa tegelikult oled.\nKolmas põhjus on tervenemine. Maskide kandmisel loobume tükkhaaval iseendast - hoides vaid endale need osad, mida peame väärtusetuteks. Kuid suhted ei saa toimida ja läbi suhete ei saa me tõeliselt terveks, kui me ei too lauale kõiki tükke. See oleks sama justkui ulatada kellelegi katkine vaas ja paluda tal see parandada, kuid jätad endale kaks või kolm kildu. Valmisolek väljendada teistele tundeid sõltub täielikult sellest, kuidas me endasse suhtume. Kui oleme enesekindlad ja tunneme end oma nahas mugavalt, oleme palju valmis väljendama oma tundeid ja emotsioone teistele.\nMe pole sündinud maskidega.\nMe seadsime need endale ette - seega saame meie ise ka neid maha võtta.\nKõige olulisemaks vabaduseks inimese elus on olla selline, nagu sa tegelikult oled.\nPea meeles, et sa oled piisav…sa oled väärt…sind armastatakse ja sa pole üksi.\nValmistu 10. oktoobril 2020 toimuvaks ülemaailmseks vaimse tervise päevaks...tõsta oma teadlikkust...ole avatud vaimse tervise teemadele...ole valmis nendest teemadest rääkimiseks ja ka kuulamiseks...


31.märts 2020. a.\nPere eelarve uus graafikute moodul\nOlen jällegi maha saanud pere eelarve programmi uuendusega. Nüüdseks olen valmis saanud uue Graafikute mooduli, mis peaks aitama kasutajatel paremini mõista oma sisse- ja väljaminekuid. Samuti sai korrigeeritud andmete näitamist vastavalt valikutele,mis nüüd on korrektsem ja selgem ning loogilisem.\nNüüd oleme olemas ka erinevates sotsiaalvõrgustikes ning uudiseid on võimalik jälgida RSS i, Twitteri või Faceboooki abil.\nIdeid ja mõtteid mida edasi teha ja mis võiks paremini olla on oi oi kui palju(samuti kasutajate soovitusi), kuid kahjuks pole selleks kõigeks aega. Üritan vaikselt aega leida, et seda kõike siin edasi arendada ning uuendusi tuleb kohe kindlasti veelgi. Pole vaja karta, et midagi seisma jääb, lihtsalt ka muud tööd on palju. :)\nEsialgne plaan oli, lisada võimalus kasutajatel audentida end läbi ID kaardi, kuid praeguseks pean selle plaani maha matma, kuna oleks vaja eraldi tellida IP aadress ja osta sertifikaat, kuid kõigeks selleks hetkel raha ei jätku.\nMeeldivat kasutamist ja kulude kokkuhoidu!\n© Kullar Kert 2008-2020 | info[at]pere-eelarve.eu


7. november 2006 - Estonian World Review\n7. november 2006 (1)\nTänavusi vahevalimisi USA-s võib tõlgendada mitmeti, kuid ei saa mööda minna tõdemusest, et president Bush ja tema valitsuserakond — vabariiklased — said rahva käest nuhelda.\nÜldiselt vasakule kalduv Washington Post (WP) tegi valimistejärgsel hommikul üsna tasakaaluka kokkuvõtte: „Hääletajad väljendasid eile oma viha president Bushi ja Iraagi sõja vastu, aga ka oma nördimust (Kongressi) Esindajatekoja vabariiklaste ülbe käitumise suhtes. Kuigi me kahetseme mõne kõige andekama mõõduka vabariiklase lüüasaamist, oli republikaanide partei oma häälteenamuse kaotuse ära teeninud. Kas aga demokraadid olid oma võidu ära teeninud või üldse suutnud seda saavutada ilma vabariiklaste poolsete eksisammudeta — see on vähem selge.“\nWP peab siin silmas, et tervelt neli vabariiklasest kongresmeni (Sherwood, Foley, Ney ja DeLay) kaotasid oma tooli demokraatidele ebamoraalsete sammude tõttu. Vabariiklaste endi hulgas lähevad vaated lahku selle kohta, mida lugeda Esindajatekoja vabariiklaste „ülbeks käitumiseks“. Mõõdukam leer süüdistab partei konservatiive, kes kangekaelselt keeldusid kompromissidest sellistes sensitiivsetes moraaliküsimustes nagu abort või samasooliste abielu. Konservatiivid aga omalt poolt süüdistavad partei mõõdukaid, kes nende arust jätsid maha erakonna ideoloogia sellised alustalad nagu riigikulutuste piiramine või immigratsioon ja läksid otsekui üle demokraatide poolele. Selle kohta ütleb vabariiklaste meediakonsultant Craig Shirley: „Need valimised andsid löögi mitte konservatiividele, vaid vabariiklastele (kui erakonnale). Nemad mõtlesid, et nad võivad partei konservatiivsed põhimõtted hüljata ja hakata mängima suure valitsuse erakonda (mõeldud on: nagu demokraate) ja sellest terve nahaga välja tulla.“ Sellega sõnastab Shirley nende valimiste kõige olulisema süüdistuse, nimelt et republikaanide konservatiivid ajasid ise oma erakonna lõhki ja nurjasid seega kogu valimiskampaania.\nÜkskõik kui suureks või väikeseks demokraatide häälteenamus Kongressis osutuks, leiavad teised parempoolsed vaatlejad, et vabariiklased pole kaugeltki kaotusseisus ja et demokraatide edu ei ole kaugeltki veel „raha pangas“, vaid ainult laenuks saadud krediit.\nWashington Times'is meenutab kolumnist Bruce Bartlett, et vabariiklastest presidentidel on küllalt kogemusi selles, kuidas demokraatide kontrolli all olevat Kongressi „vaos hoida“. Sellega on hästi hakkama saanud nii Dwight Eisenhower, Richard Nixon kui ka Ronald Reagan. Samas võib demokraatide võit tänavustel valimistel osutuda neile raskeks koormaks järgneval kahel aastal, kui kogu poliitiline elu USA-s on orienteeritud 2008. aasta presidendivalimistele. Bartlett leiab, et tüüpilisel Ameerika hääletajal on koguni hea meel, kui Kongress ja Valge Maja on erinevate parteide kontrolli all. See soodustab parteidevahelist kompromissivaimu ja tõkestab presidendi liiga ühepoolset käitumist (milles eriti süüdistakse Bushi), kirjutab kolumnist, lõpetades: „Ma tõepoolest usun, et demokraatide kontrollitud Kongress võib noorendada Bushi presidentuuri nii, nagu vabariiklaste kontrollitud Kongresss süstis uut elu Clintoni valitsusse.“ (WT, 8. nov.)


5 nõuannet, et jõulud saabuksid stressivabalt - Perekonna Eelarve\n5 nõuannet, et jõulud saabuksid stressivabalt\n9 november 2020 18 november 2020 kullarin Uudised\nKuigi jõulud saabuvad igal aastal samal ajal, juba vähem kui paari kuu pärast, tunnistavad nii mõnedki, et on jätnud kingituste ostmise viimasele hetkele ja teinud seetõttu ebamõistlikke kulutusi. 2018. aastal Rahaasjade Teabekeskuse poolt läbi viidud uuringu põhjal on seda teinud lausa iga viies Eesti elanik.\nSelleks, et saaksid stressivabalt jõuludele vastu astuda, on mõistlik nendeks juba varakult valmistuda. Praegu on see eriti oluline, kuna peame arvestama ka koroonaviirusest tingitud piirangute ja soovitustega.\nSiin on sulle 5 nõuannet, millele mõelda juba nüüd.\nSageli teeme ebamõistlikke otsuseid just kiirustamise tõttu. Selleks, et vältida detsembris emotsioonioste ning rahvarohkeid kaubanduskeskusi, alusta jõulukingituste varumisega juba praegu. See on ka hea võimalus oma kulusid hajutada. Mõtle oma lähedastele ning tee nimekiri kingitustest, mis neile rõõmu võiksid pakkuda. Ostetud kinkidele tasub alati kaaluda ka alternatiive — kui sul on aega ja annet, tee kingitused hoopis ise. Väärt idee on kinkida ka asjade asemel hoopis emotsioone või teha kogu perekonna nimel annetus mõnele heategevusorganisatsioonile.\nOle nutikas ja kasuta e-poodide võimalusi\nErinevate poodide ja kaubanduskeskuste külastamine võib olla üsna väsitav ja ajakulukas. Lisaks tuleb praegusel ajal hoolega mõelda oma tervisele ning võimalusel pigem hoiduda rahvarohkete paikade külastamisest. Siinkohal tulevad appi e-poed. Nii kohalike kui välismaiste poodide kaubavalik on mugavalt vaid mõne kliki kaugusel. Küll aga tasub silmas pidada, et tõenäoliselt on e-poed tänavu populaarsemad kui aasta tagasi, mistõttu on mõistlik arvestada, et tarneajad võivad olla tavapärasest pikemad. Seega ole nutikas ning soorita oma ostud varakult. Lisaks on see ka hea võimalus oma kulusid hajutada.\nLoe edasi: https://kukkur.swedbank.ee/rahakott/5-nouannet-et-joulud-saabuksid-stressivabalt\nEelmine postitusMida teha, et inflatsioon su sääste ära ei sööks?\nJärgmine postitusLihtsad nipid, kuidas säästmine endale võimalikult lihtsaks muuta


Ingmar Bergmani retrospektiiv: Seitsmes pitser | Kino Sõprus\nRüütel Antonius Block (Max von Sydow) ja tema relvakandja naasevad aastatepikkuselt veriselt ristiretkelt tagasi koju, et leida eest seal möllav katk. Rüütel on jõudnud arusaamisele, et usk Jumalasse ja kõiksusesse on tõbi, millest inimkond tuleks terveks ravida. Inimtühjal rannal kohtab ta Surma (Bengt Ekerot), kes teatab, et mehe tund on tulnud. Rüütel aga esitab Surmale väljakutse mängida tema elu peale malet. Talle on antud veel üks võimalus juurelda igaveste ja inimlike küsimuste üle: milles seisneb elu mõte? Kus on Jumal? Panuseks pole mitte ainult ränduri elu, vaid ka tema tunded, usk ja inimlikkus.\n“Seitsmenda pitseriga” alustas Ingmar Bergman keskaegsete legendide ja kaasaegsete müsteeriumide filmitsüklit, mis talle maailmakuulsuse tõi. Meistriteos võitis Cannes’is žürii eripreemia. See on Bergmani vahest retoorilisim, enim läbiuuritud ja vaidlusi tekitanud linateos, mida on ka ohtralt parodeeritud. Filmist inspireeritud kahvatu vikatimees on teinud nii mõnegi taasilmumise kinolinal ja seda nii eripalgelistes filmides nagu Roger Cormani “Punase Surma mask” (Masque of the Red Death, 1964), Woody Alleni “Armastus ja surm” (Love and Death, 1975), Monty Pythoni “Elu mõte” (The Meaning of Life, 1983), John McTiernani “Viimane kangelane” (Last Action Hero, 1993) või Peter Hewitti “Billi ja Tedi reis” (Bill & Ted’s Bogus Journey, 1991).\nRüütlit kehastanud Max von Sydowile oli see esimeseks suureks filmirolliks ja sissejuhatuseks tema Bergmani filmide seeriale (kokku on Sydow mänginud üheteistkümnes Bergmani filmis), mis viis ta rahvusvahelise kuulsuseni.\n“Seitsmes pitser” oli Ingmar Bergmanile endale väga südamelähedane film. Tõsistest teemadest hoolimata on tegemist mängleva ja kohati lausa koomilise filmiga, mida mõjutasid ka Bergmanile muljet avaldanud Akira Kurosawa samuraifilmid. Filmi stsenaarium põhines ühevaatulisel näidendil “Puumaaling”, mille Bergman kirjutas Malmö Linnateatri teatritudengitele (ning mis hiljuti Anu Saluääre tõlkes ka eesti keeles ilmus). Stsenaarium lükati esmalt tagasi, ent võeti töösse pärast Bergmani komöödia “Suveöö naeratused” (1955) rahvusvahelist menu ning edasine on juba ajalugu.\nSeitsmendast pitserist on juttu Johannese Ilmutusraamatus: “Ja kui Tall võttis lahti seitsmenda pitseri, tekkis taevas vaikus ligi pooleks tunniks”. Jumala vaikimine on motiiv mitmes Bergmani filmis. See painas teda kuni viis Jumalast loobumiseni. Jumala vaikimine võib aga olla parim vastus meie palvetele, on öelnud kirikuisad. Filmis mängib rüütel malet surmaga, lootes teda võita. Bergman on öelnud, et “Seitsmenda pitseri” ajal oli tal veel seda lapselikku usku.


