Belgravia by Apollo Kauplused OÜ - Issuu\n1.\tTantsupõrandalt lahingusse\n2.\tJuhuslik kohtumine\n3.\tPerekondlikud sidemed\n4.\tKodus Belgrave’i väljakul\n6.\tMeie keskel on spioon\n7.\tHõivatud mees\n8.\tEluaegne sissetulek\n9.\tVanasti oli kõik teisiti\n10.\tMinevik tuleb tagasi\n1 TANTSUPÃ•RANDALT LAHINGUSSE\nNagu meile alatihti on õpetatud, on minevik tundmatu maa ja asjad käisid vanasti hoopis teisiti. See võib tõsi olla – öeldu maksab päris kindlasti moraali ja kommete, naiste rolli, aristokraatliku valitsuskorra ja igapäevaelu tuhandete pisiasjade kohta. Kuid on ka sarnasusi. Auahnus, kadedus, raev, ahnus, lahkus, isekus ja iseäranis armastus on alati olnud sama võimsad tõukejõud kui tänapäevalgi. See lugu jutustab inimestest, kes elasid kakssada aastat tagasi, kuid ometi oli paljugi sellest, mida nad soovisid ja mida vihkasid, ning suur osa nende hinges möllavatest kirgedest väga-väga sarnane nende draamadega, mida mängitakse maha meie ajal ja meie silme all ... Miski ei meenutanud, et see linn asetseb otse sõjatandri ääres; veel vähem meenutas see pealinna, mis koos maaga oli vähem kui kolme kuu eest ära kistud ühe kuningriigi küljest ja liidetud teisega. 1815. aasta juunikuist Brüsselit võinuks pidada lõbusaks linnaks, mille turud on täis värvikirevaid ja rahvarohkeid kaubalette ning mille laiadel bulvaritel vuravad kirjud lahtised tõllad, viies suursuguseid daame ja nende tütreid ülitähtsatele seltskondlikele üritustele. Keegi poleks osanud arvata, et keiser Napoleon marsib parajasti Brüsseli peale ja võib iga hetk linnaserva laagrisse jääda. Kõik see ei huvitanud eriti ka Sophia Trenchardi, kes otsusekindlal sammul, mis tema kaheksateistkümne eluaastaga põrmugi kokku ei sobinud, läbi rahvasumma marssis. Nagu hästi kasvatatud noorele neiule kohane, eriti välismaal viibides, saatis teda toatüdruk Jane Croft, kes oli kahekümne kahene, seega neli aastat vanem kui tema perenaine. Ehkki võis näha, et nad mõlemad on valmis teineteist kaitsma tõukleva rahvahulga eest, oli see ilmselt just Sophia, kes ei kavatsenud üheski olukorras risti ette lüüa. Ta oli ilus, isegi väga ilus, klassikalisel inglise 9\nmoel – blondide juuste ja siniste silmadega –, ent otsekui kristallist välja lõigatud huulejoon tegi kaugelt selgeks, et see tütarlaps siin ei vaja seiklustesse sööstmiseks mamma luba. „Tee kähku, muidu ta läheb ära lõunale ja meie käik on asjata.” Sophia oli jõudnud sellesse elujärku, mis tuleb läbida meil kõigil, mil lapsepõlv on lõppenud ja kogemusest alles ohjeldamata näiline küpsus tekitab tunde, et kõik on võimalik – kuni saabub tõeline täiskasvanuiga ja tõestab lõplikult, et nii see ei ole. „Ma kõnnin nii kiiresti, kui jaksan, preili,” pomises Jane, ja nagu selle kinnituseks paiskas vastu tõttav husaar ta tagasi, vaevumata peatuma, et vaadata, ega tüdruk viga ei saanud. „Siin ole nagu lahinguväljal.” Erinevalt oma noorest perenaisest ei olnud Jane iludus, kuid talle oli antud elavailmeline, tugevate joontega ja õhetav nägu, mis sobinuks, tõsi, rohkem külateele kui linnatänavale. Temagi oli omal kombel väga sihikindel ja meeldis selle poolest oma noorele emandale. „Ära ole nii kehvake.” Sophia oli peaaegu sihile jõudnud, ta pööras peatänavalt ühele õuele, mis võis kunagi olla karjaturg, kuid mis oli nüüd sõjaväe käsutuses ja näis olevat määratud varustuse laopaigaks. Suurtelt vankritelt laaditi maha tünne, kotte ja kaste ning veeti neid platsi ümbritsevatesse ladudesse; pidevalt vooris kohale kõigi rügementide ohvitsere, kes salkades ringi liikudes omavahel nõu pidasid ja mõnikord tülitsesid. Loomulikult äratas piltilusa neiu ja tema toatüdruku kohaleilmumine teatud tähelepanu, jutusumin nõrgenes ja peaaegu lakkas hetkeks. „Palun ärge tehke endale tüli,” ütles Sophia rahulikult ringi vaadates. „Ma tulin oma isa, härra Trenchardi juurde.” Üks noormees astus lähemale. „Preili Trenchard, kas te teate, kuhu minna?” „Tean küll. Suur tänu.” Sophia kõndis peamaja pisut imposantsema sissepääsu juurde ja läks, võdisev Jane sabas, trepist üles teisele korrusele. Siin seisis mitu ohvitseri, kes nähtavasti ootasid jutule pääsemist, kuid sellisele rutiinile ei osanud Sophia end allutada. Ta tõmbas ukse lahti. „Sina oota siin,” lausus ta. Jane taganes, tundes meeste uudishimust pigem rõõmu. Tuba, kuhu