Nutikad 'varrukad' laiavad kesklinna hotellide ees\nKadri Paas • 21. september 2008 • 7 min\nHotelli Tallink City juhataja Hannes Tall ütles Äripäevale, et alates hotelli avamisest 2004. aastal on neil võõraste taksodega iga päev probleeme olnud.\n"Meil oli aastaid leping Tulika taksoga, nüüd on Tallinki taksoga. Pidevalt seisab 5-6 lepingulist autot maja ees. Samal ajal kempleme aga mingite vanade mersude omanikega, kellest ükski eesti keelt ei räägi, kellest osa ähvardab meie portjeesid ja teisi taksojuhte. Üks neist "varrukatest" hoopleb sellega, kui palju kordi ta vangis on istunud. Üks neist on konkreetselt ühe kliendiga istunud meie baaris ja seal tolle paljaks varastanud. See asi jõudis muidugi ka politseisse," kirjeldas Tall kirjut seltskonda.\nHotelli esindaja sõnul trügivad kahtlased sohvrid hotelli ees seisvate taksode järjekorda vahele ja takistavad teiste autode liikumist. Vahel seisavad vanad mersud eemal kõnniteel, aga nähes hotelliklienti majast väljumas, tagurdavad oma auto keelumärgi alt sisse, hotelli peaukse ette, et esimesena klient autosse saada.\n"Meie saame neid ainult suuliselt korrale kutsuda ja kõik! Sellest nad mõistagi ei hooli. Nende silmis me kiusame neid, ei lase tööd teha! Aga kui tegelane toob lennujaamast hotelli kolm inimest, kellelt on sõidu eest küsitud 3000 krooni, ja kui klient on enda arvates hästi pääsenud, makstes ainult 1500, siis ei ole kõik korras," oli Tall nördinud.\nJuhataja sõnul on nad korduvalt politseisse helistanud. Varem sõitsid korravalvurid ka hotelli abipalve peale välja, kuid nüüd, mil politseinike read on niigi hõredad, enam pelgalt suuliste ähvarduste tõttu kohale ei kiirustata.\nTalli sõnul on põhjus, miks Tallinki käed probleemi lahendamisel lühikeseks jäävad, selles, et hotelli ees paiknev taksopeatus asub Tallinna linna maal. Seal peaks korda looma Tallinna transpordiamet, kelle loal on hotell taksopeatuse sissesõidu ette paigaldanud liiklusmärgi, mis keelab seal peatuda ja parkida. Erand on tehtud vaid hotelli tellitud taksofirmale ja turismibussidele.\n"Transpordiamet peaks siin korda looma. Olen kuulnud ka nn taksokomisjonist, kuhu ebaausate taksojuhtide peale kaevata, aga mina ei ole siin veel näinud, et keegi linnaesindajatest meie maja ees korda looks," oli Tall pettunud.\nPaarsada meetrit eemal asuva Radisson SAS hotelli peainsener Andres Laaneoks ütles Äripäevale, et suurt muret "varrukad" nende hotellile ei põhjusta. Nemad on sõlminud taksolepingu Tallinna Taksopargiga, mistõttu seisab pidevalt hotelli ees 4-5 "banaaniplafooniga" musta Mercedest.\nSiiski teadis Laaneoks mitut juhtumit, mis võisid olla pettused.\n"Näiteks üks meie klient sõidutati Amigo ööklubist ehk Virust Radissoni 400 krooni eest," meenutas Laaneoks.\nPeainseneri sõnul on kliendid vahel maininud, et arve on olnud teekonna pikkust arvestades imelikult suur. Suuremaid vaidlusi ei ole aga sel teemal tekkinud.\n"Käsitleme iga kliendi kaebust. Kui vaja, aitame klientidel vastava ametkonna poole pöörduda, kui see osutub vajalikuks," lubab Laaneoks.\nKa kaksiktornides asuvat Swissotelli ei ole "varrukad" kahe silma vahele jätnud. Kui hotelli sissekäigu ees ootavad kliente Tallinna Taksopargi autod, siis nagu selgus Äripäeva vaatlusest, pisut eemal Tartu maanteel, varitsevad turiste vanaldased, kulunud taksoplafooniga mersud.\nPõhja prefektuuri isikuvastaste kuritegude talituse vanemkomissar Anton Tšurilov ütles, et taksojuhtide omavahelise arveteklaarimise kohta ei ole neile sel aastal ühtki avaldust kirjutatud. Ka kiireid väljakutseid, kus üks sohver teist klobib, ei ole ette tulnud.\n"Küll on olnud juhtumeid, kus kliendid on taksojuhi peale kaevanud arve pärast ja taksojuht on kaevanud purjus klientide peale, et need ei ole sõidu eest maksnud," lisas vanemkomissar.\nSamas on selliseid probleeme kõigil taksofirmadel.\n"Ma tegelikult usun, et taksojuhtide omavahelised õiendamised käivad varjatult. Meile neist lihtsalt ei teatata, sest kumbki osapool ei taha seetõttu hakata politsei vahet käima ega sattuda politsei huviorbiiti," märgib Tšurilov.\nTulika Takso juhataja Anne Rebane ei mäletagi enam, millal esimest korda "varrukatest" rääkima hakati.\n"See on väga vana asi. Võib-olla 1990. aastate alguses. Tähelepanuväärne on aga see, et sellest ajast alates ei ole ausate taksofirmade ja -juhtide jaoks midagi põhimõtteliselt muutunud," muigab Rebane.\nTema sõnul passivad "varrukad" ikka hotellide, lennujaama ja bussijaama lähistel. Ka sadamas käib päevast päeva pidev kemplus parema ootekoha ja kliendi pärast.\n"Korduvalt on meie taksojuhtidel ähvardatud autokumme läbi torgata. Tundub, et nad kuulavad ka meie raadiosidet pealt, sest on olnud juhtumeid, kus mingi võõras takso on kliendi vahetult Tulika auto eest minema sõidutanud," kirjeldas Rebane.\nKõige tobedam on aga juhataja väitel see, et kui mingi jama on, siis kaevatakse ikkagi Tulika takso peale. "Võõramaalane ei pruugi ju sageli aru saada, et sarnase värvitooni ja logoga auto ei ole meie masin," muretseb Rebane.\nTallinki hotelli ukse juures, kollaste taksode ees seisab rohekat karva eakas mersu. Armatuurlaual istub karvane eesel, uksel on silt hinnakirjaga, mis tõenäoliselt võtaks ka kõige kogenuma taksosõitjast riigikogulase Evelyn Sepa ahhetama: taksosse istumine 90 krooni, kilomeetri taks 40 krooni ja ootetund 600 krooni.\n"Mina ei riku seadust," selgitab umbes neljakümne tuuris vene keelt kõnelev mersujuht. "Oleks siin märk, et ainult Tallinki taksodele, siis mind siin ei oleks," vehib ta käega. Ta selgitab, et kohas, kus tema auto seisab, pole hotelli-, vaid linnamaa. Ja kellelgi pole õigust teda sealt ära ajada.\n"Aga sildil seisab - hotelli tellitud taksodele, kes teid siis tellis?" küsin.\n"Mind või? No klient, hotellist, finn. Võib-olla ka teie? Aga kes ütleb, et mind pole tellitud?" muigab mees.\nAutojuht tuleb taksost välja ning eelistab rääkida tänaval.\n"Meil on linna transpordiametiga kõik korras. Nemad teavad, et me siin oleme. Mingeid probleeme pole!" ütleb ta. "Meid on kolm mersut siin, igaüks erineva firmast."\n"Teie taksod on lennujaamast hotellini sõitmise eest küsinud ühelt seltskonnalt 3000 krooni? Vastab tõele?" uurin taksojuhilt.\n"Ei, meil on taksomeetrid peal, kõik on korras. Viime saja krooni eest hotellist sadamasse," vastab juht.\nKuna roheline mersu on järjekorras esimene, kuid tema taga Tallinki taksosse istuvad kliendid, tuleb "varrukamehel" autosse istuda ja manööverdada, et kollane temast mööda saaks.\nJa nii mitu korda järjest, kuni lõpuks kliendid temalegi naeratavad.\nTallinki taksojuht Aarne meenutab juhtumeid, kus kliendid on pidanud pealt kuulma venekeelset sõimu. Temalt on üritatud telefoni käest lüüa ja auto uks kinni sõidetud. "Seisin siin hotelli ees, kui tulid kliendid ja küsisid, et kas nad võivad peale tulla. Minu ees aga seisis üks piraattaksodest. Kliendid tulid minu taksosse. Mersujuht tuli autost välja, esmalt läks hotelli ja siis tuli auto poole, tõmbas juhipoolse ukse lahti ja hakkas sõimama," räägib Aarne.\nLubadus nägu üles lüüa oli tõenäoliselt üks leebemaid ähvardusi. Aarne ütles, et kliendid, kellest üks oli väliseestlane, olid šokis. Suures hirmus unustasid nad enne sõitu esitada isegi Tallinki takso sooduskaardi.\nAarne ütleb, et on klientidele mitmeid kordi öelnud: vaadake ometi selle takso hinnakirja!\nPõhjuseid, miks inimene üritab vana mersu peale murda, võib olla mitmeid: ajanappus, vintis olek või arvamus, et päevinäinud mersu on odavam.\nAarne räägib, et "varrukameeste" põhinipp on tõsta kiiresti klientide kotid auto pakiruumi ja haarata varrukast ning klient ongi käes. Esinenud on ka selliseid juhtumeid, kus "varrukamees" on tulnud ja tõstnud Tallinki takso pakiruumist klientide kompsud enda omasse.\nTallinki taksojuhid kurdavad, et taksosõda käib linnas täiel tuuril.\n"Minge reede õhtul linna ja te näete, mis seal toimub!" ütleb Georgi. "Möödunud nädalal lõigati ühel meie taksol kõik rehvid läbi. Ilmselt sattus ta valesse kohta."\nKas ja kuidas on Tallinna transpordiameti taksokomisjon kesklinnahotelle kummitavatest nn võõrastest taksodest teadlik?\nTallinna transpordiamet juhib tähelepanu sellele, et Laikmaa tänava Tallinki hotelli ette on paigaldatud liiklusmärk 361 (peatumine ja parkimine keelatud), lisatahvliga "v.a hotelli tellitud taksod".\nTeema on transpordiametile tuttav ja meie kontrolörid on võtnud piirkonna teravdatud tähelepanu alla. Kontrollime piirkonda vastavalt võimalustele.\nTaksokomisjonile on laekunud kaebusi nn võõraste taksode kohta. Oleme kaebustele reageerinud. Juhid on käinud ka taksokomisjonis seletust andmas. Põhiline laekunud info ongi parkimine mainitud märgi piirkonnas.


Vooremaa Tabivere teatritrupp mängib Kuhjaveres\nTabivere teatritrupp mängib Kuhjaveres\nLaupäeval ja pühapäeval Kuhjaveres peetaval Külateatrite festivalil mängib trupp E.H.K. Jekaterinburgis tegutseva Venemaa näitekirjaniku Nikolai Koljada näidendit “Kõikehõlmavalt”.\nTeatritrupp kasvas välja Tabivere harrastusteatrist. 2013 võttis pikaajaliselt lavastajalt Tõnis Lepalt teatepulga üle harrastusnäitleja Esta Sokk. “Meid oli kolm naist: mina, Helgi Herman ja Katrin Sokk, kes tahtsid näitemängu tegemist jätkata. Otsisin välja sobiva tüki, tõlkisin ja vajadusel kohandasin seda. Nii tõime lavale mitu näidendit vene ja ukraina autoritelt. Aga see tekitas paljudes küsimuse, et miks Tabivere harrastusteater mängib nii väikese osaliste arvuga tükke. Siis otsustasime oma trupi teha. On olemas Tabivere harrastusteater, kes tähistas eelmisel aastal oma kahekümnendat tegutsemisaastat ning kus saavad kaasa lüüa kõik soovijad. Ja meie väike teater. Meil on hea klapp. Mõistame üksteist poolelt sõnalt. Saame laval vastastikku kindlad olla. Vajadusel kaasame oma truppi ka teisi harrastajaid,” rääkis Sokk. Trupi E.H.K. mõnusast sisekliimast rääkides märkis ta sedagi, et proove tehakse nii Tabivere rahvamajas kui ka Helgi Hermani kodus Jõgeva vallas. “Nii on ausamalt ja võrdsemalt jaotatud ka sõidukulud.”\nEsta Soku sõnul on Tabivere teatritegijad Kuhjavere külateatripäevadest kuulnud häid sõnu juba ammu. “Vaatama või osalema pole kuidagi jõudnud. Kuigi see mõte on juba aastaid meil peas mõlkunud. Mingil määral on olnud takistuseks seegi, et kaks külateatrite festivali toimuvad küllalt ühel ajal. Tuleb teha valikuid. Sellel aastal sai see valik tehtud niimoodi, et Tabivere harrastusteatriga osalesime eelmisel nädalavahetusel Toris peetud 17. külateatrite festivalil, kus meie lavastus “Proov” sai laureaadiks. Aga teatritrupiga E.H.K. osaleme Kuhjavere XIII külateatripäevadel lavastusega “Kõikehõlmavalt”.\n“Et üks meie trupi liige Katrin Sokk oli pikalt hõivatud Jõgeva Linna Teatri suvelavastuse “Piimamees Tevje” väljatoomisega, siis meie Helgiga ei tahtnud tegevuseta istuda ja nii saigi välja vaadatud uus näidend, mis osutus meile igati sobivaks.\nSee on natuke naljakas ja natuke sentimentaalne lugu kahest vanast näitlejannast, kes on ilma jäänud tunnustusest, kuid on säilitanud ustavuse teatrile. Soovides kõigile tõestada, et nad on veel vägagi tegusad ja lootes taas lavale pääseda, saavad nad salaja teatri proovisaalis kokku, et iseseisvalt uue näidendi proovi teha. Proovi käigus meenutatakse möödunut elu, klaaritakse vanu arveid, räägitakse oma pettumustest ja unistustest,” rääkis Esta Sokk. Üldiselt on näidendiga seotud aga ikka kolm naist. Nimelt on Katrin Sokk helitehnik.\nEsta Sokk märkis, et Kuhjaveres minnakse etendusega julgesti lavale. “Eks me ole varemgi esietendusega festivalile läinud. Aga väike sabin on ikka sees ka. See on alati olemas. Isegi kui mängid kahekümnendat korda. Ootame põnevusega, mida teised kollektiivid vaatamiseks pakuvad. Festival on ju koht, kus saab kokku vanade sõpradega ja kus leiab ka uusi.”\n“Kõikehõlmavalt” on Kuhjavere festivalil kavas laupäeval 19. augustil kell 11.\nTänavuseks teatrifestivaliks sai Kuhjavere küla ka oma legendilaadse loo, kus tegelasteks Vanapagan ja teatrientusiastidest mees ja naine, kelle prototüüpidest võib ära tunda Kuhjavere külavanema Romeo Muki ja külaseltsi juhatuse liikme Urve Mukki. Loo kirjutas Järvamaal tegutseva Alburahva teatri dramaturg ja näitleja Küllike Veede. Koos trupikaaslastega esitas ta lugu paar nädalat tagasi Kuhjavere teatrikohvikus. Festivali traditsiooniline ajaleht on tänavu suuresti pühendatud Kuhjavere kauaaegsele patroonile Kalju Komissarovile (1946-2017), keda meenutavad teatriharrastajad erinevatest paikadest.