Kuidas kodus kodus puhastada? - Keeda 2021\nLipoma - neoplasm, mida igapäevaelus sageli nimetatakse weniks, on healoomulise nahakasvaja kõige tavalisem variant. Millised on lipoomide ilmumise põhjused inimkehale, kas on vaja eemaldada wen ja kuidas seda teha? Me püüame anda neile ja teistele küsimustele vastuseid meie artiklis.\nLipoomide põhjuseid ei ole veel täielikult teada. Rasvkoe välimus on teada - rasvarakkude proliferatsioon on ebanormaalsete valkude talitlushäire tõttu ebanormaalne. Kuid tänu sellele, mida see protsess algab - teadlaste väitel jätkuvad sellel kontol. On soovitusi, et sellel on pärilik tegur (kalduvus selliste kasvajate suhtes). Nad kahtlevad ka rikkumisi hormonaalses sfääris, viitavad isegi ebakorrektsele toitumisele, mis toob kaasa sellised ebaeetilised tagajärjed.\nRasvkoe kasvu soodustavad tegurid võivad olla:\nAlatoitumus koos kahjulike toodetega;\nhäired maksa ja seedetrakti toimimisel.\nLipoomid võivad esineda kõikjal, kus on rasvkoega: kaelal, kehal, näol, peal, jäsemetel. Visuaalselt määratletakse seda väikese (tavaliselt kuni kolme sentimeetri ulatuses) liikuva kujuga. Puudutus - valutu ja pehme. Mõõtmed võivad alata mõnest millimeetrist ja jäävad pikka aega märkamatuks.\nLipoomide tüübid on järgmised:\nmüolipoomid tungivad lihastesse ja kaasavad lihaskiudude struktuuri;\npuu lipoomid idanevad liigestes;\nReeglina esineb lipoom ühes proovis, mitmed kahjustused on iseloomulikud Madelungile, Derkumile ja teistele haigustele. Kõige sagedamini paiknevad kasvaja kehal kael, selja, käsivarred, piimanäärmed, reied.\nEemaldage wen koos kapsliga, milles see asub. Ja te peaksite vabanema igast ebanormaalsest rakust, vastasel juhul tekib lipoom uuesti tõenäosusega peaaegu 100% ja sel juhul kasvab see palju agressiivsem ja kiirem.\nEemaldage täielikult wen:\nlasermeetod (suure täpsusega meetod, kasvaja ja kapsli koorimine);\nkirurgiline ekstsisioon (mehaaniline eemaldamine kapsliga);\nraadiolainete meetod (spetsiaalne raadiolaine nuga);\nimbumismeetod (kapsli sisu pumbatakse läbi spetsiaalse süstla).\nÜks populaarsemaid tänapäeval on lipoomi eemaldamine laseriga, mis on täielikult põhjendatud.\nlaserikiire - tervete kudede täpsust ei mõjuta, wen eemaldatakse võimalikult täielikult ja tõhusalt, kasvaja lõigatakse koos kapsliga välja;\nSamal ajal desinfitseerib laserkiir haava ja hoiab ära ka anumad, välja arvatud verejooks. Need mõjud vähendavad kõrvaltoimete ja tüsistuste riski;\nKasvaja ei hävitata protseduuri ajal, mis tähendab, et seda võib vajadusel histoloogiliselt uurida.\nLaseri lipoomide eemaldamisel on puudusi\nLaserraviga kaasnevate puuduste seas on võimetus eemaldada ohutult ja täielikult liiga suuri lipoome või asuda kudedes sügavale. Sellistel juhtudel soovitavad arstid kasutada kirurgilist meetodit. Mõned eksperdid juhivad tähelepanu sellele, et kirurgia ei põhjusta wen'i taaselustumist, samas kui lasermeetod võib põhjustada retsidiive. Siiski ei ole sellist seisukohta kinnitavaid statistilisi andmeid.\nToimub lipoomide eemaldamise operatsioon: onkoloog, üld- või plastkirurg, kelle eriala on kasvajad. Väikese kasvaja puhul viiakse protseduur läbi kohaliku tuimestuse all. Laserikiir lõikab läbi naha, "ummistab" veresooni. Kirurg "avab" naha üle naha, kinnitab kapsli ja tõmbab selle koos kasvajaga. Seejärel puhastab laser tuumori koha, eemaldab ülejäänud fragmendid. Pärast seda õmmeldakse haava servad silmapaistmatu õmblemisega, rakendatakse kaitset.\nWen'i ei eemaldata raseduse, menstruatsiooni, diabeedi, herpese ja teiste põletike juuresolekul ettenähtud sisselõike kohas koos immuunpuudulikkusega. Kõrvaltoime võib olla lipoomide korduv kasv, mis tuleneb selle ebapiisavast põhjalikust eemaldamisest. Seda saab vältida, kui võtate ühendust väga hea spetsialistiga.\nKuidas eemaldada wen kodus ja kas seda saab teha?\nElu jooksul täheldavad inimesed erinevatel suurustel kasvajaid, mis ulatuvad naha alla oma kehale. Sageli diagnoositakse neid valutuid muhke kui wen.\nMillised on nende esinemise võimalikud põhjused, millised võivad olla nahaalused vormid ja kas kodus on võimalik eemaldada.\nKõigi nende küsimuste lahendamiseks on vaja mõista neoplasmi struktuuri omadusi, kasvu ja mõju inimese kehale.\nRasvkasvaja on rasv (meditsiiniline nimi on lipoom, rasva ja “oma” kasvaja).\nSee on väike sfääriline subkutaanne pitser, mis ei põhjusta valu ja muud ebamugavustunnet.\nSellel on erinevad piirid ja see on kontrollimise ajal vabalt tunda.\nWen on moodustatud inimese keha organites ja piirkondades: neerud, maks, kael, selja, nägu, silmalaud, käed ja jalad.\nKõige sagedamini moodustuvad naised.\nWen ei ole peaaegu tervisele ohtlik ning ainult üksikjuhtudel on pahaloomuline kasvaja degeneratsioon. Tegelikult annab wen ainult esteetilisi ebamugavusi.\nSeega, kui kehal on tundmatu iseloomuga kasvajaid, on soovitatav külastada dermatoloogi, et luua täpne diagnoos ja välistada eluohtlik haigus.\nRasva rakkude arvu suurenemine lipoomi kapslis toimub rasunäärme väljalaskeava ummistumise tõttu. Kahjuks pole siiani leitud selliste kasvajate moodustumise täpseid põhjuseid.\nSeetõttu on teada ainult Weni arengu riskitegurid:\nRaske kaalulangus või kiire kaalutõus;\nVale, tasakaalustamata toitumine;\nSellega seoses on kehv immuunsus kehv kehvem;\nVitamiinide ja mineraalide puudumine toidust;\nHormonaalsed kohandused, järsk ja tasakaalunihked;\n40-aastaste inimeste vanuseklass, eriti naised;\nPehme kudede kokkusurumine vigastuse tagajärjel;\nNanomeditsiini abil loodud taimne ravim aitab vabastada patoloogilisest kasvust rekordaja jooksul. Papilloomid kahanevad, vähenevad ja jätavad voodi juurega. Viiruse rakud hävitatakse täielikult, seega on haiguse ägenemine välistatud! See on esimene vahend, mis annab positiivse tulemuse ja ei jäta haiguse võimalust!\nWeni liigitatakse mitmete kliiniliste tunnuste järgi, mis sõltuvad struktuuri asukohast ja struktuurist.\nMeditsiinil on lipoomid jagatud järgmistesse tüüpidesse:\nSubkutaanne - moodustub vahetult naha alla, kergesti diagnoositav;\nMyolipoma - moodustuvad lihaskiududes;\nPerineuraalne - moodustunud närvikanalite lähedal;\nAdenolipoom - kapslis on ka näärmekomponendid;\nPuidutaoline - paikneb liigestel;\nKapseldatud - moodustunud rasvkoe kasvuga elundites;\nPehme - on pehme tekstuur;\nAngiolipoomid - moodustuvad laevade lähedal ja läbivad neid;\nDifuusne haridus, millel ei ole kapslit;\nKiud - laienev tihe kasvaja;\nOssifitsirovannye - sisaldab luukoe;\nValulik - arvukad hülged põhjustavad valu;\nRingikujuline - esineb kaelal rõngaste kujul;\nJalal - mingi jalaga on moodustatud wen;\nPetrified - mida iseloomustab kaltsiumisoolade sadestumine kudedes.\nSubkutaanne wen ei ole eriti ohtlik inimeste tervisele. Kuid kahjustatud või tugevalt laienenud kujutis põhjustab korvamatut kahju.\nSellised tüsistused tekitavad:\nKatkene kapsel on liiga suur;\nRasvaemboolia kapsli purunemise korral;\nTaastumine pahaloomuliseks kasvajaks;\nVere staas, mis on tugevalt kasvanud ja nõrgenenud moodustumise kohas.\nSelge vastus on ei. Mitte mingil juhul ei tohiks sina pigistada.\nLipoomakapslil ei ole eritavat kanalit, erinevalt tavalisest aknest, nii et sisu võib lõhkeda ja sattuda ümbritsevatesse kudedesse.\nEpidermaalse avaga enese eemaldamine tähendab ohtlike tüsistuste, vere nakkuse ja lipoomi pahaloomulise kasvaja transformeerimise riski suurenemist.\nPüüdes eemaldada kodus kodus, ei saa:\nSõrmed või küüned;\nNõelad süstaldest või muudest teravatest instrumentidest;\nKui lipoomi läbimõõt ületab 5 mm.\nMõned inimesed purustavad epidermise nõelaga ja lohistavad vaha kapsli, püüdes seeläbi naha alt välja tõmmata. Tahaksin kohe märkida, et sellised tegevused ei ole enamasti enamasti edukad.\nSeega, kordades kõiki ülalkirjeldatud manipuleeringuid mitu korda, süvendab inimene olukorda pigistavate haavade piiride ja sügavuste laiendamisega.\nSee meetod ähvardab põhjustada infektsiooni ja muid tõsiseid tagajärgi ning isegi sepsis, mis võib olla surmav.\nKui aga teil õnnestus eemaldada wen ja vältida tõsiseid tüsistusi, on tõenäoline, et nahal jäävad jäljed või armid. See on tingitud haava suurenemisest ja veritsusest selle käigus.\nVäike wen saab eemaldada kodus ravimeid ilma dermatoloogi osaluseta. Ravi viiakse läbi ravimpreparaatide abil.\nKõige sagedamini sisaldab ravimite koostis looduslikke koostisosi, mis kiiresti ja valutult kasvajaid lahustavad, leevendavad põletikku ja ei jäta nahale mingeid märke.\nWen'i iseseisvalt eemaldamiseks ilma meditsiinilisi meetodeid kasutamata saate kasutada ligipääsetavamaid, kuid sama tõhusaid traditsioonilise meditsiini retsepte.\nOluline on meeles pidada, et alternatiivse meditsiini kasutamisel raviks ei tohiks oodata koheseid tulemusi.\nKuidas ja kuidas eemaldada wen näole?\nWen näol on väga ebameeldiv kosmeetiline defekt, mida soovite võimalikult kiiresti eemaldada.\nKõige tõhusamad ravimid võitluses näo vastu on:\nVideotest - kasutage rasvakasvajale ja selle kõrval olevale nahapiirkonnale õhukest kihti hommikul ja õhtul kuni taastumiseni. Ravi kestus 2 kuni 4 nädalat. Vastunäidustused: A-vitamiini hüpervitaminoos, ei tohi kasutada raseduse esimesel trimestril. Keskmine kulu 220 rubla;\nCalendula tinktuur on odav ja tõhus vahend. Cauteriseerumise korral kuivab tinktuur väikese massi seitsme päeva jooksul. Keskmine maksumus on 20 rubla.\nPeaaegu igas kodus olevate meditsiiniliste omadustega toataimed on tõestanud end nahaaluse põletiku vastases võitluses.