Töögrupid — Eesti Maastikuarhitektide Liit (EMAL)\nAastapreemiate töögrupp tegeleb EMALi aastapreemiate korraldamisega ning on EMALi poolne arhitektuuripreemiate korraldaja. Töögrupi koosseis on aastast aastasse muutuv, vastutajad valib jooksvalt juhatus.\nAastapreemiatele kandideerimine kuulutatakse traditsiooniliselt välja aprillikuus, esitatud kandidaatide seast valib erialaprofessionaalidest koosnev žürii välja nominendid ja laureaadid.\nEMALi aastapreemiate laureaadid ühes teiste arhitektuurivaldkonna erialaliitude ja Kulka arhitektuuri sihtkapitali aastapreemiate laureaatidega kuulutatakse iga-aastaselt välja Eesti Arhitektuuripreemiate auhinnatseremoonial detsembri alguses.\nKontakt: Aljona Galazan, aljona@maastikuarhitekt.ee, +372 5668 9070\nEesti Maastikuarhitektide Liidu töögrupid on jagatud liidu jaoks oluliste teemavaldkondade järgi liikmete vahel, kes on vabatahtlikult nõus antud teemadega tegelema. Töögruppide info eest vastutab iga konkreetse töögrupi volitatud esindaja, kes annab Kuukirjas liidu liikmetele ülevaate töögrupi viimase kuu tegevusest. Lisainfo saamiseks või töögrupiga liitumiseks pöördu vastava kontaktisiku poole.\nArhitektuuri, Geomaatika, Ehituse ja Kinnisvara Kutsenõukogu on valitsuse moodustatud kutsetegevuse valdkonna töötajate, tööandjate, kutse- ja erialaühenduste ning riigi esindajatest koosnev haldusorgan. Nõukogu arendab kutsesüsteemi oma kutsetegevuse valdkonnas. Teeb ettepanekuid kutsestandardite väljatöötamiseks, kinnitab kutsestandardid. Annab kutse andjatele kutse andmise õigused, teostab järelevalvet. Kinnitab kutse andmise korra ja tasu suuruse. Kutsenõukogu roll kutsesüsteemis on olla valdkonna ekspertide koostööna sündinud otsuste kinnitaja ja kogu tegevuse üle järelevalvaja ning suuna andja.\nAGEK Kutsenõukogu EMALi Kutsenõukogu liige on Eleriin Tekko (volitused kehtivad kuni 2025 a)\nKontakt: Eleriin Tekko tekk@koko.ee +372 5662 3537\nAukohtu ülesandeks on maastikuarhitektide kutsealaste vaidlusküsimuste ja eetikaprobleemide lahendamine. Aukohus tegutseb vastavalt EMAL-i põhikirjale ja lähtub EMAL-i üldkogu poolt vastu võetud maastikuarhitektide eetikakoodeksist.\nAukohtu statuut on leitav SIIT.\nAukohtu koosseis 19.04.2020 – 19.04.2022\nLiikmed: Ülle Kunnus; Toomas Muru; Heiki Kalberg\nVaruliikmed: Sulev Nurme; Edgar Kaare; Piret Palm\nBaltic Sea Region LA (BSR-LA)\nLäänemeremaade koostöö toimub IFLA delegaatide initsiatiivil, tehakse kohtumisi erinevates riikides vastavalt võimalustele, jagatakse omavahel infot ja edastatakse liidu liikmetele, kogutakse eri riikide projektimaterjale jpm. Olemas ka Facebooki grupp.\nKontakt: Teele Nigola, teele@kobras.ee, +372 518 7602\n41. Eestseisusel on kõikides EMALi juhtimise küsimustes nõuandev roll.\n42. Eestseisuses on vähemalt kaheksa (8) liiget.\n43. Eestseisuse liikmed valitakse kaheks aastaks;.\n44. Eestseisuse istungid toimivad vastavalt vajadusele, kuid mitte harvem kui kord kvartalis.\n45. Eestseisuse liige, kes mõjuval põhjusel ei saa eestseisuse istungil osaleda, võib volitada teist eestseisuse liiget ennast esindama. Volitus peab olema vormistatud kirjalikult.\nEMALi Eestseisuse tööjuhend\nHariduse töögrupi tööjuhend\nLiiduvälised töögrupi liikmed:\nIFLA World - on Rahvusvaheline Maastikuarhitektide Ühendus (IFLA, International Federation of Landscape Architects). IFLA World koosseisu kuuluvad mitmed erinevate maailma piirkondade allorganisatsioonid, millest üks on IFLA Europe.\nIFLA Europe on Euroopa maastikuarhitektuuri erialaorganisatsioon, mis ühendab Euroopa Liidu liikmesriikide ja Euroopa majandusliku areaali riikide erialaliite. IFLA Europe on Rahvusvahelise Maastikuarhitektide Ühenduse (IFLA, International Federation of Landscape Architects) Euroopa regiooni allorganisatsioon oma juhtimisorgani, komiteede ja peakorteriga Brüsselis. Organisatsioonil on tugev mõju haridusele, professionaalsele praktikale ja poliitikale. Oluline roll on ka informatsioonil ning kommunikatsioonil. IFLA Europe on katusorganisatsiooniks Euroopa erialaliitudele.\nIFLA delegaadiks on käesoleval perioodil Teele Nigola. Delegaadi ülesanne on osaleda kord aastas nii Euroopa kui maailmas organisatsioonide üldkogudel. Lisaks on veel töögrupid, milles toimub töö ja tegevus väljaspool üldkogude toimumise perioode.\nJuhatus on pädev esindama Liitu kõigis seadusest tulenevates õigustoimingutes.\nLiidu üldkoosoleku otsuste täideviimine ja Liidu tegevuse juhtimine üldkoosolekute vahelisel ajal; majandustegevuse aastaaruande koostamine ning revisjonikomisjonile ja üldkoosolekule kinnitamiseks esitamine;\njuhatuse pädevusse kuuluvad kõik muud küsimused, välja arvatud need, mis kuuluvad põhikirja või seaduse alusel üldkoosoleku pädevusse;\njuhatuse võib tagasi kutsuda üldkoosolek, kui tema kohustused Liidu ees on olulisel määral täitmata või on ilmnenud tema võimetus või soovimatus Liitu juhtida. (Väljavõte põhikirjast)\nLiidu juhatuse esimees: Kristiina Kupper +372 523 3340\nTöögruppi veab eest keskkonnapsühholoog Silver Sternfeldt\nKodulehe töögrupp tegeleb EMALi uue kodulehe arendamisega. Töögrupi liikmed on kodulehe administraatorid.\nKontakt: Rea Sepping, r.sepping@franchiassociati.it, +372 5596 1331\nEMALi loomekomisjoni eesmärgiks on korraldada loometoetuste ning loomestipendiumite jagamist ning nendega seonduvat aruandlust. Oma töös lähtub komisjon loovisikute ja loomeliitude seadusest ning EMALi loometoetuste ja loomestipendiumite maksmise korrast.\n2022. aastani kuuluvad loomekomisjoni\nMerle Karro-Kalberg (komisjoni esimees),\nRiiklikult tunnustatud loomeliidud ja Ajakirjanike Liit kohtuvad kord kvartalis omavahel, et arutada ühiselt tekkinud probleeme ja võimalikke lahendusi. Loomeliidud kohtuvad vastavalt vajadusele aga vähemalt kaks korda aastas kultuuriministriga, et arutada riigi ja loomeliitude vahelist koostööd.\nKontakt: kristiina.kupper@gmail.com, +372 523 3340\nMaastikuarhitekti hindamiskomisjon tegeleb maastikuarhitektuuri kutse taotlejate hindamisega.\nKomisjoni esimees Teele Nigola\nTeele Nigola - esimees\nMaastikuarhitekti kutse andja on Eesti Maastikuarhitektide Liit, millega tegeleb antud komisjon.\nKutse andmine on reguleeritud Kutseseaduse ja Kutsenõukogu poolt kinnitatud Kutse andmise korraga.\nKutse taotlemisest loe siit\nÜlle Kunnus – esimees\nRutt Piir - aseesimees\nKontakt: Maastikuarhitekti kutse andmist kureerib Reet Soans, info@maastikuarhitekt.ee,\n+372 5060 834)\nMaastikuarhitekti kutsestandardi uuendamine\nMaastuarhitekti kutsestandard on dokument, mis kirjeldab kutsetegevust ning vastaval kutsel tegutsemiseks vajalikku kompetentsust ehk töö edukaks tegemiseks vajalike oskuste, teadmiste ja hoiakute kogumit. Kutsestandardi töörühma kuuluvad oma ala asjatundjad - töötajad, spetsialistid, juhid ja koolitajad. Töörühma töö korraldajaks ja kutsestandardite vormistajaks on Kutsekoda.\nKontakt: Edgar Kaare edgar@tajuruum.eu +372 512 8123\nMaastikuarhitektuuri võistluste ja erialase nõustamise töögrupp\nEpp Kesküla Erard\nVõistluste töögrupi tööjuhend\nMaastikukonventsiooni töögrupi ülesandeks on koordineerida Euroopa maastikukonventsiooni rakendamist Eestis, tagada infovahetus ning suurendada valdkondade vahelist koostööd.\nTöörühmas osalevad Keskkonnaamet, Muinsuskaitseamet, Eesti Linnade ja Valdade Liit, Eesti Planeerijate Ühing, Eesti Arhitektide Liit, Eesti Maastikuarhitektide Liit, Tallinna Ülikooli maastiku ja kultuuri keskus, Eesti Maaülikooli keskkonnakaitse ja maastikukorralduse õppetool, Eesti Kunstiakadeemia, Tartu Ülikooli ökoloogia ja maateaduse instituut, Tallinna Tehnikaülikooli ehituse ja arhitektuuri instituut, Tallinna botaanikaaed.\nRuumilise keskkonna planeerija kutsekomisjon\nRuumilise keskkonna planeerija kutsekomisjon hindab vastavalt kutse andmise korrale kutsetaotlusi ja teeb otsuse kutse andmise kohta. Kutsekomisjonis on peale maastikuarhitektide liidu ka arhitektide liidu, , kunstiakadeemia, Tartu ülikooli, rahandusministeeriumi, linnade ja valdade liidu ja tööandjate esindaja ning kaks planeerijate ühingu esindajat. Komisjon käib koos üks kuni kaks korda aastas, millele eelneb kutsetaotluste eelhindamine, hindajate määramine ning järgneb hindamistulemustest teavitamine.\nKontakt: Mart Hiob mart@artes.ee +372 501 4767\nNõukogu korraldab planeerimiskonverentsi toimumist, valitakse esinejad jms. EMAL’i esindaja seisab hea maastiku ja maastikuarhitektuuri puudutavate teemade käsitlemise eest konverentsil.\nEesti Maastikuarhitektide Liit (EMAL), Lutsu 5, III korrus, Tartu 51005, tel: 523 3340 (Kristiina Kupper)


Inno ja Irja kohvik: 45-46. REISIPÄEV JA INNO SÜNNIPÄEV :)\nTäna sõitsime siis Algarvest tagasi Leiriasse. Ookeani äärde Baleali! Ja milline temperatuuride vahe! Kui Portimaos kiskus juba hommikul kella 11 ajal 27 kanti, siis mida põhja poole sõitsime, seda mõnusamalt jahedamaks läks. Lissaboni kandis oli 24 ning Peniche'is juba 17 :D\nInno oli väga rõõmus, et sai oma sünnipäeva vastu võtta Algarves. Tema oleks Algarvesse jäänudki, aga Juulikesele on üle 25 juba ohtlik ning seetõttu tuli meil tagasi põhja poole sõita. Kuid ega Inno kurtnud. "Ma olen sulle seda juba varem öelnud - mina olen õnnelik igal pool Portugalis, isegi Peniche'is!" ütles ta reipalt. Jah, kui on päike ning saab kala süüa, siis on Inno rahul :D Peniche'is ta muidugi ülemäärases vaimustuses polnud, sest seal tuli autost välja minnes taas jopp välja otsida - tuul oli lihtsalt nii tugev :D Mina samas hingasin kergendatult - Algarve kuumus hakkas juba mu ajudega mängima.\nAga kiire käik Intermarche'i (Pingo, Minipreco ja Continente olid tänase ülestõusmispüha puhul uksed varem kinni pannud) ning kui Inno oli oma bacalhau kätte saanud, siis oli ta jälle sama rõõmus kui varem. Tähistasime tema sünnipäeva meie Baleali elamises väikese armsa perekondliku sünnipäevapeoga :)\nMeil on siin maja taga ka bassein ja Roosi tahtis juba ujuma minna, aga siin on paraku siiski kümme kraadi jahedam kui Algarves ning tuleb tiba oodata :D Homme vaatame, kas saame teha väikse jalutuskäigu. Nüüd magama. Inno juba magab :D\nÜlal päikest ning kala nautiv Inno ning siin täies õies olevad karikakrad :)\nkirjutas Irja at 00:11


Täitesüstid | Beautyresidence\nOlles inimkeha loomulik osa, mängib hüaluroonhape (HA) olulist rolli naha niiskuse, prinkuse ja elastsuse säilitamisel.\nAasta aasta järel, keskkonnategurite ning samuti looduslike vananemisprotsesside toime tulemusena, väheneb HA tase kehas, mille tulemusena nahk muutub kuivaks ja õhukeseks ning kaotab oma elastsuse.\nIlmuvad suured ja väikesed kortsud. Nägu kaotab mahu, muutuvad näo proportsioonid.\nSEDA LOOMULIKKU PROTSESSI NIMETATAKSE NAHA VANANEMISEKS.\nTänapäeval võimaldavad hüaluroonhappe injektsioonide esteetilised protseduurid keerata kella tagasi skalpelli abita.\nTULEMUSED, MIS ON SAAVUTATAVAD Austria DERMATOLOOGILISE TOOTELIINI CROMA TOODETE ABIL\nPrincess ® taaselustab loomuliku ilu. CROMA kasutab iluvaldkonnas ainult 100% looduslikku mitteloomse päritoluga hualuroonhapet. CROMA tooted on absoluutselt puhtad ja neil on omastatavuse ning bioloogilise kokkusobivuse korgetasemeline garantii. See tagab CROMA protseduuride turvalisuse ja tulemuse tohususe.\nPrincess tooted parandavad kortse ja volte, kriimustusi, annavad huultele mahu, taastavad näo mahu, niisutavad ja noorendavad nahka.\nPeale seda, kui arst on kindlaks teinud patsiendi naha seisukorra, valib ta CROMA toodete valimi hulgast toote, mis individuaalsete näitajate alusel sobib sellele patsiendile kõige paremini. Protseduuri kestus on umbes 30 minutit. Pärast protseduuri võib kohe jätkata oma tavaliste tegevustega, omades atraktiivset ja loomulikku välimust.\nKUIVÕRD VALULIK ON PROTSEDUUR?\nInjektsioonid on praktiliselt valutud. Olenevalt patsiendi individuaalsest tundlikkusest on võimalik anesteesia kasutamine.\nPrincess FILLER UNIVERSAALSED PROTSEDUURID\nSilu sügavad kortsud! Ole loomulik ja värske!\nPrincess FILLER on näidustatud möödukast kuni tugeva raskusastmega kortsude parandamiseks, samuti suu umbruse kortsude parandamiseks, suu piirjoonte taastamiseks ja huulte mahu suurendamiseks.\nPreparaadi kasutamine on lubatud näo köigis piirkondades, välja arvatud tsoon silmade umbruses.\n*kulmude vahelised kortsud\n*kontuur kortsud suu umbruses\nPrincess VOLUME ÜLDISED JA MAHULISED PROTSEDUURID\nVabane kortsudest! Võlu köiki oma iluga!\nPrincess VOLUME on näidustatud sugavate kortsude, voltide ja nahasuvendite korrigeerimiseks, näo kontuuri taastamiseks ja mahu andmiseks näole.\nPrincess RICH MESOTERAPEUTILISED PROTSEDUURID\nUuenda oma nahka seestpoolt! Saavuta sügav niisutus!\nPrincess RICH on looduslik niisutaja, mis hoiab niiskuse kudedes. Hualuroonhappe sisalduse suur protsent ja väga suur molekulmass tagavad toote kasutamisel noorendavate tulemuste pikaajalisuse. Hualuroonhappe ja glutserooli kombinatsioon suurendab naha niisutamist märkimisväärselt.\nPrincess RICH on näidustatud mesoterapeutiliste protseduuride teostamiseks. Injektsioonid teostatakse dermise pealmistesse kihtidesse ja parandavad naha tonust ning elastsust, parandavad jumet ja ennetavad vananemise märkide ilmumist!\nÜhe nädala jooksul enne injektsiooni tuleb vältida antibiootikumide, antikoagulantide ja põletikuvastaste ravimite manustamist.\nSelleks, et saavutada parimaid tulemusi pärast protseduuri on tungivalt soovitatav vältida kontakte Päikese ja kõrgete temperatuuridega.\n•\tPatsiendid, kellel on kalduvus liigse armistumisele.\n•\tPatsiendid, kellel on haigusloos autoimmuunse süsteemi haigused, kes läbivad immuunsust stimuleerivat teraapiat.\n•\tPatsiendid, kellel esineb ülitundlikkus hüaluroonhappe suhtes.\n•\tRasedus ja rinnaga toitmine.\n•\tAlla 18 aastased patsiendid.\n•\tPõletikega, nakkustega ja muude valulike protsessidega nahapiirkonnad