Sophia sisse astus, oli suur, valge ja avar, seal seisis ilus poleeritud mahagonipuust kirjutuslaud ja teised samas stiilis mööbli tükid, kuid siiski oli tegemist pigem äriruumi kui klubiga, kohaga, 10\nkus teha tööd, mitte kaarte mängida. Ühes toa nurgas rääkis keegi paks, varastes neljakümnendates mees hiilgavas univormis ohvitseriga. „Kes kurat tuleb mind segama?” Ta pöördus järsult ringi, kuid tütart nähes ta ilme muutus ja vihapunasele näole valgus armastav naeratus. „Jah?” küsis ta. Kuid tüdruk silmitses ohvitseri. Isa noogutas. „Kapten Cooper, palun vabandage mind.” „Kõik on hästi, Trenchard ...” „Trenchard?” „Härra Trenchard. Kuid me peame täna õhtuks jahu saama. Minu ülemus käskis mul sõna anda, et ma ilma selleta tagasi ei tule.” „Ja mina annan teile sõna, härra kapten, et teen kõik, mis minu võimuses.” Ohvitser oli ilmselgelt ärritunud, kuid pidi sellega leppima, sest midagi enamat võtta ei olnud. Peanoogutuse järel ta lahkus ja isa jäi tütrega kahekesi. „Kas sa said selle?” päris ta varjamatu innuga. Tema innukuses oli midagi võluvat: korraga oli see kerekas, kiilanev ülemametnik sama elevil kui laps jõuluõhtul. Ülima aeglusega, hetkest viimast välja pigistades, avas Sophia käekoti ja võttis sealt ettevaatlikult paar neljakandilist kriitkartongist kaardikest. „Ma sain kolm,” teatas ta oma triumfi nautides, „ühe sulle, teise mammale ja kolmanda endale.” Mees kahmas kaardikesed enda kätte. Kui ta oleks ka kuu aega ilma söömata-joomata olnud, poleks ta toitu või vett haaranud suurema õhinaga. Vasegraafikas trükis oli lihtne ja elegantne.\nPreili Sophia Trenchard on oodatud\nRICHMONDI HERTSOGINNA RESIDENTSI Blanchisserie tänav 23 neljapäeval, 15. juunil 1815\nTõllad\tTants Kell kolm\tKell kümme\nHärra Trenchard põrnitses kutset. „Ma loodan, et lord Bellasis lõunas tab samuti seal?” „Hertsoginna on tema tädi.” „Õigus küll.” „Ja lõunasööki ei toimu. Igatahes mitte suurt. Lihtsalt perekonnaliikmed ja mõned inimesed, kes nende juures elavad.” „Nad ütlevad alati, et lõunasööki ei ole, aga enamasti ikkagi on.” „Sa ei arvanud ju, et meid sinna kutsutakse?” Trenchard oli sellest unistanud, kuid mitte uskunud. „Ei, ei. Olen väga rahul.” „Edmund ütles, et kunagi pärast keskööd tuleb õhtusöök.” „Ära nimeta teda Edmundiks kellegi teise kuuldes peale minu.” Kuid ta oli taas rõõmus ja hetkelise pettumuse hajutas mõte kõigele sellele, mis neid ees ootab. „Sa pead ema juurde tagasi minema. Tal on nüüd iga minut kallis.” Sophia oli veel liiga noor ja täis põhjendamatut enesekindlust, et mõista, millise vapustava saavutusega ta tegelikult oli maha saanud. Kuid neis asjus ühtlasi praktilisem kui tema puuga pähe saanud papa. „Pole enam aega midagi tellida.” „Kuid on aega asjad moekaks kohendada.” „Ta ei taha minna.” „Ta läheb, sest on vaja.” Sophia hakkas ukse poole liikuma, kuid siis torkas talle veel midagi pähe. „Kunas me talle ütleme?” küsis ta isale otsa vaadates. Viimast tabas küsimus ootamatult ja ta hakkas oma kuldse uuriketiga mängima. See oli kummaline hetk. Asjad olid justkui samamoodi kui minuti eest, ent ometigi oli meeleolu ja atmosfäär kuidagi muutunud. Igale kõrvaltvaatajale olnuks selge, et isa ja tütre vestlusteema on äkitselt tunduvalt tõsisem kui rõivaste valimine hertsoginna ballile minekuks. Trenchard vastas rõhutatult. „Mitte kohe. Seda asja tuleb ajada korralikult. Peame vastutuse enda peale võtma. Aga mine nüüd. Ja saada see laterdav idioot sisse tagasi.” Tütar tegi, nagu kästud, ja lipsas toast välja, kuid James Trenchard jäi tema äraolekul endiselt veidralt mõtlikuks. Tänavalt kostis karjumist, ta läks akna juurde ja nägi all üht ohvitseri kaupmehega vaidlemas. 