\nJärgmised retseptid aitavad eemaldada nägu valutult ja ilma tagajärgedeta:\nKalanchoe - lõigake taime laiad lehed, kandke viljaliha kasvajale, kinnitage see nahale kipsiga. Hoida põletikulises piirkonnas võib olla 2 kuni 10 tundi. Korda protseduuri iga päev, kuni wen kaob;\nAloe vera on alternatiivne ravimtaim. Lõigake lehed põhjakere põhjale, lõigatakse pooleks, fikseerige tuumori asemel 2 kuni 10 tundi. On vaja kohaldada iga päev kuni täieliku sissenõudmiseni;\nKuldsed vuntsid - lõigatakse leht, venitatakse küünlaosale, asetatakse marli sidemele ja kinnitatakse rasvase lohuga, kinnitatakse krohviga. Pärast kolme tunni kasutamist eemaldage. Rakenda kaks nädalat päevas.\nKuidas ja kuidas eemaldada silmalaugu?\nSilmalaugude nahk on eriti tundlik, mistõttu tuleb ravi hoolikamalt valida. Wen, mis moodustub ülemisel silmalaugul, raskendab olukorda oluliselt.\nSee on seletatav asjaoluga, et ülemises silmalau on lähemal silma limaskestale. Seetõttu peaks ravimite ja retseptide kasutamisel olema äärmiselt ettevaatlik, et seda mitte kahjustada.\nRavimid, mis aitavad eemaldada kasvaja silmalaugude nahalt nahka kahjustamata:\nBalsam Karavaeva - kanda vatitampooniga kaks korda päevas, õhukeses kihis, kuni wen'i täielik kadumiseni. Ravi kestus kuus. Vastunäidustusi ei ole. Keskmine hind on 200 rubla;\nJood - lahja väikese weni puhas punkt, mis aitab vabaneda põletikust vaid mõne päeva pärast. Kerge põletustunne kasutusalal. On vaja hoolikalt ravimeid kasutada, et mitte põletada. Keskmine hind on 10 rubla.\nSilmalaugu eemaldamiseks traditsioonilise meditsiini abil saate kasutada järgmisi retsepte:\nHobukastanid ja aloe - viiluta 5 kastanipulbrit lihatorustikus ja segada kahe tükeldatud aloe lehega. Terapeutilist segu rakendatakse kaks korda päevas wenile;\nTammikuu tinktuur - soojendage pool klaasi viina või alkoholi. Vala sooja alkoholilahusesse 2 spl. l tamme koor, segage. Vedelik eemaldati pimedas kohas kolm päeva. Kolme päeva pärast tüvi. Kandke iga kahe tunni järel kahjustatud nahale punktieritud vatitampoon. Ravi kestab vähemalt nädal.\nKuidas ja kuidas eemaldada wen pea?\nSageli ilmub wen peanahale. Juuste põletamine võib seda kahjustada, mis suurendab tüsistuste tekkimise ohtu - vere infektsioon. Seetõttu eemaldage pea pea võimalikult pikalt.\nBalsam tärn - et vabaneda Wenist tärnidega, peate seda enne avamist mitu korda päevas määrima. Lühikese ajaga palsam aitab vabaneda pitsatist. Keskmine hind on 80 rubla;\nVesinikperoksiid 3% - määrige lipoom hommikul ja õhtul. Ravi kestab kuni viis päeva. Keskmine hind on 50 rubla.\nRasvata koonust peaga ilma raskusteta saab eemaldada nende traditsioonilise meditsiini retseptide abil:\nPeedikompress - keskmise suurusega suhkrupeedi riiv trahvi riiviga. Peedi mass, mida rakendati wenile kogu öö kompressi kujul. Kasutage igal teisel päeval kuni täieliku ravini.\nSulatage ram rasva veevannis - hõõruge sooja õli aeglaselt 10 minutit, mitu korda päevas. Korrake, kuni Wen lahendab.\nJood ja äädikas 9% - need kaks komponenti segatakse võrdsetes osades ja pannakse põletikku kuni viis korda päevas. Kasutage kuni neoplasm kaob.\nKuidas ja kuidas eemaldada wen kaela?\nParim lahendus lipoomi avastamiseks kaelas on dermatoloogi külastamine kasvaja eemaldamiseks.\nKui see ei ole võimalik, võite proovida eemaldada narkootikumidega kaela kaela.\nIchtyol salv - salvige marli sidemele, kindlustage 6-8 tunni jooksul krohviga Wen'i piirkonnas. Eemaldage lipoom kasutades ichtyol salvi võib olla viis päeva. Vastunäidustused: alla 6-aastased lapsed, ravi suu ja silmade limaskestade lähedal. Keskmine kulu 70 rubla;\nLahendus Dimeksid - kasutage tööriista kompressina. Rakendage probleemi saidile kaks korda päevas ja hoidke seda 30 minutit. Protseduuri korratakse, kuni wen on ilmnenud. Keskmine maksumus on 35 rubla.\nVõi viidake populaarsetele retseptidele:\nVereurmarohi - värske vereurmarohi tuleb põletada lipoomile osaliselt. 20 minuti pärast loputage nahk sooja veega. Kasutage kolm korda päevas. Pärast avamist kandke kapsli sisu väljavoolamiseks Vishnevsky salvi või Ichtyol salvi abil survet. Vastunäidustused: allergilised reaktsioonid;\nViinaga taimne õli - pool klaasist taimeõli lisab sama koguse viina. Saadud lahust kasutatakse wen-i pinda kompressina. Eemaldage 14 tunni pärast. Ravi kestus võib kesta kuni mitu nädalat;\nColtsfoot - vali värsked lehed lehed. Kindlustage rasvapakkimine. Lehed muutuvad iga päev. Kahe nädala pärast hävib kasvaja.\nKuidas ja kuidas eemaldada wen tagaküljel?\nTihendamine on kõige lihtsam ja samal ajal efektiivne meetod wen-i ravimiseks seljal. Kompressid on valmistatud farmatseutilistest salvidest, kreemidest, palsamitest, tinktuuridest ja looduslike koostisosade segudest.\nHea põletikuvastane toime omab selliseid salve:\nVishnevsky salv - kandke marli sidemele paks ravimikihi, kandke seda põletikulisele nahapiirkonnale ja fikseerige 11-12 tundi kleepuva krohviga. Sidet on vaja vahetada kaks korda päevas. Rakenda kuni taastumiseni. Põletik on võimalik eemaldada viie päeva jooksul. Keskmine kulu 60 rubla;\nFukortsin - ravimit rakendatakse otse wenile. Pärast joonistamist on ala kaetud vatitampooniga või krohviga fikseeritud marli. Vahetage sidemed, kui need on kuivad, vähemalt kolm korda päevas. Keskmine maksumus on 80 rubla.\nAlternatiivse meditsiini efektiivsed kompressioonid, mis põhinevad looduslikel koostisosadel, aitavad eemaldada selja tagaosa:\nSalvi sibul ja seep - küpsetage sibul ahjus, pehmendamaks. Sibula küpsetamisel tuleb riivile panna jahvatatud seep. Pane küpsetatud sibul püreeks, segage leibkonnaga, pannakse väike kogus päevalilleõli, segage hoolikalt ja kuumutage kuni lahustumiseni. Kolm korda nädalas kantakse kolm korda päevas õrnalt põletikulisele piirkonnale ettevalmistatud omavalmistusega salvrätikud;\nIvy tinktuur - Ivy-põhine alkoholi tinktuur toob häid tulemusi. Vala 100 ml alkoholi või viina klaaspudelisse. Mine sinna, et täita 100 gr. kuivad luuderohi lehed. Nõuda kolm päeva. Kandke tinktuuri kompressi kujul iga päev kuni ravini;\nSibula salv - peenest riivitud värske sibulaga riivitud koor, mida kasutatakse igal nädalal enne avamist kompaksa kujul.\nKuidas ja kuidas eemaldada keha kehast?\nAvatud kehaosas kasvaja eemaldamiseks ei ole raske.\nSalv Levomekol - kohaldatakse kahjustatud piirkonnale, katta puuvillaga ja kinnita kipsiga. Vaheta sidemed kaks korda päevas. Toime ilmneb kolmandal kasutamispäeval. Vastunäidustused: ülitundlikkus ravimi suhtes. Keskmine kulu 90 rubla;\nVäävli salv - rakendage salvi kahjustatud piirkonnale ja selle ümber, kergete liigutustega. Kata marli, kinnita krohviga, jäta päev. Enne ravimi uuesti kasutamist peske vana salvikiht sooja veega ja seebiga. Korda iga päev, kuni wen imendub. Keskmine maksumus on 40 rubla.\nKui keha väike wen ei põhjusta ebamugavust, võite rakendada populaarseid retsepte:\nNärvi tinktuur - võtke supilusikatäis kuivatatud nõgeslehti, valage klaasi alkoholi või viina. Umbes kolm nädalat, aeg-ajalt loksutades. Kasutage kompressi kujul ööseks ja päevas määritakse wen saadud infusiooniga;\nKüüslauk ja peekon salv - tükeldage küüslauguküünt lihatorustikus, kuni see muutub homogeenseks lägiks, lisage väike peekonitükk, lihvige uuesti. Saadud salv hõõrub kolm korda päevas õrnalt lipoomiga. Ravi kestus on kolm nädalat;\nMesi ja hapukoor - samades osades, segage soola, rasva koort ja vedelat mett. Kandke segu eelnevalt aurutatud kehale, wen-i piirkonnale. Leotage pool tundi ja loputage sooja veega. Ravi kestus on kolm nädalat.\nWeni eemaldamine kodus kodus\nVäikeste laste naha rasvane näärmed ei suuda toime tulla keha lagunemissaaduste kõrvaldamisega, mille tulemuseks on rasvane muhke.\nKõige sagedamini moodustasid lapsed näol, harva kehal.\nEriravi ei vaja ainult väikesi lipoome.\nSeetõttu kaovad nad end regulaarsete hügieeniprotseduuride järgimise tõttu.\nNendel maitsetaimedel on antibakteriaalsed omadused, kuiv põletik ja nahka rahustav. Soovitatav on jälgida lapse nahka nii, et see oleks alati puhas ja kuiv.\nSubkutaansete kasvajate suur kasv lastel on viide dermatoloogi erakorralisele ravile lipoomi kirurgiliseks eemaldamiseks.\nLipoomide edukaks raviks kodus ja tüsistuste vältimiseks ning organismi üldise hoolduse tagamiseks selle aja jooksul on soovitatav:\nRavimite annuste range järgimine ja proportsioonid traditsioonilise meditsiini retseptides;\nAllergiliste nahareaktsioonide meditsiiniliste preparaatide ja retseptide komponentide testimine;\nKandke ravimeid ja meditsiinilisi segusid ainult puhtale ja kuivale nahale;\nSamaaegselt on vastunäidustatud rohkem kui ühe ravimeetodi kasutamine;\nNahaärrituse vältimiseks ärge suurendage segu, salvi või palsami manustamisaega ravi kiirendamiseks;\nÄrge kasutage ravi ajal ja mõnda aega hiljem kosmeetikatooteid kasvajate kohta;\nSöö koos toidu või joogiga 25 gr. kaneeli päevas;\nÄrge murdke igapäevast rutiini ja viige tervislikku eluviisi;\nJärgige dieeti, mis sisaldab palju vitamiine ja mineraalaineid.\nArvamused narkootikumidest, et vabaneda kodus kodus:\nKui te ei eemalda aegsasti subkutaanset lipoomi, kasvab see suurte suurusteni.\nSamuti toovad kaasa järgmised tagajärjed:\nKaelal on hingamine ja neelamine raske;\nTaastumise tõenäosus pahaloomulise kasvaja puhul.\nInimese kehas moodustunud wen võib teha palju kahju ja põhjustada kurb tagajärgi:\nNärvirakkude, selgroolülid, kõõlused;\nSurve ümbritsevatele kudedele ja elunditele;\nHingamisteede ja veresoonte pigistamine;\nIdunemine lihaskoes ja selle deformatsioon;\nWen ja maksa rasvad on ohtlikud pahaloomulisteks kasvajateks;\nWen söögitorus toob kaasa neelamise, oksendamise ja köha erasõitude rikkumise;\nTõsiste tagajärgede tõttu on soovitav wen eemaldada algstaadiumis.\nKokkuvõtteks tahaksin märkida, et lipoomide eemaldamiseks kodus algfaasis on üsna realistlik, kui diagnoos on täpselt tehtud ja kasvaja suurus ei ületa 5 mm.\nWen'i ja selle välimusele kalduva keha tekkimise vältimiseks on vaja tugevdada nende tervist ja jälgida naha seisundit.\nKas akne on tingitud mao probleemidest?