Miks noored mehed ei õpi ega tööta? - Eesti Avatud Noortekeskuste Ühendus - Miks noored mehed ei õpi ega tööta? -Eesti Avatud Noortekeskuste Ühendus\nEesti Avatud Noortekeskuste Ühendus (Eesti ANK) Noorte Tugila\nOsalejatest enim on põhihariduse omandanuid või haridustee poolelijätnuid, samuti registreeritud või registreerimata töötuid. Noorte Tugila programmis osaleb samas ka 29 kõrgharidusega noort. Põhilise takistusena nimetavad noored oma poolelijäänud haridusteed. Siiski märgib veerand noortest ka elukohta väheste võimalustega maapiirkonnas. Viiendik Tugilas osalejatest on erivajadusega.\nNoorte Tugila projektijuhi Kerli Kõivu sõnul on saadud väärtuslik ülevaade kooli või tööle jõudmisel tuge vajavate noorte oludest – inimestest statistiliste numbrite taga. Endast, lähedastest või ühiskonnast tulenevatest takistustest üle saamisel on tõhusaks liitlaseks noorsootöö ja sotsiaaltöö integreeritud jõud. “Siiski jääb noortel enim puudu inimlikust mõistmisest, märkamisest ja teda pühendunult kuulavast täiskasvanust. Seda tühimikku saab täita igaüks meie hulgast,” märkis Kõiv.\nNoorte Tugila juhi Heidi Paaborti sõnul näitab tihe võrgustikutöö kätte valupunktid, kus kõik osapooled peavad enam pingutama, kui varasemalt on eeldatud. Ka saab tagasiside põhjal planeerida Noorte Tugila veelgi tõhusamat laienemist ja ennetustööd, et noor sellesse staatusesse ei jõuakski.


Olen kogu aeg teadnud, et olin lapsena astma tõttu Taheva sanatooriumis ravil. Mäletan sellest vaid üksikuid episoode, näiteks kuidas magasime teiste lastega koos ühes suures ruumis ja kuidas kasvataja käis õhtuti kurjustamas, aga ma ei teadnud kunagi, kui kaua seal olin või milles see ravi seisnes. Aastaid tagasi perearsti vahetades sain enda kätte oma paberkandjal raviajaloo ja seal oli kirjas, et olin 1991. aastal Taheva laste raviasutuses neli kuud. Ma olin siis neljane.\nSee teadmine oli küllaltki häiriv ja emalt üle küsides sain kinnitust, et olin seal tõesti neli kuud ravil. Kuna meil pole häid suhteid, pole sellest vanematega rohkem rääkinud. Nüüd, kui mu oma laps on varsti sama vana, on see mõte mind järjest rohkem painama hakanud. Kas päriselt saadeti sellel ajal nii väikesed lapsed ilma vanemateta neljaks kuuks ravile? Taheva sanatooriumi kodulehel on ajaloo alalehel kirjas, et kunagi on olnud tegemist laste ravikoduga ja sinna saadeti ravile 2-3 kuuks, hiljem tegutses majas lastekodu. Muud infot ma ei leia.\nKas keegi siinsetest kasutajatest on umbes samal ajal (1990. aastate alguses) seal ravil olnud ja kas mäletate, milles see seisnes? Kas olite ka sama pikalt ja ilma vanemateta või viidi teid vahepeal koju?\nMuidugi olid lapsed raviasutustes üksinda. Olin ise lapsena pikemalt haiglas, mitte küll nii kaua kui sina, aga siiski kaua. Mu ema töötas haiglas, seega oli ta päev läbi mu ligidal, ainult ööseks läks koju. Samas oli mu palatis üks minust väiksem tüdruk, keda vanemad käisid vaid nv vaatamas- pikk tee oli sõita ja vanemad käisid tööl.\nMina olin siis 6, kohe 7 saamas, see tüdruk aga 4. Praegu muidugi ei kujutaks sellist asja enam ettegi aga 90ndatel, rääkimata varasemast ajast, oli see normaalsus.\ntollal olidki väiksed lapsed üksi haiglas, ise olin ka mitu nädalat järjest.\nolin ka ööpäevases lasteaias tervise pärast, esmaspäevast reedeni – kusjuures praegu, viiekümnesena, ei suuda ma välja mõelda, mis tervisehäda see oleks võinud olla, mille pärast laps oleks pidanud olema ööd ja päevad lasteaias (süda oli mul küll haige, aga halloo, mis põhjus see on?). mul kindlasti ei olnud mingit vajadust vanemate töö pärast selles lasteaias olla.\npäris jube muidugi meli kuud järjest ravil olla, saan sust aru.\nMina olin Taevaskoja sanatooriumis, 2 kuud. Mäletan, et seal oli 3 maja ja ühes olid eelkooliealised lapsed. Ise olin 8 aastane ja piisavalt kurb oli kodust eemal olla, aga oli veelgi pisemad. Samas mälestused on ilusad, meiega tegelesid väga toredad inimesed ja astmast sain priiks.\nKasutaja on kirjutanud teemasse 2 korda. Täpsemalt 16.02 08:49; 16.02 18:38;\nMinu mees oli ka aastasena nädalasõimes ja ämm siiamaani räägib, kui raske oli sinna kohta saada, aga tema ikkagi sai. Minu enda ema viis mind terveks suveks vanaema juurde maale, seal olin ka aastasest saadik iga suvi praktiliselt järelvalveta päevad otsa, sest vanaemal oli vaja loomi talitada ja igasugu töid teha. Emal polnud midagi vaja teha, aga tema tahtis ju puhata. Sel ajal käisidki asjad nii. Aga tulemus ongi see, et emaga nii head sidet ei tekkinud ja paljud selleaja inimesed ei saa oma emadega läbi. Ma praegu vaatan suhteid oma lastega ja need on täielik öö ja päev sellega, mis mul oma emaga oli.\nKasutaja on kirjutanud teemasse 2 korda. Täpsemalt 16.02 09:41; 16.02 16:12;\nVend oli 80ndate keskel kolm kuud Taevaskojas kopsude pärast. Oli mingi ka nelja-viie aastane\nMa olin ka Taevaskoja sanatooriumis nõrkade kopsude pärast mitu kuud, sõbranna oli kuskil mujal hästi pikalt oma näärmete pärast, misiganes häda see siis tänapäeva mõistes ka pole. Minu mehe vend ja õde olid koos mitu kuud kuskil seljahädadega laste sanatooriumis.\nMaru raske olevat olnud neisse sanatooriumidesse kohta saada.\nSanatooriumi mäletan pigem meeldiva kohana. Eelnevalt olin mitu kuud erinevates haiglates ( kahepoolne kopsupõletik, mis tõi kaasa südamelihaste nihked), see nii tore ei olnud, süstimine oli eriti jube.\nMina olin talvel 1993/1994 oma alla 2-aastase lapsega Taheval. Emad väikeste lastega olid ühes majas ja seal oli küll väga kodune ning rahulik. Ilma emadeta lapsed olid teises majas. Käisime seal majas protseduuridel. Tundus samuti üsna lapsesõbralik seal kõik, aga muidugi, lapsele on trauma sattuda kodust sellisesse ühiselamusse mitmeks kuuks. Tänapäeval sellist asja vast ei harrastata. Taheva iseenesest on imeilus koht.\nMa ise olin 7-aastasena üksi haiglas ja tundsin end väga halvasti seal ilma emata.\nMinu sugulasel oli lapsena tuberkuloos ja tema oli alla 10-aastasena sanatooriumis lausa 3 aastat. See oli siis kuskil 60ndate alguses.\nTaagepera lossis oli tuberkuloosihaigete sanatoorium jah. Minul ka üks tuttav, tänaseks 80-aastane proua, oli seal umbes sel ajal.\nMinu klassiõde oli algklassiealisena ühe õppeaasta sanatoorses koolis. Rääkis, et vanematega kohtus koolivaheaegadel, st üle mitme kuu. Ta oli ka maalt ja paljulapselisest perest pärit, nii et vanematel polnud ei aega ega raha teda vaatama sõita.\nMina olin seal 11-aastasena ehk siis 1995. aastal. Minu diagnoosi oli ja on astma. Mäletan seda eluolu päris hästi. Tõepoolest, mina olin seal üks vanemaid. Oli veel üks 15-16-aastane pime poiss ja 8-10 aastane poiss, ülejäänud olid väiksemad ja ikka kohe päris väiksed, 3-4 aastased. Mina ei pidanud teistega koos magama, mulle võimaldati mingi eraldi ruum – ilmselt olin liiga vana võrreldes teistega. Söömas käisime küll koos teises majas.\nMul oleks ka nagu meeles, et seal oli mingi lastekodu vms asutus. Kas just samas majas…\nMingeid erilisi raviprotseduure ma küll ei mäleta. Puhkasin ja hängisin niisama. Mingi papi käis minuga õppimas, nö. koduõpet tegemas siis.\nSuveks saadeti 5-9 aastast mind, kuna mul olid kesknärvisüsteemi ja liikumisaparaadiga probleemid, kaheks kuuks sanatooriumisse. See oli siis kolm vahetust. Vanemad käisid iga vahetuse ajal üks kord, sest nii oli ette nähtud. Kord nädalas saime koju helistada. Iga nädal saatsid vanemad kaardi ja mina vastu. Hirmlõbusad ajad olid.\nLisaks poleks vanematega seal aega olnud midagi tehagi. Igasugused mudamähised, massaažid, tsirkulaardušid, ujumine, mängud, võimlemised, jalutuskäigud, kontserdid, isetegevuskavad, ravivõimlemine, herbaariumid, voolimine, mänguõhtud, viktoriinid, kaalumised, arstivisiidid jne jne jne 6 päeva nädalas ja siis pühapäeviti “kõigest” rannavõlud, piknik, ujumine, lauatennis, raamatud, doomino, organiseeritud mängud jne.\nJa igal kolmandal kuul vanuses 4-11 olin ma kaks nädalat üksi haiglas. Kord nädalas said vanemad vaatama ja kaks korda nädalas pakke saata. Mul on seni kolm sõpra, kellega pea iga kord seal kokku saime, sest neil olid samad mured kui mul. Ei juhtu nende lastega midagi. Jube lõbus on, vastupidi. Isegi mul, kes ma olin selline kergelt autistlik ja vajasin palju omaette aega. Lapsed ei oma nii palju eelarvamusi, nagu täiskasvanud.\nSaab sinugi laps ilusasti hakkama. Selles eas on ka väga hea õppida kollektiivis käitumist ja kollektiivis olemist üleüldse. Lisaks kui inimest 2-3x päevas süstitakse ja mõni kord kaks-kolm süsti korraga, siis pärast ei karda seda enam eluaeg. Rääkimata veenivere võtmisest. Teised lapsed on ju ka eeskujuks, asi see suts ära kannatada pole ning viripille ei salli keegi.\nKasutaja on kirjutanud teemasse 2 korda. Täpsemalt 16.02 12:16; 16.02 15:48;\nKäisin mitu korda ja ka vist ca 3-4 aastasena (esimest korda) üksi. Olin ka seal vähemalt kuu aega korraga.\nIlmselt oli alguses kurb, aga üsna kiirelt kohaneb laps.\nMeenutan siiamaani pigem positiivselt ja käin seetõttu ka iga paari aasta tagant sealt kandist läbi. Mingit traumat ma küll ei saanud.\nMäletan toredaid võimlemisringe, pikki jalutuskäike looduses, head sööki, palju mänguasju/lauamänge ja seda, et teiste lastega oli väga tore seal.\nSaab sinugi laps ilusasti hakkama. Selles eas on ka väga hea õppida kollektiivis käitumist ja kollektiivis olemist üleüldse.\nKelle lapsest sa räägid? Teemaalgataja ei plaaninud ju oma last kuskile raviasutusse saata, vaid rääkis enda lapsepõlvekogemusest.\nMinu mees oli 3. klassis terve õppeaasta sanatoorses koolis, see oli 80ndate alguses. Vanemad said helistada mingil kokkulepitud ajal, aga vaatamas vist ei käidudki, sest oli ikka päris kaugel kodust. Koolivaheajal mindi koju. Tema meenutab seda aega ka pigem positiivsena, aga just selles mõttes, et üksiku ja maal kaugel metsatalus elava lapsena oli tal seal märksa lõbusam ja huvitavam kui kodus. Õpetajad olevat ka hoolivamad ja paremad olnud kui kodukoha koolis. Ja söök olevat hea olnud. Eks ajad olid igas mõttes teistsugused.\nMina olin 70-ndate lõpus 8-aastasena mitu kuud Hiiu lastehaiglas, ilma vanemateta. Esimene kuu oli karantiin, ükski vanem külastamas käia ei saanud. Oli tüdrukutepalat ja poistepalat, 15-20 last vanuses umbes 3-12 kummaski.\nKuigi olin mitu nädalat voodireziimil, hiljem tavaline haige, mäletan palju lõbu ja seiklusi. Nutt oli ainult siis, kui lõpupoole vanemad külastamas käisid. Siis tuli hale meel.\nProtseduuid ja süstid muidugi olid valusad, aga need ununesid peagi.\nMina käisin neli aastat haigete laste internaatkoolis. Mulle meeldis seal väga, kuna olin üksiklaps. Kool oli ilusas kohas ja suurepäraste õpetajatega, tase oli kõrge. Õpetajate palk oli seal nimelt kõrgem kui tavakoolis.\nKeila-Joal oli südamehaigetele ja reumaatiliste haigustega lastele sanatoorne internaatkool. Alguses põhikool ja hiljem ka gümnaasium. Üks sugulane oli seal neli aastat. Võõrdus perest ja kasvas iseseisvaks, sai terveks. Režiim oli range, õpetati palju eluks vajalikku.\naasta-paarisena nädalases lasteaias – koju reede õhtul, alates esimesest klassist kuni keskkooli lõpuni internaadis – koju laupäeva lõunast.\nelasime maal, lasteaed ja kool olid kaugel, muudmoodi polnud võimalik.\nkasvasin iseseisvaks ja tugevaks inimeseks, kes teab, et ainult ise tuleb kõigega hakkama saada. olen praegu 53.\nPsühholoogiliselt on alati raske oma perekonnast eemal olla. Eriti sellistes sunnitud olukordades, kus niigi haige laps peab lisaks oma haigusele võitlema ka oma emotsioonidega, sest “viripille ei salli keegi”\nÕnneks mulle ei sisendanud keegi, et “sa oled nii haige, nii haige”. Ka sanatooriumis ei ütelnud ükski laps mulle kordagi, et nad ei mängi minuga, kuna ma trepist läksin pepu peal alla ja käpuli üles. Jah, lapsed küsisid, miks ma nii käin ja kui ma vastasin, et sest mu jalad on haiged, kõik ootasid minu järel.\nÕnneks minu vanemad ei tekitanud minus seda “oi, sa oled nii haige” tunnet. Ma olin nende silmis tavaline laps, kel olid lihtsalt mõned eripärad.\nMa ei ole küll kunagi üheski internaadis ega sanatooriumis viibinud, kuid arvan samamoodi, et maailm on jube paik ja sa kas ujud või upud. Seega need sanatoorsed koolid v internaadid ei pruugi sugugi olla põhjuseks, miks inimene selline või teistmoodi on.\nSee teadmine oli küllaltki häiriv ja emalt üle küsides sain kinnitust, et olin seal tõesti neli kuud ravil. Kuna meil pole häid suhteid, pole sellest vanematega rohkem rääkinud. Nüüd, kui mu oma laps on varsti sama vana, on see mõte mind järjest rohkem painama hakanud. Kas päriselt saadeti sellel ajal nii väikesed lapsed ilma vanemateta neljaks kuuks ravile?\nKas sa heidad oma emale ette, et ta sind ravile saatis? Või süsteemile? Süsteem on nüüdseks ju muutunud, aga kui ema süüdistad, siis kujuta ette, et su enda laps vajab ravi ja see ravi on pikaajaline ning laps peab selleks viibima raviasutuses, kuhu vanemaid ei lubata. Aga ravi tulemusena saab laps väga suure tõenäosusega terveks. Kas sa laseksid oma last ravida?\nMina olin Taheval 1984. aasta sügisel. Olin seal kaks või kolm kuud ja koju sain vahetult enne 4. sünnipäeva.\nMäletan ühist suurt magamisruumi. Suured poisid (“suured” kolmeaastase jaoks – tegelikult ma ei tea, kui vanad) käisid magamistoas ringi, näitasid nokusid ja ähvardasid väiksemate vooditesse pissida.\nMäletan, kuidas ma ükskord öösel ei julgenud kakale minna. Ma ei osanud ise veel pühkida ja tol ööl oli valves üks kurjem tädi, keda ma kartsin vetsu appi kutsuda. Kannatasin siis, kuni tuligi püksi. Ja ma ei tea, kas siis tuli ussikontroll või mis see oli (tol ajal ma muidugi arvasin, et küllap minu kakahaisu pärast) – igatahes tuldi taskulampidega, kamandati lapsed voodites kõhuli ja vaadati igaühele püksi. Ja siis muidugi saadeti mind pesema. Külm kõle plaaditud duširuum. Ma ei tea, kas see muidu nii külm ja kõle oligi – mäletan vaid seda üht öist pesemist.\nMäletan jäledat nahaga kakaod.\nMäletan, et pidime seisma rivis ja üht poissi häbistati, sest ta sõi oma tatikolle.\nMäletan, et oli paar last, kes kogu aeg nutsid. Ma ei saanud aru, miks nad nutavad. Koduigatsust kui sellist ma ei mäleta. Ju ma olin siis imelik laps.\nMäletan kadedust, et ühel poisil oli kaasas mängukitarr, mida ta ei lubanud teistel puutuda. Eriti veel väiksematel nagu mina. Aga siis sai ta koju ja see kitarr jäi sinna. Miskipärast oligi nii, et sinna kaasa võetud mänguasju ja hügieenitarbeid pärast koju tagasi viia ei lubatud. Ma ei tea, äkki oli nakkusoht või midagi. Seal oli sel ajal mingi nakkushaigus küll, kas leetrid või tuulerõuged (ma täpselt ei tea, pabereid pole näinud ja mu ema alguses ütles, et leetrid, aga hiljem hakkas rääkima tuulerõugetest). Mäletan, kuidas mind viidi suurest toast ära isolaatorisse. Üks poiss viidi koos minuga ja tema vist oli haigem, sest teda sõidutati voodiga, aga mina pidin ise kõndima. Ai, ma olin kade – mitte iga päev ei saa ju voodiga sõita. Isolaator oli üks väiksem tuba, kus me olime vist nelja-viiekesi.\nTeraapiaid ma ei mäleta. Oli kopsude elektriravi, aga seda võin ma mäletada ka hilisemast ajast. Mingit saalis võimlemist justkui mäletan, aga pole kindel.\nMäletan, et meile jagati neid suuri ümmargusi glükoositablette. Pugesin kapi ja seina vahele ja nautisin oma glükoosi.\nÜks laps oskas teha vaimustavaid ilamulle. Tagantjärele: võib-olla oli tal mingi ime läbi nätsu ja need olid hoopis nätsumullid?\nMäletan üht sügisest jalutuskäiku metsa. Päike paistis, mul oli seljas punane jope ja metsas teeraja ääres kasvasid jänesekapsad. Ja kasvataja nimi oli Aita. Suuremad lapsed käisid tal sabas: „Tädi Aita, aita!“\nVanemad käisid mind selle aja jooksul vaatamas üks kord. Ma ei tea, kas sellepärast, et meil polnud autot, või ei olnud rohkem ette nähtudki. Mäletan lihtsalt, kuidas ma mööda koridori neile vastu jooksin ja siis olime mingis toas, kuhu paistis päike.\nMinu lapsed on sündinud 92 ja 94. Kuni laste 5-aastaseks saamiseni olin nendega väga, väga palju haiglas. Alati olime haiglas koos. Ei olnud sellist keeldu, et emad ei või laste juures olla.\nMina tundsin ennast Taevaskoja sanatooriumis olles just targa ja tublina. Astma tõttu olin tihti ja pikalt haige, puudusin koolist vahet mitu nädalat järjest, kehalises kaasa ei teinud. Ühteäkki oli koos omasugustega ja kui koolis oli lõpupidu, siis esinesin üsna mitme etteastega. Klassid olid väiksed, õpetajal jagus aega ja soovi meiega tegeleda. Minu enesehinnang tõusis sanatooriumis olemisega, muutusin julgemaks. Hinded läksid paremaks ja sel ajal sai väga palju loetud (raamatukogust tõime raamatuid) ja ka kirjutasin tohutult kirju – sõbrannadele, koju, õele, oma klassikaaslastele (klass saatis mitu korda joonistusi ja kirju suure ümbrikuga).\nVanemad käsid iga 2 nädala tagant vaatamas, saime õhtuti helistada.\nAstmaga laste saatmine looduskaunisse osoonirikka õhuga männimetsas asuvasse sanatooriumisse (nagu Taevaskoja seda oli) on asi, mida on praktiseeritud läbi aastate mujalgi maailmas. Sellel ei ole otseselt teaduslikku põhjendust, aga on väga palju haiguslugusid, kus on kirjeldatud, et elukeskkonna muutmine ja teise kliimasse ajutiselt elama asumine mõjub astmahaigetele lastele tervendavalt ja paljudel juhtudel kaob astma teatud ajaks või koguni kogu edaspidiseks eluks täiesti. Nõukogude ajal saadeti osa lapsi veel kaugemale, näiteks Musta mere äärde ja oh imet küll, paljud neist vabanesid astmast, ilma et mingeid ravimeid oleks vaja olnud lisaks tarvitada.\nSa kirjutad nii huvitavalt, aitäh!\nSinu lapsed sündisid juba Eesti Vabariigi ajal. Nõuka ajal enamasti emad koos lastega haiglas olla ei saanud, neljaks kuuks sanatooriumis ka mitte. Teemaalgataja räägib aastast 91, väga võimalik, et siis veel ei lubtud vanemaid juurde.\nMa ise oma lastega ka palju haiglas olnud, alate aastast 97. Oskasin olla tänulik, et ma ei pea neid üksi sinna jätma, vanemal lubatakse kaasas olla.\nTaheval ei olnud, aga erinevates haiglates lapsena korduvalt ja see mõjutas kogu minu järgnevat elu, olin lihtsalt liiga nõrga tervisega – reuma ja sapipõiehaigused, südamelihasepõletikud jne.. Kõigepealt Tallinnas nakkushaiglas mitu nädalat üksi 4-aastasena, hiljem selgus et sapipõiepõletikuga. Järgnesid Pärnu sanatoorium, kus olin 6-aastaselt terve kuu, Hiiu lastehaigla kus olin 4. klassis 2 kuud järjest, mingi väike Nõmme haigla, 11 aastaselt pandi täiskasvanute haiglasse praeguse Rooskirantsi tänava alguses, kolmeks nädalaks. Mäletan, et seal püüdsin 3 korruse trepist alla hüpata, sest närvid olid nii läbi, analüüsidest, ravist, neeruröntgenist, kus pidin pärast kontrastaine manustamist otsad andma, sondide ja mõõkade neelamisest. Kui ema tuli vaatama, siis tundus, nagu ta viibiks kusagil väga kaugel, ma ei suutnud temaga midagi rääkida. HIljem raviti närve Seevaldis. Kokkupuutest nõukogude raviasutustega varases eas olen siiani umbusklik kõigi inimeste suhtes ja usaldan väheseid. Vanematega on suhted head, aga mitte just kõige soojemad. Ma ei süüdista neid milleski, selline oli tolle aja elu.