12\nSiis avanes uks ja sisse astus kapten Cooper. Trenchard noogutas talle. Töö tahtis tegemist. Sophial oli õigus. Ema ei tahtnud ballile minna. „Meid kutsuti vaid sellepärast, et keegi rääkis talle augu pähe.” „Mis tähtsust sel on?” „See on nii tobe,” raputas proua Trenchard pead. „Me ei tunne seal kedagi.” „Papa tunneb.” Oli hetki, mil omad lapsed Anne Trenchardil hinge täis ajasid. Nad olid ennast täis, kuid elust teadsid vähe. Isa oli neid lapsest saadik hellitanud ja neile kõike lubanud, kuni nad hakkasid oma head elu enesestmõistetavaks pidama ega mõelnud selle peale enam üldse. Nad ei teadnud midagi vaevast, mida nende vanemad olid pidanud nägema oma praegusele positsioonile tõusmiseks, ent ema mäletas iga viimast kui sammu sellel teel. „Ta tunneb mõnd ohvitseri, kes tulevad talle töö juurde korraldusi andma. Need ohvitserid omakorda on hämmingus, leides end jagamas ballisaali mehega, kes varustab nende sõdureid leiva ja õllega.” „Ma loodan, et sa ei kõnele sel viisil lord Bellasisega.” Proua Trenchardi ilme mahenes pisut. „Kullakene,” ütles ta tütre kätt pihku võttes. „Ära ehita õhulosse.” Sophia tõmbas käe ära. „Loomulikult sa ei usu, et tal võiksid olla ausad kavatsused.” „Vastupidi, ma olen kindel, et lord Bellasis on aumees. Ja päris kindlasti äärmiselt meeldiv.” „Tore siis.” „Aga, laps, ta on krahvi vanim poeg, koos kogu vastutusega, mida selline positsioon kaasa toob. Ta ei saa valida naist ainult oma südame hääle järgi. Ma ei ole pahane. Te mõlemad olete noored ja hea välimusega ning sa oled tegelenud väikese flirdiga, mis pole kumbagi kahjustanud. Seni.” Rõhk viimasel sõnal andis selgelt märku, mida ta silmas peab. „Kuid see peab lõppema enne, kui hakkavad levima ohtlikud jutud, Sophia, sest muidu oled sina kannataja pool, mitte tema.” 13\n„Ja see ei ütle sulle midagi? See, et ta hankis meile kutsed oma tädi juurde ballile?” „See ütleb mulle, et sa oled ilus tüdruk ja ta tahab sulle headmeelt teha. Londonis poleks tal selline asi õnnestunud, kuid Brüsselis varjutab kõike sõda ja normaalsed reeglid ei kehti.” See viimane ärritas Sophiat iseäranis. „Kas sa tahad öelda, et normaalsete reeglite järgi meie hertsoginna sõprade seltskonda ei kõlbaks?” Proua Trenchard oli mõnes mõttes sama kõva kivi kui ta tütar. „Täpselt seda ma tahan öelda, ja sa tead isegi, et see on tõsi.” „Papa ei nõustuks sinuga.” „Sinu isa on maha käinud pika tee, pikema, kui suurem osa inimesi ettegi oskaks kujutada, ja nii ei näe ta neid loomulikke barjääre, mis keelavad tal veel kaugemale minemast. Ole rahul sellega, kes me oleme. Su isa on väga edukas olnud. Sa peaksid selle üle uhke olema.” Uks avanes ja sisse astus proua Trenchardi toatüdruk, käes õhtukleit. „Kas tulin liiga vara, proua?” „Ei-ei, Ellis. Tule sisse. Me olimegi lõpetanud, eks?” „Kui sa nii ütled, mamma,” kostis Sophia ja lahkus toast, kuid tema lõuahoiak ei andnud küll märku, nagu oleks ta alla vandunud. Rõhutatult vaiksest viisist, millega Ellis oma toimetuste kallale asus, oli ilmne, et ta põleb uudishimust vaidluse põhjuste üle, kuid Anne lasi tal mõne minuti vaevelda, enne kui suu lahti tegi, sellal kui Ellis tema pärastlõunakleidi paelu valla päästis, nii et ta selle õlgadelt maha võis libistada. „Meid kutsuti viieteistkümnendaks Richmondi hertsoginna juurde ballile.” „Ei või olla!” Mary Ellis oli oma tunnete varjamisel tavaliselt enam kui meisterlik, kuid see jahmatav uudis tabas teda ootamatult. Ta kogus end kiirelt. „See tähendab, me peame siis otsustama midagi teie kleidi asjus, proua. Kui asjad on nõnda, siis ma pean jõudma selle ette valmistada.” „Mis sa arvad sellest tumesinisest siidkleidist? Pole sel hooajal eriti kandnud. Ehk leiad kuskilt natuke musta pitsi kaelusele ja varrukatele ning kohendad natuke pidulikumaks.” Anne Trenchard oli praktilise meelega naine, kuid edevusest ka mitte täielikult vaba. Tema figuur 14\noli endiselt hea, profiil puhtajooneline ja juuksed kastanpruunid, nii et teda võis kahtlemata kenaks pidada. Ta oli sellest teadlik, kuid ei lasknud sel teadmisel end lolliks teha. Ellis lasi põlvili ja tõmbas lahti õlekarva taftist õhtukleidi, et perenaine võiks sellesse sisse astuda. „Ja mis saab ehetest, proua?” „Ma pole selle peale mõelnud. Eks ma kannan neid, mis mul on.” Ta pööras teenijannale selja, et viimane saaks hakata kleiti seljalt kullatud nõeltega kinni panema. Jah, ta oli Sophiaga karm olnud, kuid ei kahetsenud seda. Sophia hõljus unistustes nagu ta isagi, ja kui unustada ettevaatus, siis võivad unistused inimesele häda kaela tuua. Peaaegu tahtmatult Anne naeratas. Ta oli öelnud, et James on maha käinud pika tee, kuid vahel ta kahtles, kas Sophia üldse teab, kui pika. „Ma oletan, et see oli lord Bellasis, kes hankis ballikutsed?” küsis Ellis, tõstes pilgu Anne Trenchardi jalge juurest, kus ta perenaise susse vahetas. Teenijanna märkas otsemaid, et küsimus pahandas proua Trenchardi. Miks peaks üks toatüdruk valjul häälel