Mäng Flight lõhkaja Online. Mängi tasuta\nMäng Flight lõhkaja\nMängi mängu Flight lõhkaja Online:\nMängu kirjeldus Flight lõhkaja\nInimväärne space shooter. Jällegi, avatud ruumi ja tuhandete vaenlased igast küljest üritavad lahti saada. . Mängi mängu Flight lõhkaja online.\nTehnilised omadused mäng Flight lõhkaja\nMäng Flight lõhkaja lisas: 18.02.2011\nMängitakse: 2376 korda\nMängud nagu mäng Flight lõhkaja\nLae mäng Flight lõhkaja\nEmbed mäng Flight lõhkaja oma veebilehel:\nSisestamiseks mäng Flight lõhkaja oma veebilehel, kopeeri kood ja kleebi html kood saidile. Samuti, kui teile meeldib mäng Flight lõhkaja , kopeerida ja saata link sõbrale või kõik oma sõbrad, jaga mängu maailma!\nMis mäng Flight lõhkaja , samuti mänginud mängu:


Tervistav!: Ahvatleva aroomiga aniis\nÜks maailma vanimatest maitsetaimedest on aniis, mis on vajalikuks lisandiks nii mõnelegi toidule. Lisaks sellele on taim tuntud juba iidsetest aegadest oma raviomaduste poolest.\nAniisi on kasvatatud Egiptuses tänaseks vähemalt 4000 aastat. Algselt kasutati seemneid seedeprobleemide korral ning hambavalude kergendamiseks. Ajalooliselt on aniis pärit Vahemere piirkonnast, ent tänapäeval laialt saadaval ka Lõuna-Ameerikas. Nimelt tõid Hispaania kolonistid selle maitsetaime 16. sajandil Uude Maailma, kus seda tänaseni kasutatakse nii toitude maitsestamiseks kui ka rahvameditsiinis. Samal sajandil avastasid eurooplased, et aniis meelitab ligi hiiri ning seepeale hakati aromaatset taime lisama hiirelõksude juurde. Aniis kuulub ka alkohoolse joogi absindi retsepti sisse, mille tootmine on mitmetes riikides joogi vastuolulise maine tõttu keelatud või reguleeritud.\nSeemneid tuntakse mitmete heade omaduste tõttu. Need aitavad vähendada kõhugaaside teket ja rahustada seedetegevust. Mehhikos on traditsiooniks teha seemnetest teed, et leevendada lastel ägedat kõhuvalu. Teed joovad ka igas vanuses inimesed, kellel esineb iiveldust ja kõhukrampe. Aniis ergutab seedemahlade voolu kõhus ja sisikonnas, mis omakorda tõstab rasvade rasvhapeteks lagunemise kiirust. Maitsetaim sisaldab mitmeid eeterlikke õlisid, millest on abi külmetuse, köha, bronhiidi ja palaviku korral. Vanarahvas kasutas seemneid ka rinnapiima tootmise stimuleerimiseks ning lastele isutuse puhul andmiseks.\nEnim kasutatakse aniisi kalasuppide, ahjuroogade, puuviljasalatite, õunapirukate ja keediste-kompottide maitsestamiseks. Seemnetega võib kaunistada küpsetamise ajal leiba või muid pagaritooteid. Aniis sobib ka küpsiste, kookide ja soolakringlite sisse.\nAniis sobib suurepäraselt kokku kanaga, milles võib ise veenduda järgnevat retsepti järgi proovides.\nKanafileed määri kokku aniisi, mee, sidruni ja soola seguga ning lase sellel marineerida 10 minutit. Kanafileed küpseta kuumal pannil, ent nõrgal tulel, et ei tekkiks ülekõrbemist. Lisandi tegemiseks puhasta avokaado ja lõika see pooleks. Tee sellesse sisselõiked nii, et avokaado üks pool jääks kinni ning tulemuseks oleks lehvik. Vala avokaado üle küüslaugust, sidrunimahlast, piprast ja oliivõlist tehtud kastmega. Kana kõrvale aseta lisand ning garneeri enda poolt valitud maitserohelisega.\nIlmunud ajakirjas Tervis Pluss. Foto: indiamart.com\nSildid maitsetaimed, ravimtaimed, retsept


NISI IRND64 hallfilter 100x100mm (6 stoppi, 2mm)\nFOTO>Filter>NISI IR ND64 hallfilter 100x100mm (6 stoppi, 2mm)\nNISI IR ND64 hallfilter 100x100mm (6 stoppi, 2mm)\nNISI IRND64 filter on ND filter, mis võimaldab 6 stopi jagu pikemaid säriaegu. Filtri disain on optimeeritud digitaalsete sensorite jaoks. Mitmekordsed vääristused tagavad suurepärase pildikvaliteedi. Ei mõjuta värve, sobiv kasutamiseks koos teiste filtritega. Konstrueeritud optilisest klaasist. Kaasas nahast vutlar.


Seoses funktsioonide ümberkorraldamisega Baltikumi meeskonnas otsime uuele loodavale positsioonile väga heade liidriomadustega ja uuendusmeelset tehase juhti.\nSinu töö sisuks on Rakvere tehase sujuva töökorralduse tagamine, erinevate üksuste töö koordineerimine ning tehase arendamine, et tagada ettevõtte efektiivsus. Läbi oskusliku protsesside ja inimeste juhtimise ning pideva parendamise tagad Sa tootmise kvaliteedi, tõhususe ja tarnekindluse. Sa teed tihedat koostööd HKScan Baltikumi juhtkonnaga uute tootmis- ja investeerimisvõimaluste leidmisel. Sinu lähimas meeskonnas töötab kolm üksuse juhti, kellega koos juhid kokku 550 inimest.\nOled sobiv kandidaat, kui Sul on kõrgharidus ning juhtimiskogemus tootmisettevõttes. Vajalik on lean manufacturing põhimõtete tundmine. Sa oled juht, kes suudab oma meeskonda motiveerida, arendada ja inspireerida. Oled edukas läbirääkija ning hea suhtleja. Töö HKScan’is nõuab Sinult väga head koostööoskust ning soovi asju kogu aeg paremini teha. Tööks on vajalik väga hea inglise keele oskus ning vene keele oskus suhtlustasemel.\nPakume Sulle huvitavat ja väljakutsete rohket tööd tugevate kaubamärkidega kompetentses ja pidevalt arenevas rahvusvahelises organisatsioonis. HKScan pakub võimalust areneda, vastutada ja saavutada - olles üheks võtmeisikuks ettevõtte strateegia elluviimisel ning organisatsiooni tuleviku kujundamisel. Kandideerimine talendipank.fontes.ee kuni 01.07.2018.\nLisainfo telefonil 627 7077, konsultant Ela Jässi.