Ergma hoiatas Nord Stream’i torujuhtme keskkonnaohtlikkuse eest - Riigikogu\nErgma hoiatas Nord Stream’i torujuhtme keskkonnaohtlikkuse eest\n27.09.2007 / Pressiteated\nTäna rahvusvahelisel merenduskonverentsil „Läänemeri – muutuste keerises” tervituskõnega esinenud Riigikogu esimees Ene Ergma hoiatas taas Nord Stream’i torujuhtme keskkonnaohtlikkuse eest.\nErgma viitas oma kõnes Nord Stream AG nõukogu esimehe, endise Saksa liidukantsleri Gerhard Schröderi väljaöeldule Sotši kuurordis, mille kohaselt kaasnevad toru ehitamisega massiivsed tööd merealuses pinnases.\n„Läänemerre rajatakse varsti 1200 kilomeetri pikkune gaasijuhe, mille tarbeks kaevatakse merepõhja 1200 kilomeetri pikkune ja 50 meetri laiune kanal, kus teele jäävad liivaseljandikud tuleb selleks laiali ajada, kaljutükid tükkideks õhkida, merepõhjas olevad süvendid täita. Torud kaevatakse ositi merepõhja alla, kohati kaetakse need betooniga,” ütles Ergma Scröderile viidates.\nRiigikogu esimehe hinnangul on nende töödega kaasnevad ohud ülimalt suured.\n„Kõik, kes on püüdnud hinnata selle projektiga kaasneda võivaid keskkonnamõjusid, leiavad, et need on niivõrd üüratud, nii tohutud, et see muudavad isegi merehoovusi. Lisaks teame, et eelmisel sajandil toimunud sündmuste kohutavad mälestused – merre heidetud laskemoon ja keemilised relvad on torujuhtmele planeeritava asukoha vahetus läheduses,” rääkis Ergma.\nErgma hinnangul ei vasta küll tõele väide sellest, et Läänemeri on maailma kõige saastunum meri, kuid samas suurenevad ta sõnul iga päevaga võimalused selleks saada.\n„Meenutaksin siin 2006. aasta korduvaid merereostusi, mille tagajärjed keskkonnale olid väga tõsised, kuid mis võrreldes gaasijuhtmega kaasnevate ohtudega pole isegi märkimist väärt,” ütles Ergma.\nErgma osutas eile Euroopa Parlamendis vastu võetud raportile, milles nõuti gaasijuhtme ohtlikkuse hindamist ökosüsteemidele ja inimeste elule. See raport kõneleb ta hinnangul sellest, et Euroopa liidu toetus projektile ei ole sugugi nii ulatuslik nagu väidab Schröder.


Imbi Paju raamatus «Tõrjutud mälestused»: hätta sattunud ligimeselt pöörati pilk ära, sest kaastunne teise ja iseenda vastu oli ohtlik - Katkendid - Apollo Raamatuportaal\nImbi Paju raamatus «Tõrjutud mälestused»: hätta sattunud ligimeselt pöörati pilk ära, sest kaastunne teise ja iseenda vastu oli ohtlik\nImbi Paju Patarei vanglas. FOTO: Erlend Štaub\nImbi Paju dokumentaaljutustus «Tõrjutud mälestused», mis ilmus esimest korda 12 aastat tagasi ja mis kaardistab kommunismiaja pimedaid pooli, on ilmunud tänaseks kaheksas keeles ja loonud koha psühhoajalooklassikas. Tegemist on raamatuga, mis võiks või ehk peakski kuuluma kooli kohustusliku kirjanduse hulka.\nPaju toob lugejateni oma ema ja tädi loo, kelle NKVD 1948. aastal 18-aastastena arreteeris ja Siberi vangilaagrisse saatis süüdistatuna metsavendade aitamises. Perekonnaloosse süüvides maalib ta pildi terve ühiskonna traumast, nende ajalooliste hetkede mõjust, mil üksikinimene on seisnud silmitsi poliitilise kurjusega. Autor vaatleb, millised ajaloolised muutused nendele sündmustele eelnesid. Kogudes ja mõtestades mälestusi, mida ohvrid on terve elu püüdnud maha suruda, näitab kirjanik, kuidas teadvusest väljatõrjutud valukogemused ei mürgita üksnes otseste kannatajate elu, vaid ka nende järeltulijaid ja kogu ühiskonda.\n«Imbi Paju «Tõrjutud mälestused» avab uksed pimedatesse tubadesse. Ujutagu päikesepaiste need üle. Ja järgigu teised sama eeskuju,» on öelnud kirjanik, kolumnist ja poliitiline analüütik Edward Lucas («Uus külm sõda»).\nPostimees avaldab raamatust katkendi.\nAlguses oli ema foto\nKui ma vaatan oma ema pilti, peegeldub sealt kurbus. Foto on tehtud 1955. aastal, umbes aasta pärast Stalini sunnitöölaagrit. Ema melanhoolne pilk toob oma tõelisuse ka tänapäeva. Tema ilmes elab minevik ja tundlik vaataja näeb ta näos valu, mida läbielamised on sinna jätnud. Mu ema ei ole tahtnud ise seda fotot vaadata. Tema meelest on ta näoilme liiga kohutav. «Sa ei tea, kui raske mul oli,» ütleb ema. Ema väljend «kohutav» on saanud minu jaoks tähenduse alles 21. sajandi alguses, kui ma hakkasin koguma materjali dokumentaalfilmi «Tõrjutud mälestused» jaoks.\nTerve Nõukogude okupatsiooni ajal hoidsid need inimesed, kes olid Siberi sunnitöölaagrites ja tagakiusamistes ellu jäänud, valusaid mälestusi endas. Või jagati neid ainult oma pere ringis, jubedamaid asju maha vaikides. Vaikiti uute tagakiusamiste hirmus, sooviti varjata oma märgistatust. Raskete kogemuste edastamist takistas ka kuulajate ükskõiksus ja mõistmatus. Sotsiaalses mälus valitses, nagu igal pool Ida- ja Kesk-Euroopas, tegeliku mineviku süstemaatiline elimineerimine, sotsiaalselt kujundatud unustus.\nSellepärast on kunagiste sotsialistlike, kuid ka vabadust ja demokraatiat nautinud riikide inimeste suhtumine ja reaktsioon kannatustesse ikka aeg-ajalt kohmakas, vahel isegi vihameelne. Eriti siis, kui asi puudutab mingeid uskumusi, mida põhjendatakse sellega, et terrorist hoolimata oli kommunistlik ideoloogia hea inimesele, kes on Gulagi või holokausti läbi elanud. Sellele inimesele on need kogemused pühad ja selline hoiak teeb ta haavatavaks.\nInimliku ajalookultuuri juurde peaks kuuluma veendumus, et koonduslaagrid, sunnitöö ja surmalaagid ei saa teenida progressi, olgu ideoloogia kui hea tahes. Teisisõnu miljonite ohvritega hävitussüsteemi puhul ei saa eeldada, et see julmus pandi toime heale ideoloogiale toetudes.\nMa mäletan lapsepõlvest üht vineerist kohvrit, millega ma tihti mängisin. Tõstsin sinna oma nukuriideid ja mänguasju See oli sama kohver, mida hoidis käes minu ema, kui ta ühel 1954. aasta suvisel päeval astus maha rongist, mis oli toonud ta koju 1500 kilomeetri kauguselt Venemaalt. Ta oli siis 24-aastane ja olnud Arhangelski oblastis 6 aastat sunnitöölaagris. 1953. aastal oli Stalin surnud ja ema pääses amnestiaga koju. Ta oli alaealise tüdrukuna Nõukogude süsteemi vastu „vaenulikult käitunud“. Ema oli keset terrorit ellu jäänud, kuigi surm oli mõnikord väga lähedal. Ka tema ema Helene ja õde Heidi koos kahe väikese lapse Pille ja Helvega olid 1949. aastal Venemaale küüditatud. Nende kodu, mis võinuks pakkuda turvalisust ja lohutust, oli uus, Nõukogude kord hävitanud, ära lammutanud, selle palkidest oli naaberküla kolhoosisaun ehitatud. Mu emal oli passis rahvavaenlase tempel ja tal oli selle passiga raske tööd leida. Ta oli andnud laagrist vabaks saades allkirju, et sellest, mida ta laagris koges, ta vaikib. Kodumaale saabudes pidi end NKVD-s registreerima. Emal oli keelatud elada mereäärsetes linnades, mis olid Nõukogude Liidule strateegiliselt tähtsad.\nMina sündisin viis aastat pärast ema vangilaagrist vabanemist. Neljakümneaastaselt hakkasin ma tegema oma ema ja tema kaksikõe loost dokumentaalfilmi „Tõrjutud mälestused“. Tahtsin, et mu ema elust jääks midagi püsivat, midagi, mis looks uut järjepidevust. Usun, et iga valu, mis saab filmiks, raamatuks või mis tahes kunstiteoseks, muudab selle tähenduse allikat, loob uue sündmuse. Ekraan on nagu peegel, kust vaataja ei näe otse iseennast, vaid nähtu sünnitab tunde, millest omakorda sünnib kogemus, mille kaudu vaataja muutub osaliseks valu avamise protsessis, mis on sageli universaalse tähendusega.\nLapsepõlves ärkasin tihti selle peale, et mu ema nägi luupainajalikke unenägusid ja hüüdis unes appi. Tema unenägudes olid Stalini sunnitöölaagrid ja tema elu ohustavad Nõukogude sõdurid. Neis unenägudes ei pääsenud ta kunagi tagasi koju oma ema juurde. Mind viisid need unenäod lapsepõlves häireseisundisse. Selle loo stsenaarium hakkaski minus kujunema juba lapsepõlves. Sunnitöölaagrid ja surmalaagrid tulid minu alateadvusse ema unenägude kaudu. See lugu on terve Eesti ühiskonna väljarääkimata lugu, kurbuse ja meelevalla, vägivallapiltide allika piltmõistatus. Emadest voolab lapsesse erinevaid tundeid. Ma ei teadnud tollal, et mu ema kannatab selle all, mida kutsutakse mäletamiseks. – (Filmist «Tõrjutud mälestused»)\nKa dokumentaalfilm võib oma esituse poolest unenäoline olla. Une nägija on alati sündmuste keskel, see kogemus on talle tõeline ja vahetu. Film «Tõrjutud mälestused» on sümboolselt nende luupainajalike unenägude väljendus. Uned liiguvad piltidena, need on täis sündmusi ja tähendusi.\nPrantsuse ajaloolane François Dosse väidab, et ajalooprotsesse võib vaadata läbi psühhoanalüütilise prisma. Tänapäeval inimesed isegi ootavad, et ajaloolane võtaks psühhoanalüütiku või psühholoogi rolli. Selliseks ajaloo mälu talletamiseks läheb aga vaja kaht poolt: peab olema see, kes räägib ja see, kes kuulab. Psühhoanalüütiline ravikuur aitab «mälestamistööle» kaasa. Valu ja leinaga kohtumiseks tuleb nimelt tungida läbi mälestuste ekraani. «Lein ei seisne mitte ainult kurbuses, vaid tõelises asjade läbirääkimises kalli inimese kaotuse üle. See tähendab aeglast ja valulist loobumist. Niisugune meenutamine «mälestamistöö» abil ja distantsi loomine «leinatöö» abil näitab, et mälu normaalse tegevuse tagamisel on keskne roll valusate asjade kõrvalejätmisel ja unustamisel.»\nNii individuaalse kui ka kollektiivse mälu ülesanne on siinjuures identiteedi terviku säilitamine, mis on seotud kindla aja ja tegevusega. Inglise moraalifilosoof Jonathan Glover kirjutab inimsust käsitlevas teoses «Humanity», et minevikku elus hoides võime takistada kohutavate sündmuste kordumist. Neil sündmustel, mille unustamist mõnikord inimestel nõutakse, võib olla kohutav sisu, eriti ellujäänud ohvritele. Poolasse minevatele SS-lastele peetud kõnes käskis Hitler sõduritel tappa armutult nii mehed, naised kui ka lapsed. Ta vihjas, et nende teod ajapikku unustatakse. «Kes armeenlaste massimõrva enam mäletab?» See on tardumapanevalt sarnane Stalini kommentaariga, kui ta kirjutas alla surmanuhtlusele: «Kes enam kümne-kahekümne aasta pärast kogu rämpsrahvast mäletab? Mitte keegi. Kes mäletab nende bojaaride nimesid, keda Ivan Julm päästis nende elupäevadest? Mitte keegi!»\nVaikimise nõue on seotud tihti poliitika ja poliitikutega. Soome Jyväskylä ülikooli teadlane Turo Uskali, kes uuris oma väitekirjas Soome kirjasaatjate tööd külma sõja aegses Nõukogude Liidus 1957-1975, toob seal välja kolm teemat, millest KGB keelas välismaa ajakirjanikel kirjutada: juutide väljarändamine Nõukogude Liidust, Talvesõda ja kõik, mis puudutas Baltimaid. Eesti ja teiste Baltimaade minevikust ei tohtinud ajakirjanikud rääkida ega kirjutada või kui seda tehti, siis läbi tugeva enesetsensuuri, sest ausus ja avameelsus oleks ohustanud diktatuuri režiimi, Nõukoguse süsteemi musta südametunnistust. Eestlased, lätlased ja leedukad said tunda tegelikku kommunismi, soomlased, rootslased, prantslased ja teised vabad rahvad said aga tunda ainult selle ideed. Kommunismil on alati olnud hea brand – «töölisklassi ülestõusmine».\nLäänes ei ole olnud moodne kommunismiohvritest rääkida. Natsism oli «lihtne vaenlane», see elas ja suri koos Hitleriga. NSV Liit oli suur ja seal oli alati ruumi, kuhu inimesi saata. Inimest võis alati märkamatult kellegi teise vastu välja vahetada. Kui Stalin läks Krupskajaga vastuollu, lubas ta Leninile uue lese otsida… Kommunism Nõukogude Liidus oli nagu hiigelsuur sipelgapesa ja on raske tunda kaastunnet ohvrite vastu, keda ei ole justkui olemas. Kommunismil puudub oma Anne Frank.\nMinu soomlannast sõber Carita Rosenberg-Wolff on kirjeldanud jahmatava võrdsusena oma kooliaja geograafiatundi 1960. aastatel, kui tema õpetaja, seletades Baltimaade, sealhulgas Eesti asukohta, väitis, et need riigid eksisteerisid enne sõda, kuid tänapäeval pole neist sobiv rääkida. Siis jätkas õpetaja teise teemaga ja Caritale jäi tunne, et nende riikidega on seotud kindlasti mingi saladus. Õpetaja oli käitunud samamoodi kui tema vanemadki, peites uudishimulike laste silme alt ära seksuaalkirjanduse. Laps sai aru, et siingi on peidus mingi saladus, mingi põnevust tekitav keeld. Suviti mererannas teiste lastega mängides olid nad asetanud käed toruks suu ette ja hüüdnud teisele poole Soome lahte: «Eesti! Eesti! Kus sa oled?»\nKuid Eesti vastas alles 1990. aastate alguses. Selle raamatu kirjutamise ajaks oli Eesti olnud 15 aastat iseseisev, eelnenud oli pool sajandit pealesunnitud vaikust. Ikka veel arutatakse aeg-ajalt, kas Baltimaad okupeeriti või liitusid need vabatahtlikult. Eesti lähimineviku ja kommunismi kuritegude uurijaid nimetatakse vahel russofoobideks. Mõnikord ilmuvad välja tunnistajad, kes ütlevad, et Nõukogude ajal oli üsna hea elada või et Nõukogude Liidus oli hea reisida. Neid Nõukogude süsteemi terror, veretööd ja tagakiusamised otseselt ei puudutanud. Nõukogude okupatsioonivõim rääkis kõikide inimeste võrdsusest, kui tegelikult olid mõned inimesed võrdsemad kui teised. Oli müügilette, mille alt sai osta „defitsiiti“: asju ja toiduaineid, mida ei olnud avalikult müügil. Olid erihaiglad, kus hoolitseti n-ö parimate inimeste eest, ja erikoole, kus eliidi lapsed said õppida võõrkeeli. Ametiühingud jagasid eriti lojaalsetele kodanikele autoostulube, kortereid ja turismituusikuid. Kui õnnestus midagi hankida, millest oli puudus, nagu WC-paber või suhkrukott, hakkas inimene tundma, et ta on kuidagi paremas positsioonis. Inimesel pole palju vaja, et tunda end väljavalitud kodanikuna.\nHätta sattunud ligimeselt pöörati pilk ära, sest kaastunne teise ja iseenda vastu oli kodanlik jäänurk ja okupatsiooni oludes ohtlik. Nii oli selle näilise heaolu hinnaks sadade tuhandete Eesti elude ja traditsioonide hävitamine ning majanduslik katastroof – kaotus, mis annab taasiseseisvunud riigis tunda.\nMoraali muutumine koos okupatsiooniga tuli äkki ja ootamatult. Väljastpool Nõukogude Liitu seda keegi eriti ei märganud, kuna uue moraali kirjeldamiseks kasutati «roiskunud humanismi ja kodanluse» väljendeid «vabadus», «võrdsus», «vendlus» ja «õigus». Need, kes olid jäänud ellu, elasid Gulagi varjus, varjasid oma isiklikku kaotust. Olen viie aasta jooksul samm sammult sisenenud sellesse luupainajalikku aega. Mu töölaual on koopiad NKVD kokkukirjutatud dokumentidest, mis pärinevad 1948.-1949. aastast ja puudutavad mu ema. Ülekuulamistoimikud on 1962. aastal KGB hävitanud. Ma tahan teada, kes on need KGB mehed, kes on mu ema märgistanud sõnaga «bandiit». Ma tahan teada, kuidas see kõik juhtus, ja sellepärast pean ma pärast filmi kõik uuesti läbi kirjutama.\nAvades ajaloo patoloogiaid sedavõrd, kui ma selles hetkes ja ruumis olen võimeline tegema, püüan taastada seda kadunud aega, mis mu ema ja tema ajal elanud inimesi ümbritses, kuid mis on vajunud vaikusesse ja jäänud ilma lohutusest. Kuigi sellestki ei pruugi teema avamiseks piisata, aga vahest polegi vaja kõike teada, sest kõige mäletamine võib lõppeda hullumisega.\nStalin uskus, et «Nõukogude õigus» on maailma kõige õigem ja lõplikem. Sellest õigusest sai Nõukogude süsteemi pärisosa. Tänapäeval on ajaloolased internetti kogunud tohutud andmebaasid sellest seletamatust ja jõhkrast stigmatiseerimisprotsessist, millega Nõukogude õigus end Eestis alates 1940. aasta 17. juunist maksma pani. Siis, kui algasid NKVD vägivallateod ja tavalistes inimestes nähti «ohtlikke elemente».