arutlema, kuidas nad on sattunud sellisesse olümposlikku külaliste nimekirja? Või täpsemalt öeldes – miks neid üleüldse kuskile kutsuti? Proua jättis vastamata ja tegi, nagu poleks kuulnudki. Kuid küsimus sundis teda järele mõtlema nende Brüsseli elu veidruse üle ja meenutama, kuidas asjad olid muutunud sestpeale, kui James oli silma jäänud suurele Wellingtoni hertsogile. Vastas tõele, et ükskõik kui vihased taplused ei käinud ümberringi ja ükskõik kui tühjaks polnud maa riisutud, James oskas alati kuskilt mingeid varusid välja võluda. Hertsog kutsuski teda Võluriks ja seda ta ka oli, või vähemalt näis olevat. Kuid see edu oli vaid tagant õhutanud tema üle määrast soovi ronida ühiskonnapüramiidi astmeile, mis polnud talle määratud, ja tema sotsiaalne karjäär muutus aina kaelamurdvamaks. James Trenchard, turukaupmehe poeg, kellega Anne oli abiellunud isa keelust hoolimata, pidas maailma kõige loomulikumaks asjaks, et neid võõrustab hertsoginna. Anne oleks nimetanud mehe ambitsioone naeruväärseks, kui neil poleks olnud üleloomulikku omadust ikka ja jälle tõeks saada. Anne oli saanud tunduvalt parema hariduse kui tema abikaasa – nii nagu see ühe kooliõpetaja tütre puhul olema pidigi – ja kui nad 15\nkohtusid, oli ta mehest peajagu üle, kuid nüüdseks, nagu ta teadis, oli James temast ammu mööda läinud. Anne oli isegi hakanud endalt küsima, kui kaua ta mehe peadpööritava tõusuga sammu jõuab pidada; võib-olla peaks ta laste suureks saades tõmbuma hoopis mingisse lihtsasse maamajja ja jätma ta üksinda mäest üles rühkima? Ellis loomulikult mõistis perenaise vaikimisest, et on midagi valesti öelnud. Esmalt mõtles ta, et peaks proua rahustuseks midagi meelitavat ütlema, kuid otsustas siis vait olla ja lasta tormil lihtsalt vaibuda. Uks avanes ja James vaatas sisse. „Sophia rääkis, jah? Poiss tegigi asja ära.” Anne vaatas teenijannale otsa. „Tänan, Ellis. Ehk tuleksid natukese aja pärast tagasi.” Ellis lahkus. James ei suutnud naeratust tagasi hoida. „Sa kritiseerid mind, et püüdlen oma seisusest kõrgemale, aga kui toatüdrukut ära saadad, siis teed seda nagu hertsoginna ise.” „Loodetavasti mitte,” nähvas Anne. „Milles asi? Mis sul tema vastu on?” „Mul ei ole tema vastu mitte midagi – sel lihtsal põhjusel, et ma ei tunne teda ja sina ka ei tunne.” Anne lisas sellele absurdsele ja ohtlikule nonsensile teadlikult realisminoodi. „Me ei tohiks lasta ennast sellele õnnetule naisele kaela määrida ega hõivata tema ülerahvastatud ballisaalis kohti, mis kuuluksid õigusega mõnele tema tuttavale.” Kuid James oli liiga elevil, et ennast ümber veenda lasta. „Sa ei mõtle seda ometi tõsiselt?” „Mõtlen küll, aga ma tean, et sa ei kuula mind.” Tal oli õigus. Polnud lootustki mehe rõõmu jahutada. „Mõtle, milline võimalus see on, Annie. Kas tead, et hertsog ise tuleb ka? Kaks hertsogit koguni. Minu ülemus ja perenaise abikaasa.” „Kuuldavasti.” „Ja valitsevad vürstid ka.” Ta pidas vahet, suurest erutusest lõhkemas. „James Trenchard, kes alustas Covent Gardeni turuputkas, peab ennast valmis seadma, et tantsida vürstinnadega.” „Sa ei kutsu ühtki neist tantsule. Sa paneksid meid vaid piinlikku olukorda.” „Eks me näe.” 16\n„Ma mõtlen tõsiselt. Halb on juba seegi, kuidas sa Sophiat julgustad.” James kortsutas kulmu. „Sa ei usu, aga poiss mõtleb seda tõsimeeli. Olen selles kindel.” Anne raputas läbematult pead. „Pole siin midagi kindlat. Lord Bellasis võib ise arvata, et mõtleb seda tõsiselt, aga Sophia ei küüni lihtsalt temani. Poiss ei ole iseenda peremees ja sellest ei saa tulla midagi tõsist.” Väljast kostis mingit kära ja Anne läks asja uurima. Tema magamis toa aknad avanesid laiale ja rahvarohkele tänavale. All marssisid mööda mingid veripunastes kuubedes sõdurid, päikesekiired kuldsetelt tressidelt vastu peegeldamas. Kui veider, mõtles ta, kõikjal ümberringi võib näha vahetuid sõjamärke, kuid meie vaidleme siin mingi balli üle. „Ma ei ole selles nii kindel,” keeldus James niisama lihtsalt oma unistustest loobumast. Anne pöördus tagasi toa poole. Tema abikaasal oli ilme nagu nurka surutud nelja-aastasel poisil. „Aga mina olen. Ja kui see mõttetus talle mingeid kannatusi peaks põhjustama, siis süüdistan ma neis sind.” „Ole lahke.” „Ja mis puutub vaese noormehe hullutamisse, nii et ta tädilt kutsed välja lunis, siis see on kirjeldamatult