Aga kuidas teie raamatuid ostate? | Epp Petrone\nAga kuidas teie raamatuid ostate?\nkirjastamine, raamatud juuni 2, 2008\nSee teema on mind kui pisikest kirjastajat ja kirjutajat viimasel ajal rohkem huvitama hakanud. Kuidas inimesed siis ikkagi raamatuid ostavad? Mis on nende numbrite taga, mis iga kuu alguses mulle raamatupoodidest saadetakse? Iga ostetud raamatu taga on ju kellegi otsus… Kuidas ta selle otsuseni jõudis?\nEile käisin ma näiteks ise raamatupoes. Läksin sinna kindla plaaniga osta Elo Vee “Püha Maama” ja Evelin Samueli “Ükskord, kui sadas vihma”. Mõlema puhul olin saanud tugeva mõjutuse äsja ilmunud Postimehe artiklitest ehk siis meediast.\nPoodi kohale jõudnuna asusin kõigepealt lasteraamatute riiuleid läbi töötama. Marta tegutses alumistes sfäärides ja lasi vahepeal kuuldavale hüüatusi: “Emme, vaata, printsessiraamatud!” ja “Veel rohkem printsessiraamatuid!” Mina hoidsin kogu aeg Evelini raamatu üles leidmise plaani ka tagataskus, aga ei märganud seda kusagil seal riiulitel, selle asemel sattus igasuguseid muid huvitavaid lasteraamatuid ette.\nTasapisi unustasin, mis mõttega ma poodi olin tulnud – vahepeal tuli vaielda Martaga ja vaigistada Annat, siis sattusin mõnest lihtsast ja geniaalsest raamatust vaimustusse ja sain neist inspiratsiooni. Näiteks “Lõbus pere ütleb tere!” ja “Inglike vetes”.\n…Kui siis tund hiljem kodu poole teele asusin, siis tuli meelde, et ma lihtsalt ei märganudki poes neid kahte raamatut, mille pärast sinna läinud olin! Unustasin müüjalt küsida ka.\nKodus hiljem sirvisin internetis ka raamatupoodi ja nägin mõlemat raamatut seal, aga osta ei tihanud. Tahaks ikkagi käes hoida ja sirvida. Nii suur mu usaldus nende konkreetsete autorite loomingu suhtes ei olnud, et pimesi osta.\nJa nõnda siis tulingi ma poest koju seitsme raamatuga, milles ma eranditult mitte ühegi kohta polnud meediast lugenud, aga mis mulle lihtsalt puhtfüüsiliselt kätte sattusid ja huvi pakkusid!\nPanin selle juhtumi kirja, sest see näitab, kui oluline on ikkagi konkreetne füüsiline raamatupood.\nMõtlen, et kui ma kirjastajana plaanin reklaamieelarve, siis peaksin ehk seda kulutama mitte kusagil mujal kui poodides. Sellist võimalust pakuvad küll nii “Apollo” kui “Rahva Raamat”, meie kaks poeketti. Võid esitleda oma raamatuid näiteks poes kassa juures. Oma esimese reklaamikampaaniakese tegin ma hiljuti, Eesti Ekspressi Nädalakavas (kas märkasite?) ja nüüd mõtlen, et… selline veidi mõttetu raiskamise tunne on suus. Aga ilusad reklaamid olid vähemalt ;). Minu arust.\n…Kas teie, armsad siiasattujad, olete ka sellised, kes raamatut enne katsuma peab, kui osta julgete? Vahepeal mõtlesin, et inimesed on nõus hoogsalt netipoodidest raamatuid ostma, aga nüüd kahtlen – kui mina ise seda ei taha teha, miks peaksid teised tahtma? Ja sel juhul oleks üsna mõttetu mul kulutada ka netireklaamidele, mis liiklejaid Petrone Prindi netiraamatupoodi juhivad.\nJa võibolla on üldse mõttetu raamatuid reklaamida!!!\nMulle meeldib üks mõte, mida ühest kirjutamisõpikust lugesin (sirvisin neid üksvahe USA-s raamatukogus päris tihedalt): parim reklaam juba ilmunud raamatule, mis autor teha saab, on kirjutada uus raamat, nii hästi kui oskad, ja kui seda ikka ei märgata, siis uus ja veel parem… sest enamik lugejaid toimib autoripõhiselt ja nopivad need raamatud siis kunagi hiljem riburada pidi üles, kui mitte kohe pärast ilmumist. Selles mõttes oli midagi väga lohutavat ja loogilist.\nPS: Teadlikult jätsin praegu raamatukogud jutust välja.\nLISATUD. Samal teemal kirjutavad ka\njuuni 2, 2008, 1:05 e.l.\nNeed, mida olen ostnud: kas on soovitanud sõber (ja ka muud tuttavad) või on olnud raamatu kaas nii hästi kujundatud, et on kutsunud kätte võtma ja uurima. Ning kui seal siis midagi VÄGA head paistab, võtan – kuigi ega see tihti ei juhtu. Pigem harva. Väga harva.\n“Minu Hispaania” raamatuga näiteks on see häda, et… mul pole õrna aimugi, mis seal sees täpselt on, aga üks silmapaistvalt määrdundpruuni kaanekujundusega tundub see küll olevat. Ja nüüd, kus ma olen näinud, et inimesed on sellest hästi kirjutanud, ei saa ma ikka veel üle sellest esialgsest “Võeh, kui inetu!” tundest. Samal ajal kui “Minu Ameerika” (esimene osa) on silmapaistvalt kena kujundusega. Ja roheraamat ning Jüssi oma kah. Aga teised, Daki oma ja see meeste… no ei tea. Ma ei saa sisse lugeda, sest nad juba pealtpoolt ei meeldi (kuigi seda Daki oma olen sisse lugenud ka). Tui oma kah, natuke.\njuuni 2, 2008, 3:36 e.l.\nostetud reklaam = dengi na veter (vene k)\nõpetama see-eest ei hakka, muidu trügid mu kunagi edetabelist välja 😉\njuuni 2, 2008, 4:37 e.l.\nKuidas mind mõjutada raamatu ostmisel:\n1. Raamatukauplus – vahetu võimalus raamatut käes hoida, lehitseda, lõike lugeda.\n– tähtis on kauba väljapanek – esmalt võtan kätte raamatu, mis asetatud nii, et jääb tingimata minu vaatevälja.\n– raamatu võtan kätte siis, kui ligitõmbav\n– lehitsen siis, kui annotatsioon on minu jaoks huvitavalt kirjutatud.\n– kauplusekäigul “märgistatud” raamatutest teen oma “ostulimiidi” raames pingerea. Odavamad raamatud satuvad pingerea tippu (siis saab rohkem!).\n2. Minu jaoks oluline on ajalehtedes-ajakirjades ilmuvad uudiskirjanduse nimekirjad – loen neid kättesaadavalt kõiki.\n3. Juhuslikkuse printsiibil loen, kuulan, vaatan meedias ilmuvaid raamatuarvustusi.\n4. Üksikraamatute AD printreklaamid (Sinu EE näide) ei huvita, ei pane tähele (sry mõtetu raharaiskamise pärast).\n5. Neti-raamatukaubandust võõristan, muud kaupa samas ostan.\nSinu lehel olevatest raamatutest võtaks kaupluses ostjana (meesterahvas, zetkümmend aastat)raamatukaane visuaalse mõju ja pealkirja järgi kindlasti kätte “Minu Hispaania” ja ehk “Meestest, lihtsalt”. Ülejäänud raamatud (alahindamata ja halvustamata autoreid/kujundajaid ja teadmata raamatute sisu) on minu jaoks juba visuaalselt naist hula-mula, mida ma ei osta.\nP.S. Viimase märkuse alla ei käi “Paljaks kooritud”. Lihtsalt minu raamatukogus puuduvad raamatud rubriigist, Kuidas saada rikkaks, õnnelikuks ja ilusaks.\nVabandan pika kommentaari pärast – ise küsisid!\njuuni 2, 2008, 6:17 e.l.\nRaamatuklubi saadab koju, sundost.\nPüüan nii vähe osta, kui vähegi võimalik. Toon raamatukogust ja kui ei köida, viin pooleli oleva rmt tagasi.\njuuni 2, 2008, 7:33 e.l.\nMa pigem olen ostnud endale koju sarjade raamatuid. Mulle meeldis see ajalugu ja sotsiaalteaduste sari, seda olen lasknud endale kinkida ja ostnud. Aga ostmisel on minu jaoks olnud oluline näiteks Vikerraadio järjejutt või raadiost tulnud arvustus. Või telekast. Ma üldiselt ei viitsi raamatuarvustusi lugeda, pigem kuulata. Ja raamatupood ajab mind enamasti segadusse. Kui tahan midagi osta, siis panen klapid ette ja lähen ostan kiiresti. Kui lihtsalt vaatan, siis enamasti ei osta.\njuuni 2, 2008, 8:00 e.l.\nMina ostan raamatuid hetke ajel. Kui ma näen poes midagi, mida keegi on mulle kiitnud ja raamatut avades ning selle lühitutvustust lugedes see mulle ka meeldib, ma ostan selle. Määravaks saab ka see, et kas ma olen sama autori raamatut varem lugenud. Kui mulle autori kirjutamisstiil meeldis ja tema käsitletud teemad, siis ostan kergemini ka uue raamatu.\nRaamatupoes, sirvin ma neid raamatuid kindlasti, mis on nähtavamal kohal, või vähemalt minu käeulatuses. Olen korra jätnud ülemiselt riiulilt raamatu ostmata, kuna ma lihtsalt ei ulatunud sinnani. Mõni aeg hiljem ma siiski ostsin selle raamatu teisest poest.\nMinu jaoks määravaks ka hind. Raamatuid, nagu “Kolm musketäri” või “Bullerbi lapsed”, olen nõus ma kallimalt ostma. Või siis neid, kelle autoreid ma juba tean või siis on keegi raamatut kiitnud väga. Odavamaid raamatuid ostan ma lihtsamalt. Hinnapiiriks on siin 100 krooni.\njuuni 2, 2008, 8:14 e.l.\nOstan raamatuid juhuslikkuse printsiibil.\nRaamatupoes: kõnnin sisse, hakkan raamatuid kätte võtma, sirvima, seest juhuslikult valitud lõike lugema, tagant raamatukirjeldust lugema. Kui huvitab ostan ära. Hiljuti sai nii ostetud Emile Zola “The Belly of Paris” näiteks ja Irvingu “Veemeetodimees”.\nTeine võimalus on see, et ma olen autorist või raamatust varem midagi kuulnud ja see juhtub näppu ning tekib mõte, et ostaks ära. Nõnda olen ostnud Terry Pratchetti raamatud ja näiteks Irvingu “Garpi maailma”.\nOnline-raamatupoest ostan vaid neid raamatuid, mis KINDLALT huvi pakuvad: ulmet peamiselt, näiteks ajakiri “Mardus” jne.\nReklaam ei mängi mitte mingisugust rolli, uudiskirjandusel silma peal ei hoia, mingil määral läheb arvesse tuttava soovitus – siis olen “raamatust kuulnud” ja torkab paremini silma.\nMuide ostmise juures on sageli määravaks hind: 350.- maksvat raamatut lihtsalt ei osta, seega on hakanud mu raamatukogu üha enam “globaliseeruma” ja on tekkinud palju ingliskeelset kirjandust.\nEesti kirjastused annavad oma raamatud välja ülidisainitud hardcoveril, kullahinnaga lubivalgel uber-paberil ja kindlasti on autor nimed kuldsete või hõbedaste tähtedega…\nJa siis vingutakse, et madalad müüginumbrid 🙂\njuuni 2, 2008, 8:29 e.l.\nKolm põhilist allikat, kust ma infot saan\n– raamatukogu uudiskirjanduse saal\n– iganädalased, kui mitte tihedamad, käigud raamatupoodi, et näha, mida uut ilmunud on\n– retsensioonid ajalehtedes, veebis, tuttavatel. Netipoodidest ostan siis, kui seal on võimalik raamatut sirvida, olen lugenud retsensioone jne\n– reklaam ajakirjades, koos sisututvustusega\n– reklaam teistes raamatutes, koos sisututvustusega. Jutukate puhul mulle meeldib see kaval mõte, et “loe esimene peatükk meie/selle autori järgmisest raamatust”\nPelgalt reklaami peale veel ei osta, aga järgmisel raamatukogu/raamatupoe korral kindlasti lehitsen (ja sõltumata kaanekujundusest).\nKujundus mõjutab siis, kui ma otsin ajaviiteraamatut. Kui filmide puhul ütleb poster alati ära, kas selle filmi esteetika mulle sobib, seega suuda postri puhul alati teada, kas ma tahan filmi näha, siis olen õppinud, et mõnikord peitub koleda kaane taga hea raamat.