Pavel Karelin – Vikipeedia\nPavel Karelin (27. aprill 1990 Gorki – 9. oktoober 2011 Nižni Novgorodi oblast) oli Venemaa suusahüppaja.\nKarelin tegi kaasa neli maailma karika hooaega (2008–2011). Juba esimesel MK-etapil Soomes Kuusamos sai ta 15. koha, sama hooaja keskel oli Austrias Bischofshofenis oli ta 9. Seejärel areng takerdus, kuid viimasel hooajal toimus arenguhüpe. Tema kohad maailma karika kokkuvõttes olid neil aastail 129 punktiga 32., 56 punktiga 42., 34 punktiga 57. ja 282 punktiga 23.\nTema parim võistlus oli Nelja hüppemäe turnee etapil Garmisch-Partenkirchenis. Seal saavutas ta kümnendi esimesel päeval, 1. jaanuaril 2011 2. koha, kaotades ainult Simon Ammannile. Ta oli endise NSV Liidu maade teine suusahüppaja, kes pärast NSV Liidu lagunemist jõudnud suusahüpete MK-etapil esikolmikusse. Esimene oli samuti Venemaa sportlane Dmitri Vassiljev, kes täpselt 10 aastat varem, sajandi esimesel päeval, 1. jaanuaril 2001 saavutas sealsamas Garmisch-Partenkirchenis samuti 2. koha.\nKarelin hukkus autoavariis.\n↑ "Venemaa parim suusahüppaja hukkus autoavariis". Postimees, 9. oktoober 2011. Vaadatud 29.11.2014.\nPärit leheküljelt "https://et.wikipedia.org/w/index.php?title=Pavel_Karelin&oldid=5366766"\nSelle lehekülje viimane muutmine: 20:11, 25. juuni 2019.


Pediaatria residentuur sai kolm residendikohta - Meditsiiniuudised\nPediaatria residentuur sai kolm residendikohta\nTervisesüsteemi arendamise osakonna juhataja Triin Habicht.\nSotsiaalministeeriumis toimus 28 aprillil 2016/2017 residentuuri vastuvõtu koosolek , kus komisjon tutvus erinevate osapoolte ettepanekutega ning lepiti kokku residentuuri tellimuse jaotus erialade lõikes. Pediaatriale määrati oodatust vähem, kolm residendikohta.\nSotsiaalministeeriumi prioriteediks on neli residentuuri eriala –peremeditsiin, sisehaigused, psühhiaatria ja erakorraline meditsiin – mille personali vajadus on märkimisväärselt suurem, kui senine koolitus on seda tagada suutnud. Aga kõikide osapoolte ettepanekute ja prognooside kõrval on residentuuritellimuse raamiks riigieelarves residentuuri rahastamiseks planeeritud rahaliste vahendite maht ning arstiteaduskonna lõpetajate arv, selgitas sotsiaalministeeriumi tervisesüsteemi arendamise osakonna juhataja Triin Habicht oma vastuses lastearstide seltsi juhataja Liis Toome arupärimisele