Malaysia Airlinesi reisilennuk kadus kolm aastat tagasi\n12:38 08.03.2017 (Uuendatud 13:22 08.03.2017)\nTALLINN, 8. märts — Sputnik. Side lennukiga kadus 8. märtsil kell 01:22 (Malaisia aja järgi), kui lennuk oli Lõuna-Hiina mere kohal. Viimane lennukilt tulnud teade oli: „Kõik on korras, head ööd."\nReisijad ja meeskond\nMalaisia Airlines avaldas lennukis olnud 15 riigist pärit 227 reisija ja 12 meeskonnaliikme nimed ja kodakondsuse. Reisijatest 222 olid täiskasvanud ja viis kuni 5-aastast last.\nLennuki meeskond koosnes vaid Malaisia kodanikest. Kapten, 53-aastane Zaharie bin Ahmad Shah oli Malaisia Airlaines teenistusse 1981. aastast, tema lennustaaž oli 18 365. Zaharie oli ka kogenud lennuinstruktor, kes võttis vastu lendurite lennusimulaatorikatseid. Teine piloot, 27-aastane Fariq Abdul Hamid töötas Malaysia Airlines'is 2007. aastast ja tema lennustaaž oli 2763 lennutundi.\nEnamik reisijatest — 152 olid Hiina kodanikud, lisaks 38 Malaisia, seitse Indoneesia, kuus Austraalia, viis India, neli Prantsusmaa ja kolm USA kodanikku. Veel oli lennukis kaks Iraani, Kanada, Ukraina ja Uus Meremaa ning üks Hollandi, Hong Kongi (praegu Hiina RV — toim), Taiwani ja Venemaa kodakondsusega reisija.\nHiljem seati vähemalt kahe reisija kodakondsus kahtluse alla põhjusel, et nad võisid kasutada varastatud passe. Interpoli andmetel lendasid kaks iraanlast Austria ja Itaalia passiga, neil polnud küll pistmist terrorismiga ja nad olid teel Euroopasse illegaalsete migrantidena.\nLendu 370 sooritanud reisilennuki Boeing 777-2H6ER esmalend toimus 14. mail 2002 ja ta anti Malaysia Airlinesile üle sama aasta 31. mail.\nKadunuks jäänud Boeing vedas lisaks reisijatele ka ligi 7 tonni lasti, millest vaid osa oli veodokumentides kajastatud. Lennukis oli 4,566 tonni mangostane (troopiline puuvili), samuti partii liitiumpatareisid (200 kilogrammi), mis oli 2,4 tonni kaaluva eraldi kaubasaadetise osa. Malaysian Airlines'i esindaja sõnul oli tegemist "raadioaparatuuri lisatarvikute ja laadimisseadmetega".\nTundmatu lasti tellijaks oli logistikaettevõtte HHR Global Logistics Pekingi osakond, kuid lasti pidi tema nimel vastu võtma hoopis JHJ International Transportation Co.Ltd.\nSeni teadmata põhjustel kaldus lennuk kursilt kõrvale ja suundus Hiina asemel üle Malaka poolsaare Malaka väina suunas, olles pärast kontakti kadumist õhus veel kuni seitse tundi. Võimalik, et ACARS lülitati välja tahtlikult, vahemikus 01:07-01:37, samuti lülitati välja lennuki transponder. Satelliit võttis lennukilt viimase signaali ("ping") vastu kell 08:11 kohaliku aja järgi, kui lennuk asus India ookeani lõunaosa kohal, Perthist enam kui 2000 km lääne-edela suunas.\nKadunud lennukit otsisid 26 riiki, Interpol, FBI, rakendades hulgaliselt tehnikat. Otsinguala hõlmas algselt Tai lahte, Malaka väina ja Lõuna-Hiina merd. Hiljem laienes otsinguala maismaale, Andamani merele ja India ookeanile.\nPärast Malaisia peaministri Najib Razaki 15. märtsil toimunud pressikonverentsil tehtud avaldust on otsingud Lõuna-Hiina meres ja Tai lahes lõpetatud. Peaministri sõnul võib lennuk olla ükskõik kus Kasahstanist India ookeanini.\nJärgmisel päeval toimunud pressikonverentsil kinnitas peaminister, et tegemist on lennuki pardal olnud isiku(te) tahtliku teoga (kaaperdamine, terrorismiakt vm) ning lennuk võis pärast sidevahendite väljalülitamist jõuda kaht lennukoridori pidi piirkonda, mis ulatub kas India ookeani lõunaosast või Antarktika rannikust kuni Kasahstani-Türkmenistani piiri või Kaspia mereni.\n24. märtsi pressikonverentsil teatas Malaisia peaminister, et lendu MH370 teenindanud Boeing kukkus alla India ookeani lõunaosas. Niisugusele järeldusele jõuti Inmarsati andmete täiendaval analüüsil. Otsimislaevad ei olnud selleks ajaks avastanud ühtegi kadunud lennukiga seostatavat eset. Malaisia valitsus avaldas hukkunute omastele kaastunnet.\nAprillis alustati lennuki "mustade kastide" veealuseid otsinguid. 7. aprilli pressikonverentsil teavitati kahe uue signaali tuvastamisest India ookeani lõunaosas — Perthist 1680 km kaugusel loodes ja 1550 km kaugusel lääneloodes asuvaid punkte lahutab 600 km. Ookeani sügavus on seal umbes 4500 meetrit.\n28. aprillil teatas Austraalia peaminister kadunud lennuki rusude otsingute lõpetamisest õhust. Veealuseid otsinguid jätkati umbes 60 000 km² suurusel alal.\n29. juulil 2015 leiti Réunioni saare rannalt Boeing 777 tüüpi reisilennuki tiivatükk, mis viidi ekspertiisi Toulousi. Malaysia peaministri 6. augusti 2015 pressiteates kinnitati, et rahvusvahelise ekspertide grupi kinnitusel on tegemist kadunud lennuki tiivatükiga.\n17. jaanuaril 2017 teatasid Austraalia, Malaisia ja Hiina veealuste otsingute lõpetamisest. Läbi uuriti 120 000 ruutkilomeetrine ala, kuid lennuki vrakki ei leitud.\nKadunud lennuki otsinguid otsustasid jätkata eraisikud organisatsioonid. Veebruari 2017 seisuga on leitud 25 lennukiosa. Malaisia on saavutanud vastastikuse mõistmise memorandumi Aafrika riikidega, kelle territoorium ulatub India ookeani rannikule. Aafrika riigid kohustusid osutama kaasabi mistahes lennukirusude avastamise korral, millel võiks olla puutumust kadunud reisilennukiga.\nLennuki kadumise uurimiskomisjon valmistab ette finantsaruannet, mis avalikustatakse käesoleva aasta jooksul.\nAllikas: RIA Novosti, Vikipeedia\nlennuk, Boeing, Malaysia Airlines, Malaisia