\nAga kui ma niisama raamatupoes sirviks ja midagi head lugemiseks otsiks, siis “Minu Hispaania” jääks heas mõttes silma, samuti “Roheliseks kasvamine” ja “Jäälõhkuja”, arvatavasti võtaksin kätte ka “Lagerii”. “Paljaks kooritud” liigitaksin kaane järgi (no offence, eks) “kollase pealiskaudse värgi” alla ja “Minu Ameerikat peaksin ehk “liiga seksile keskenduvaks või liiga isiklikuks naistekaks”. Kusjuures, arvatavasti ma eksiksin – ja nagu näha, on inimesi, kellele just asjad just vastupidi mõjuvad. Aga samas, hea arvustus paneb mind kindlasti raamatut lehitsema, ka siis kui kaanekujundus pole minu maitse 🙂 Aga “Minu Hispaania” kujundus on minu arvates kõige parem, sest see on täpselt selline Hispaania, mida ma olen ka näinud ja mida ma torman kohe raamatupoodi lehitsema. Minu esimene mõte oli seda kaant vaadates just “oh kui ilus!”\nHind mõjutab ka. Millegipärast hakkavad raamatud ka varsti Itaalias odavamad olema kui Eestis, mis toimub? Mulle väga sobib lugeda pehmekaanelist õhukesel-õhukesel paberil (oled vaadanud inglisekeelseid krimkasid, ulmet jne) juturaamatut (populaarteaduse ja teadusega on teine asi, neid loen rohkem ja teisiti). Ma saan aru, et läbimüük on väike, aga äkki oleks kasum suurem, kui raamatu trükikulusid kuidagi all hoida, hinda ka ja siis läbimüük tõuseks.\nHuvitav, kui palju on inimesed valmis raamatute peale kuus kulutama?\njuuni 2, 2008, 8:38 e.l.\nostan ka suuresti lihtsalt nii kuidas juhtub.\nkuigi jah, raamatute hinnad on niivõrd tõusnud, et ostan aina vähem 🙁 ja seega valin rohkem ning püüan osta neid raamatuid, mida tean, et tahan kindlasti korduvalt lugeda – või et mida läheb vaja.\npuhta ilukirjanduse osakaal on mu ostetud raamatutes langenud seega. kuigi on lemmikuid, mida ostan mitte.\nja nagu Nirti, suureneb ingliskeelsete raamatute osakaal mu riiulis. no mis teha, kui ingliskeelne raamat on poole odavam kui eestikeelne tõlge?\nma saan aru ka, et minusuguste pärast tõusevadki eestikeelsete raamatute hinnad, vabandust.\nnetist ma tegelikult ei ole raamatuid ostnud, aga julgeksin küll. on autoreid ja raamatuid, millede puhul ei ole tähtust, kust ma need ostan. aga kuna Tallinnas ma liigun nagunii raamatupoodidest mööda, siis ei ole probleemi läbi astuda ja osta.\nallahinnatuid raamatuid ostan küll üsna huupi, aga enamasti ei ole väga orki lennanud.\nvanu raamatuid kammin ka, sest on palju häid raamatuid, mida mul lihtsalt pole. olen sealt nii mõndagi leidnud.\nraamatukogudes käin siis, kui väga vaja, kooli pärast või nii. ilukirjandust laenan sealt harva. mul on üks sõber, kelle käest saan vajadusel easy readingut laenata. sest kui aus olla, siis sellise ‘lihtsa’ ilukirjanduse jaoks ei ole aegagi.\n(mis meenutab, ma peaksin oma Varraku naistesarja algusaegade raamatud vist maha ärima, saaks vaba riiuli, seda on hädasti vaja).\nahjaa, ja kokaraamatud, just need uued ja värvilised, on mu jaoks ka out. mul on posu häid veneaegseid kokakaid, kus on klassikalised asjad sees ja ülejäänud ideid saab internetist.\nreklaamist: on raamatuid, millede puhul ma otsin netist arvustusi. see, kui raamat on kassa kõrval, ei pane seda küll ostma. või reklaam kui selline.\njuuni 2, 2008, 8:40 e.l.\nahja, palju ma olen nõus kulutama, pidin nagunii kirja panema, lugesin praegu Oudekki kommentaari ja vastan ära: reeglina üle 500 krooni mitte. aga kui oleks suurem sissetulek, siis kulutaks kindlasti rohkem. praegu ma lihtsalt ei saa rohkem kulutada.\nsinna sisse lähevad siis ka need raamatud, mis ma oma lapsele ostan.\njuuni 2, 2008, 8:47 e.l.\nmul sõltub peamiselt, milleks ma ostan. Kui ostan nt pikale reisile, siis otsin mõnusat jutukat ja ikka poes valin. Tähtis on tagakaane annotatsioon. Ja kujundus ei ole ka teise järguline. Siis sirvin, kas keel vastu ei hakka ja siis ostan.\nPõhimõtteliselt ei osta emotsiooni ajel. Hiljuti kolinuna (raamatud, raamatud, raamatud), ostan lasteraamatuid, erialalisi või selliseid jutukaid, mida soovitaksin ka oma lastele.\nTähtsad on ka artiklid. Aga siis sõltub väga suuresti autorist, keda usun. Enamikke ei torma siiski ostma, vaid võtan raamatukogust.\nSellist kergemeelsust ;), et lähen midagi vaatama ja ostan 7 ei luba endale kunagi. Raamatutolm on vastik ja aeg on nagunii limiteeritud ja pelgalt sirvimiseks koju osta ei tihka keskkonna pärast.\nMinu Hispaaniat ei ostaks, kui tal ei oleks nii ilus kaas. Nüüd vist ostan. Ja põhjendusega, et mulle meeldib Hispaania ja käin seal veel palju kordi ja see vist on raamat mida on hea jupi kaupa lugeda erinevatel aegadel.\njuuni 2, 2008, 8:51 e.l.\nmina ei osta põhimõtteliselt üldse raamatuid. elu on näidanud, et need üksikud, mis ma ostnud olen, on kõik lugemata ka jäänud. pole ju mingit põhjust lugeda, kui tead, et see raamat kuhugi ei kao.\nteatava erialase kretiinsuse tõttu külastan maniakaalselt raamatukogusid.\njuuni 2, 2008, 8:55 e.l.\nPeamiselt ostan ikka neid raamatuid, mis vaja või millele soov on. Ja näiteks ingliskeelseid ostan üldsegi amazonist, sest tavaliselt paljusid neid Eestisse üldsegi ei satu (fantasy ja scifi). Aga mõnikord satun lihtsalt raamatukauplusesse tuiama ja siis soetan endale mõne sellise, mida otseselt vaja pole (nt luuleraamatuid). Kõige spontaansema ostu tegin, muuseas, Tui Hirve “Tähe tänavaga”, kui oli miskit kerget ja väikest Tartusse sõiduks tarvis.\njuuni 2, 2008, 9:16 e.l.\nMina olen siis see, kes ostab kindlaid autoreid. Praeguseks võib kodus juba mõõta, et Pratchettit on riiulis meeter, Kingi poolteist, aga Joanne Harrist, kes on minu viimaste aastate vaieldamatu lemmik, kõigest pool. Eks ta kirjutab ka vähem, aga see-eest paremini. 🙂 Mingeid autoreid ei osta põhimõtteliselt, kuna ei meeldi kas stiil või autori isik või mõlemad. Luuleraamatuid ei osta, sest ei loe luulet. Suure hulga raamatuid olen omandanud inglise või saksa keeles.\nRaamatu poeskatsumine on tähtis, netipoed ei tõmba üldse. Olen vist muidu ka pigem kaubanäppija, ka riideid jms asju eelistan osta poest kohapealt, kataloogid ei meeldi.\nKui sissetulek oleks oluliselt suurem, siis kulutaks raamatute peale ka rohkem. Aga raamatukogus ei käi, raamatute omamine on oluline.\nTavaline raamatupoe-ring Tartu Kaubamaja “Apollo” näitel näeb nii välja: kõigepealt kihutab mees ingliskeelse fantaasiakirjanduse riiuli juurde ja küsib, kas see või too on juba olemas või pakub huvi. On olemas, ei paku. Jätan ta sinna lehitsema ja ise kiikan atlaste juurde. Korralikku Prantsusmaa teedekaarti ikka ei ole. Mh. Vaatan üle lasteraamatud, näpin midagi, panen tagasi. Tuterdan läbi ingliskeelse “kergema” kirjanduse, mõnikord on midagi, mõnikord ei ole. Mees vaatab juba kannatajapilguga eemalt… Heidan pilgu eestikeelsesse reisikirjandusse, näpin mingeid Toskaana- ja Provence’i-raamatuid, panen tagasi. Tuhlan sooduspakkumistes, lõpuks ostan midagi ära ka.\n“Roheliseks kasvamist” olen mõelnud osta, aga kuidagi ei jää raamatupoes silma, kas otsin valest kohast?\njuuni 2, 2008, 9:18 e.l.\nMina kipun ka arvama, et sul ei maksa raisata reklaami tegemiseks, kui, siis\n– uudiskirjanduse listidesse\n– poes reklaamimiseks.\nSest kes ostab raamatuid, selle sihtrühma oled sa siis ära teavitanud. Edasi loevad juba muud asjaolud. Näiteks hind! Pigem hoiaks ma sinu asemel reklaamiraha kulutamata hinnad madalamad.\nMina ise armastan raamatupoodides käia.Või raamatukogus uudiskirjanduse riiulitel vaadata. Nii et peaaegu võimatu on mitte uusi raamatuid märgata!\n“Minu Hispaania” diskussioonis ütlen, et mulle meeldib. See kuldne kiri on väga eriline. Üllatav. See ei paista küll netis nii hästi välja.\njuuni 2, 2008, 9:20 e.l.\nJa “Roheliseks kasvamist” on tõesti poest raske leida!!! Ma ei tea, mille alla seda pannakse. Selle ostsin ma ikkagi netipoest lõpuks, sest olin raamatukogus sirvinud ja ka usaldasin autorit.\nMa ei tea, kas kirjastus midagi selleks ka teha saab, et soovitada poele, kuhu konkreetne raamat pannakse. Igatahes selline interdistsiplinaarne teos nagu “Roheliseks kasvamine” on ma ei tea kuhu peidetud… Apollos vähemalt.\njuuni 2, 2008, 9:29 e.l.\nmina märkasin TV-Ekspressi…aga need olid sellised vanavõitu raamatud juba, kes tahab, see on ju poest juba need ära ostnud…\njuuni 2, 2008, 10:02 e.l.\nostan raamatuid nii vähe kui saab, sest neid tuleb koju niikuinii rohkem kui lugeda jõuab. aga aeg-ajalt ei pea ikkagi vastu…\nhispaania-raamatu kujundus ja tutvustus meeldivad mulle küll 🙂\njuuni 2, 2008, 10:18 e.l.\nmina katsun võimalikult vähe raamatuid osta, ei meeldi, kui need kodus vedelevad. ostu puhul on määravaks arvustused-tutvustused ja olen hea meelega nõus ka netist ostma (siis ei pea poodi minema hakkama 🙂 )ma ei käi mitte kunagi poes vaatamas, et ehk on miskit tulnud.\njuuni 2, 2008, 10:35 e.l.\nRaske üheselt vastata, aga püüan. Ilmselt on põhilised kriteeriumid, mille järgi mina raamatuid ostan, žanr ja autor. Seega, kui näen raamatupoes ulme letis Simakit, Asimovit, Bradburyt, Clarke’i või mõnda muud klassikut, siis on ost kindel. Hinda vaatamata. Sama lugu on tegelikult ka ühe kodumaise kirjastusega: “Skarabeuse” kogumikke julgen silmad kinni osta.\nTeiseks vaatan seal samas letis üle kõik muud autorid, kelle nimi mulle midagi ei ütle ning lehitsen-sirvin veidi. Kui selgub, et tegemist on fantasyga, siis jääb ost tegemata. Mõnel juhul võib asi küll science-fictioniks klassifitseeruda, kuid ma ikkagi ei osta: näiteks kui autor on soomlane või eestlane. 😳 Lihtsalt kogemus on selline, et soome-ugri autorid püüavad ikka mingi fantasy või horrori või krimi huina-muina sinna sisse põimida ning solgivad asja ära.