Vaba Eesti Sõna - Milleks meile teadus?\nMilleks meile teadus?\nRiigikogu on arutanud kaks aastat järjest, 2014 novembris ja 2015 detsembris Eesti teaduse rahastamist ja seda, kuidas meie teaduspotentsiaali paremini ära kasutada Eesti arengus. Eesti majanduses ja ühiskonnaelus valitseb juba mõnda aega seisak, esimeste vabanemisjärgsete aastate kiire areng on peatunud, hädavajalikud riigireformid takerdunud, neid on aastaid kitsastel parteipoliitilistel põhjustel edasi lükatud.\nOleme küll peaaegu et välja murdnud odava allhankemaa staatusest ning sisenemas teadmusühiskonna avamerele, kuid tarkust ning kõrgemat haridust eeldavat kallist tööd kuigi palju veel teha ei suuda. Ometi on meie rahva haridustase üks maailma paremaid ning näiteks reaalteaduste teaduskraadiomanike poolest kuulume maailma kümne kõige targema riigi hulka. Kallima töö tegemine pole aga võimalik ilma kalli teadus- ja innovatsioonipoliitikata.\nRiigikogu seadis juba aastaid tagasi valitsusele ülesandeks rahastada teadus- ja arendustegevust vähemasti 1% ulatuses SKPst, kuid ometi pole me sellele lähemale jõudnud: 2015 oli see 0,86%, 2016 aastal 0,89%. Tulevikukavas on hoopis vähikäik, nimelt tunnistas peaminister Riigikogus peetud ettekandes, et riigieelarve praeguses strateegias langeb riigi teaduse finantseering 2015. aasta 0,89-lt 2016. aasta 0,81 ja 2017. aasta 0,75 protsendini SKP-st. See kuritahtlik tagurpidikäik väärib valjut häirekella, eriti kui asetame need arvud rahvusvahelisse konteksti, kus meil ju võistelda tuleb.\nNimelt tuli ÜRO peasekretäri juures töötav 28 riigi teadlaste nõukoda 9. juulil 2015 välja soovitustega, kuidas vähendada vahemaad arenenud ning arengumaade vahel: “Kui mitmed valitsused peavad 1% SKPst kulutamist teadusuuringutele ja arendustegevusele kõrgeks eesmärgiks, siis tugeva ja tõhusa teaduse ning tehnoloogia investeerimissüsteemiga riigid investeerivad 3,5% SKPst teadusele ja arendustööle.”\nTeadusrahastamise süsteem korraldati mõni aasta tagasi küll ümber, kuid rahul pole sellega mitte keegi: peamiselt projektipõhine rahastamine on juba katkestanud, lõpetanud või ähvardab lõpetada paljude Eesti kultuurile eksistentsiaalselt, st ainulaadselt oluliste teadusharude olemasolu.\nSide teaduse ja tootmise vahel on endiselt nõrk, seda ei soodusta senised rahastamisskeemid. Eesti ülikoolid annavad aastas umbes kolmesajale inimesele doktorikraadi, kuid 2014 töötas Eesti ettevõtetes vaid 1400 teadlast, kellest ainult 255 inimesel oli doktorikraad.\n“Vaja on nn tööstusdoktorantuuri laiendada ka riigivalitsemise ja ettevõtluse eri funktsioonide (nt planeerimine, juhtimine, turundus) arendamiseks, et aidata senisest rohkem kaasa ettevõtete ja ka riigiasutuste kitsaskohtade kõrvaldamisele. Kui tahame tippliigas mängida, siis peaks meie ettevõtetel ja riigiasutustel olema ka tippliiga võimekus, mis muu hulgas eeldab doktorikraadiga inimesi meeskonnas.\nEesti ühiskonnas on vaja teha tarku otsuseid, mille langetamise eel räägitakse ka teadlastega ja kasutatakse nende analüütilist võimet. Nagu ka Eesti teaduste akadeemia uus juht hiljuti oma intervjuus Eesti Päevalehele ütles, kasutatakse teadlaste tippkompetentsi riigi toimimise ja ühiskonnaelu parandamiseks liiga vähe,” kirjutasid teadlased Urmas Varblane ja Kadri Ukrainski juba tunamullu enne Riigikogu teadusarutelu (Milleks on Eesti riigil vaja teadust ja teadlasi? Eesti Päevaleht, 5.11.2014).\nMäletate, missugune pahameelelaine tekkis, kui kaitseministeerium esitas mõni aasta tagasi nõudmise, et ministri ühe nõuniku tööpostile asumise üks eeldusi oleks doktorikraad? Tegelikult võiks ja peaks see nõue kehtima ka valitsuse ja miks mitte ka Riigikogu liikmete või vähemasti nende nõunike suhtes, kui Riigikogu liiget tingimata tahetakse näha nö lihtrahva esindajana – leninlikul põhimõttel köögitüdruk riiki juhtimas?\nArvan, et üks peamisi põhjusi, miks iga-aastaste inimarengu aruannete ning arvukate arengukavade põhjalikul teaduslikul analüüsil põhinevad ettepanekud on jäänud Eestis ikka ja jälle ainult paberile, on just nimelt see asjaolu, et poliitikuist valitsejail tihtilugu lihtsalt puudub ühiskonna ning majanduse juhtimiseks vajalik kvalifikatsioon. Kohati tundub, et otsustaja ei saa üldse aru ühiskonna toimemehhanismidest, mistõttu ei oska ka analüüsida vastuvõetavate seaduste lühi- ega pikaajalisi tagajärgi ühiskonnale. Kui peaministri ja valitsusliikmete nõunikel endil puuduvad teadustöö kogemused, siis pole ime, et nad võivad pidada teadlastest ekspertide arvamusi justkui segavaks, pidurdavaks, aegaviitvaks targutamiseks või pelgaks ühe uurimisgrupi lobitegemiseks, mitte hädavajalikuks eelteabeks valdkonna suhtes, mille kohta otsuseid langetatakse.\nKui tööstuses pole tänapäeval võimalik midagi tõeliselt uut toota ilma eelneva teadusliku leiutustööta, millesse tuleb eelnevalt tugevasti investeerida, siis pole võimalik ka poliitikas oodata uut, hüppelist arengut ilma ühiskonna- ja majandusuuringuid jõuliselt rahastamata. Kui midagi kevadel ei istuta, siis sügisel saaki ei korja.\nKüsimus pole ainult selles, et teadmuspõhine ühiskond vajab jõuliselt rohkem raha või selles, et meil on aastaid toimunud justkui teadlaste ületootmine, kellele nüüd otsitakse vägisi rakendust, et nad saaksid oma „erahuvisid“ kusagil nurgas nohistades edasi uurida. Küsimus on põhimõtteliselt teistsuguses, teadmiste ning innovaatilisuse prioriteeti tunnistavas mõtteviisis, ilma milleta Eesti ühiskond ei saa edasi areneda.\nMe ei saa ega tohi enam tammuda tuimalt paigal ega teeselda, et see ongi justkui edasiliikumine. Me ei tohi teaduskraadita peaministri kombel loota, et meil polegi midagi erilist vaja teha, küll suuremad turud ümberringi ise toibuvad-toimivad ja küllap varsti ka meie majanduse, palgad ning arengu jälle käima tõmbavad.\nEesti teadusel on olemas haruldaselt rikas potentsiaal, mis läheb praegu Eesti ühiskonna suhtes suuresti raisku, sest teadusvõõrad, et mitte öelda harimatud poliitikud kas ei oska või ei taha seda rakendada.\nMeil on olemas juba kolm teadlaste poolt välja töötatud teadus- ja arendustegevuse ning innovatsiooni strateegiat, viimane neist kannab pealkirja "Teadmistepõhine Eesti", see on parim plaan, mis meil praegu on olemas. Viime selle ometi ellu.\nSirje Kiin, Phd.


12 koeratõugu, kellele meeldivad inimesed rohkem kui koerad - Koeratõu Konkreetne Teave | Jaanuar 2021\nMõned koerad on nii sotsiaalsed, et nad saavad kellestki sõbraks, olenemata liigist. Kuid kuigi paljud omanikud eelistavad koera, kes jookseb vabalt koeraparkides ja suhtleb teiste kutsikatega koerte päevahoones, soovivad teised rohkem üksildast koera, kes naudiks inimeste seltskonda teiste loomade ees.\nÜkskõik, mis põhjusel see on, oleme siin koostanud koerte loendi, kes pigem veedavad inimesi kui teisi koeri. (Muidugi, kõik koerad on isikud, kuid on mõnda tõugu, kellega arvestada, kui otsite koera, kes ei kipuks teisi koeri ihaldama).\nNr 1 - Airedale terjer\nAiredale on terjeritest suurim, mida kasvatatakse jahipidamiseks ja valvamiseks. Tõugu on kasutatud politsei- ja sõjaväekoerana, ehkki neid kasutati algselt saarmade jahil. Terjerite tausta tõttu on nad teada, et nad on teiste koerte suhtes agressiivsed.\n# 2 - Presa Canario\nPresa Canario oli algselt aretatud karja valvekoerana, kuid seda on kasutatud ka võitlus- ja söödakoerana. Selle ajaloo tõttu võivad nad olla teiste koerte suhtes väga agressiivsed. Ehkki nad on oma perekonna suhtes sügavalt lojaalsed, tuleks nende võõrastele tutvustamisel olla ettevaatlik.\nNr 3 - Akita Inu\nAkita on Jaapanist pärit suur, domineeriv ja võimas töötav tõug. Neid kasutati jahipidamiseks ja ulukiliikide, nagu näiteks metssiga, võitluseks ning on teada, et nad taluvad teisi koeri, eriti samasoolisi koeri. Ehkki neid ei tohiks teiste loomade ümber usaldada, on nad oma peredele erakordselt lojaalsed.\n# 4 - Boerboel\nBoerboel on Lõuna-Aafrikast pärit suur molosser, kus teda kasutatakse peamiselt valvekoerana. Nad on oma perede suhtes õpihimulised ja südamlikud, võõraste suhtes ettevaatlikud ning tüüpiliselt agressiivsed võõraste loomade, sealhulgas koerte suhtes.\nNr 5 - Šoti terjer\nŠoti terjer on väike, kuid vägev; suurepärane näide sellest, mida tähendab olla terjer. Neid kasvatati jahti pidama ja mägeritega võitlema ning muid väikeseid kahjureid, nagu rotid ja hiired, püüdma. Nad on visad koerad, kes on teadaolevalt koerte agressiivsed.\n# 6 - Ameerika buldog\nAmeerika buldog on suur kiusaja tõug, kes on tuntud oma perekonna ümber üsna sarmikas ja tobe. Nad on väga emotsionaalsed koerad, kes on väga kiindunud oma perekonda. Algselt jahipidamiseks ja söödaks kasvatamiseks on nad teada, et nad on teiste loomade suhtes agressiivsed.\nnahkhiirte kõrvadega koerad\n# 7 - Iiri terjer\nIiri terjer on terjeritõugudest üks vanimaid ning väga aktiivne ja armastav oma perekonna vastu. Nad paistavad silma erinevatel koeraspordialadel ja teevad imelisi perekaaslasi õiges kodus. Võimalikud omanikud peaksid teadma, et nad on teadaolevalt koerte agressiivsed ega peaks arvama, et nad saaksid rahulikult teiste koerte läheduses elada.\nNr 8 - buldog\nBulldog aretati algselt härja peibutamiseks; verevõistlus, mis nõuab väga võimsat ja visad looma. Ehkki nad on perekonna suhtes vastupidavad, rumal ja hell, on nad teada, et on teiste koerte suhtes agressiivsed.\nNr 9 - Jack Russelli terjer\nJack Russelli terjer oli algselt aretatud rebaste jahipidamiseks ja palju on neid, kes seda tõugu veel jahivad. Teistest on saanud aktiivsed perekaaslased, kes osalevad erinevatel koeraspordialadel. Ehkki nad on oma peredega lõbusad ja kiindunud, ei usaldata neid tavaliselt teiste loomade, sealhulgas koerte ümber.\nNr 10 - Ameerika pitbullterjer\nkutsikas lõhnab nagu kala\nKui ameerika pitbullterjer on usaldatud teiste loomade ümber, siis on veel palju neid, kes peavad nii tugevalt aretatud koerte agressiooni. Üha rohkem koeri on täiesti ohutud perekonnakaaslased, kuid tõu hulgas on aeg-ajalt koeri, kes on väga koerte agressiivsed.\n# 11 - Patterdale'i terjer\nPatterdale'i terjer on vankumatu, aktiivne koer, keda on peaaegu eranditult jahipidamiseks ja töötamiseks kasutatud, mis tähendab, et nad on oma inimestele väga lojaalsed, kuid neid on lemmikloomadena raske hallata. Nad on teiste loomade suhtes väga agressiivsed, kuna see on omadus, milleks nad on endiselt aretatud, et julgustada nende võimet rebaseid ja muid kahjureid jahtida.\nNr 12 - Tosa Inu\nTosa Inu on Jaapanist pärit molosser, kus seda kasvatati ainult koeravõitluseks. Kuna see sport on paljudes riigi piirkondades endiselt seaduslik, on Tosa Inu säilitanud tõsise koerte agressiooni ja seda ei tohiks teiste koerte läheduses usaldada. Kuid nad on tuntud oma omanike suhtes tundlike ja pereliikmete suhtes.


Loe, mida peaksid sööma, et ebameeldivast küüslauguhaisust vabaneda? | Tervis\nÕhtuleht.ee, 3. oktoober 2016 11:15\nKüüslauk on hea viirushaiguste ennetamise abivahend. Küllap on kogenud aga igaüks, et tööpäeviti seda süüa ei saa – pese hambaid pärast küüslaugu söömist, kaua tahes, ikka peletab suust tulev hais vestluspartnereid.\nOhio Ülikooli teadlased on leidnud nüüd aga sellele murele lahenduse, vahendab Men´s Health. Nimelt leidsid nad, et toore õuna või salati söömine pärast küüslaugu söömist aitab neutraliseerida teravaid küüslaugulõhnu.\nNad viisid läbi katse, mille käigus lasid inimestel närida küüslauguküünt 25 sekundit ning seejärel pidid inimesed kas jooma vett või rohelist teed, sööma õuna, salatit või piparmündilehti. Leiti, et õun ja salat vähendavad poole tunni jooksul kõige tõhusamalt küüslauguühendeid inimese hingeõhus. Nimelt on just küüslaugus sisalduv aine nimega allitsiin põhjuseks, miks küüslauk omapäraselt lõhnab.\nTeadlased panevad aga südamele, et õuna või toorest salatit tuleb süüa vahetult pärast küüslaugu söömist. Kui pidada vahet, jõuavad küüslauguosakesed juba organismi ning siis ei suuda ei õun ega salat enam seda haisu neutraliseerida.\nVana hea küüslauk pakatab tervisest\nPane tähele: särava naeratuse nimel tuleb regulaarselt ka hambavahesid puhastada


Kuidas ravida valusat õlga Valus ola kui maarduda\nPuud paljad on kui postid. Kui kõik läheb hästi, võiks vaktsiin inimeste käsutusse jõuda viie aasta jooksul. Seni, kuni õlavalu pole liikumisel liiga väljakannatamatu, on tõenäoline, et mõni valgus venib x päevas. Suutsin olla vaid pikali, päevad otsa. Elektroforees Elektrivoolu mõjul on meditsiiniliste preparaatide komponendid võimelised tungima sügavatesse kudedesse.\nKuidas nihestus viis osalise töövõimetuseni 9. Nõlvakust laskudes komistas ta rohu sees, kaotas tasakaalu ja libises. Tulemuseks õlanihestus. Et midagi sellist ei olnud naisega varem juhtunud, ei teadnud ta, kuidas oma õlaga olla või mitte olla.\nJaga: Märksõnad: ravi massager, massaaž impulsi, elektrilised kümneid, Odav ravi massager, Kvaliteetne massaaž impulsi, Hiina electric kümneid Tarnijad.\nÜhtlasi tuleb kohe rõhutada, et lugu on keeruline: kuigi inimeste vaevusi nad ei eita, ei saa suur osa järgnevalt kirjeldatud valus ola kui maarduda arstide sõnul olla põhjustatud borrelioosist.\nHome õlaliiges valutab, kui määrduda õlaliiges valutab, kui määrduda Kui kehas mõni koht valutab, Kuid nii nagu iga teine liiges, on ka õlaliiges loodud liikumiseks. Kui probleemi põhjus selgeks saadud. Külgedelt piiravad niudeluutiivad, tagant 5.