8000 USD et THB ᐈ Teisenda $8000 USA dollar sisse Tai baat\n8000 USD et THB\nTe olete konverteerinud 8000 🇺🇸 USA dollar et 🇹🇭 Tai baat. Summa sõnades: kaheksa tuhat (USA dollar). Kõige täpsema tulemuse näitamiseks kasutame rahvusvahelist vahetuskurssi. Valuuta konverteerimine 8000 USD et THB. Kui palju $8,000 USA dollar et Tai baat? — ฿242480 THB.Vaata tagasikäik THB et USD.Võibolla võite olla huvitatud USD THB Ajalooline diagramm, ja USD THB Ajaloolised andmed vahetuskursi. Julgelt proovida teisendada rohkem...\nTeisenda 8000 USA dollar et Tai baat\nHindamise järgi: ฿30.310 THB (0.0381)0.126%\nKas sa teadsid? Aasta tagasi, sellel päeval valuutakurss USA dollar et Tai baat oli: ฿32.818. Sellest alates on vahetuskurss vähenes aastaga -2.51 THB (-7.64%).\n8050 USA dollar et Tai baat8100 USA dollar et Tai baat8150 USA dollar et Tai baat8200 USA dollar et Tai baat8250 USA dollar et Tai baat16500 USA dollar et Tai baat33000 USA dollar et Tai baat66000 USA dollar et Tai baat132000 USA dollar et Tai baat264000 USA dollar et Tai baat1000000 Callisto Network et USA dollar1 Omaani riaal et USA dollar2400 Omaani riaal et USA dollar25000 Tai baat et USA dollar1 Ethereum et Tai baat2250 Hongkongi dollar et euro3500 Hongkongi dollar et Suurbritannia naelsterling300 euro et Tai baat1 euro et Iraani riaal2.804 Lõuna-Korea vonn et Pakistani ruupia50000 euro et Suurbritannia naelsterling750 euro et Rootsi kroon100 USA dollar et Ripple12900 Armeenia dramm et Iraani riaal\n8000 USA dollar et euro8000 USA dollar et Suurbritannia naelsterling8000 USA dollar et Šveitsi frank8000 USA dollar et Norra kroon8000 USA dollar et Taani kroon8000 USA dollar et Tšehhi kroon8000 USA dollar et Poola zlott8000 USA dollar et Kanada dollar8000 USA dollar et Austraalia dollar8000 USA dollar et Mehhiko peeso8000 USA dollar et Hongkongi dollar8000 USA dollar et Brasiilia reaal8000 USA dollar et India ruupia8000 USA dollar et Pakistani ruupia8000 USA dollar et Singapuri dollar8000 USA dollar et Uus-Meremaa dollar8000 USA dollar et Tai baat8000 USA dollar et Hiina jüaan8000 USA dollar et Jaapani jeen8000 USA dollar et Lõuna-Korea vonn8000 USA dollar et Nigeeria naira8000 USA dollar et Venemaa rubla8000 USA dollar et Ukraina grivnaUSA dollar rohkematele valuutadele...\nVahetuskursid uuendatud: Tue, 22 Oct 2019 16:10:02 +0000.


Friedebert Tuglas: Natuke kirjaniku aust.\nAgu 9.VIII 1924, nr. 32, lk. 1081-1085.\nNatukene kirjaniku aust\nAvaldasin "Loomingus" nr. 5 artikli, milles käsitlesin kriisinähtusi meie kirjanduslikus elus. Tuletasin meelde neid väliseid tingimusi, mis mõjuvad ebasoodsalt meie kirjanduse arenemisse ja millest on kõneldud varem juba nii palju. Käsitlesin aga neid sisemisi varjukülgi, mis avalduvad meie kirjanduslikus elus, kuid mida vähemalt kirjanikkude eneste poolt on seni vaevalt puudutatud.\nLeidsin seda kõike olevat õigustatud ja kohustatud tegema arvustajana. Kuid ka kirjanikuna arvan ma, et sellest pole kasu kirjanduse arenemisele, kui me alati juba põhimõtteliselt kirjandust kaitseksime. Mingi "ametiühisuslik distsipliin" ei peaks meid kohustama vaikimisele, kui kindel veendumus nõuab rääkimist. Kui kirjanik tõesti on tõepreester, siis ärgu tehku ta kirjandusestki enesele mingit puutumatut fetischi! Kitsas sumptivaim maksab vara või hilja ikka kätte.\nVäitsin omas artiklis, et meie kirjanduse tagaplaanile jäämine käesoleval ajal ei olene mitte ainult publiku leigusest, vaid osalt ka kirjandusest enesest. "Olud on viletsad! Publik on kirjanduse vastu külm!" See on muidugi tõsi. Kuid need olud on õieti alati olnud närused, publikut on aga sunnitud tundma huvi kirjanduse vastu. Kuid praeguses kirjanduses ei näe ma kuigi palju seda sundivat jõudu. Rõhutasin omas artiklis just eriti seda, et loidus meie kirjanduse vastu ei avaldu mitte ainult laias publikus, vaid ka meis enestes, — spetsialistides, arvustajais, kirjanikes. Miks süüdistame teisi, kui see kirjanus meid endidki ei soenda! Meie praeguses kirjanduses avalduv esteetiline ja ideeline energia on võrdlemisi nõrk — ärgem salakem seda tõsiasja.\nSel meie kirjanusliku elu loidumisel on muidugi mitmesugused põhjused, nii sisemisi kui välimisi, nii vaimlisi kui ainelisi. Ühe põhjuse rõhutamisega ei saa nähtust veel põhjalikult selgitada. "Loomingus" ilmunud artiklis kriipsutasin ma peaasjalikult alla neid ainelisi põhjusi, mis sunnivad üht osa kirjanikest mattuma praktilisse tegevusse, mis takistab otsekohest loomingut, kuna teine osa jälle elukutseliseks saades majanduslikul põhjusel on sunnitud produtseerima üle pea–kaela. Kõige selle tõttu on meie kirjanduse tasapind praegu kahtlemata madalam, kui oli alles mõni aasta tagasi, mil ilnmusid ilmasõja ajal kirjutatud ja kirjastuse kriisi tõttu viibinud tööd, ning mille kirjutamisel ainelised väljavaated üldse mingit mõju polnud avaldanud. Teiselt poolt on aga juba lugematuid kordi alla kriipsutatud publiku vaimliste huvide loidumist ja ükskõiksust kirjanduse vastu. See huviloidumine on mõlempoolne, kuid selle järeldusel lükkub meie kirjandus ikka kaugemale meie avaliku elu esiplaanilt.\nAvaldasin lootust, et mu kirjutus ärataks laialisemat mõtteavaldust ja sellega kergendaks objektiivse tõe leidmist. Nüüd on ilmunud esimene vastus mu väidetele — A. Adsonilt "Aos" nr. 28, pealkirjaga "Uusim süüdistus meie kirjandusele". See vastus süüdistab ainuüksi mind põhjendamata väidetas ja ülekohtus kirjanikkude vastu. Nähtavasti on kirjandus väljaspool igasuguseid etteheiteid. Puudused on ainult publikus ja arvustajais!\nÕieti puudutab Adsoni kirjutus ainult üht osa minu artiklis, nimelt seda, kus rõhutan, et meie kirjanuse tasapinnasse pole mõju jätnud avaldamata ühe osa kirjanikkude püüd oma toodangust elada. Adson leiab, et see on põhjendamatu ja alandav süüdistus meie kirjanikkudele.\nOlgu kõige pealt siin üks põhimõtteline märkus. Minu arvates pole isegi kirjaniku rikastumine oma toodangu abil midagi häbiväärist, kui selle all ei kannata ainult tema loomingu väärtus. Ei tee ju meie näit. Ibsenile või A. France’ile etteheiteid nende suurte sissetulekute puhul! Eluaegne nävesööv töö õigustab vähemalt seda, et kirjanik omi vanaduspäevi ei tarvitseks viletsuses veeta. Iga muu elukutse võimaldaks jõukust, kui tema peale kulutataks nii palju energiat ja püsivust, kui nõuab seda kirjanduslik töö. Meie oludes ei maksa kirjaniku ainelisest jõukusest muidugi rääkidagi. Kogu küsimus on alles selles, kuidas võimaldada kirjaniku igapäevast elu ta tööjõulises eas, nii et tema and ja energia ei kaoks tühja. Ja see küsimus on tihedalt seotud kogu meie kultuurilise arenemisega.\nSellepärast ei mõelnud ma veel mingit kõlblist langust, kui toonitasin mõne meie kirjaniku püüet, elada omast toodangust. On iseasi spekulatsioon, äri ja teine asi paratamata vajadus kirjutada, kuna pole muid allikaid elamiseks. Eesti kirjanik ei või nüüd ega arvatavasti ka kunagi tulevikus teha mingit hiilgavat äri oma loominguga. Oleks ainult hea, kui see looming loomingut ennast võimaldaks.\nKuid selles ongi õnnetus, et meie praegused olud ei võimalda veel elukutselist kirjanikku, kelle toodangu kunstiline väärtus ei kannataks ainelise kitsikuse tõttu. Alalisest äraelamismurest aetuna peab sarnane kirjanik ühtsoodu ruttama omas loomingus. Ta ei või kunagi koguda energiat, oodata meeleolu, viivitada tööde avaldamisega, neid lõpulikult viimistleda või üldse avaldamata jätta, kui pole ise küllalt rahuldatud. Ta peab oma vaimuvaranduse võimalikult ruttu arvama ümber leivavaluutaks. Ta on sunnitud ühtsoodu produtseerima. Kui üks töö on valmis, peab ta kohe mõtlema, mille kallale nüüd asuda. Kes kahtleks aga, et sarnase peost–suhu töötamise juures ka kõige andelisema kirjaniku toodangu väärtus ei kannata!\nElukutseline looming on iga kirjaniku ideaal. Kuid meie oludes on see alles hädaohtlik ideaal. Selle teostamine viib kirjaniku paratamata ainelisse kitsikusse, millest oleneb niisama paratamata, et ta oma andi ei saa täielikult väljendada. Ainult haruldane kangelasmeelsus võimaldab vahel ka niisugustes oludes väärtuslikku loomingut, kuid siis kannatab selle all kirjaniku inimlik olevus liig raskelt ja seda pole õigus kelleltki nõuda. Juhan Liiv tegi meil esimese katse, olla elukutseline kirjanik. Tema katse järelduseks oli igatahes "Vari" ja "Nõia tütar", kuid selle katse kurvemad järeldused on ka kõigile tuttavad. Kui me praeguse kirjaniku seisukorda ka nii traagiliselt ei võta, siis on ometi selge, et see kirjanik sarnastes oludes iial ei suuda täiel määral täita temale asetatud lootusi. Ja lisaks, kuigi sarnase ruttava loomingu puudused on inimlikult kõigile arusaadavad, ometi ei tohi arvustus oma poolt hinnata seda loomingut ainult humaansuse põhimõtteist juhituna. Ning sellest tõuseb vastuolu, mis võib ainult sappi lisada puudusega heitleva kirjaniku südamesse.\nKui kirjaniku olemasolu oleneb ainuüksi tema teoste minekust, siis toob see pikapeale paratamata kaasa püüde kirjutada publiku maitse järele, võidelgu ka kirjanik ise kuipalju tahes selle vastu. See toob kaasa kirjanikkude ainelise võistluse, kahtlase arvustuse ja reklaami ebaterve õhkkonna — pahed, mis nii selgesti esinevad vanemail kultuurimail. Kuid selle järelduseks on publiku külmenemine kirjanduse vastu, mida ta instinktiivselt ei saa võtta enam vaba ja otsekohese elamuse avaldusena. Ja kõigest sellest võib olla ainult kahju kogu vaimlisele kultuurile.\nLeidsin omas artiklis, et meie kirjandus on juba lähenemas nendele pahedele. Konstateerisin seda kurba tõsiasja, hoidudes meelega puudutamast ühtki kirjanikku isiklikult. Pidasin tarvilikuks kõige pealt juhtida ainult tähelepanu sellesse hädaohtu, mis peitub praegustel oludel eesti kirjaniku elukutslises saamises. Kuid kuna Adson mind nüüd süüdistab põhjendamata väidetes ja, tema arvates, kirjanduse mõnitamises, siis olen sunnitud siin mainima ometi mõnd nime näiteks.\nKes on olnud viimaseil aastail meie kirjanikest kõige produktiivsemad, nii et otse ilme annavad kogu meie praegusele kirjandusele? Igatahes — O. Luts, J. Kärner, A. Kivikas ja R. Roht. Nad on toiminud elukutseliste kirjanikkudena, püüdes saavutada elamisvõimalust peaasjalikult ilukirjandusliku tegevusega. Kas pean ma aga veel kordama neid süüdistusi, mis on lausunud aeg–ajalt kogu meie arvustus nende hilisema loomingu puhul? Kuid kas oleks Luts ilma ainelise surveta kirjutanud omi päevakajasid või mõnd teistki hilisemat tööd? Kas oleks Roht avaldanud "Väikelinna"? Kas oleks Kivikase "Jaanipäev" nii viimistlemata või Kärneri "Inimene ilma eluloota" nii hõre? Kas kirjutaks Peet Vallak oma "Tarzani"? Jne., jne. Tean juhtumusi, kus kirjanik on ise tunnustanud: "Töö ei õnnestanud ja ma ei avaldakski teda, kuid mis teha — pean!" Samuti tean juhust, kus tuntud kirjanik avaldab pikema töö varjunime all, sest et — häbeneb valdada oma nimega. Ta ei rikastaks meie kirjandust uue makulatuur–teosega, kuid õnnestunud teostest ei jatku elamiseks.\nLoodan, et neist näidetest jatkub selle tõenduseks, mida olen väitnud. Ühtlasi ärgu võtku ülemal nimepidi mainitud kirjanikud neid ridu mingi hukkamõistmisega; pigemini sisaldavad nad arusaamist nende seisukorrast.\nTeine osa meie kirjanikest on püüdnud leida teisi ainelisi olemasoluvõimalusi, töötades ajakirjanuses või tõlkides, saades ainult aeg–ajalt luua midagi ilukirjanduslikul alal. Need praktilised tööd võtavad aga võimaluse vähegi jõulisemaks loominguliseks pingutuseks. Ja me mäeme enam kui selgesti, kuidas mitmed meie kirjanikest muutuvad ahtramateks ja ahtramateks. Nad on asjaarmastajate, dilettantide seisukorras, nagu on olnud eesti kirjanik varemgi. Selle juures tahaksin juhtida tähelepanuveel ühesse asjaolusse, mida seni on vaevalt avalikult märgitud. See sugupõlv, kes viimase paarikümne aasta jooksul on nii suurte sammudega edasi viinud meie kirjandust, tegutses kaua aega nooruse hooga, boheemlise trotsiga eluproosa vastu. Kuid nüüd on ta jõudnud keskeasse. Ta edustajaist on saanud aastate jooksul enamasti perekonnainimesed, kelle päevamured mitmekordsed. See iseenesest nii isiklik moment kirjaniku elus on psükoloogiliselt ometi tähtis ja surub pitseri kogu kirjandusse, kui ta esineb nii massiliselt nagu meil, toimigu siis kirjanikud elukutselistena või asjaarmastajatena.\nTegin omas artiklis järgmise kokkuvõtte: Meie olud ei võimalda veel elukutselist kirjanikku. Kui mõni seda püüab olla, siis on ta sunnitud omas loomingus sunnitud arvestama ainelise olukorraga, millest järgneb loomingu tasapinna laskumine. Teiselt poolt on aga selge, et meie praegune arenemine ometi rohkem nõuab, kui ainult asjaarmastajat–kirjanikku. Looming tarvitab enam kui ühe inimese kogu elujõu, on sellepärast pöörane nõuda, et selleks jätkuks mingist ülejäägist mõne leivaameti kõrval. Ja ma näen siin ainult ühe pääsetee praegusest olukorrast: ühiskond peab aineliselt võimaldama elukutselise kirjaniku olemasolu. Ta peab lahendama selle küsimuse, võttes eeskujuks teisi väikesi kultuur–rahvaid. Ta ei pea hoolitsema mitte ainult rahvahariduse laialilaotamise, vaid ka selle materjaali muretsemise eest, mis on haridus, nimelt teaduse ja kunsti loomingu eest. Nii kaua, kui seda ei mõisteta, hoolitsetakse ainult meie kultuuri vormi, mitte aga sisu eest.\nSee on üldkultuuriline, kogu–rahvuslik, ühiskondlik küsimus. Ta nõuab põhjalikku läbikaalumist ja avameelset otsustamist. On kurb, kui sarnasel puhul küsimuse algatajat süüdistatakse ainult kirjanduse mõnitamises, tahtmatagi mõista tema tõelist püüet.\nKui ma õieti aru saan, siis näib A. Adsonile, nagu mõtleksin ma eriti meie luuletajaid, kõneldes kirjanduse "praktilisemaks" muutumisest. See aga oleks eksitus. Ma ei tea pea ainustki kirjanikku ka kõige suuremate kultuur-rahvaste hulgas, kes oleks võinud ära elada ainult oma lüürilise toodangu honoraarist. (Üleilmse kuulsusega Émile Verhaeren ei tahtnud leida oma viimasele luuletuskogule enam kirjastajatki!) Meie luuletajaist ei maksa ses suhtes rääkidagi, ei nüüd ega tõenäoliselt ka tulevikus. Kui mõni luuletaja kusagil näiliselt ometi on elanud omast kirjanduslikust tööst, siis on tal tingimata pidanud olema oskusi ka prosaistina, esseistina, tõlkijana. Olgu meie luuletaja kui "praktiline" tahes ("luuletagu" kas või ärikalendrite sabasid!) — iial ei suudaks ta sellest elada. Sellepärast on meie kirjanduse "äristumisest" rääkides kõige vähem põhjust mõelda just lüürikat. Või võiks sel puhul iseloomustava nähtusena märkida just lüürika vähenemist viimasel ajal ja lüürikute siirdumist proosa, essee ja tõlkimise alale.\nIgatahes on selge, et meie kirjanduses, nii proosas kui luules, tundub viimasel ajal mingit väsimust. Meie kirjanduslik looming jatkub praegu peaasjalikult vana inertsi tõttu või praktilistel nõuetel.\nJa minu arvates ei pääse meie sellest seisukorrast üle ainult vaikimisega. Niisama ka mitte sellega, kui mõni kaaskirjanik mind nende väidete pärast ristib "prokurööriks", nagu teeb seda Adson. Sel puhul ei või ma muud soovida, kui et lugija uuesti tähelepanelikult läbi loeks nii minu artikli "Loomingus" kui ka Adsoni oma "Aos". Siis selgub talle loodetavasti, kumb meist räägib prokurööri toonis: kas mina eesti kirjanduse või Adson minu puhul.\nSiis selgub ka vahest, kui vähe Adsonil on õigust mind esitada kogu meie praeguse kirjanikkude põlve mahategijana ja panna minu arvele järgmisi mõtteavaldusi: "Maha selle põlvega lõpulikult. Maha ja rist peale. Jäägem siis juba Aspede, Aunide, Pärnide ja nende sarnaste ametlikkude klassikute juure ning heitkem oma lootuse ning toetuse ankur "Uudismaade", "Urikivide" ja "Viisnurkade" tuleviku vetesse — nad, nii "klassikud" kui "noorurid", on juba vabad kõigist Aaviku ja Tuglase poolt märgitud pattudest."\nMisjaoks sarnased väänamised?\nMa loodan, et ma omi vaateid ja suhtumisi nii enne kui ka "Loomingus" küllaltki selgelt olen väljendanud. Ei peaks vist ka tundmata olema, kui kõrgelt ma olen hinnanud ja praegugi hindan meie kirjanikkude positiivist tööd viimase paarikümne aasta jooksul. Olen ka igatahes poole kauem kui Adson olnud oppositsioonis selle "laia publikuga", kelle häälekandjaks tahab mind nüüd teha seesama Adson. Vahest olen ka oma poolt teed aidanud raiuda sellele kirjanikupõlvele, kelle "au" nüüd Adson minu oletatud kallalekippumiste vastu niisuguse ägedusega kaitseb. Kuid need traditsioonid ei peaks minult ometi veel õigust võtma ka omi kriitilisi mõtteid selle kirjanduse kohta avaldada, kui seda mu veendumused nõuavad.\nIgatahes ei või ma selle vastu midagi, kui keegi minu poolt "Loomingus" ilmunud artiklit just tahab valesti mõista — olgu see "suur publik" või A. Adson. Selleks on alati võimalusi, püütagu ka kirjutada kui täpselt tahes. Kuid sarnase "vaba tahtmise" vastu ei maksa õieti ka mitte vaielda.