\nVeel vaatan raamatupoodides lastekirjandust ja sealt ostan üldiselt samuti nö klassikuid. Kuigi tuleb tunnistada, et näiteks viimane ost, Barrie “Peeter Paan” oli küll ämbrisse astumine. Mulle see ei meeldinud (sest tekkis liiga palju assotsatsioone romaaniga “Alice Imedemaalt”, mis mulle samuti ei istu) ning tundus, et ka tütar liigitas selle keskpäraste raamatute hulka.\nNing kolmandaks ostan raamatupoodidest raamatuid kinkimiseks. Siis vaatan rubriike, mille kohta oskan kingituse saaja huvidega mingeid seoseid luua ning valin sealt raamatu pealkirja ning kaanel oleva sisututvustuse järgi.\nReklaami peale lähen raamatupoodi ilmselt ainult siis, kui reklaamitav raamat kõigi eelpoolnimetatud parameetrite alla mahub ning ma juhuslikult seda reklaami (näiteks raamatuarvustust ajalehes) lugema sattunud olen. 🙂\nNetipoodidest olen kasutanud ja kasutan ka edaspidi Raamatukoid. Väga hea koht, kui tahad osta raamatut, mis poelettidelt juba kadunud.\njuuni 2, 2008, 10:40 e.l.\nMina ostan raamatuid viimasel ajal ainult internetist ja kasutan selleks peamiselt kriso.ee’d.\nOlen nendega igati rahul, mistõttu julgen soovitada.\nOstetavaid raamatuid valides lähtun arvustustest (Washington Post, Guardian, Times jne) ja auhindadest (Booker, Commonwealth, Pulitzer jne) ning üldiselt toimib see meetod üsna hästi – kehv raamat satub viimasel ajal pihku aina harvemini.\nÜldiselt näib olevat inimesi, kelle jaoks on see ostmiseeelne pihushoidmine/sirvimine oluline ja kelle jaoks pole see sugugi tähtis.\nNatuke sama lugu on ka näiteks muusikaostmisega – kui mina ostan kogu muusika internetist ja pean plussiks seda, et sellega ei tule kaasa tolmu koguvat ja ruumi võtvat pakendit/karpi/trükiseid jms, siis paljude jaoks on jälle väga tähtis, et lisaks muusikale oleks ka karbikene ja raamatukene ja sõnakesed ja muu selline.\nMa kardan, et universaalset reklaamlähenemist ei suuda sa välja nuputada 🙂\njuuni 2, 2008, 10:55 e.l.\nMinuga on juhtunud kuidagi nõnda, et reklaamide suhtes olin ja olen täiesti pime. Vahel harva, kui mitte midagi lugeda ei ole, loen ja vaatan reklaame, ent enamasti olen ka petta saanud.\nTegelikult on raamatul aura nagu inimesel. Me kõik tajume aurat, sest kuidas muidu seletada paukset sümpaatiat või antipaatiat? Raamatut käes hoides ja seda lugedes on kohe selge, millega tegemist. See oskus on aastatega tekkinud.\nKoju ostan praegu raamatuid, mille puhul olen kindel, et ma seda aeg-ajalt taas avada soovin. Kahjuks sageli napib nendegi jaoks raha. Õnneks vanasti ilmus enamasti vaid väärtkirjandus, kuna tsensuur oli nii suur.\nAja kiiret kaduvust adudes on aastad toonud järjest suurema soovi valida õigesti, et mitte aega tühistele lõbudele või liiga kättesaamatutele kõrgustele kulutada.\nLastekirjanduse osas eelnev jutt suures osas ei kehti. Laste jaoks ostan rohkem kui endale. Mingit meele lahutust a la koomiksid ja muu tilulilu ei maksa lastelegi ette sööta.\nMinu arvates raamatukogud on maailma parimad paigad. Kui ikka tuleb Üdi -isu peale, siis toon ta raamatuid raamatukogust. Liiga paksud luuleraamatud ei sobigi tundemaailma seltsilisteks, sest tunne ei vaja massilisust, pigem ühte kindlat noodistikku. Erandid kehtivad geeniuste nagu Betti Alver kohta. Üdi mind ei üllata, ta on nagu hingesugulane. Alver on nagu teisest dimensioonist.\njuuni 2, 2008, 11:08 e.l.\nOlen aegamööda hakanud vabanema kihust kõiki huvipakkuvaid raamatuid omada, pole neid enam kuhugi panna. Just hankisin uue riiuli, lootes, et saan nüüdsest raamatuid ühes reas paigutada ja leian midagi kätte ka, kui otsin. Ja guess what, vabanesin küll raamatukuhjadest kapi otsas ja aknalaual, aga kolmel riiulil neljast on raamatud endiselt topeltkihina paigutatud, ja mis seal taga peitub, teab issand jumal, minu näpp satub sinna harva. Niisiis külastan agarasti raamatukogu ja kui lugemise järel veendun, et tahan seda kindlasti veel lugeda, ostan. Hea näide on Tänapäeva eluloosari, kust ostsin alguses reipalt ära Debora Vaarandi, ja oli ka hea raamat. Salme Reeki sirvisin poes, ei olnud hästi esitatud. Betti Alveri laenutasin, ei olnud üldse hea, ma ei tea, kus on toimetaja silmad! Sama lugu Vladimir Beekmani raamatuga: oleksin selle kindlasti ostnud, mees ise on ju lugupidamist väärt, nii häid termineid tõlkijana meie keelde toonud. Raamatukogus sattus näppu, ja taas: raamat on häbematult kõhn! Mis on, on huvitav, aga kokkuvõttes liiga põgus, liiga valikuline! Ei osta.\nMulle pole tähtis niivõrd kujundus, kui asi ise. Ja see, kui hästi raamat lahti käib, kui loetav on kiri, kui heas keeles ta on. Esimese asjana vaatan toimetajat-tõlkijat. Huvi tekitab kõik ajakirjanduses kirjutatu ja tuttavate soovitused, aga enne sirvimist ei osta päris kindlasti.\njuuni 2, 2008, 12:38 p.l.\nMind ennast on pikka aega huvitanud inimeste ostukäitumiste temaatika.\nselle kohta on ilmunud üks hea raamat\nja selle kokkuvõte\njuuni 2, 2008, 1:40 p.l.\nTäitsa mõtlema pani see küsimus, et kas on mingid põhimõtted raamatute ostmises või ei. Ja välja mõtlesin midagi sellist, põhjused allpool pingereas:\n1. teatud autorid, teemad ja sarjad – juba varemgi mainitud Marek Tamme sari,Avatud Eesti raamat, Tänapäeva punane sari nt. Mitte et neid alati ostaks, aga poodi sattudes üle ikka vaatan. Mõned teemariiulid, kus alati korra peatuda…nojah, mõni teemariiul ka selline, kus peatuda selleks, et tekiks mõtteid tsensuuri vajalikkusest või oleks muidu padunaljakas.\n2. tunne, et seda raamatut ehk võiks mitu korda lugeda, leiaks kasu, tekitaks mõtteid. Naljakas, aga siia hulka võiks muu hulgas paigutada kokku igasugu entsüklopeediate-teatmeteoste moodi asjad, suured kunsti-kirjanduskäsitlused ja ka nt eeposed 🙂 Kuna mainitud asjad on tihtipeale suht kallid, siis nende ostmisest saab enne tükk aega mõelda, enne kui ostuks endaks läheb.Või siis saab nende raamatute mainimisega teha enne jõule ja sünnipäevi lähedaste kingiotsimis-elu lihtsamaks.\n2. arvustused meedias – neid loeme juhuslikult, aga kui arvustaja tundub muidu arukas inimene, siis arvustus võib mõnda raamatut poes sirvima panna küll.\n3. emotsiooniostud – nt paljuski ilusa kujunduse tõttu sai ostetud Leelo Tungla “Seltsimees laps”.Siiski, kui kujundust on rohkem kui sisu tundub olevat, siis ikka ei osta kah.No ja muidugi vahel ka ostud stiilis “tundub täitsa huvitav, miks mitte osta”.\nVõõrkeelset kirjandust ostame tihti reisidel raamatupoodides käies, lennujaamades. Vahel ka amazonist – aga siis reeglina juba tean, mida otsin.Erialakirjandust saab reeglina Krisost ostetud.\nKuus raamatutele minevat summat ei oska küll öelda, mingit piiri nagu pole.Pereinimesena ses mõttes ka keeruline arvutada, et tihti leiab aset vestlus “oi huvitav raamat, võiks ehk osta” ja siis see, kes satub enne poodi, ostabki ära.\nOmaette teema on muidugi, et kui palju raamatuid ostetutest ka kiiremas korras läbi loetakse. Endal kipub mitu asja ikka pooleli olema ja mõni ostetud raamat pikemat aega plaanis jne.\nAga sinul, Epp, reklaami pärast pole vast küll vaja väga muretseda – sinu blogi ja selle lugejad teevad reklaami juba omajagu 😉\njuuni 2, 2008, 1:45 p.l.\nKuna satun Eestisse harva, siis raamatupoodi sukeldun alati ahnelt ja põnevusega. Ja ostan nii mõndagi. Mina pole ka netipoest ostja tüüp, tahan ikka raamatut füüsiliselt näppida enne ostmist. Mulle meeldivad naistekad, aga need peavad olema head (mitte a la Cartland). Krimkad tõmbavad ka, aga ulmet ei loe üldse. Loen tagakaane-juttu, seal peab olema midagi, mis tähelepanu äratab, ja siis vaatan veel esimest lehekülge, saab mingi ettekujutuse, et kas ma tahaksin seda raamatut lugeda. Ja ilmselt on veel asju, mis mõjuvad alateadlikult (kujundus, trükikvaliteet, kirja suurus, lõhn jms). Raamatukogus pole ma kunagi käinud, mulle meeldib raamatuid omada, mul on see kiiks. Tihti ostan raamatu ja loen seda alles kuid hiljem, praegugi on riiulis ostetud raamatuid, mida pole veel lugeda jõudnud. Raamatukogu raamatutega oleksin ajalise surve all, aga oma isikliku raamatuga saab oodata, millal tuleb vaim peale (või sobiv vaikne hetk ja veidi isiklikku vaba aega) just selle raamatu lugemiseks. Ma vist olen liiga väheorganiseeritud ja spontaansete otsuste inimene, raamatukogus käia oleks ju otse loomulikult odavam.\nIgatahes, Epp, ootan juba kohtumist PetronePrint raamatutega mõnes Tartu raamatupoes. Kindlasti ostan mõne(d) neist.\njuuni 2, 2008, 2:16 p.l.\nMa olen ka selline, kes peab ikka üldjuhul raamatut saama käes hoida ja sirvida enne, kui ostuotsususe teeb.Muidugi on autoreid, keda julgeks osta ka kinnisilmi – Tungal, Kross, Kivirähk jne. Aga jah, mõnikord jääb poes näppu mingi üsna tundmatu autori teos, mis suudab ära võluda kas kujunduse või temaatikaga, ja siis teen ka impulssoste. Raamatupoed on raamatuid täis tuubitud ja väljapanek saab samuti üha olulisemaks, mõnikord ei leiagi otsitavat raamatut. Retsensioonid on ka aluseks, miks ma mõne raamatu soovin osta. Sageli ostan raamatuid, mis seostuvad kuidagi mu lapsepõlve või puberteediea sündmustega- nostalgia on väga oluline.\njuuni 2, 2008, 2:18 p.l.\nMina hakkasin mõtlema su jutu peale, et kas ja kus olen näinud Petrone Print raamatuid.\nJa ainuke koht, mis meenus on Bauhof (Roheliseks kasvamine).\nKUmmaline tegelikult, sest minu jaoks on raamatupood üks tore ajaveetmiskoht (käin seal ikka tunni-paari viisi).\nImelik et nad kahe silma vahele on jäänud.\njuuni 2, 2008, 3:31 p.l.\nAitÄh vastajatele! Tõesti huvitav lugemine. Ja nagu arvata oligi, erinevatel inimestel on erinev nn ostukäitumine.\nSariita – Bauhof on ju ehituspood, kas seal müüakse “Roheliseks kasvamise” raamatut? Mina siis küll ei tea, mis hulgilao kaudu see sinna on jõudnud.\njuuni 2, 2008, 4:53 p.l.