alandav.” Jamesile sai küllalt. „Sa ei riku seda ära. Ma ei lase sul seda teha.” „Mul pole vaja midagi rikkuda. See asi läheb ise rikki.” Sellega jutuajamine lõppes. James marssis välja, et õhtusöögiks ümber riietuda, ja Anne helistas kella, et Ellis tagasi tuleks. Anne polnud endaga rahul. Talle ei meeldinud tülitseda, kuid kogu episoodis oli midagi kõhedust tekitavat. Talle meeldis tema praegune elu. Nad olid rikkad, edukad, Londoni kaubandusringkondades kõrge au sees, ja ometi kippus James seda kõike hävitama, soovides aina rohkem ja rohkem. Nüüd tõugatakse Anne lõpututesse tubadesse, kus neid ei armastata ega hinnata. Ta peab jutlema meeste ja naistega, kes salamisi – või isegi mitte salamisi – neid põlgavad. Ja kõike seda just siis, kui nad ilma Jamesi püüdlusteta võinuksid elada mugavalt ja lugupeetult. Kuid isegi kõigele sellele mõeldes teadis ta, et ei suuda oma abikaasat tagasi hoida. Mitte keegi ei suudaks. Selline oli James Trenchardi loomus. 17\n* Richmondi hertsoginna ballist on hiljem nii palju kirjutatud, et see on omandanud otsekui mõne keskaegse kuninganna kroonimispidustuste ülevuse ja majesteetlikkuse. See on figureerinud igat sorti ilukirjanduses ja iga visuaalne kujutis sellest vastuvõtust on olnud suurejoonelisem kui eelmine. Henry O’Neilli 1868. aastal valminud maalil kujutatakse balli tohutu suures rahvast täis saalis, mida ääristavad võimsad marmorsambad, ja nende vahel esmapilgul sajad kurbusest ning hirmust itkevad külalised, kes näevad välja uhkemad kui Drury Lane’i teatri koor. Nagu paljude ikooniliste ajaloohetkede puhul oli ka siin tegelikkus hoopis teistsugune. Richmondid olid tulnud Brüsselisse osalt majanduslikel põhjustel – et mõne aasta välismaal veetes elamiskulusid kokku hoida –, osalt solidaarsusest oma suure sõbra Wellingtoni hertsogiga, kes oli Brüsselisse oma peakorteri rajanud. Richmondile endale kui endisele sõjaväelasele oli antud ülesanne organiseerida Brüsseli kaitset, kui peaks juhtuma halvim ja vaenlane linna tungima. Ta võttis ülesande vastu. Hertsog teadis, et tema töö on eeskätt administratiivne, kuid ka see töö tahtis tegemist ja pakkus rahuldust teadmisega, et nii annab temagi oma panuse sõjalisse jõupingutusse ega ole lihtsalt juhuslik pealtvaataja. Nagu ta väga hästi teadis, oli selliseid linnas küllalt. Paleesid oli Brüsselis napilt ja enamik juba hõivatud, nii et nad pidid lõpuks leppima varem moodsale tõllassepale kuulunud hoonega Blanchisserie tänaval, mis tähendas „pesumaja” ja andis Wellingtonile põhjust ristida nende uus residents Pesulaks – see nali tegi Richmondi hertsogile rohkem nalja kui tema naisele. Saal, mida me praegu nimetaksime tõllassepa esitlusruumiks, kujutas endast avarat küünilaadset ehitist peauksest vasakul, kuhu pääses läbi väikese kontoriruumi, kus kunded kunagi kauplesid polstri ja muu pakutava lisavarustuse üle, ent mis Richmondi kolmanda tütre, leedi Georgiana Lennoxi mälestustes on moondunud „eestoaks”. Kunagise tõldade esitlussaali seinad olid kaetud võreroosidega ja ruum tervikuna kuulutatud ballipidamiseks kohaseks. Richmondi hertsoginna oli kogu pere mandrile kaasa võtnud ja kuna eriti tema tütred janunesid millegi põneva järele, otsustati korraldada 18\npidu. Juuni alguses lahkus Napoleon, kes oli aasta algupoole Elbalt pagendusest põgenenud, Pariisist, ja asus liitlaste armeed otsima. Hertsoginna oli küsinud Wellingtonilt, kas sellises olukorras on sobilik peo korraldamisega jätkata, ja talle kinnitati, et on küll. Täpsemalt öeldes oli see Wellingtoni selgesõnaline soov, et balli ettevalmistused jätkuksid inglasliku külmaverelisusega, tõendades, et isegi daamid ei hooli lähenevast Prantsuse keisrist niipalju, et loobuda oma lõbustusest. Otse vastupidi, kõik oli parimas korras ... „Ma loodan, et see ei ole viga,” ütles hertsoginna kahekümnendat korda viimase tunni jooksul, heites pilgu peeglisse. See, mida ta nägi, meeldis talle väga: kaunis varases keskeas naine elevandiluukarva siidis, endiselt suuteline pilke püüdma. Teemandid olid suurepärased, isegi kui sõbrad kahtlustasid, kas originaalid üldiste kokkuhoiumeetmete raames mitte koopiatega pole asendatud. „Seda on nüüd juba hilja arutada.” Richmondi hertsogile tegi natukene nalja leida end sellisest olukorrast. Nad olid tulnud Brüsselisse pigem