Canyoni rattad - kas need on head? - velo.clubbers.ee\nCanyoni rattad - kas need on head?\nLiitunud: 31. 08. 2020. 19:08\nPostitus Postitas SanderMTB » 07. 10. 2020. 16:07\nPlaan soetada mõne kuu pärast maanteeratas. Hetkel on silma jäänud Canyoni Ultimate CF SL 8 Disc.\nLink: https://www.canyon.com/en-ee/road-bikes ... be=BK%2FBK\nMis on teie kogemus Canyoni ratastega?\nScotti ratta puhul sõidaksin XL suurust, Canyon pakub L suurust. Oskab keegi nõu anda Canyoni raamide suurustega?\nPostitus Postitas PKT » 07. 10. 2020. 17:40\nEi seal mdagi halba ole, soodsamalt saab ehk kätte kui muidu poest samaväärne osta. Suuruste tabel peaks kodulehel olemas olema, kuid võid oma andmed ka otse neile saata, annavad oma soovituse. Mina ostsin kunagi nende soovituse järgi.\nPostitus Postitas KaupoR » 07. 10. 2020. 17:49\nneil on ju kodulehel ka vastav kalkulaator, kuhu paned paar mõõtu sisse ja saad sobiva raamisuuruse vastu. Vähemalt oli selline, pole viimasel ajal vaadanud\nPostitus Postitas ToomasL » 07. 10. 2020. 21:14\nOn küll head. On olemas isiklik kogemus- oman Canyon CF SLX-i.\nJuhuks kui otsid kinnitust, et ka maailma tipud julgevad selle firma toodanguga sõita, siis lisaks maailma parimatele triatleetidele kasutasid neid ka Katusha-Alpecin tiim. Nende kasutatud rattad on kodulehel hetkel müügis.\nRatta suuruse valikul tasub juhinduda kodulehel olevast kalkulaatorist.\nPostitus Postitas mart2 » 08. 10. 2020. 06:11\nOn head. Vähemalt minusugusele ning ega profitiimi just sepikule ei panda.\nKas konkreetne ratas just sulle sobib, see on muidugi iseasi, sest geomeetriad on raamidel erinevad.\nviimased aastad sõidan nii Canyoni mnt kui mtb rattaga. Mõlematega rahul. 11-aastasel al-raamiga maanteerattal oli tehasekaal 7,4kg, mis pole sugugi halb ka karboni kohta. MTB on 5 aastat ja karboraamiga, kaalu hetkel ei mäleta, kuid minu jaoks on seda rohkem kui suudan ära kasutada.\nPikkus 180 ja kaalu kõikuvalt 90-95.\nLisatud: Vabandust, unustasin tähtsama osa!\nEsimese Canyoni ostsin 2007 aastal Hollandis, kus üks rattapood oli kohaliku tiimi ratta-sponsor koostöös Canyoniga ning hoidis laos erinevaid Canyoni mudeleid näidisteks. Proovisin ja parajaks osutus just L suurus. Hiljem läks see ratas pojale (182cm), kes sõidab temaga ikka veel. Järgmised rattad vaatasin kodulehe tabeli järgi ning ka see andis 180cm-le suuruseks L - istuvad nagu valatud.\nKui oled Tartust, saaksid proovida.\nPostitus Postitas KaupoR » 08. 10. 2020. 07:53\nHambinil on muidugi oma seisukoht Canyoni kohta. Tundub, et üks roasting on maha võetud, kuid ühes videos saab Canyoni QA checklist kõvasti tuld ja tõrva: kaelakausilaagrite ja keskjooksu tolerantsid on ühel puhul ajuvabalt suur ja teisel puhul on lubatud auk väiksem kui Shimano BB tolerants lubab. Lisaks on QA lehel pooled lahtrid sisuliselt täitmata ja puudub kinnitus kas raam on PASSED või FAILED ning puuduvad ka allkirjad.\nTeisalt, Hambinilt on üldse raske positiivset hinanngut saada Isegi LOOK-i raami kallal juba teritas hambaid.\nPostitus Postitas Omiar » 08. 10. 2020. 08:45\nKvaliteet on ok, vähemalt harrastaja tasemel.\nSa vaatad Ultimate seeriat aga Eesti oludes kus on sile maa ja tõuse pole, peaks vaatama Aeroad poole:\nhttps://www.canyon.com/en-ee/road-bikes ... /2448.html\nSee on aga juba +1000 eurot kallim. Samas on Aeroad 8 puhul ka juba aero jooksud, mis ise maksavad >1000.\nNeed P1800 jooksud seal Ultimate all on ikka parajad paadiankrud.\nPostitus Postitas piffik » 08. 10. 2020. 08:57\nCanyoniga on see lugu, et kui ratas siiski mingil põhjusel ei peaks sobima (suurus või reaalses elus siiski ei meeldi), siis 30 päeva jooksul saad ratta tagasi saata. Mõned aastad tagasi sai just Ultimatega mõned sõidud tehtud ja siis siiski graveli kasuks otsustatud. Ehk siis saatsin Ultimate tagasi - ei mingeid probleeme sealt poolt, raha kanti tagasi.\nPostitus Postitas KaupoR » 08. 10. 2020. 09:05\n08. 10. 2020. 08:45\nCanyon rattaga võideti 2018. a maante meeste grupisõidu MM, 2017-2019 meeste CX MM, naiste 2019 CX MM, naiste 2019 MTB MM, X arv kordi on Canyoniga võidetud Ironman'i MM-tiitel. Ma ei tea suurt midagi enduro ja muudest rattadistsipliinidest. No ja kes ei teaks, kuidas Canyon Aeroad rattaga võideti mullu Amstel Gold Race. Seega kõlbab ka enamaks kui harrastajale\nPostitus Postitas Omiar » 08. 10. 2020. 09:18\n08. 10. 2020. 09:05\nCanyon rattaga võideti 2018. a maante meeste grupisõidu MM, 2017-2019 meeste CX MM, naiste 2019 CX MM, naiste 2019 MTB MM, X arv kordi on Canyoniga võidetud Ironman'i MM-tiitel. Ma ei tea suurt midagi enduro ja muudest rattadistsipliinidest. No ja kes ei teaks, kuidas Canyon rattaga võideti mullu Amstel Gold Race. Seega kõlbab ka enamaks kui harrastajale\nNagu sa ise välja tõid, siis kriitiliste sõlmede tolerantsid ei vasta alati normidele.\nProffidele selliseid kehva kvaliteediga raame ei saadeta ja harrastaja jaoks pole väga vahet kui just nagisema ei hakka.\nPostitus Postitas camouflage » 08. 10. 2020. 10:54\nväga head rattad, suurused küll natuke omamoodi, aga kodulehe kalkulaator on abiks. Garantii ja muu suhtlus toimub pareminigi kui mõne kohaliku rattapoega, küll aga on häiriv tarneaja küsimus. Need mudelid, mis laos olemas on, saadetakse kohe välja, aga need mudelid või suurused, mille tarneaeg on paari kuu pärast, võivad ka pool aastat hiljem kohale jõuda, kuna seoses mingite teiste tellimustega lükatakse sind järjekorras tahapoole või oodatakse mingi portsu tellimuste täitumist, et siis suurem partii teha. Ehk kui praegu tellida, siis peaks kevadeks kätte saama, aga kevadel tellides võib hooaeg vahele jääda. Muidu on väga hea hinna ja kvaliteedi suhtega rattad.\nPostitus Postitas raulk » 08. 10. 2020. 11:17\n08. 10. 2020. 06:11\nMina oma 183 cm-ga sõidan M suuruses canyon aeroad'ga, eraldistardi oma on aga hoopis S.\nPostitus Postitas rainerhq » 08. 10. 2020. 11:20\nMulle on ka mõõte vaadates mulje jäänud, et tuleks üks suurus väiksem võtta, sest raami pikkus ja kõrgus on suuremad kui teistel tootjatel.\n179cm, S suurus Aeroad.\nPostitus Postitas Kirsa » 08. 10. 2020. 11:43\nMa arvan, et rattad on väga head, ei ole neil viga midagi - aga ärge unustage, et hinnaeelist Canyonil pole. Kohalikust rattapoest levinud rattamarki ostes võib eeltellides arvestada 15-25% soodushinnaga, aga Canyoni puhul ei saa tavaliselt sentigi alla.\nMa arvan, et Eestis seda kõik teavad, aga internetiavarustes võrdlustestide videosid vaadates unustatakse see detail minu arust ära.\nPostitus Postitas KaupoR » 08. 10. 2020. 13:02\nKirsa, päris nii ei ole ikka. Lappasin eile just MOJ ajakirja ja jäi silma HE a'la carte reklaam. Sealt siia teemasse sobiv võrdlus:\n* Addict RC 30 (Ultegra meh., ketaspidurid): 3039 € (a'la carte -20% pakkumine)\n* Ultimate CF SL 8 Disc (Ultegra meh., ketaspidurid): 2699 € ilma igasuguse allahindluseta.\nKui öelda, et RC raam ja SL raam ei ole võrreldavad, siis veel üks võrdlus:\n* Addict RC 10 (Force AXS 2x12, süsinikjooksud, powermeter): 5039€\n* Ultimate CF SLX 8 Disc eTap (Force 2x12, süsinikjooksud, powermeter): 4999€. Vahe sööb ära transakulu aga Scott'i all on Syncrose jooksud, Canyon annab sulle DT Swiss ARC 1400 Dicut jooksud, mis omakorda keeravad kaalukausi jälle Canyoni poole.\nOtsides võib sattuda ka Canyoni outletis allahindlustele ja just poolteist nädalat tagasi lõppes Canyonil suur suvelõpu soodusmüük.\nPostitus Postitas PKT » 08. 10. 2020. 13:28\nKui kunagi endale Aeroad ostsin, siis tegin ikka korraliku hinna ja kvaliteedi analüüsi enne ära ja Canyon oli ikka tunduvalt odavam. Kvaliteedist ei ole nad kuidagi halvemad, kõik oleneb ikkagi mis seal küljes on. Praegu TdF osalejatest sõitsid sellega nii Movistar kui ka Team Arkea-Samsic. Varem sõitis sellega ka Taaramäe Katjushas. Neid vanemaid tippmudeleid saab isegi sealt osta ca 5k-ga. Suurustest niipalju, et ise kahtlesin kalkulaatori andmeil S ja M suuruste vahel, kuid Canyon'st soovitati hoopis XS-i. Ja tagantjärgi peab ütlema, et õige soovitus. Aeroadi puhul lisan niipalju, et ratas on kiire, kuid eeldab madalamat asendit ja ei ole vast nii mugav kui Ultimate. Kui sõidad pikemaid sõite ja/või hindad rohkem mugavust, siis soovitaks rohkem viimast.\nPostitus Postitas KaupoR » 08. 10. 2020. 13:39\nUus Aeroad on uue geomeetriaga (lühem ja kõrgem) ja sõiduasend on sisuliselt sama, mis Ultimate'l.\nPostitus Postitas mart2 » 08. 10. 2020. 13:47\nVabandan eelnevalt postitatud eksitava info eest - mnt ratas ei ole "L", vaid vanem tähis "58cm". Just vaatasin üle.\nKuid mtb on ikkagi L-raamiga.\nPostitus Postitas Omiar » 08. 10. 2020. 16:07\n08. 10. 2020. 13:02\nScotti raam on lightweight+aero, Canyon on ainult lightweight.\nAero on parem kui lightweight. Nii praegu räägitakse.\nLisaks, see Ultimate on sisuliselt 4-5a vana disain, sellepärast ta ongi veel odav. Uus Ultimate tuleb kindlasti kallim.\nSyncrose pöid on moodne - lai ja U profiil, töötab hästi. Vana malli ARC profiil oli vana juba siis kui see välja tuli. Seega mingit olulist eelist ei näe.\nMul on mõlemad jooksud olnud.\nÜtleks et Canyon ja Scott on üsna samas (mõistlikus) hinnaklassis. Cube on ehk tsipa odavam ja sealt allapoole suurti midagi pole mis kvaliteeti omaks ning Eestis mõistlikult kättesaadav oleks.\nPostitus Postitas brunz » 08. 10. 2020. 19:53\nPostitus Postitas Mati » 08. 10. 2020. 20:07\nTsainikud räägivad aerost, samas 40 suudavad pigistada vaid märkimisväärse pärituulega... get real\nIga tuntud (ja ka mõne vähem tuntud) tootja uued mudelid on täiesti ok. Juppide nüansse suudavad max rakendada profid ja vast mõned tippharrastajad.\nTahad olla põhimõtteliselt ultramoodne, siis võta wireless, disc ja tubeless (min 28mm).\nPostitus Postitas KaupoR » 08. 10. 2020. 20:20\nAerodünaamika mängib rolli ka väiksematel kiirustel kui 40. Väiksemat rolli aga siiski mitte olematut/märkamatut.\nPostitus Postitas SanderMTB » 08. 10. 2020. 20:26\nAga kui paigutada siis vastamisi need kaks (aero vs endurance ratas):\nhttps://www.canyon.com/en-ee/road-bikes ... be=BK%2FRD\nhttps://www.canyon.com/en-ee/road-bikes ... be=BU%2FBK\nKumb oleks siit parem variant? Kas aero sõiduasend on kergelt alla suunatud, seega pikemal sõidul mitte nii mugav? Kas Ultegra ja 105 vahe on suur?\nPostitus Postitas KaupoR » 08. 10. 2020. 20:30\n105 ja Ultegra vahet sa ilmselt ei erista. Kumb on parem? See oleks sama, mis küsida, kumb on parem: kas Škoda Fabia või Škoda Superb RS.\nPostitus Postitas Omiar » 08. 10. 2020. 20:36\n08. 10. 2020. 20:07\nPäris nii ikka ei ole.\nEestikad - keskmine kiirus 43,5kmh, pikkus 91km. Ei mäleta kui suur punt oli.\nKõikidel Filter lühikestel sõitudel keskmine kiirus 41-42kmh. Punt selline 50-70 sõitjat.\nJa need on keskmised ehk mineku korral on kiirused ka üle 50kmh 30s-60s kaupa. 40kmh+ lõigud on näiteks 10 minutilised.\nJa rattasõit on fun ikka siis kui natuke sõita ka jõuad isegi kui sportlikke eesmärke ei ole. Filtri sõitudel on sellist rahvast küll ja grupis kaasa sõita on ilmselgelt lõbusam kui kohe maha jääda. Iga W tuleb kasuks.\nPostitus Postitas KaupoR » 08. 10. 2020. 20:54\nMati käibki viimasel ajal rohkem jooksmas kui sõidab rattaga. Joostes ongi kiirused väiksemad\nPostitus Postitas Mati » 08. 10. 2020. 21:07\n08. 10. 2020. 20:36\n...Päris nii ikka ei ole. Eestikad - keskmine kiirus 43,5kmh, pikkus 91km. Ei mäleta kui suur punt oli. Kõikidel Filter lühikestel sõitudel keskmine kiirus 41-42kmh. Punt selline 50-70 sõitjat. Ja need on keskmised ehk mineku korral on kiirused ka üle 50kmh 30s-60s kaupa. 40kmh+ lõigud on näiteks 10 minutilised....\nOn ikka küll, pundis olen ka ise 40+ ära tiksunud ... seal ilmselt aero väga ei kõneta ka ... üksi, sina ja tuul\n08. 10. 2020. 20:54\nJaa, vot see on alles sport, tirrita pingutus, soovitan proovida ... a non-aero maantekale muuseas hankisin powermeetri, ilmselt läksin alt ...\nPostitus Postitas SK » 08. 10. 2020. 21:38\nCanyon on tore bränd, innovatsioon ja head komponendid. Alati on hea referentshinda vaadata, kui miskit osta plaanis.\nIgasuguse AEROga soovitan aga tšainikul ettevaatlik olla, sest enamus kangema toesega rahvas sõidab aeroraami peal seljast krõnksus nagu kreeka-e'ed ja vaevlevad nii näost kui jalast. Osta aero-raam ja lenksupikendus tõusuga peale panna pole ka mõtet. Lisaks on aero-raamid oma paksude torude ja jäikade ühendustega meie pinnatud teedel üsna ebamugavad - kogu vibratsioon tuleb läbi. Seega nagu alati, on igal vorstil kaks otsa...\nPostitus Postitas erko » 08. 10. 2020. 22:01\n08. 10. 2020. 20:30\nKaupo, see võib nii olla sama põlvkonna seeriate võrdluses. Pole proovida saanud. Aga minu kogemus R5700 105 ja R8000 Ultegra käikarite/shifteritega ütleb et erinevus on nagu öö ja päev Ultegra kasuks.\nSanderMTB kirjutas: ↑\n08. 10. 2020. 20:26\nKui sa ei ole 10+ tuhat km aastas sõitev harrastajast saavutussportlane siis võta pigem kõrgema asendiga mudel. Väsid vähem ja naudid protsessi oluliselt rohkem.\nPostitus Postitas PKT » 09. 10. 2020. 01:16\nNüüd siin probleeme ja ja arvamusi seinast seinani. Kõigil oma tõetera sees eh.Aga osta ära ja anna teada, kuidas tunne.\nPostitus Postitas piffik » 09. 10. 2020. 08:47\nNagu klassika - oled midagi välja valinud, aga siis lased teistel ennast mõjutada ja võid osta midagi, mis ei sobi. Suur hulk postitusi, aga mitte sõnagi sellest, milleks seda ratast vaja on. Palju sõidad? Kus sõidad? Võistled ka või otsid ratast, millega mugav niisama pikemaid ringe teha? Et kui nendele küsimustele vastatud, siis on valiku tegemine lihtne. Ultimate ikka ju race bike (pigem mägironimiseks), mugavamaks kulgemiseks on Canyonil Endurace.\nSelles suhtes Mati märkus asjakohane, et pea igasuguse 2000+EUR maksva ratta puhul enamikel juhtudel jääb sadula ja lenksu vaheline tihend komplekti nõrgimaks lüliks. Pigem valida siis ratas, millega on mugav sõita.\nPostitus Postitas SanderMTB » 09. 10. 2020. 14:16\nHea tähelepanek, jäi enne mainimata. Eesmärk kevad - sügis sõita kuus (olenevalt tingimustest) 700 - 1000km. Ehk siis poole aasta peale kuskil 4000km - 5000km kokku. Peamiselt nautida ise häid teid, pikemad endurance sõidud. Võistelda ei plaani. Eesmärk asuda kestvuspõhja alla laduma Iron Man 70.3ks.\nCanyoni Endurance seeria karbonraamiga mudelitest siis läheks see: https://www.canyon.com/en-ee/road-bikes ... be=BK%2FGY\nVõi oskab keegi samaväärset teise tootja ratast isiklikult soovitada?\nPostitus Postitas rainerhq » 09. 10. 2020. 14:56\nJah, Trek Domane. Olen sõitnud kahega kokku vist 5a, ei jõua ära kiita, töötab.\nPostitus Postitas brunz » 09. 10. 2020. 15:42\n09. 10. 2020. 14:16\nNo, kui sa juba 4000...5000km plaanid sõita ja Ironman-st räägid, siis sa küll mingi päris algaja pole ja ma pole kindel ka see "endurance seeria" ikka sulle on!\nKindlasti on erinevatel rattatootjatel raamid erineva jäikusega. Aga kui väita seda, et kõik aeroraamid on jäigad ja Eestis mõttetud, siis sellega ma kindlasti ei nõustu!\nMul on MNT ratastest olnud Schwinn, Bianchi, Cervelo, Colnago ja Canyon. See viimane aeroraamiga isend on mulle kõige parema sõidumulje jätnud ja mingi jäikuse või ebamugavuse tunnet küll pole ! Kuigi olen veits ülekaalus ja mitte kõige painduvam rattur\nLähiajal ma küll kindlasti "Endurot" ei plaani, vbl siis kui vanusenumber algab "5-ga"(hetkel 4-ga) või peaks tekkima seljahädad!\nPostitus Postitas erko » 09. 10. 2020. 16:32\nMa sattusin sel aastal Merida Reactole peale ning kiidan väga. Eelmine ratas oli vana Fuji SST, mis oli hirmsasti jäik ja närviline ning madala stack'i tõttu asend ikka üsna racing Reacto on tuntavalt mugavam ning kiirem ka\nVeloplus pakub neid.\nAga Canyoni osas leppige äkki brunziga midagi kokku kas ehk saad ära proovida. Siis kindel värk kas sobib või ei.\nPostitus Postitas mart2 » 09. 10. 2020. 17:21\nMinu vana Ultimate on pigem sarnane Endurance geomeetriaga. Olen sõitnud sellega kaks Ironmani ja kümmekond 70,3-e. Käetoed peale ja läheb mis mühinal. See natuke kõrgem asend on pikal trassil seljale parem ning ka jooksmiseks jätab jala paremasse "konditsiooni".\nKui sa just alla 4:30 poolikul ja alla 10 tunni pikal ei kavatse teha ning poodiumile ei taha trügida?\nJooksud peaksid nagunii vahetama, nii et odavama variandi pealt saad natuke raha-seemet kokku hoida ...\nPostitus Postitas digweed » 13. 05. 2022. 15:48\nTeistele ka infoks, et Canyoni L jäi 184cm juures natuke suureks.\nLiitunud: 28. 06. 2020. 14:06\nPostitus Postitas pwx » 13. 05. 2022. 16:44\n13. 05. 2022. 15:48\nPane siis mudel ja aastakäik ka juurde\nMõni Canyoni mudel M suuruses on teisest mudelist L suurusest suurem\nLisaks loeb jala sisepikkus, käte pikkus, stemi pikkus jne..\nPostitus Postitas digweed » 14. 05. 2022. 17:51\nPwx, 2018 Canyon Inflite AL SLX. Ratas müüdud.\nPostitus Postitas kalari » 24. 06. 2022. 20:22\nEi hakka uut teemat tegema, sobib siia küll: https://youtu.be/DG8RtjbjjE0\nPostitus Postitas erikr » 24. 06. 2022. 20:57\nEi. Pigem tänaste labaste laiatarbetehnoloogiate võimaluste süsteemne kasutamine koos toimiva kvaliteedisüsteemiga. Kui keegi ka teeb kosmost siis selle kohta ta videoid avaldada ei lase.\nLiitunud: 14. 12. 2021. 23:27\nPostitus Postitas HardiE » 24. 06. 2022. 21:37\nMa vist ei usaldaks oma ratast sellise mehaaniku kätte, kes sellist tööriista kasutab. Kui tööriist hakkab mehaanikut juhendama, siis mul on hirm, et mingil hetkel on tööriistad mehaanikutest targemad. Õigemini ma kardan, et järgmiseks tuleb tööjõukulu kokkuhoid.\nAga kui on ikka kindel, et mehaanikud ise ka ikka endiselt vähemalt samal tasemel on nagu varem, siis võibolla, et miks mitte, kui se nende tööd kergendab.