\nmina ostan ja loen ilmselt üsna palju, ostan kohe kui miski meeldib, kindlaid sarju ka ilma sissevaatamata, aga uusi ent intrigeerivaid asju tahan poes lapata, tahan veenduda, et still ja mõni suvaliselt valitud lehekülg meeldivad, netist olen ostnud ainult sinu raamatuid ja amazonist käsitööraamatuid. infot uutest raamatutest saan pisteliselt lehtedest, kuid enamus on impulssoste rmtpoodides. ma arvan, et mingi 1000 krooni eest kuus ostame raamatuid küll.. rmtkogudest laenutada ei taha, sest tavaliselt on huvitavad raamatud väljas või siis olen saanud nii ebameeldiva lõhnaga ja äranättsutatud raamatuid, et ma ei taha neid katsuda ja neid voodisse lugemiseks võttagi 🙁 pealegi olen ma kannatamatu ja tahan raamatut kohe kätte saada ja seejärel endale jätta kui ta ikka väga meeldib (sellest ka totaalne vaba riiulipinna puudus kodus).\njuuni 2, 2008, 5:39 p.l.\nmina ostan peamiselt esiteks teema ja siis autori j2rgi. Kui olen niisama ringi k6ndimas, siis on ka hetkeotsused alati minu lemmikteemades kinni. Aga ega igasugust ka ei osta, ikka vaatan k6igepealt kujundust ja tagakaant. P2ris palju ostan kasutatud raamatuid, nende second-hand raamatute puhul v6lub tihti see, et isegi raamatukogus seda konkreetset raamatut ei ole. Nii n2iteks olen juba pea pool aastat silma lahti hoidnud, et kust saaks odavalt prantsuse keeles Kolm Musket2ri k2tte. Mida klantsim ja v2rvilisem raamat, seda v2hem ma seda tahan sest kui t2nap2eval 80ndate superylifotoraamatuid vaadata, siis on nagu ikka hale kyll – Mis ma neid vananevaid pilte endale ikka soetan hingehinna eest.\nReklaami suhtes nii palju, et raamatuarvustusi ma yldse ei loe (sest minu meelest on nad k6ik ikka v2ga v6ltisd ja pigem peletavad kui meelitavad). Nende s6prade, kellega mul on sarnane raamatumaitse, soovitusi v6tan arvesse, aga lihtsalt soovituse p2rast poodi kyll ei l2he. K6ige parem raamatureklaam ongi vast kujundus (Hea n2ide on yhest Trudy Canavani intervjuust – parem olgu kole pilt raamatu peal kui et raamatu pealkirja ja autorit ei n2e/aru ei saa.) Isiklik maitse muidugi, aga mullegi meeldivad pigem ylilihtsa kujundusega raamatud (hea Eesti n2ide on see kuldne biograafiate sari – silmatorav aga samas selgesti arusaadav millega tegemist on), eriti sympaatne kui nad taast66deldud paberile trykitud on. Mitte ainult keskkonna p2rast, vaid mulle lihtsalt meeldib see tekstuur, selline natuke kare, natuke pehme.\njuuni 2, 2008, 7:03 p.l.\nEi ostagi raamatuid. Laenutan raamatukogust. Usun, et nii mõnigi puu jääks maha võtmata, kui inimesed rohkem käiksid raamatukogus. Ma ei näe mitte mingit mõtet osta koju näiteks ilukirjanduslik raamat, mida loen elu jooksul ehk mõned korrad. Eriti valus on vaadata, kui paljudes kodudes on raamatud suvaliselt kuskil suvaliselt hunnikutes või põrandal seina ääres jms. Jõutakse raamatuid osta, peaks jõudma neile ka riiul osta.\nNeed mõned raamatud, mis mu kodus praegu on, on kas kingitud või vanemate pärandatud.\njuuni 2, 2008, 11:24 p.l.\nKäin raamatupoodides, loen arvustusi (viimane selline mõjutus oli Harri Sirola “Kaks linna”, millel oli Päevalehes üliintrigeeriv arvustus — maniakaaldepressiivse, praeguseks juba end rongi alla heitnud soome luuletaja autobiograafiline romaan 1980ndate Tallinnast ja Helsinkist, karismaatilisteks kõrvaltegelasteks vennad Urbid), vähem saan sõpradelt ja tuttavatelt soovitusi.\nJa päris viimane ost oli hoopis Loomingu Raamatukogu paari aasta tagune väljaanne “Vaporetto 13”, Loomingu toimetusest Harju tänaval. Sain veel odavamalt, kuna ostsin kolm eksemplari korrga, kinkimiseks.\nNetist ei telli, raamatukogust laenan harva — mul on tunne, et need raamatud kipuvad kas ära kaduma või endale mingeid plekke külge saama, Murphy seadus vist. Sõpradele laenan ja sõpradelt laenan ka.\njuuni 3, 2008, 8:45 e.l.\nilukirjandust ei osta (raamatukogus käin), lasteraamatuid ostan (neid on juba liigagi palju).\njuuni 3, 2008, 9:30 e.l.\nJälgin suure huviga kõiksugu raamatuarvustusi ja tutvustusi ajakirjanduses.\nPeale selle vaatan hoolega poes alati üle ka kõik allahindlused, sest olen sealt odava rahaga saanud suurepäraseid teoseid. Ilma raamatuta poest ära ei tule ja raha on alati vähem kui raamatuid, mida tahaks osta.\njuuni 3, 2008, 11:30 e.l.\nOlen n6us, et esimene lehekylg on h2sti oluline. Tegelikult esimesed 25-50 on m22rava t2htsusega teemal et kas ma selle ostetud v6i laenutatud raamatu ka l2bi loen. Mulle meeldivad paksud raamatud, need 6hukesed saavad ju kohe otsa! (olgu, teatud erandid on ka nagu n2iteks Alessandro Barricco “Siid”).\nVanasti k2isin h2sti palju raamatukogus, aga nyyd on raamatukogu nii kaugel, et sinna minekuks tuleb terve pool p2eva v6tta. Ja pealegi, iga kord kui ma sinna l2hen, on selline tunne nagu ma oleks k6iki neid raamatuid juba lugenud…\njuuni 3, 2008, 1:40 p.l.\nIlukirjandust ostan suhteliselt vähe ja sel puhul on määrav kujundus, et ma ta üldse kätte võtaks. Viimati ostsin Õnnepalu “Flandria päeviku”, sest töökaaslane kiitis ja see näeb ka väga ilus välja. Peamiselt ostan kokaraamatuid, kuid ka nende puhul on välimus oluline. Ostan neid, sest nad on praktilised, huvitavad ja ilusad. Ilusaid mõttetuid ei osta. Ajalehtedest loen igasuguseid tutvutusi ja arvustusi suure huviga. Kui seal ikka kiidetakse, siis lähen vaatan poes raamatu üle – järsku pean omale ka ostma.\njuuni 3, 2008, 2:56 p.l.\nJah, Bauhof on küll ehituspood, kuid taga aiandusosakonnas on tegelikult olemas ka raamaturiiul ja seal siis “Roheliseks kasvamine”.\nKusjuures parandan oma eelmist postitust 😀 täna “tegin silmad lahti” ja nägin veel mujalgi Petrone Prindi raamatuid :D.\njuuni 3, 2008, 3:20 p.l.\nMinu puhul (19 a. keskkonnahuviline tüdruklugeja) toimib suuresti see teada-tuntud autori asi. St kui olen konkreetselt autorilt varem midagi lugenud, mis on väga meeldinud (nagu hakkas meeldima Teie kirjutamisstiil “Roheliseks kasvamise” lugemise ajal), või kuskil inimest varem mõnusalt rääkimas kuulnud (mõjutanud hankima Jüssi ja Turovski loomaraamatuid), viimast kahte oleks julgenud ka internetist tellida (õigemini 1. saigi sealt tellitud). Poeemotsioon loeb ka veidi vahel (“Roheliseks kasvamine” sai nt selle järgi hangitud, kuigi see ei olnud puhtalt poeemotsioonile tuginev lugu, sest olin raamatust varem Rohelisest Väravast ja Nami-nami reklaamist kuulnud), kuigi üldiselt ise ilukirjandulikumaid teoseid väga koju ei kipu hankima (Exupery, kui hea ja tuttava loominguga kirjaniku looming,mida saab uuesti ja uuesti loetud, on selles suhtes suur erand minu jaoks). Ja siis on veel selline ostmine, et lappad rutuga internetiavarusi ja üritad inimeste kinkimissoovide rahuldamiseks mingit head raamatut, mida omale koju tahaks (enamasti need sellised kindla peale minekuga loodusraamatud), leida.\njuuni 3, 2008, 9:36 p.l.\nOleneb ka kus maal asuda ja kui hästi keelt vallata. Mina näiteks marsin raamatupoodi sisenedes alati kõigepealt lasteraamatute osakonda, olenemata kas lapsed on kaasas või mitte. Seal on kõik mõnusalt selge. Harva kui midagi ei osta.\nPeale neid tulevad keele ja reisiraamatud. Täiskasvanute ilukirjanduse valib meie peres mees 🙂\njuuni 3, 2008, 10:59 p.l.\nviimane emotsiooniost oli http://www.apollo.ee/product.php/0110852\nhurmav must-valge graafika, tekst on ka hingepugev\nhispaania-raamatu kaanel oleks tahtnud samal pildil anna-mariat käsipõsakil aknast välja vaatamas, oleks “elusam” saanud\njuuni 4, 2008, 1:47 p.l.\nRaamatu oma silmaga nägemine ja peos hoidmine on hästi oluline. Kord tahtsin saada ingliskeelset raamatut, mida olin näinud ühes filmis naistegelase elu muutmas – lugu selle raamatu ümber oli lihtsalt nii paeluv. Tellisin selle omale Amazonist ja kätte saades nentisin tõsiasja, et kirjastus oli vahepeal teinud uue kaanekujunduse, muutnud formaati ja mida veel. Minu pettumus oli suur, vaatamata sellele, et sisu kallale polnud keegi õnneks läinud. Nüüd, “vale” raamatu omanikuna, taban end aeg-ajalt vanaraamatupoodides just seda “õiget” otsimas:-)\njuuni 4, 2008, 4:07 p.l.\nmulle meeldib raamatut igal juhul enne käes hoida. Tähtis on mulle ka sisu ja nii naljakas, kui see ka pole, vaatan alati ka shifti. Kui see on liiga kribukrabu, või on lehed äärest ääreni trükimusta täis, siis see lugema ei kutsu.\nEnim meeldib shift nr 12 ja selline õhuline kiri. Nt. Roheliseks kasvamisel meeldib väga trükisõna kuju ja sisekujundus.\nRaamatu löön kuskilt keskelt lahti, sirvin siit ja sealt, ja siis ostangi. Nii ostsin viimati raamatu eesti oma feng shui. Üldiselt ostan rohkem oma lapsele, siin lähtun kõhutundest ja sellest, kuidas sõbrannad mõnda lasteraamatut kiidavad. Krimkasid laenutan alati raamatukogust, sest tean, et kui ma ta ühe korra läbi loen, siis jääks raamat riiulile tolmama. Üldiselt ei ole raamatukoguja.\njuuni 4, 2008, 8:41 p.l.\nOstan raamatuid päris palju. Ilukirjanduse puhul pole mulle oluline raamatut enne ostmist nö käes hoida, sest tean juba varemgi, mida sealt oodata ehk siis autor või teos on mulle rohkem või vähem tuntud juba enne ostu sooritamist ja seda, kas tegemist on hea ilukirjandusliku raamatuga niikuinii poes teada ei saa. Sellegipoolest ma neti teel väga tihti raamatuid ei osta, mulle lihtsalt kohutavalt meeldib raamatupoes käia – lihtsalt see tunne, et kogu ruum su ümber on täis raamatuid on kuidagi rahustav … 🙂 Aga teaberaamatute puhul tahaksin küll enne ostmist neid üle vaadata, sest liiga populistlikku ideoloogiat täis topitud prahti ka endale koju ei soovi soetada. Ka sinu Roheraamatu puhul tahtsin ikka enne poes seda sirvida, et kindel olla selle vajalikkuses, aga see osutus üheks viimaste aegade suurepärasemaks ostuks – kogu pere bestseller! Tänud!\njuuni 5, 2008, 2:06 p.l.\nJah, mina o\njuuni 6, 2008, 7:35 e.l.\nSamal teemal kirjutavad ka\njuuni 7, 2008, 2:14 p.l.\nlugesin eile Samueli raamatu läbi. Väga armas ja huumoriga. Algul küll tundus, et liiga Muumitrollilik, aga ei. Pildid väga head. Tasub osta 🙂\nPingback-viide: Johanna Sinisalo “Lendav Hollandlane” « Mister Costello — kangelane