suurilma eest pagema, aga üllataval kombel oli suurilm nendega kaasa tulnud. Ja nüüd korraldab tema abikaasa balli, mille külaliste nimekirjale poleks Londonis võrdset, ja seda hetkel, kui linn valmistub kuulama prantslaste kahurimürinat. „Lõunasöök oli väga maitsev. Õhtusööki ma küll enam süüa ei jõua.” „Küll sa jõuad.” „Ma kuulen vankrimürinat. Peaksime alla minema.” Ta oli meeldiv mees, see hertsog, sooja südamega ja kiindunud isa, keda tema lapsed jumaldasid, ja ühtlasi küllalt tugev, et valida endale kaasaks üks kurikuulsa ja oma veidrustega Šotimaal aastaid kuulujutte põhjustanud Gordoni hertsoginna tütardest. Hertsog teadis, et paljude arvates võinuks ta teha lihtsama valiku ja võib-olla olnuks ta elugi lihtsam, kuid kokkuvõttes ta ei kahetsenud. Tema naine oli ekstravagantne – selle vastu ei saanud keegi vaielda –, kuid heasüdamlik, ilus ja tark. Hertsog oli rahul, et oli valinud just tema. Väikesesse kabinetti, Georgina eestuppa, mille kaudu külalised pidid ballisaali sisenema, olid jõudnud juba mõned varased kutsutud. Floristid oli suure töö ära teinud, üles olid seatud suured roosade 19\nrooside ja valgete liiliate vanikud, tolmukad korralikult ära lõigatud, et säästa naisi õietolmuplekkidest, taustaks kõrged rohelised lehed, nii et tõllassepa maja omandas suurejoonelisuse, mida sel päevaajal polnud, ja arvukad helendavad kandelaabrid kallasid kõigele oma kergelt värelevat valgust. Hertsoginna õepoeg, Bellasise vikont Edmund, vestles Georgianaga. Noored kõndisid üheskoos Georgiana vanemate juurde. „Kes need inimesed on, keda Edmund teid kutsuma sundis? Miks me neid ei tunne?” Lord Bellasis segas vahele. „Pärast tänast õhtut tunnete.” „Sa ei ole just väga vastutulelik,” lausus Georgiana. Hertsoginnal olid omad kahtlused ja ta kippus oma suuremeelsust kahetsema. „Loodan, et su ema ei ole mu peale pahane.” Hertsoginna oli Edmundile pikemalt mõtlemata kutsed andnud, kuid hetkelise järelemõtlemise peale otsusele jõudnud, et õde saab ta peale tõesti väga pahaseks. Otsekui olnuks tegemist märksõnaga, kostis kammerhärra hääl: „Härra James Trenchard abikaasaga. Preili Sophia Trenchard.” Hertsog heitis pilgu uksele. „Sa ei ole ometi Võlurit kutsunud?” Naine näis kohkunud. „Wellingtoni peavarustaja. Mida tema siin teeb?” Hertsoginna vaatas õepojale karmilt otsa. „Wellingtoni hertsogi varustaja? Ma olen kutsunud ballile jahukaupmehe?” Lord Bellasis ei lasknud ennast nii kergesti rööpast välja lüüa. „Kallis tädi, sa oled kutsunud hertsogi ühe kõige truuma ja tõhusama abimehe tema võitluses võidu nimel. Minu meelest peaks iga aus britt olema uhke, kui ta võib härra Trenchardi oma kodus vastu võtta.” „Edmund, sa vedasid mind alt. Ja mulle ei meeldi, kui mind lolliks tehakse.” Kuid noormees oli juba läinud saabujaid tervitama. Hertsoginna jäi abikaasale otsa põrnitsema. Mehele tegi tema pahameel nalja. „Kallis, ära vahi mind niimoodi. Mina ei kutsunud neid. Sina kutsusid. Ja sa pead möönma, et ta näeb hea välja.” Vähemalt see vastas tõele. Sophia polnud iial kaunim olnud. Rohkem kõnelemiseks aega ei olnud, sest Trenchardid jõudsid nendeni. Anne avas esimesena suu. „See oli teist väga kena, hertsoginna.” 20\n„Pole kõneväärt, proua Trenchard. Ma saan aru, et te olete olnud väga lahke mu õepoja vastu.” „Lord Bellasist on alati meeldiv näha.” Anne’i valik oli täkkesse läinud. Tema väärikas figuur tuli sinises siidis esile ja Ellis oli leidnud servadesse õmblemiseks peent pitsi. Ta teemandid ei kaalunud üles just paljude kohalviibijate omi, kuid olid täiesti respektaablid. Hertsoginna tundis, et leebub tasapisi. „Eks elu kodust kaugel ole noortele meestele raske,” ütles ta üsna viisakalt. James oli samal ajal võidelnud kindla veendumusega, et hertsoginna poole tuleb pöörduda vormeliga „Teie Heldus”. Isegi pärast seda, kui ta naine oli seda kasutamata rääkinud ja keegi polnud seda nähtava solvanguna võtnud, polnud ta ikkagi päris kindel. Ta avas suu ... „Oo, kas see pole mitte meie Võlur,” lausus Richmond üsna joviaalselt naeratades. Kui ta oligi seda kaupmeest oma kabinetis kohates üllatunud, siis ei näidanud ta seda kuidagi välja. „Kas mäletate, kuidas me tegime plaane juhtumiks, kui reservväelased lippude alla kutsutakse?” „Mäletan väga hästi, Teie ... neid teie plaane, see tähendab. Härra hertsog.” Ta ütles