Mis meil siin Esperance’s vahepeal siis toimunud on? | Do you come from a land down under?\nMis meil siin Esperance’s vahepeal siis toimunud on?\nsirliaustraalias, 31. jaan. 2013\nEelmisel teisipäeval läksime campima järve äärde. Kõik oli ilus-tore kuni sinnani, kui jäime taaskord autoga liiva sisse kinni. Mis siis ikka, helistasime BJ-le, et kas ta saab seekord meid välja tulla tõmbama. Kuna ta oli tööl ja tal hetkel lube pole, siis saatis ta meile järgi oma sõbranna Lucy, kes temaga koos rannas kinni oli, kui neid välja käisime tõmbamas nädal varem. Kui välja saime liiva seest, siis otsustasime minna ühe teise järve äärde, Stokes National Park’i, kuna seal polnud nii tuuline ega ka ohtu liiva sisse kinni jääda. Selleks ajaks kui sinna jõudsime, oli juba pime, seega kala enam püüda ei proovinud ja jätkasime selle tegevusega hommikul. Ma ei tea, mis nime need kalad kannavad, aga mõned püüdsime igatahes kinni.\nTöömaastikul midagi uut väga hetkel ei toimu. Kaks inglise tüdrukut pakkisid oma asjad kokku ja lahkusid päeva pealt. Ben’ile andsid sellest SMS-i teel teada. Keegi ei teagi täpselt, miks nad lahkusid, kuna neil oli veel ainult 3 nädalat jäänud siin olla. Sel nädalal sai leping läbi ka Tšiili tüdrukutel ning laupäeval lahkub Patrick ja järgmisel nädalal Corinna. Seega meie väike Pier’i perekond on hakanud kokku kuivama, mis on natuke kurb. Kaks uut tüdrukut saabuvad sel nädalal, aga peale seda ilmselt väga palju uusi töötajaid juurde ei tule mõnda aega, kuna nüüd on meil siin vaiksem periood.\nLaupäeval oli Australia Day, mis on taaskord suur joomapüha. Reedel oli pubis päris kiire, loositi välja see Carlton Dry mootorratas, mis mul siin ühel pildil ka näha varasemas postituses. Arvasime, et raudselt tuleb mitu korda uuesti loosida, kuna pileteid oli kohutavalt täidetud, aga võta näpust, juba esimese korraga ilmus võitja välja, kelleks osutus nii 70ndates onuke, kes iga päev õlut limpsimas käib pubis. Lubas motika oma lapselapsele kinkida. Laupäeval pubis nii kiire polnudki, põhiline rahvas oli ööklubis, sest seal toimus märja T-särgi võistlus, mille peaauhinnaks oli 500$ või surfilaud. Pühapäevaks olid ka plaanitud DJ-d ja tegevused, aga kuna näha oli, et rahvast pole, siis ei hakatud ööklubi üldse avamagi. Kokkuvõttes möödus see nädalavahetus valutumalt, kui arvasime. Esmaspäeval oli riigipüha, kuna Australia Day langes laupäevale seekord ja me Meritiga olime tööl, kuna Ben tahtis, et me selle lisaraha saaksime, sest tema arvates väärime seda. Meile sobis, kuigi see tavaliselt meie vaba päev, aga rahvast polnud nagunii ja saime küllaltki varakult lõpetada. Selle tõttu saime vabaks ainult teisipäeva ning nüüd ei teagi veel, millal järgmine vaba päev on sel nädalal.\nEt aga oma vabast päevast viimast võtta, siis läksime taaskord campima, seekord ookeani äärde, Poison Creek randa, mis asub Cape Arid rahvuspargis, ca 100 km Esperance’st idas. Sinna saab ainult maasturiga ja tee on päris adrenaliinirohke, aga koht on seda väärt. Püüdsime taaskord kala, kuid seekord oli tunne hoopis teine, kuna lained olid nii suured. Üpris kiiresti saimejuba esimesed lõhed kätte. Saime neid nii palju, et lõpuks lasime enamused tagasi, kuna nagunii neid ära ei jõuaks keegi süüa. Proovisime ka haisid püüda, aga ei õnnestunud seekord. Meil vedas ka sellega, et Steven oli seal oma sõbraga paar päeva tagasi käinud ja hunniku puid kogunud lõkke tegemiseks, aga ei jõudnud neid ära kasutada. Seega olid meil puud varnast võtta ja saime lõkke üles teha.\nPildimaterjali pean veel sorteerima ja viimistlema, lähipäevil laen üles. 🙂


Carton laiendas miljonite eest pakenditootmist - Harju Elu\nEsileht / Carton laiendas miljonite eest pakenditootmist\nCarton laiendas miljonite eest pakenditootmist (0)\nHarku vald 01.06.2018\nTabasalus tegutsev A&R Carton uuendas ning laiendas viie miljoni euroga tehast. Kompleks sai juurde 800 ruutmeetrit tootmisruume, tööliste olmeruumid ning kontoripinda. Mullu osteti ka ligi kolm miljonit eurot maksev trükimasin Komori Lithrone LS44.\nSellega uuendused ning laiendused ei piirdunud. Uuendati vanemaid lao- ja tootmisruume. Tänavu soetati 1,5 miljoni euro eest stantsimis- ja liimimismasin, samuti kuumfooliummasin ning uued transpordiliinid.\nHarku teel asuv tehas sai väljast täiesti uue väljanägemise. Toota saab varasemast kolm korda rohkem pakendeid ning selleks võeti lisaks tööle 20 uut inimest. Lisaks otsitakse Tabasallu veel kümmet uut inimest. Tööd on pakkuda stantsijatele, laotöölistele, trükkalitele ja ja masinate operaatoritele.\nEesti suurimat kartongpakendi tootjat ehk A&R Cartonit juhtiv Margus Üürike ütles, et ettevõte asutati aastal 1993. Suuremad arendused ning uuendused on kestnud kogu tegutsemise aja. Mullune suurim investeering oli Jaapani päritolu Komori trükimasin Lihtrone LS44. Moodne ja kallis masin kasutab hübriidtehnoloogiat, sellega saab trükkida nii tavaliste värvidega kui ka kõrgläiget ja reljeefset pinda andvate ultraviolettvävidega H-UV.\nIga poogen kontrollitud\nUus masin on ka vanematest analoogidest kiirem. „Varem kulus seadistamiseks aega veidi alla tunni. Nüüd saab masina tööle 10-15 minutiga,” selgitas Üürike.\nLisaks on Jaapani trükimasinal automaatkontroll – igat kartongipoognat vaatavad kaamerad üle ning kontrollivad plekke, täppe ja muid defekte. Masin on ka keskkonnasõbralik, sest H-UV värvid tarbivad kuivamisel vähem energiat ning tekitavad vähem osooni. “Vähem kasutame tehnoloogilist piiritust ning tänu sellele on ka heitmeid vähem. Tsehhides on õhk puhtam,” ütles Üürike.\nTänu uuele masinale suurenes tehase trükkimisvõimsus peaaegu kolm korda.\nEelmisel aastal tööle pandud trükimasin Lithrone LS144.\nSuurt rõhku pannakse ettevõttes ka toodete taaskasutamisele. “Pakendit täpselt üks ühele käiku lasta ei saa. Aga paber ja kartong kogutakse kokku ning sellest saab valmistada uut toorainet ehk kartongi,” seletas Margus Üürike.\nÜks osa keskkonnasäästlikkusest on ka eraldi Cartonile valmistatud mõõtudes kartongilehtede kasutamine. Üürike ütles, et laokartongi nad ei tarbi. “Mõõtudes lehtede kasutamine vähendab jäätmeribade teket. Seda võib võrrelda rätsepaülikonna õmblemisega,” lisas tehasejuht. Ta ütles ka, et maailmas kogub paber ja kartongpakend aina rohkem populaarsust. Näiteks Prantsusmaa ja Suurbritannia peavad plaani loobuda uuel kümnendil plastkottidest.\nVäike osa jääb Eestisse\nKuigi Carton on Eesti suurim kartongpakendite tootja, jääb kodumaale vaid tilluke osa pakenditest. Täpsemalt ekspordib tehas 95 protsenti toodangust. “28 protsenti läheb Norrasse, 27 protsenti Rootsi ning 21 protsenti . Vähem pakendeid viiakse Soome, Taani ja USA-sse.\nTuntumatest kaubamärkidest pakendatakse Cartoni karpidesse näiteks Norra Orkla, Soome Fazeri, Froneri ja Raisio ning Islandi Samhentir. Eesti tootjatest on Cartoni kliendid Balbiino, Rapala ning Kalev.\nUudis on Üürikese sõnul vahatatud karbid, mis saadetakse koha laevadele ning sinna pakitakse kala.\n“Kartongkarbid peavad tulema külmutusseadmete metallosade ja plaatide küljest lahti. Need on ka rasvakindlad. Seepärast tehakse meil ka vahatamist,” ütles Margus Üürike. Lisaks valmistakse korduvalt suletavaid karpe.\nTEAVE: A&R Carton\n• A&R Carton kuulub Rootsi kontserni AR Packaging. A&R Carton 18 tehast asuvad kümnes Aasia ja Euroopa riigist. Tööd antakse 3200 inimesele ning valdavalt valmistatakse toiduainetetööstuse pakendeid.\n• Tabasalu tehases valmistatakse aastas üle 200 miljoni ühiku pakendeid. Selleks kulub ligi 6000 tonni kartongi. Mullune käive oli 7,6 miljonit eurot ja tööd anti 52 inimesele.\n• Toodangut viiakse muuhulgas Argentiinasse, Lõuna-Koreasse, Gröönimaale, Fääri saartele, Saksamaale ja Hispaaniasse.


Veel neli Eesti neidu pääses Tartus teise ringi – TENNISNET.EE\nTartus Veeriku spordikeskuses jätkus täna ITF-i juunioride 5. kategooria turniir, kus Eesti neidudel läks üpris hästi, sest veel neli mängijat pääses teise ringi.\nEile kindlustasid pääsu 2. ringi Aurelia Riga (7. asetus) ja Elisabeth Iila, täna lisandusid Sofia Cheklystova (2), Helena Narmont (4), Viktoria Kleer Kliimand ja Polina Ramenskaja.\nCheklystova alistas Emilija Tverijonaite (Leedu) 6:2, 6:4, Narmont Charlotte Wijkampi (Holland) 6:4, 6:1, Kliimand Diana Larsanova (Venemaa) 6:1, 6:1 ja Ramenskaja Asja Sinitsõna (Venemaa) 6:2, 4:6, 7:5.\nHalva üllatusena langes välja Anet Angelika Koskel (3), kes jäi alla Anna Zõrjanovale (Venemaa) 6:4, 3:6, 4:6. Gendra Raag kaotas Tereze Veverele (Läti) 3:6, 4:6 ja Liisa Varul Sabine Rutlaukale (Läti) 1:6, 4:6.\nHomses teises ringis on kõige raskem Iilal, kes kohtub turniiril esimesena asetatud Tara Wurthiga (Horvaatia), kes ITF-i juunioride edetabelis asub 465. kohal. Asetatud vastane on ka Kliimandil, kes mängib Darja Butskoga (Valgevene, 6). Ühes kohtumises on Eesti tennisistid vastamisi ka omavahel – need on Cheklystova ja Ramenskaja.\nNoormehed pidasid täna 2. ringi kohtumisi, kuid eestlasi enam võistlustules pole.\nPrevious Post Zopp ja Kanepi mängivad kõrvalväljakutel üheaegselt!\nNext PostEestlased langesid Stockholmis üksikmängus välja, paarismäng edukas


Homme toimub Tallinnas Saaremaa karikaturniiri live-satelliit | PokerNews\nHomme toimub Tallinnas Saaremaa karikaturniiri live-satelliit\n2013 Mai 22 Casino Grand Prix\n22. juunil korraldab Casino Grand Prix Kuressaares 165-eurose osalustasuga Saaremaa karikaturniiri. Tallinna mängijatel avaneb hea võimalus turniiripileti võitmiseks juba homme, 23. mail, mil Sõpruse kino mängusaalis toimub eksklusiivne satelliitturniir.\nKell 19:00 algava turniiri osalustasu on 22 eurot ning hiline registreerumine on võimalik esimese 60 minuti jooksul. Osalejad alustavad turniiri 5 000 punktiga ning mängitakse 20-minutiliste tasemetega. Iga kaheksa osaleja kohta annab Casino Grand Prix ära ühe pileti Saaremaa karikaturniirile, ülejäänud jagavad omavahel aga rahalisi auhindu.\nEeldatavalt enam kui 7000-eurose auhinnafondiga Saaremaa karikaturniir on suurim, mis eales Kuressaares korraldatud. Turniiril lööb kaasa mitmeid Eesti tippmängijad eesotsas kuulsaima Saaremaalt võrsunud pokkeritähe Marek Kolgiga.\nKoostöös Kuressaares asuva Arabella hotelliga pakuvad korraldajad Saaremaa karikaturniiril osalevatele mängijatele ülisoodsat majutust alates 39 eurost öö kohta, milles sisaldub hommikusöök ning Grand Rose SPA saunakeskuse pilet.\nNii homsele satelliitturniirile kui ka Saaremaa pokkerikarikale saab registreeruda kasiino veebilehel, kohapeal, telefoni või e-kirja teel.\nCasino Grand Prix Saaremaa pokkerikarikas\nSaaremaa pokkerimeistriks tuli Raimo Kaljulaid\nLaupäeval selgub Saaremaa pokkerimeister 2