MTÜ tahab tõsta noorte teadlikkust alkoholi ohtudest - Saarte Hääl\nMTÜ tahab tõsta noorte teadlikkust alkoholi ohtudest (1)\nMTÜ Aadam ja Eeva taotleb hasartmängumaksu nõukogult 1378 eurot, et tõsta Saare maakonna õpilaste teadlikkust alkoholi kahjulikkusest, vähendamaks alkoholi tarbimist koolinoorte seas.\nNõustamiskeskuse hinnangul on alkoholist tulenevad kahjud Eestis rängemad kui teistes sarnase alkoholikultuuriga maades. Noorte alkoholitarbimine Eestis kasvab ja alkoholi tarvitamist alustatakse üha nooremana.\nUuringutulemused näitavad, et alkohol ei ole 15–16-aastaste noorukite seas vaid nädalavahetuse ajaviide. Küsitlusele eelnenud 30 päeva jooksul oli 53 protsenti õpilastest tarvitanud alkoholi ka koolipäevadel, kirjutas ühing sotsiaalministeeriumile saadetud taotluses.\nÜhingu hinnangul joovad ühe sagedamini end purju tüdrukud, mis on osaliselt seletatav traditsiooniliste soorollide mõju vähenemisega. Eesti koolide õpilaste seas on purjutajaid rohkem kui vene koolide õpilaste seas, eriti suur on erinevus eesti- ja venekeelsete tüdrukute vahel.\nTänavu oktoobrist kuni tuleva aasta maini läbiviidava projekti eesmärk on selgitada alkoholi kahjulikku toimet isiksuse kujunemisele, loovusele, tervisele, psüühikale ja tulevasele reproduktsioonile.\nLisatud: 02.08.2016 / 15:58\nKus kohas selles artiklis on info?\nMTÜ alles esitas projekti HMN-ile, rahastusotsus puudub.\nEhk on mõistlik avaldada teave siis, kui mõnda maakonna projekti rahastatakse ja tegevused tõesti tegevused käivituvad.\nPraegu jääb mulje ,et loengud hakkavadki toimuma oktoobri kuust.