need kaks viimast sõna nagu omaette lausena, millel polnud midagi tegemist ülejäänud vestlusega. Mispeale talle tundus, nagu oleks ta peegelsiledasse tiiki kivi visanud. Mõne kohmaka hetke jooksul piinles ta oma kohmaka väljendusviisi ringlainetuses. Kuid siis rahustas teda Anne’i naeratus ja peanoogutus ning keegi ei paistnud häiritud olevat, mis oli suureks kergenduseks. Anne võttis ohjad enda kätte. „Kas tohin esitleda oma tütart Sophiat?” Sophia tegi hertsoginnale reveransi ja viimane silmitses teda pealaest jalatallani, nagu ostaks õhtusöögiks põdrakintsu, mida ta tegelikkuses loomulikult kunagi ei teinud. Ta nägi, et tüdruk on ilus ja omamoodi elegantne, kuid ainus pilk tema isale meenutas hertsoginnale teravalt, et see asi on välistatud. Ta pelgas palavalt, et õde saab sellest õhtust kuulda ja süüdistab teda noorte julgustamises. Aga Edmund ei võinud seda ometi tõsiselt mõelda? Ta oli arukas poiss ja polnud kordagi vähimatki pahandust tekitanud. „Preili Trenchard, tahaksin küsida, kas võin teid ballisaali saata?” Edmund üritas kutset esitades jahedat hoiakut teeselda, kuid ei petnud 21\nsellega oma tädi, kes oli maailma asjades kaugelt liiga kogenud, et lasta end eksitada abitust näitlemisest. Hertsoginna süda vajus saapasäärde, kui ta nägi tüdrukut kätt poisi käevangu libistavat ja paari siis sosinal juteldes eemalduvat, nagu kuuluksid nad juba teineteisele. „Major Thomas Harris.” Keegi päris hea välimusega noor mees kummardas parajasti võõrustajatele, samal ajal kui Edmund tema nime hõikas. „Harris! Ei lootnud sind siin näha.” „Inimene peab ju ometi lõbutsema,” vastas noor ohvitser Sophiale naeratades, millele viimane samaga vastas, nagu oleksid nad kõik täie enesestmõistetavusega sama seltskonna liikmed. Siis kõndisid nad Edmundiga ballisaali, saatjaks Edmundi tädi murelik pilk. Ta oli sunnitud tunnistama, et nad moodustasid kauni paari: Sophia blond ilu tõi Edmundi tumedad lokid ja selgepiirilised näojooned kuidagi eriti esile, ning noormehe karmid huuled lohukesega lõua kohal naeratasid. Hertsoginna tabas abikaasa pilgu. Mõlemad mõistsid, et olukord on kontrolli alt väljumas. Võib-olla oligi juba väljunud. „Härra James ja leedi Frances Wedderburn-Webster,” kuulutas kammerteener ning hertsog astus sammu ettepoole, et tervitada järgmisi saabunuid. „Leedi Frances, küll te näete kena välja.” Hertsog märkas murelikku pilku, mille ta naine noortele armunutele järele saatis. Kindlasti leidus ju mingi nõu, kuidas Richmondid võisid selle asja ära klaarida. Kuid hertsog nägi oma naise ärevat ilmet ja kummardus talle lähemale. „Ma räägin temaga pärastpoole. Ta on arukas poiss. On vähemalt siiani alati olnud.” Hertsoginna noogutas. Jah, seda tuli teha. Asi sirgeks rääkida, kui ball on läbi ja tüdruk läinud. Uksel toimus liikumine ja kammerteenri kõlav hääl teatas: „Tema kuninglik kõrgus Oranje vürst.”* Peremehele ja perenaisele lähenes meeldiva välimusega noor mees ning hertsoginna tegi pulksirge seljaga sügava õukonnareveransi. Wellingtoni hertsog ilmus alles napilt enne keskööd, kuid ei teinud oma hilinemisest ise mingit numbrit. James Trenchardi suurimaks rõõmuks heitis hertsog pilgu ballisaali, märkas teda ja astus ligemale. * Tulevane Hollandi kuningas Willem I.\n„Mis toob meie Võluri täna õhtul siia?” „Tema Helduse kutse.” „Oo, tõesti? Vedas teil. Ja kas õhtu on möödunud meeldivalt?” James noogutas. „Jaa, Teie Heldus. Kuid päris palju räägitakse Bonaparte’i edasiliikumisest.” „Seda ma usun, põrgu päralt. Kas ma pean arvama, et see võluv daam seal on proua Trenchard?” Hertsog valitses ennast kahtlemata väga hästi. Isegi Anne’i närv vääratas, kui tulnuks kasutada tiitlit „hertsog”. „Teie Helduse tasakaalukus mõjub nii rahustavalt.” „Nii see mõeldud ongi.” Hertsog naeris lühidalt ja pöördus ühe lähedalseisva ohvitseri poole. „Ponsonby, kas te tunnete Võlurit?” „Aga muidugi, härra hertsog. Ma veedan suure osa oma ajast härra Trenchardi kabineti ukse taga, oodates, millal saan oma meeste nimel seda ja teist paluda.” Kuid ta naeratas. „Härra Trenchard, kas tohin teile tutvustada Sir William Ponsonbyd? Ponsonby, ja see on Võluri abikaasa.” Ponsonby kummardas kergelt. „Loodan, et ta on teiega lahkem kui minuga.” Anne naeratas, kuid enne kui ta vastata jõudis, ühines nendega Richmondite tütar