Astroloogia - kuidas läbi saada - Ambur ja Kalad - Astroloogia\nPetmineSuhteprobleemidÜksikeluIsiksuse TüüpTutvumislehtArmastusKaaslase KaasamineUsulineLahutusInternetis Tutvumine\nHome/Astroloogia/Astroloogia - kuidas läbi saada - Ambur ja Kalad\nKuidas läbi saada - Ambur ja Kalad\nKentaur (vibulaskja) ja kalad\nSee sari AstroCompatibility kohta hõlmab kõiki Zodiaci potentsiaalseid matše. Jätkame seda sarja Amburile ja Kaladele mõeldes ja neid kommenteerides.\nAmbur - Kalad\nKalad on muutuv veemärk. Ambur on tuli ja muutuv. Pange tähele seda sõna „muutuv”. See paistab silma selle poolest, et vesi ja tuli pole kõige automaatsem sidumine, mis toob kiire harmoonia. Kuid muutlikkus paneb keskenduma mõnele põnevale tunnusele. Lisaks on neil mõlemal selline pool ja pool ülesehitust. Kalad on tegelikult kaks kalapilti, mis suunduvad vastassuunas ja Ambur on pooleldi mees ja pool hobune. Need asjad lubavad, et mõlemal on suur kohanemisvõime.\nPilk neile kahele näitab imelisi ühiseid jooni. Neil mõlemal on kaasinimestele käed laiali avatud. Nimetagem seda kaastundeks või inimese seisundi liigutavaks mõistmiseks, nii vibulaskja kui ka kalad elavad sellise mõtteviisiga. Selle kaastunde aluseks on ideeline ja lootustandev mentaalne raamistik. Siiski on loomulik pinge, mis tuleneb julgest Amburi südamest, kes kohtub targa Kalade hingega. See tähendab, et neil on üksteisele väljakutse. Paremini öeldes tähendab see, et mõlemad saavad üksteisele anda, kui nad üritavad ühineda ja läbi saada.\nNagu tantsijate, võitluskunstnike, lauljate ja muu sellise puhul, võib ka stiil olla väga tähendusrikas erinevus, kuigi nad armastavad, imetlevad ja austavad sama asja. Vibulaskuri ausus lendab mõnikord kalu kõikjal üle. Kalale ei meeldi näha kõiki valusid, mis on põhjustatud, kui vibulaskja räägib tõtt inimestele, kes võivad tõe muutmiseks piisavalt palju teada saada või mitte. Järgnevalt on seal kalade osas tõeline haav, mis viibib. Vibulaskjale ei meeldi hämar mõistatus, mida Kalad mõnikord sisse ujuvad, et vältida kahjustamist ja asjade ebaselgust. Sisuliselt on nad põhimõttelise stiilipunkti osas kuidagi eriarvamusel. See tekitab teatud pingeid ja jätab selge tunde, et nad pole väga sarnased.\nKuna need vastuolulised küsimused on olemas, kuid harmoonilised on seal suurepäraselt nähtavad, saavad nad kohtuda oma elu peamiste teemade õnnelikus koguduses. See duo partnerite, armukeste, kaaslaste, kaaslastena võib olla edukas, kui nad käsikäes maadlevad oma vaidluste pärast. Siin on pilt inimestest, kes saavad aidata, inspireerida, osutada heategevust või kuulutada välja suurepärase programmi oma naabruskonna, linna või linna jaoks. Kalad, kes ei ole hinnangulised ja lubavad, aitavad vibulaskjal tunda oma piiritu energia vabadust. Ambur, kes on fikseeritud oma täieliku tõe järele, näeb oma partneris tahtluse puhtust, mida paljudel märkidel pole.\nSiin domineeriks pakkumismenetlus, kuna nende romantika olemuses domineerivad mõlema optimism ja vaim. Kalad pakuvad maiust, mida Ambur oleks sunnitud hellitama. Nende romantika peegeldab nende kõrget tõe- ja kaastundekutset.\nÜks viis, kuidas sellest hingede sulandumisest saaks uue kvaliteedi, on Amburite kalduvus solvata, kui see on tõde. See võib kohati kindlasti konflikti tekitada. Kalad annavad selgelt teada, et see tõde on talle haiget teinud või kahjustanud. See võib panna Archeri oma stiili kaaluma ja suhtlusviisi aspekte ümber joonistama. See ei tähenda, et kalad ei õpiks ka mõnda õppetundi, kuid konflikti tuleks igal juhul vastastikuse kasu huvides ohjeldada.\nElu on lõpuks korduv ja argine, nii on ka romantika ise. See tegur esitab küsimuse: 'Kas meil võib olla pikapeale koos igav?' Kalad armastavad triivida vaiksesse voolavasse loodetesse ja ennast pärast kärestikust alla joosta. Vibulaskja paneb nii suure läbisõidu, et ka nemad võivad end ise parandada. Igav on juhuslik puhkus, mida nad võivad koos otsida.\nHoidke huvi graafikut: Vastupidi nende värskendusvajadusele on see, kuidas see meeskond elab elu psüühiliselt või füüsiliselt mitmevärvilises, mitmetahulises sise- ja välistingimustes. See kujutab endast päris põnevat, huvidest tulvil elu. Nad ei kannataks selle võimaliku puuduse pärast.\nSeitsmeaastane sügelus: Kalad ei kipuks 7-aastase sügeluseni, kui neid pole sisemise rahuldamata vajaduse tõttu isiklikult põhjalikult testitud. Ambur, hüpped ja laskmine tahaksid taltsutada ja vaoshoitud olla.\nVÕIMALUSE HINDAMINE: 70% positiivne pikaajaline - 60% lühiajaline. Lühiajaline perspektiiv võiks need kaks kõrgelt meelestatud tüüpi väga soojaga kokku viia. Pikas perspektiivis mõjutaks see, kuidas nad suutsid pingete leevendamise ja oma kõrgeimate ideaalide saavutamise kaudu üksteisel kasvada.


Laskesuusatamise MK-etapi 20 km distantsil oli parim eestlane Rene Zahkna – Jooksja\n4. detsember. 2019 /\nKolm Eesti laskesuusatajat startisid täna Rootsis Östersundis jätkunud maailmakarikasarja avaetapil meeste 20 km pikkusel eraldistardist individuaaldistantsil, neist parimana sai Rene Zahkna 59. koha.\nKui kolm esimest tiiru läbis Zahkna puhtalt, siis viimases tiirus tegi ta kaks möödalasku. Vaatamata heale laskmisele kaotas mees sõidus võitjale prantslasele Martin Fourcade´le üle seitsme minuti (+7.20,7). “Praegu miskipärast ei tule sõit üldse välja, keha ei tee koostööd,” ütles Zahkna Jooksjale. Kalev Ermits piirdus 66. kohaga (+7.55,3). Esimeses tiirus eksis ta ühe korra, teise läbis puhtalt, kolmandas eksis taas ühe korra, kuid viimases tiirus tegi koguni neli möödalasku.\nEsimest hooaega laskesuusatamises alustanud Raido Ränkel ei ole veel laskmisega “sina peale” saanud, sest nelja tiiru peale kokku eksis ta 13 korral. Esimeses tiirus ei tabanud ta nelja, teises tiirus kolme, kolmandas tiirus kahte ja viimases tiirus taas nelja märki. Ränkel sai 105 lõpetaja seas 102. koha (+16.32,5).\n“Eks peab aega andma mulle, see laskmine ei tule üle öö, eriti pulsi pealt. Treeningutel suudan juba täitsa hästi tegutseda, kuid võistlustel veel mitte. Kaheksa kuuga ei saa samale tasemele, kui on teised laskesuusatajad,” tõdes Ränkel Jooksjale. “Olen pigem algaja sel alal, ise ei põe, et nii palju mööda lasen, tean, et kõik tuleb ajaga,” lisas ta. Ränkeli sõnul ongi esimesel aastal pigem eesmärk MK-normi pidevalt täita ja kui laskmine hästi õnnestub, siis võib kõike juhtuda, et punktidele sõita.\nPrantslased võtsid täna koguni nelikvõidu. Martin Forcade eksis vaid ühe korra viimases tiirus ning läbis distantsi ajaga 53.11,9. Teisena lõpetanud tema kaasmaalame Simon Desthieux tegi samuti ühe möödalasu, kuid teises tiirus, kaotades finišis võitjale 12,7 sekundiga. Kolmanda koha sai Quentin Fillon Maillet kolme möödalasu juures (+1.50,8).


Minu Kanada elu...: Kuningpüüton ehk uus pereliige\nAnonüümne 25/6/19 02:56\nUhh... julged! Ma barrikadeeruks kuhugi tuppa ja enam välja ei tuleks, aga ma olengi pehmo, kardan paljusid loomi ja putukaid, linnalaps :D\nsille 25/6/19 09:09\nÕudne! Isegi pilte on jube vaadata.\nEpp 25/6/19 12:20\nOi, lahe!! Maod on väga tänuväärsed lemmikloomad, allergikutele iseäranis. Ja pole üldse külmad ja libedad, nagu enamik inimesi näib arvavat.\nMul on blogis hiljutime maopostitus, värskele mao-omanikule ehk väheke traumeeriv, aga kirjutatud suurima austusega eluslooduse vastu. Tekstis on link ühele vanemale postitusele, kus mul ripub Birma albiinopüüton kaelas.\nPS. Sillele: ma olen muide sedasorti imelik, et madusid pildil ja/või ekraanil vaadata ei talu, aga elusaid madusid ei karda.\nkilluke 25/6/19 20:09\nTegelikult pole väga jube 🙂 Võib vabalt koos elada. Epp, ma arvan, et talitaks samamoodi, kui nad mu õuele tuleks. Massassauga lõgismadu elab siin Lõuna-Ontarios, õnneks siiski ainult looduses. Mina pole näinud, aga muu pere küll. Ma ei kurda selle üle, sest pole sugugi tahtmist vastamisi sattuda. Eriti kui talle kogemata otsa astuksin.


Sten Tamkivi: kasum on jäänud Eestisse - ITuudised\nSten Tamkivi: kasum on jäänud Eestisse\nSkype Technologies OÜ juht Sten Tamkivi ütles, et rahvusvaheline infotehnoloogiafirma Skype ei ole maksnud dividende ja kasum on jäänud Eestisse.\n"Me ei tee seda," kinnitas Tamkivi, vastates küsimusele kas Skype'i Eesti firma on viinud kasumi mingil kujul Eestist välja ja selle muus riigis dividendina välja maksnud, et mitte maksta kõrgeid makse dividenditulult Eesti riigile. "Meil ei teki ju Eestis ka müügitulu, teenust meie lõppkasutajatele osutab Luksemburgi firma."\nEsmaspäeval kirjutas Äripäev sellest, et majandusekspertide ja ettevõtjate hinnangul tasub valitsusel kaaluda dividendide maksumäära langetamist, nagu soovitab Arengufond oma nn valges paberis. "Eestis on praegu tulumaksumäär dividendidelt 21%, maksuasjatundjad ütlevad 21/79ndikku," rääkis Eesti Panga nõukogu liikmest Tartu Ülikooli professor Urmas Varblane, kes on koos Arengufondi ja teiste majandusekspertidega seda ideed arutanud.\nVarblane selgitas, et võrreldes kasumit ja Eestis maksustatud dividendide numbrit, on näha, et suur osa multinatsionaalsetest ettevõtetest ei võta oma kasumit välja Eestis, kuna mujal on seda lihtsalt odavam teha.\nTamkivi nentis, et kontserni sees väikeses mahus tasaarveldusi eri riikides asutatud firmade vahel ikka toimub, aga nende eesmärk ei ole kasumit välja viia. "Selle oleme jätnud igal aastal jagamata kujul Eesti firmasse. Dividende me maksnud ei ole," ütles ta. Kuna Skype on väga kiires kasvufaasis, siis investeeritakse kõik teenitu tagasi kasvu - töötajate heaolusse, uute inimeste leidmisse, tootearendusse.\nTamkivi sõnul kannab Skype kõrget tööjõumaksude koormat kõrgepalgalisi, tarku töökohti luues. "Samuti hoolitseme väga oma töötajate eest ja ülisuured kulutused erisoodustusmaksudele teevad tuska, eriti kui „erisoodustuste“ sisu on seotud näiteks töötajate sportimisvõimaluste või koolitamisega," märkis Tamkivi.\nTamkivi tõi välja järgmised numbrid (2007. a on auditeeritud, 2008. a on veel esialgsed ja auditeerimata kuni aruande esitamiseni):\nkäive – 274 026 837\ntööjõumaksud – 43 215 031\nerisoodustusmaksud – 6 906 319\nkäive – 326 245 860\ntööjõumaksud – 50 729 799\nerisoodustusmaksud – 8 543 226\nSkype Technologies OÜ 100% omanik on Luksemburgis paiknev Skype Technologies S.A.