Keha ja vaim Archives – Page 2 of 6 – Sille EluViis\nby Brena - 29/05/2018 29/05/2018\nKas me tegelikult oleme ikka nii intelligentsed ja iseseisvad, kui arvame? Oleme selle maakera (arvatavasti :D) kõige intelligentsem, arukam, targem jne liik, aga oleme ainukesed, kelle hulgas erinevad haigused, depressioon, stress ja sõltuvused epideemiliselt kasvavad. Kujutad sa ette lõvi, kes oleks sõltuvuses gasellide taga ajamisest? Mitte nende söömiseks, vaid lihtsalt, sest see on tema töö,\nby Brena - 03/04/2018 12/01/2020\nPaastumine – näljutamine või tervisele vajalik? (isiklik kogemus)\n(postitus on kirjutatud (ja sealsed kogemused jagatud) 2018. aasta aprillis, fakte on natuke täiendatud 2020. aasta jaanuaris) Suured pühad on jälle seljataga ja seetõttu tundus mullegi paslik üles tuua selline teema nagu paastumine. Olen aus, ma ei ole seda väga palju veel harrastanud, kuid nii palju, kui olen, on mul jagada nii mõndagi! Nimelt avastasin\nby Brena - 19/02/2018 19/02/2018\nMiks on depressioon aastaks 2030 number üks haigus? – Osa 1\nMa ei ole juba tükk aega midagi kirjutanud. Siia blogisse. Mul on enda tunnete väljendamiseks oma pisike päevik (mida kõigile soovitan ja millest järgmises postituses rohkem lugeda saad!) ning nagu ka hiljuti välja tuli, siis – luuletamine! Siia blogisse kirjutan tavaliselt siis, kui tunnen, et olen tegelemas millegagi, mille lugemisest ka Sinule, mu kallis lugeja,\nby Brena - 30/01/2018 31/01/2018\nMida me VaimuKeha konverentsilt õppisime?\nVaimuKeha konverentsist on nüüdseks möödunud umbes kümme päeva. Imelik on olla, kui see jälle (kolmandat korda) läbi sai. Selline pisike tühjus on sees, aga tean, et see täitub varsti, kuna ka uuel aastal korraldame Tallinnas veel vägevama konverentsi ja vahepeal toimub ka muid pisikesi üritusi. Tänases postituses teen pisikese kokkuvõtte sellest, mis minu jaoks kõigi\nby Brena - 23/01/2018 06/12/2019\nHakkasin elumuutvat võluvett jooma!\nEi, see ei ole see Võluvesi, mida kunagi Eesti poelettidelt leida sai, mida vist oli telepaatiliselt mõjutatud. Ma ei teagi, mis teema sellega täpselt oli! Aga siiski mitte. Ka soodaveest ma seekord ei räägi, kuigi ka sellel on oma tõepõhi all. Ma joon endiselt kraanivett, kuid miski on selle eriliseks teinud. Nimetasin selle ise võluveeks,\nby Brena - 29/12/2017 29/12/2017\nUusaastalubadused või soovide nimekiri?\nAasta lõpp on lähenemas ning sellega seoses on tähelepanu all ka uusaastalubadused. Osadel inimestel muidugi mitte, sest nad ei näe sellel mõtet või on nad korduvalt proovinud ning läbi kukkunud ja justkui polegi sellest mingit kasu. Ka mina olen viimastel aastatel lubadusi endale andnud (ja ka murdnud) ja nii koostan lubaduste nimekirja ka see aasta.\nby Brena - 13/12/2017 20/12/2019\nTerviseteadmised, mida igaüks meist vajab\nNagu sa ilmselt oled juba märganud, siis ma korraldan taaskord (juba kolmandat korda) sellist toredat üritust nagu VaimuKeha. Tänases postituses avan natukene seda, miks me oleme just sellised esinejad valinud ning miks meie Mai-Liisiga näeme sellise ürituse vajalikkust ja olulisust tänapäeva maailmas ja ennekõike Eestis. Korraldades üritust kolmandat korda on meil juba piisavalt kogemusi ja\nby Brena - 11/11/2017\nKes meist ei oleks kunagi selliseid vabandusi kasutanud? Põrgu päralt, ilmselt me kõik oleme neid lausa korduvalt kasutanud! Ükskõik, mille kohta. Trenni minek, tervislik toitumine, väljas käimine, lõbutsemine, küllaminek, poodiminek, isegi uue töö leidmine või äri alustamine jne. Mind ennast paneb imestama see, et ka mina endiselt vahel neid vabandusi kasutan. Vahel isegi nii, et\nby Brena - 25/10/2017 25/10/2017\nLugesin Kaisa viimast postitust väljaspoolt naerdes ja seestpoolt nuttes, kui taipasin, kui suur iva tema jutus tegelikult on. Me Kaisaga saame asjadest tegelikult sarnaselt aru, kuid meie väljendusviis on erinev. Seega, ma otsustasin tema postitusest inspireerituna (mitte motiveerituna – varsti näed ka, mis vahe neil on) kirjutada oma mõtted sellest, et kuhu see motivatsioon küll


Refleksoloogia — Tantralotus.ee\nRefleksoloogia ehk tsooniteraapia on lõdvestusteraapia mis põhineb avastusel, et organism peegeldab informatsiooni oma organite seisunditest jalatalla pinnale kindlatesse tsoonidesse. See teraapia kogub üha enam populaarsust ning põhineb mõistmisel, et kõik kehaosad on omavahel seotud kanaleid pidi, läbi mille voolab energia. Kui meie energiatase on madal ning pinged blokeerivad loomuliku voolamise, siis ei saa meie organsüsteem korralikult funktsioneerida. Mingi organi ala- või ületalitus väljendub vastavas tsoonis kas valuna, naha- või koemuutusena.\nTeraapia käigus masseerib refleksoloog kätega jalatalla all olevaid erinevaid piirkondi ning vastavaid muutusi (valu, nahamuutusi) leides saab informatsiooni organismi hetkeseisundist, aga ka kroonilistest ja läbipõetud haigustest. Oletatava probleemi puhul saadab organile vastava punkti puudutamine valuaistingu. Nende punktide mõjutamine stimuleerib närvilõpmeid ja vereringet, parandab organite tööd, samuti leevendab stressi ja pinget kehas.\nRefleksoloog ei anna ametlikku meditsiinilist diagnoosi, kuid kui mõni organ tundub väga haige olevat, soovitab ta kliendil pöörduda eriarsti poole.\nKui võrrelda üldmassaaži ja refleksoloogiat, siis üldmassaaž stimuleerib lihaseid ja närvipunkte ning parandab vereringet. Refleksoloogia mõjutab kogu organismi tervikuna, sh luustikku, lihaseid, veresooni, kõiki siseorganeid ning seede-, vereringe-, närvi-, hormonaal- ja lümfisüsteemi.\nTavalisimad probleemid, mille puhul abi saab:\nTugi- ja liikumiselundite probleemid\nainevahetuse ja soolestiku häired\nviljatus, PMS, klimakteerium\nRefleksoloogiat kasutatakse ka palju medikamentideta eneseabi ja koduravina.\nTeraapiat ei soovitata rasedale ning ka väga tõsiste haiguste all kannatajale (vähkkasvajad, aids, rasked psüühikahäired). Terapeuti tuleks informeerida võõrastest esemetsest kehas, kroonilistest ja arsti järelvalve all olevatest haigustest (astmast, diabeedist jt.)\nJoo palju vett! Seda on vaja selleks, et aidata kehal peale ravi mürkidest puhastuda\nÄra joo kohvi ega musta teed\nPuhka! Kui sa askeldad palju ja teed pingutust nõudvaid harjutusi, siis ei saa sa ravist täit kasu\nRefleksoloogia on osa põhimassaazist. Läbi eelneva vestluse kliendiga selgub täpselt, mida klient vajab ja soovib.


Avotu iela – Vikipeedia\nAvotu iela asendikaart\nAvotu iela või Avoti (tõlkes Allika tänav) on asum Lätis, Riia linna Latgale eeslinna osa pindalaga 1,815 km². Asub Maskavas forštatest põhjas, Grīziņkalnsist lõunas ja Centrsist idas. Asumis on 22 095 elanikku (2010).\nÜldiselt madala, kunagi soise ja allikarohke Avotu iela asumi kõrgeim koht asub Pērnavas iela piirkonnas ning ulatub 14 meetrit üle merepinna. Asumis asub 1936–1939 rajatud regulaarse planeeringuga Ziedoņdārzsi park.\nAsumi alad arvati Riia linna koosseisu 17. sajandil. Toona kavandasid rootslased Riia fortifikatsioonisüsteemide kaasajastamist ja seega oli kindluste jaoks vaja eeslinnade arvelt ruumi teha. Algul peeti piirkonda Maskavas forštate osaks.\nSuurem ehitustegevus algas asumis 19. sajandi algul. Toona rajati sinna hulgaliselt puidust maju. Sajandivahetusel tekkis asumisse ka Popovi mõis. Elanike majade juures olid toona juurviljaaiad, piirkonnas oli palju linnutiike. Hiljem hakati asumisse ehitama kivimaju. Asumis on osa maju Riia kesklinnale omases juugendstiilis, millega kuuluvad UNESCO maailmapärandi nimistusse. Asumis domineerib siiski funktsionalism ning suurem osa selle aladest kuulub kaitstava ala puhvertsooni. Piirkonna tähtsaim ettevõte on olnud firma Russobalt aastal 1869 rajatud vagunitehas.\nAvotu iela asumis asub Narvas iela (Narva tänav), lisaks asub seal Pērnavas iela (Pärnu tänava) lõunapoolne ots.\nAastal 1901 valminud gaasihoidla\nAvotu iela tänav\nPildid, videod ja helifailid Commonsis: Avotu iela\nPärit leheküljelt "https://et.wikipedia.org/w/index.php?title=Avotu_iela&oldid=5629019"\nLehekülje viimane muutmine: 12. mai 2020, 16:12


KINNITAGE SIRGED JUUKSED: KUIDAS SAAVUTADA VÄLIMUST - LAUARAUD\nPõhiline Lauaraud Kinnitage sirged juuksed: kuidas saavutada välimust\nSirgete juuste kinnitamine on dramaatiline, kuid samas lihtne. Saate seda kõigutada, olenemata sellest, kas teil on juuksed bobi või vöökohani, ja see on üllatavalt lihtne.\nÜlimate siledate, sirgete juuste jaoks.\nAllison Schmidt | 24. september 2016\nKinnitage sirged juuksed võib olla sama dramaatiline kui suured julged lokid. See soeng on nii mitmekülgne, saate seda kanda juhuslikult või mõne täpse stiiliga või seada see kõrgmoe välimuseks. Õppida, kuidas luua tihedaid sirgeid juukseid, on üsna lihtne ja see toimib igas pikkuses juustes, nii et saate neid kõigutada, olenemata sellest, kas teil on bobi või vöökohaga juuksed. Loe edasi, et teada saada, kuidas luua tihedaid sirgeid juukseid.\nKuidas saavutada tihedaid sirgeid juukseid\nSoojus alates triikrauad võib minna kuni 450 kraadini. See on teie juustele veidi röstine, põhjustades nende purunemist ja kahjustumist. Alustuseks veenduge, et kasutaksite alati kuumakaitset, näiteks Nexxus New Yorgi salongihooldus Promend kuumakaitset . See kaitseb teie juukseid kuumuse eest, kuna need jätavad teile läikivad, terve välimusega juuksed.\n2. Kasutage õigeid tööriistu.\nVõib ju tunduda, nagu oleks juuksetööriistale alla kõndides terve mets sirgendajaid. Teie ideaal juuksesirgendaja sõltub teie juuste tüübist ja stiilivajadustest. Üldiselt on titaanist valmistatud triikrauad ideaalsed paksude juustega inimestele, turmaliiniga kaetud sirgendajad aga ideaalselt, kui teil on lokkis või lokkis juuksed. Keraamilised juuksesirgendajad on ka teine populaarne variant, kuid need kuumenevad teadaolevalt väga kiiresti, nii et olge neid juustes ettevaatlik. Samuti peate veenduma, et teie sirgendav triikraud sobib teie käes hästi ja et see on ehitatud nii, et te ei saaks oma juukseid kuumuse vastuolusid.\n3. Seadke oma soojus.\nÜldine rusikareegel on, et mida õhemad või peenemad on teie juuksed, seda madalam peaks olema kuumus. Kui teil on väga peened juuksed ja sirgendate juukseid kõige kõrgemal kuumusel, see teeb juustele rohkem kahju kui kasu. Proovige juukseid madalal temperatuuril sirgendada ja liikuge üles ainult vajadusel.\nTõsiste sirgete juuste kinnitamiseks peate liikuma aeglaselt ja veenduge, et kõik juuksed oleksid olemas. Sirgendaja sirutades läbi juukseotste saate kiiremini siledamad lukud, kuid te ei saa sirgeid juukseid täiuslikult kinnitada. Lõigake juuste ülemine osa ära ja liikuge alt üles.\n5. Nurgad on olulised.\nJuukseid sirgendades veenduge, et teete kogu aeg ühe pideva käigu juurtest otsteni sama lameda nurga all. Teie lihasmälus võib olla juuste keeramine, et juuksed oma näo alla kõverduda või nurga alt eemale keerata, kuid see annab juustele rohkem tekstuuri ja lainetust.\nKui teie juuksed on veel jahtunud, veenduge, et te neid kogemata ei kortsutaks. Midagi nii lihtsat kui juuste sirgendamine pärast sirgendamist kõrva taha võib tekitada juustesse laine, mida on raske täielikult jahtuda. Kas olete kunagi näinud kulisside taga fotosid modellidest, kellel on kaardid juustes? Seda tehakse selleks, et nööpnõelad ei lööks juukseid. Kui peate pärast sirgendamist oma juuksed kindlasti näost välja pistma, lööge mängukaartide pakk välja ja laske neil minna.\n7. Pange juuksed paika.\nVeenduge, et te ei saaks lendu ega karda keskpäeva pärastlõunat, lukustades oma stiili seerumiga. The TRESemmé Keratini infundeeriv silendav seerum töötab kõigi lendurite silumiseks, muutes lukud ülimalt läikivaks ja siledaks.\nOtsite rohkem sirgete juuste ideid? Vaadake neid tuleb proovida sirgete juuste stiile .\nsoengud paksude laineliste juuste naissoost\nallahindlusi paksude lokkis pikkade juuste jaoks\nkasti punumiste kujundamise viisid 2016\nparim viis juustele kuklisse panna\n18 suurepärast lühikest bobi soengut, mis inspireerivad teie järgmist karbonaadi


Peaminister tõstis Skype’is pöidlad püsti - Paberleht - Tasuline - Virumaa Teataja\nVäike-Maarja valla esindajad kõnelesid peaminister Jüri Ratasega Skype'i vahendusel eriolukorrast ja selle õppetundidest. FOTO: Kristel Kitsing\nEriolukorra järel omavalitsusjuhtidega suhtlev peaminister Jüri Ratas võttis eile Skype’i vahendusel ühendust Väike-Maarja vallajuhtidega, et uurida, kuidas omavalitsus eriolukorra tingimustes toime tuli ning mida sellest õppis.\nPeaministriga vestlesid pärastlõunal volikogu esimees Hans Kruusamägi, vallavanem Indrek Kesküla, sotsiaalosakonna juhataja Ene Kinks ja Väike-Maarja gümnaasiumi direktor Marje Eelmaa. Pisut üle paarikümne minuti väldanud jutuajamisel räägiti nii õnnestumistest kui ka kitsaskohtadest, mida tulevikus vältida.\n“Kui rääkisime tulemustest, siis tänase (eilse – toim.) päeva seisuga on meie vallas koroonaviirusesse nakatunute arv null. Selle peale tõstis peaminister kaks pöialt püsti,” kõneles Indrek Kesküla. Vallajuhi ütlusel oli seejuures väga oluline roll heal koostööl kogukonnaga ja ta tõi näiteks omavalitsuse lasteaiad, kus käib 265 last.


Ohtlike kemikaalide ja neid sisaldavate materjalide kasutamise töötervishoiu ja tööohutuse nõuded – Riigi Teataja\nOhtlike kemikaalide ja neid sisaldavate materjalide kasutamise töötervishoiu ja tööohutuse nõuded - sisukord\nRT I, 26.03.2015, 16\n(1) Määrus kehtestab nõuded ohtlike kemikaalide ja neid sisaldavate materjalide kasutamisel eesmärgiga kaitsta nende ainetega kokkupuutuvate töötajate tervist.\n2) kemikaale, mis ei ole ohtlikud punktis 1 nimetatud kriteeriumide kohaselt, kuid mis oma füüsikaliste, keemiliste või toksiliste omaduste ja töökohas kasutamise või esinemise viisi tõttu võivad ohustada töötajate ohutust ja tervist, kaasa arvatud keemilised ohutegurid, millele on kehtestatud piirnormid Vabariigi Valitsuse 18. septembri 2001. a määrusega nr 293 „Töökeskkonna keemiliste ohutegurite piirnormid”.\n(5) Mõõtetulemuste üks eksemplar säilitatakse mõõtelaboris, teist säilitab tööandja 40 aastat. Kui tööandja lõpetab tegevuse, antakse mõõtetulemused üle kohalikule Tööinspektsioonile.\nKemikaali number Euroopa kaubanduslike\nkeemiliste ainete loetelus,\nChemical Abstracts Service'is,\nlubatud sisaldus valmistises\n(1) Tööandja on kohustatud korraldama ohtlike kemikaalide ja neid sisaldavate materjalidega kokkupuutuvate töötajate tervisekontrolli vastavalt töötervishoiuarsti ettekirjutusele. Vajadusel korraldatakse bioloogiline seire, mille käigus määratakse töötaja veres või uriinis kemikaali või tema metaboliidi sisaldus.\n(4) Töötajatel on õigus saada teavet oma tervisekontrolli tulemustest.\n(5) Tööandjal on õigus saada teavet piirangutest, millised on töötajale tööülesannete täitmiseks seatud tervise vastunäidustuste tõttu.\n(6) Tervisekontrolli andmeid säilitatakse töötervishoiuteenistuses 40 aastat pärast töötaja viimast kokkupuudet ohtlike kemikaalidega või neid sisaldavate materjalidega.\n(7) Tööandja on kohustatud arvestama töötervishoiuarsti ja teiste töötervishoiuspetsialistide soovitusi töökeskkonnast tuleneva ohu vähendamiseks.\n(8) Tööandja on kohustatud tervisekontrolli tulemuste alusel rakendama töötervishoiuarsti soovitusi, tagama vajalikud kaitse- ja ennetusabinõud ning seiresüsteemide töö.\n1 Nõukogu direktiiv 98/24/EÜ töötajate tervise ja ohutuse kaitse kohta keemiliste mõjuritega seotud ohtude eest tööl (EÜT L 131, 05.05.1998, lk 11–23), muudetud Euroopa Parlamendi ja nõukogu direktiiviga 2014/27/EL (ELT L 65, 05.03.2014, lk 1–7).


Vooremaa Palamuse veteransportlane tuli maailmameistriks\nPalamuse veteransportlane tuli maailmameistriks\nMaailmameistrivõistlused toimusid tõukamises. Euroopa meistri tiitlile võisteldi nii tõukamises, rebimises kui ka kahevõistluses. Eestlastest ainsana võistelnud Ülo Kuusk suutis kümne minuti jooksul tõugata 16 kilogrammi raskust sangpommi 121 korda, mis tõi talle nii Euroopa kui ka maailmameistri tiitli, ning rebida 255 korda, mis oli piisav tulemus Euroopa meistriks saamiseks. Maailmajao parim oli ta siis mõistagi ka kahevõistluses. Sellega tegi Kuusk endale ka vapustavalt toreda sünnipäevakingi, sest juhtumisi oli veteransportlasel võistluse ajal 60. sünnipäev.\nKokku oli 186 osalejat kümnest riigist. Võistlusest võtsid osa ka naised, kellest kaugeim külaline oli pärit Poolast. Kuigi mõõduvõtmine toimus Venemaal, oli meestest kaugeimana kohale tulnud külaliseks samuti venelane, kelle kodukohaks on Vaikse ookeani rannikul asuv Vladivostok.\nKuigi Arhangelsk asub Põhja-Jäämere ääres, oli seal ilm päikesepaisteline ning õhutemperatuur ootamatult suvine – nimelt 22 soojakraadi. Korralduse poolega jäi veteranist maailmameister väga rahule ning kiitis kohtunike tööd. Samuti ei saanud ta väita, et venelastel poliitilises mõttes midagi eestlaste vastu oleks.\n?Seal mind küll keegi fa?istiks ei sõimanud,? teatas Kuusk.\nKuusk on ka korra varem veteranide maailmameistriks tulnud. Ta avaldas heameelt selle üle, et Eestis on hakatud sangpommiga rohkem tegelema.\n?Rohkelt on järelkasvu ja seda eriti Pärnu kandis,? lisas ta. Samuti nentis Kuusk, et Baltikumis ja idanaabrite pool ei väärtustata veteranide sporti veel niisama palju kui Lääne-Euroopas, kus on see väga au sees. Ülo Kuusk osaleb ka detsembris Zaporo?jes toimuvatel rebimisvõistlustel. Seda ala peab ta oma tugevaimaks. Samuti kavatseb ta kaasa teha Lätis toimuvatel Euroopa meistrivõistlustel kahevõistluses.


Humoorikad apsud, mis oleksid peaaegu rikkunud kuninganna Elizabethi pulmapäeva - Persoon - sõbranna.ee\nHumoorikad apsud, mis oleksid peaaegu rikkunud kuninganna Elizabethi pulmapäeva\n11. aprill 2018, 18:20\nPrintsess Elizabeth ja prints Philip oma pulmapäeval aastal 1947.\nMõned pruudid tõlgendavad pulmapäeval juhtunud apse halva endena. Kuninganna Elizabeth aga polnud üks neist pruutidest.\nVanity Fair kirjutab, et Elizabethi «midagi laenatut», milleks oli tema vanaema teemantidega tiaara, murdus pooleks vaid mõned tunnid enne seda, kui ta pidi 1947. aasta novembris altari ette astuma. Tulevane monarh aga jäi rahulikuks ja seda rahulikkust tuleb seda enam hinnata, et Elizabeth oli toona vaid 21-aastane, tema pulmas oli 2000 külalist, kellest kümme olid kuningad ja kuningannad. Tseremooniat kandis aga üle BBC kuuele kontinendile, mis jõudis 200 miljoni inimeseni. Ja kuna tegemist oli esimese Briti kuningliku pulmaga, mida maailmas üle kanti, oleks kindlasti Elizabethile andestatud kerge närvilisus.\nElizabethi tiaaral oli sümboolne ja isiklik tähendus - traditsiooniliselt võivad vaid abielunaised kanda kroone ning pulm on esimene sündmus, kus Elizabeth tiaarat kandis. See konkreetne tiaara kuulus vanaemale, kuninganna Maryle ning selles oli kasutatud teemante, mille kinkis omal ajal talle kuninganna Victoria aastal 1893 pulmakingiks.\nPrintsessi ema soovitas tiaara lihtsalt välja vahetada, kuid Elizabeth ei tahtnud sellest midagi kuulda ning kuninglik juveliir parandas kiirelt peaehte ära. Ning kuigi parandustöö oli üsna edukas, on siiski pulmapiltidelt seda näha - üks koht on ebasümmeetriline.\nTiaaraga jamad ei lõppenud - nimelt avastas Elizabeth, et tema antiikne pärlikee oli ununenud St Jamesi paleesse, seega pidi kohale tormama printsessi erasekretär. Sekretär rekvireeris päästeoperatsiooniks Norra kuninga auto, kuid kuna liiklus oli rahvahulkade tõttu pöörane, pidi ta ikkagi kasutama kand-ja-varvas meetodit, et ehe ära tuua.\nÜlejäänud pidu möödus aga suuremate viperusteta ning on läinud ajalukku kui üks suursugusemaid kuninglikke pulmi.


sideoperaator - teema viimased uudised - PostimeesSoov.eeKV.eeosta.eeTartu PostimeesPärnu PostimeesSakalaVirumaa TeatajaJärva TeatajaValgamaalaneKanal2ReporterKukuMyHitsElmarKavaTänane lehtPostimeesArvamusMajandusMaailmTeadus ja tehnikaKultuurSportTarbijaNaineTervisIlmElu24Kõik loodTänane lehtEestiTallinnTartuTMWSoome 100SetoMaa EluKrimiKoduReisLemmik60+KoomiksPaberlehe PDFTeisipäev, 27. juuni 2017 |In English |На русском |Saada vihje |Tule tööle |ReklaamPostimeesTänane lehtPostimeesArvamusMajandusMaailmTeadus ja tehnikaKultuurSportTarbijaNaineTervisIlmElu24Kõik loodTänane lehtEestiTallinnTartuTMWSoome 100SetoMaa EluKrimiKoduReisLemmik60+KoomiksPaberlehe PDFPostimees > Teemad | Teavita veastsideoperaatorInfosideoperaator - Viimased uudisedT24Vaata, millisel operaatoril on rongis kõige kiirem internet (1)Tehnilise Järelevalve Amet (TJA) mõõtis reisirongides teekonnal Tallinnast Narvasse, Valgasse ja Pärnusse mobiilse interneti kiiruseid.\n22.06.2017, Maria ReinikEesti kasutajateni jõudis seniolematu kiirusega internet (2)Telia pakub alates tänasest Eesti esimese telekomioperaatorina koduinterneti paketti, mille üles- ja allalaadimiskiirus ulatub 1 gigabitini sekundis.\n15.03.2017, Aivar PauT24Lühinumbrile helistamise tegelik tasu ilmnes alles arvelTanel leidis telefoniarvet uurides sellelt ootamatu lahtri taksoteenuse kohta, sest nagu selgus, maksis paar korda takso lühinumbrile helistamine pisut üle ühe euro.\n08.09.2015, Maiken MägiT24Rongiinfo telefonile helistanutele makstakse raha tagasi\nAlates eilsest on rongiinfo telefon taas tasuline, kuid esimesel päeval helistajaid tasulisest kõnest ei informeeritud. Ettevõte lubab helistajatele raha tagasi maksta.\n02.09.2013, Hanneli RudiT24Mail.ee kliendid ei pruukinud eile sideoperaatorite arveid kätte saada\nMobiilifirmadel sattus eile arvete saatmise periood ühele ajale ning korraga väljastatud kümned tuhanded arved põhjustasid mail.ee meiliserveri ajutise ülekoormuse.\n11.01.2013, Kadri InselbergT24Sideoperaatorid lõpetasid «tasuta» telefonide reklaamimise\nJuba aastaid reklaamivad mobiilsideoperaatorid, et nendega liitudes saab mobiiltelefoni tasuta kauba peale, kuid tegelikult tähendab see kuni mitu aastat kestvat järelmaksulepingut. Nüüd on reklaamid tarbijakaitseameti eestvedamisel muudetud tagasihoidlikemaks.\n03.01.2013, Kadri InselbergT24Lugeja: olen sattunud sideoperaatorite sõja keskele\nToimetuse poole pöördus sideteenuseid vahendava ettevõtte Profex klient, kes tunneb, et on sattunud Profexi ja Elisa vahelise sõja keskele.\n26.11.2012, Kadri InselbergT24Šokiarved mobiilse neti eest jäävad peagi minevikku Eesti sideoperaatorid on asunud võitlusse šokiarvetega, mida inimesed välismaal mobiilse interneti kasutamise eest saada võivad, ja seavad üsna pea kõikidele mobiilikasutajatele 935-kroonise limiidi. 02.03.2010, Siiri Erala Telli Postimehe paberleht siitKuuluta Postimehe paberlehesLIITU POSTIMEHE UUDISKIRJAGAja ole kursis huvipakkuvate uudistega!LIITUE-posti aadressKalenderSudokuRistsõnaViimased uudised02:16Trump: USA-India suhted on tugevamad kui kunagi varem 01:51USA esindajatekoja komitee esimees taotleb rekordilist kaitse-eelarvet 23:59Brexiti inimõiguste pool jääb hoomamatuks 23:59Nahaarst Sirje Kaur selgitab: kas isetehtud päikesekreemi tasub usaldada? 23:59Liiklus saarte vahel kulges tõrgeteta 23:59Eerik-Niiles Kross: globaalne Eesti rahvusriik 23:59Venezuela poliitvange sunnitakse rooja sööma 23:59Raul Järg: Tallinna linnasüdame elustamine 23:59Välismaa lühiuudised 27.06. 23:59Venezuela rikkuritel käib pidu katku ajal 23:59Postimees 1938. aastal: maailm relvastub 23:59Laulukaare alt dirigendipulti 23:59Ametnikud ihkavad poliitikuilt stabiilsust 23:59Eestile terendab kolmas vähemusvalitsus 23:59ISIS annab Mosulis viimaseid lahinguid 23:59IT-firmad lähevad Hollywoodi 23:59Millal võiks vaimse tervise probleemide pärast töölt koju jääda? 23:55Jupiterist, virisemisest ja võiduihast 23:55Jeets debüteerib koos Sikuga autoralli MM-sarjas 23:55Millised on Kaia Kanepi võimalused jõuda Wimbledoni põhiturniirile? Kõik viimased uudised