MONITOR PHILIPS 243S7EJMB/00 HIND | kaup24.ee\nMonitor Philips 243S7EJMB/00\nMonitor Philips 243S7EJMB/00 hind\nMonitor Philips 243S7EJMB/00 Internetist\nToote kirjeldus: Monitor Philips 243S7EJMB/00\nLaiformaadiline IPS-ekraan koos SoftBlue-tehnoloogiaga on suurepärane, kuna see võimaldab teil töötada tulemuslikult ja hoida silmi väsimuse eest. Saate reguleerida ekraani kõrgust, sellel ei ole kaadrit, nii et saate kuvada kuvari laiendamiseks üksteise kõrval.\nArenenud SmartImage seaded - kasutage hõlpsasti pildi seadistusi\n„SmartImage“ – see on ainulaadne, uuenduslik Philipsi tehnoloogia, mis analüüsib ekraanil kuvatavat sisu ja võimaldab teil oma monitori võimalusi optimeerida. Kasutajasõbraliku kasutajaliidesiga saate valida erinevate režiimide vahel, näiteks kontori-, foto-, filmi-, mängude- ja ooterežiimi vahel, et kasutada ära kasutatavate programmide funktsioone. Sõltuvalt valitud režiimist, optimeerib SmartImage dünaamiliselt kujutiste ja videote kontrastsust, värviküllastust ja teravust, et kasutada ekraani võimalust täiel määral ära. Kasutades ökonoomse režiimi valikut, võite kiirelt sisse lülitada mis tahes peamise energiasäästu seadistuse, vajutades ühte nuppu!\nTugeva välimuse loomiseks on kitsa servaga ekraan\nUued Philipsi ekraanid on kitsa servaga, nii et keegi ei jäta tähelepanu pööramata ka ekraani suurusele. See on eriti kasulik mitme ekraani ühendamisel või näitamisel, näiteks mängude mängimisel, graafilise disaini tööl ja muudel eriülesannetel, kuna kitsas servas loob mulje, et kasutate üht suurt ekraani.\n„EasyRead“ ajalehtede lugemise režiim.\nVärelusevaba videotehnika - vähem väsinud silmad\nTaustvalgustusega LED-de puhul märgivad mõned kasutajad, et ekraani värelusega väsivad silmad. Philipsi värelusevaba videotehnoloogia muudab heledust ja vähendab neeldumist, nii et seda on kerge vaadata.\n„SmartErgoBase“ võimaldab teil monitori mugavalt reguleerida\n„SmartErgoBase“ – see on monitori alus, mis võimaldab teil monitori mugavalt reguleerida ja juhtmeid paigutada. Saate reguleerida seadme õiget kõrgust, pöörata või kallutada monitori täisnurga alla või pöörata seda. Saate mugavalt arvutiga töötada, vähem väsida, mugavalt korraldada juhtmeid ja teie töökoht näeb välja korralik ja professionaalne.\nKitsas raam mugavaks lugemiseks\nTänu nutikale SmartErgoBase-alusele saab seda Philipsi monitori paigaldada laua pinnale ja hõlpsaks vaatamiseks kallutada sobiva nurga alla. Võimalus paigaldada monitori laua pinnale on suurepärane võimalus neile, kes kasutavad arvutiga töötamisel bifokaalseid, trifokaalseid või progresseeruvaid prille. Lisaks saavad erineva kõrgusega kasutajad vaadata monitore, kallutades seda nende mugavas nurgas ja kohandades vastavalt kõrgust. Sellepärast ei väsi te arvutiga töötamisel ja te ei tunne pingeid.\nStereo kõlarid multimeedia nautimiseks\nKaks suure jõudlusega stereokõlarit, mis on integreeritud ekraaniga. Kõlarit saab paigaldada monitori nähtavale esipinnale või alumise osa alla ja monitori ülaservas või tagaosas sõltuvalt mudelist ja disainist.\n„SoftBlue“ tehnoloogia ei väsita silmi ja hoiab värve\nSoftBlue LED-tehnoloogia kasutab kahjuliku väreleva sinise valguse vähendamiseks nutikat tehnoloogiat ja ei mõjuta ekraanil kuvatavat värvi või pilti. Rahvusvaheline uurimisorganisatsioon TUV Rheinland on kinnitanud, et SoftBlue LED tehnoloogia vähendab kahjuliku sinise valguse hulka.\n„SmartConnect“ koos„DisplayPort“, HDMI ja VGA ühendustega\nNendel Philipsi kuvaritel on palju ühenduvusvõimalusi, nagu näiteks VGA, Display Port, universaalsed HDMI-pistikud, mis võimaldavad teil nautida kõrglahutusega, tihendamata pilte ja heli. USB-pistikud pakuvad äärmiselt kõrget andmeedastuskiirust ja tohutut ühenduvust. Ükskõik mis allikast te kasutate, võite olla kindel, et investeeringud Philipsi ekraanile on kindlasti pikka aega väärt.\nSoovitame osta koos Monitor Philips 243S7EJMB/00\nSoovitame osta koos: Monitor Philips 243S7EJMB/00\nÜldine informatsioon tootest: Monitor Philips 243S7EJMB/00\nKauba ID: 1334831\nVaade: Philips, 23.8" (~61 cm) monitorid\nDiagonaal: 23.8" (~61 cm)\nPaigaldustüüp: Vesa 100x100\nToetatavad tehnoloogiad: Full HD, Plug & Play, OSD, sRGB, SmartContrast, Smart Image, DDC/CI, EasyRead, Eraldi sünkroonimine, AMD Radeon R7 430\nTagasiside tootele: Monitor Philips 243S7EJMB/00\nKüsimused ja vastused toote kohta: Monitor Philips 243S7EJMB/00


Tomat "Pink Thai Egg" (varajane, väga saagikas roosa ploomtomat, madalakasvuline!) - seemned.ee\nTomat “Pink Thai Egg” (varajane, väga saagikas roosa ploomtomat, madalakasvuline!)\nVarajane sort kasvuhoones kasvatamiseks. Taime kõrgus 60-120cm. Viljad tumeroosad, kanamuna suurused, piklikud, maitsvad magus-hapud, ei lõhene. Väga saagikas Taist pärit sort. Vilja kaal 40-60 grammi. Esimesed viljad 65-75 päeva pärast istutamist.\nPakis seemneid 0,1 grammi ehk umbes 30 seemet.\nTootekood: 0838 Kategooriad: Köögiviljad, Tomat Sildid: madal tomat, ploomtomat


Martin Helmel europarlamendi valimiskampaania rahastamise aruanne esitamata - Äripäev\nMartin Helmel europarlamendi valimiskampaania rahastamise aruanne esitamata\n13. juuli 2009, 13:55\nRiigikogu korruptsioonivastase seaduse kohaldamise erikomisjon vaatas täna läbi erakondade ja üksikkandidaatide esitatud Euroopa Parlamendi valimiskampaania rahastamise aruanded, üksikkandidaadi Martin Helme aruannet oodatakse jätkuvalt.\nAruande olid esitanud kõik valimistel osalenud 11 erakonda. Kuuest üksikkandidaadist oli tänase seisuga aruanne esitamata Martin Helmel, kelle aruannet komisjon jätkuvalt ootab, teatas riigikogu pressitalitus.\nKomisjonile esitatud andmete põhjal kulutasid parlamendierakonnad vahendeid järgnevalt: Erakond Eestimaa Rohelised 1,798, IRL 4,795, Keskerakond 9,709, Rahvaliit 1,636, Reformierakond 5,119 ja Sotsiaaldemokraatlik Erakond 2,013 miljonit krooni. Aruande esitamise seisuga oli IRLil tasumata arveid 3,044, Keskerakonnal 6,693, Rahvaliidul 0,938 ja Reformierakonnal 1,218 miljonit krooni. Parlamendierakondadest oli ainsana kõik arved tasunud Erakond Eestimaa Rohelised.\n13. July 2009, 14:47


Binaarsete optsioonide väljamakse protsendid binaarne optsioon maakler bitcoini kasum fx - Gamma riskige fx variandid\nIlmalik humanism, üheskoos kasvava usuga inimmõistuse jõusse, oli saanud ajavaimuks. Bris E. Jutu järgi olnuks see justkui teadus, mis usaldab silmnähtavat rohkem kui dogmad, mida ta pidi asendama. Saate valida olemasolevatest kauplemissüsteemidest kõige moodsama ja täpsema, lugeda juhtivate turuanalüütikute prognoose, viia läbi korrektse tehnilise analüüsi, kuid samal ajal optsiooni ostmisel märgi maha jätta.\nAmetlik LexaTrade veebisait Siit saate teada kõik üksikasjad, mida on kauplemisel vaja teada. Raha väljavõtmine võtab tavaliselt 3 tööpäeva. Platinum- ja VIP-konto omanikud võivad siiski oodata tulude kiiremat väljavõtmist.\nMa ei ole hilinenud maksete arvustusi näinud. LexaTrade töötab väga kiiresti. See maakler on üks väheseid, mis võimaldab teil oma kontot täiendada ja krüptovaluutas raha välja võtta.\nSaate selle otse saidilt alla laadida, valides soovitud OS-i. Isegi kui kandsite kaardikonto pealt sissemakse eest raha, on see lubatud kliendi jaoks igal viisil tagastada.\nKasutatakse elektroonilisi rahakotte ja erinevaid digitaalseid edastussüsteeme. Kauplejate arvamus erinevate ettevõtete kohta erineb reeglina. See ettevõte on aga foorumitesse kogunud muljetavaldavalt palju tänuväärseid postitusi.\nÜksikud negatiivsed vastused on peamiselt seotud raha kaotamisega kõrge riskiga kauplemisstrateegia valimise tõttu. Kuid see ei sõltu maakleri juhtidest.\nNii palju kui mul õnnestus märgata, annavad selle ettevõtte spetsialistid nõu kauplemise läbiviimiseks muide, väga mõistlik. Kuid neid kuulata või mitte, on iga kliendi enda valik. Investeerida bitcoini aktsiate kaudu valmis soovitama LexaTrade'i kõigile kauplejatele, kes soovivad õppida, kuidas oma investeeringuid õigesti juhtida. Hankige see tasuta konsulteerige spetsialistidega ja saate aru, et kauplemine pole nii keeruline.\nLexaTrade on kaasaegne maakler, forex maaklerid töötab tõhusate kauplemisterminalide kallal. See pakub oma klientidele tõsist koolitusbaasi ja professionaalset kontohaldust.\nTeenuste loend sisaldab isegi VIP-teenuseid suurimatele investoritele, mis iseloomustab ettevõtet kui kasutajate kasumile keskendunud organisatsiooni. Registreeru LexaTrade süsteemis ja saate stardibuusi tõhusamate tehingute tegemiseks.\nKauplemine bitcoinidega meis bitcoini kaupleja ettevõte mis on bitcoini kaevandamise investeering rikkaks saama, ostes tonni krüptovaluutat programmi igapäevaseks kauplemiseks bitcoinidega õppige bitcoini investeerimist kasumit vahetav kaevandusbassein bitcoin. Kui kuld on optsiooni kehtivusaja lõppedes allapoole alghinda, on selle väärtus 0 ja kaotate iga e kaubandus ja bitcoin korral 50 dollarit. Seetõttu kuidas bitcoini krüptovaluutas kaubelda teie risk 50 dollarit iga teie sõlmitud lepingu korral. Teil on lubatud kaotada kuni dollarit ühe kaubandus krüptovaluutad kohta, seega võite osta kaks lepingut hinnaga 50 dollarit.\nPange oma jõud proovikontole, kasutage seadeid mugavaks Gamma riskige fx variandid ühel platvormil. Alustage raha teenimist LexaTrade'iga. Põhiline Tagasiside professionaalne ettevõtja LexaTrade: maaklerite ülevaated ja ülevaade platvormist.\nPöörakut, mis tõi ilmale nüüdisfüüsika, oli õnnistatud kahe tõsimüütilise figuuriga. Need olid Galileo Galilei ja Isaac Newton. Inimestena polnud nad sootuks nii üheülbalised ja verevaesed. Galilei püsivaim teaduspärand oli tema vastuoksusliku elu kõige vähemate vastuoksustega vili.\nUsaldusväärne maakler, veebisignaalid ja robot! Login Unustasid parooli?


19:05 17.03.2019 (Uuendatud 15:11 17.03.2019)\nNagu Sputnik Eesti juba kirjutas, toimus 16. märtsil 2014.a. Krimmi autonoomse Vabariigi ja Sevastoopoli linna territooriumil referendum Krimmi ja Sevastopoli linna staatuse kohta.\nReferendumi tulemuste põhjal võttis Krimmi Ülemnõukogu vastu resolutsiooni Ukrainast iseseisvumise kohta. 21. märtsil kirjutas Vladimir Putin alla seadusele Krimmi ja Sevastoopoli Föderallse alluvusega linna vastuvõtmise kohta Vene Föderatsiooni.\nSellest, kuidas Krimmi sündmused seejärel kulgesid, lugege spetsiaalsest Sputnik Eesti materjalist - Krimm: igavesti Venemaaga >>\nKrimm tähistab neil päevil Venemaaga taasühinemise referendumi viiendat aastapäeva.\ntaasühinemine, Venemaa, referendum, Simferopol, Krimm


Süümemõnu – Seksikas ja elitaarne — Sirp\nSüümemõnu – Seksikas ja elitaarne\nSee pidi olema millalgi 2008. aastal, mil astusin üle Eesti Ekspressi toimetuse Areeni toa läve, et võtta kirjandustoimetaja Kalev Keskülalt arvustamiseks mõned raamatud. Oli vist suvine aeg. On nagu meeles päike ja palavus – atmosfäär ja meeleolu, millega ei tahtnud kuidagi haakuda paks, läikivmustade kaantega teosetellis, mille Kalev mulle ulatas, pomisedes endamisi, et kiidetakse, võib vist päris hea olla.\nMis raamatud ta mulle veel kaasa andis, ei mäletagi, aga seda ühte paksu köidet hakkasin lugema juba toimetuse ruumidest lahkudes ja piki tänavat kodu poole kõndides. Teose alguse erutusjudinaid tekitav meeleolu on siiani meeles … Ja seda pole kindlasti suutnud rikkuda „Videviku“ sarjaga hiljem kaasnenud kisa, poleemika, naeruvääristamine. Sest jah – jutt käibki just Stephenie Meyeri romaanist „Videvik“, mille võtsin kätte täiesti süütult, kogu selleks ajaks laia maailma tabanud infokära teadmata-tundmata. Lonkisin tookord koju, raamat lahtiselt käes, ning ma nüüd ei teagi, kas mu mälestus käib juba sama öö või mõne järgmise kohta, kuid „Videvik“ haaras mind sedavõrd, et unustasin end lugema – kui leheküljelt pilgu tõstsin, avastasin, et väljas on läinud valgeks, kell on kuus ja olen öö läbi lugenud.\nSee lumm ei jätnud mind ka järgedega. „Noorkuu“ ostsin juba ise toona Viru tänaval asunud Apollost ning et seegi ei kustutanud mu nälga Bella Swani ja tema kallima Edward Culleni seikluste järele, lippasin peagi jälle poodi ja ostsin sarja kolmanda osa inglise keeles, sest eestinduse ilmumiseni läks veel aega. Nii nad mul kodus raamaturiiulis seisavadki: „Videvik“, „Noorkuu“, „Eclipse“. Millalgi lugesin läbi ka „Koidukuma“, kuid selleks ajaks oli lummus juba mõnevõrra lahtuda jõudnud. Igatahes ei suuda ma tagantjärele enam ei „Päikesevarjutuse“ ega „Koidukuma“ sisu meenutada. Ühes neist saab Bellast ka viimaks vampiir. Ja ühes ta vist rasestub ja sünnitab. Nojah, mis sest ikka …\n„Videvik“ toob elitaarsuse koju kätte, teeb triki, mida kohtame iga päev näiteks telekast reklaame vaadates: paneb meid uskuma, et üks või teine toode on küll elitaarne, ent ometi haardeulatuses. Sest kuidas teisiti tõlgendada erilise välimuse ja võimetega vampiiripubekate ilmumist maakooli?\nAga jah, kui tulla tagasi Stephenie Meyeri võlumaailmaga esmakohtumise juurde, siis see pidi juhtuma augustis 2008, sest leidsin nüüd internetist „Videviku“ 19. IX 2008 dateeritud Areenis ilmunud arvustuse, mille autor olen mina. Seega oli see lugu paberlehes neljapäeval, 18. septembril.\nTeksti kirjutamisest ma enam midagi ei mäleta, aga seda uuesti lugedes märkan oma teatavat skepsist. Ilmselt oli pärast esimeste päevade või nädalate lugemispalavikku jõudnud minuni juba info „Videviku“ kui meediasündmuse, kui pubekaneiude kultusteose ja kui fenomeni kohta, millest kultuurieliit eemale hoiab.\nMina ei hoia. Nendin lihtsalt, et „üheselt on Meyeri edu põhjust raske seletada“, soovimata ilmselt kvaliteetlehes avalikult tunnistada oma täielikku sõltuvust teosest ja langemist selle edu sireenlikku lõksu. Kõige lähemale jõuan sellele tunnistusele sedastusega, et „paras annus hollywoodlikkust ei tee romaanile sugugi paha – pigem lisab žanriehtsust, hoiab lugu terviklikuna ja lugeja huvi erksana“.\nMnjaa. Tegelikult on mind tabanud meeleseisund täiesti määratletav. See on – armumine. Ei, ma ei armunud eraldi võttes ei Stephenie Meyerisse ega Bella Swani ega Edward Cullenisse või tema seksapiilsetesse õdedesse-vendadesse, vaid fenomeni.\nVampiirid on mind alati võlunud. Pidin olema ilmselt 14-15aastane, kui nägin esimest korda Francis Ford Coppola „Bram Stokeri „Draculat““ ning olin lummatud. Loomulikult mõjus see minu kui teismelise poisi hormoonidele – mäletate ju neid poolpaljaid tšikke seal Dracula lossis? Aga lisaks jõudis minuni just seda 1992. aasta filmi vaadates mõte, mis oli paljudes varem nähtud vampiirifilmides tagaplaanile jäetud – igavese elu ja igavese armastuse lubadus. Kas see ka lunastatakse, on iseasi, kuid just Coppola filmist alates on see mind vampiiride puhul paelunud.\nPealegi muidugi kogu see vere- ja mingi BDSMi maiguga seksuaalsus. Siinjuures soovitan Eesti autori Marion Andra romaani „Algolagnia“, mis pole ehk tehniliselt kõige tugevam, kuid see, mis jääb puudu keelelisest nõtkusest, tehakse tasa ideetasandil: teoses seotakse vampiirid, veri ning seksuaalne orjus üheks tõeliselt nauditavalt perversseks tervikuks.\nNagu seksuaalsusest oleks vähe, on vampiirides alati ka midagi elitaarset. „Videvik“ toob selle elitaarsuse lihtsalt nii-öelda koju kätte. Teeb triki, mida kohtame iga päev näiteks telekast reklaame vaadates: paneb meid uskuma, et üks või teine toode on küll elitaarne, ent ometi kättesaadav, haardeulatuses, vaid mõne sammu kaugusel. Sest kuidas teisiti tõlgendada erilise välimuse ja eriliste võimetega vampiiripubekate ilmumist maakooli? Selle teesiga on omakorda seotud tänapäeva maailmas lausa tüütavaks peavooluks muutunud soov panna meid uskuma, et mitte kõik pole nii, nagu tundub – et maailma juhivad reptiilid või Bilderbergi grupp (või äkki hoopis vampiirid? Ma tahaksin, et nad oleks vampiirid!), et meie kosmoloogia on täiesti väär ning asustame piljardikuuli asemel pannkooki ja nii edasi. Igatahes annavad Stephenie Meyeri teosed ja nende kiiluvees ilmunud kümned teised vampiirikad hagu ka sellistele mõtetele.\nKuid see kõik läheb juba väga kaugele ning ma ei mõelnud mitte midagi sellist, lugedes südame põksudes Bella ja Edwardi üha keerukamaks kiskuvat armulugu, mis pakkus korraga samastumisvõimalusi ja eksootikavärinaid ega lasknud end häirida teose lapidaarsest stiilist. Vastupidi – raamatu nii-öelda nullstiil mõjus pigem geniaalsena, sest lasi liuelda ilma igasuguse nähtava takistuseta üle lehekülgede ning uppuda kõikide võimaluste võlumaailma. Kui mitte kogu eluks, siis mõneks magamata ööks küll.


AnnaDimond profiil | Blow Job Movies Live Blow Job Webcams\n30, Kaljukits, Bulgaria, Bulgaria\nViimase sisselogimise aeg: 13.12.19 4:45:02\nKlõpsates nupul, tõstad AnnaDimond esilehel 60 sekundiks esimesele kohale. Selle aja jooksul paistab modelli jututuba hästi silma ja kogub populaarsust! Teavitus sinu tegevuse kohta ilmub ka jutuaknas ning seda näevad modell ja teisedki vestluses osalejad. AnnaDimond hindab seda väga ja on sulle kindlasti tohutult tänulik!\nI am a dimond 7 fotot 7 photos\nOluline info kasutaja AnnaDimond kohta\nKasutaja AnnaDimond tööaeg


Kindlustuses suhted sassis\n18. oktoober 2016 kell 4:15\nIIZI Kindlustusmaakler ASi otsemüügi- ja äriklientide osakonna juht Kaido KonsapFoto: Veiko Tõkman\nKindlustusseltside ja maaklerite suhted on pinges ja sassis, rääkis intervjuus Äripäevale IIZI Kindlustusmaakler ASi otsemüügi- ja äriklientide osakonna juht Kaido Konsap.\nEesti suurimal majanduskonverentsil Äriplaan 2017 käinud Konsap rääkis, et eri turustuskanalite vahel käib koguni sõda. Samas uutel tulijatel on turule väga kerge siseneda ning proovikivi on pigem turuosa hoidmine.\n"Eesti kindlustusturg meenutab sellist Lutsu Paunvere küla, kus mõisapoisid ja külakooli poisid üritavad ühe parve ümber oma tegusid teha," rääkis Konsap. Mõisapoisteks võib tema sõnul pidada kindlustusseltse ja külapoisid oleksid maaklerid. "Turg on suhteliselt muutumatu, ka tõus on konstantne, aastas 6-7%. Tegelikult käib turu ümberjagamine just kindlustusvahendajate ja maaklerite kaudu."\nKonsap jätkab, et maaklerid on peamiselt Eesti kapitalil põhinevad ettevõtted, kellel on infrastruktuur ja kes on tekitanud olukorra, kus uutel tulijatel, kindlustusseltsidel on väga madal sisenemisbarjäär. "Seetõttu on maaklerid suured sõbrad kõikidele turule tulijatele. Seega on meile paras proovikivi, kuidas tegutseda ühiselt ning viia tarbijani hea teenus võimalikult lihtsalt, arusaadavalt ja turvaliselt."\nKui tarbija saab 64-leheküljelise kaskokindlustuse või autokindlustuse pakkumise, siis küsimus on, kui lihtne on sellest aru saada. Kabinetivaikuses käib sõda turu üle niimoodi, et teatud huvigrupid sooviksid turgu natuke rohkem reguleerida, et lihtsast ja kiirest müügist saaks midagi müstilist.\nTeine näide: kui kindlustusmaakler töötab koos mõne näiteks bensiinijaamaga ja soovib seal kindlustust müüa, siis bensiinijaama töötaja ei või olla kindlustusmaakleri usaldusisik ja tema eest tööd teha, küll aga võib ta seda teha kindlustusseltsi eest. On natuke nagu turukanalite sõda.\nKui vaadata ümberjagamisest välja, siis meie tegelik väljakutse on, kust leida kindlustusturule kasv. Kui vaadata, kui palju kasutatakse Euroopas kindlustust ühe inimese kohta ja kui palju näiteks Lätis, siis lätlastest me oleme ees, aga Euroopast kõvasti maas, eelkõige elu- ja pensionikindlustuses. Suurem tõus võiks tulla sealt, et erasektor hakkab osalema ravikindlustusteenuse pakkumisel. Praegu on Eestis üks pakkuja, aga ma usun, et neid tuleb lähiajal oluliselt rohkem.\nSeega ka teie ettevõtte eesmärk on kasvada järgmisel aastal 6-7%?\nNii palju kasvab turg. Iga protsendiga, mis me kasvame turust kiiremini, võtame veel surema turuosa ja see on omaette väljakutse. Kindlasti me selles suunas läheme ja vaatame, kuidas tuua Eestisse uusi lahendusi.\nTurul on väga palju kindlustusseltse, mida maaklerid ka vahendavad. Kas on oodata mõne suurema kindlustusseltsi turule tulemist?\nNagu ma juba ütlesin, siis Eesti kindlustusturule tulemine on tegelikult väga lihtne, kuna kindlustusmaakleritel on hea infrastruktuur. Praktiliselt tähendab see, et kindlustusseltsina on sul vaja pisikest toakest mõnes kontorihoones, head pakkumist ja panna otsad sisse, nagu ütles Baskin. Kui sa paned otsad sisse, siis hakkab ka raha tulema. Sellel aastal tuli turule Compensa.


Kutse Teatejooksule! - Saaremaa Spordisõber\nNeljapäeval, 10. mail toimub 26 kohas üle Eesti suur Teatejooks, kuhu on tasuta osalema oodatud kõik 5.-9. klasside lapsed ja noored. Kokku ootame jooksule rekordiliselt üle 13 000 tubli noore. Kutsume teie kooli õpilasi osalema!\nKutsume Teie kooli õpilasi osalema!\nSaare maakonnas toimub teatejooks neljapäeval, 10. mail kell 14.00 Kuressaare Lossipargis. Stardi- ja finišipaik on Kuursaali esisel väljakul.\nLisainfo Teatejooksu korraldajatelt:\n← Kadi Mägi Tartuga tiitlist võidu kaugusel\nPeeter Jürisson alustas hooaega Leedus →