Georgiana. „Kogu saal kumiseb kuulujuttudest.” Wellington noogutas elutargalt. „Nii see paistab jah.” „Aga kas need vastavad tõele?” Georgiana Lennox oli hea välimusega tüdruk, tal oli selge ja aval nägu ning tema ärevus vaid rõhutas ta küsimuse siirust ja ohtu, mis nende kõigi pea kohal rippus. Esimest korda muutus Wellingtoni ilme peaaegu süngeks, kui ta tüdruku ülespööratud silmisse vaatas. „Ma kardan, et jah, leedi Georgiana. Paistab, et homme peame neile vastu marssima.” „Kui õudne.” Georgiana pööras pilgu tantsupõrandal keerlevatele paaridele, enamasti noored paraadmundrites mehed, kes lobisesid ja naersid oma partneritega. Kui paljud neist läheneva võitluse üle elavad? „Millist rasket koormat teil kanda tuleb.” Ka Anne Trenchard silmitses tantsivaid mehi. Ta ohkas. „Paljud neist noormeestest surevad lähimate päevade jooksul ja kui me tahame seda sõda võita, siis ei saa me seda vältida. Ma ei kadesta teid.” 23\nKuuldes oma varustusülema naise suust – kelle olemasolust ta enne käesolevat õhtut vaevalt teadlik oli – midagi sellist, oli Wellington meeldivalt üllatunud. Mitte igaüks ei mõistnud, et sõda pole üksainus au ja kuulsus. „Tänan teid, proua, selle mõtte eest.” Sel hetkel katkestas nende jutu torupillikoori äkiline jorin ja tantsijad kadusid põrandalt, et teha ruumi Gordoni mägilastele. See oli hertsoginna coup de théâtre,* mille ta oli välja nuianud nende ülemalt, tuues ettekäändeks oma Gordonite vere. Kuna mägilaste rügemendi oli loonud kahekümne aasta eest tema kadunud isa, ei olnud väeosa ülemal võimalik keelduda, ja ta vastas, et täidab meeleldi hertsoginna palve. Ajalugu pole jäädvustanud tema tõelist arvamust olukorra kohta, kus tal tuli laenata oma mehi tõmbenumbriks ballile, mis toimus Euroopa saatust otsustava lahingu eelõhtul. Igatahes mõjus meeste etteaste südantsoojendavalt kõigile kohalviibivatele šotlastele ja lõbustas nende inglise naabreid, kuid välismaalased olid nähtavalt jahmunud. Anne Trenchard jälgis, kuidas Oranje vürst oma adjutandi poole kõõritas ja torupillide kriiskamise peale silmi pööritas. Kuid mehed hakkasid ringselt liikuma ja peagi võitis nende tantsusammude kirg ning jõulisus kahtlejate südame, tõmmates seltskonna lõpuks nii kaasa, et isegi vana Saksamaa rabatud vürstid hakkasid end liigutama, kaasa hõikama ja käsi plaksutama. Anne vaatas mehele otsa. „See tundub nii hirmus, et nad peavad enne kuu lõppu vaenlasega võitlusse minema.” „Kuu?” kordas James ja naeris mõrult. „Pigem küll nädala.” Ta ei jõudnud veel lõpetada, kui uks paiskus lahti ning balliruumi marssis noor ohvitser, kes polnud mallanud saapailt porigi pühkida ja nüüd kiirelt oma ülemuse, Oranje vürsti juurde tõttas. Ta kummardas ja ulatas talle ümbriku, mis otsekohe kõigi tähelepanu köitis. Vürst noogutas, tõusis püsti ja läks Wellingtoni juurde. Ta ulatas sõnumi talle, kuid hertsog libistas selle lugemata vestitaskusse ja kammerhärra kuulutas välja õhtusöögi. Anne naeratas halvast eelaimusest hoolimata. „Tema enesevalitsus on imetlusväärne. See võib olla tema armee surmaotsus, kuid ta riskib pigem sellega, kui et näitab välja väiksematki muret.” * Üllatusnumber.\nJames noogutas. „Teda juba naljalt rööpast välja ei löö, seda küll.” Kuid ta märkas, et tema naise kulm on kortsu tõmbunud. Rahvahulgas, mis söögisaali poole suundus, kõndis Sophia endiselt vikont Bellasise kõrval. Anne püüdis oma närveldamist mitte välja näidata. „Ütle talle, et ta sööks koos meiega või vähemalt ükskõik kelle teisega.” James raputas pead. „Ütle ise. Mina ei hakka ütlema.” Anne noogutas ja läks noorte juurde. „Lord Bellasis, te ei tohi lasta Sophial end monopoliseerida. Teil on siin saalis nii palju sõpru, kes kõik oleksid rõõmsad, kui saaksid teie uudiseid kuulata.” Kuid noormees vaid naeratas. „Ärge kartke, proua Trenchard. Ma olen seal, kus ma soovin olla.” Anne’i hääl muutus jäigemaks. Ta lõi kokkuvolditud lehvikuga oma vasaku peopesa pihta. „See on väga kena, mu lord. Kuid Sophia peab oma reputatsiooni kaitsma ja teie lahke tähelepanu võib selle ohtu seada.” Oli liiga palju loota, et Sophia vait püsiks. „Mamma, ära muretse. Soovin, et sa mind usaldaksid.” „Soovin, et võiksin seda teha.” Anne hakkas oma rumalukese, armastusest narri ja ennast täis tütrega vesteldes juba kannatust kaotama. Kuid ta tajus, et nii mõnigi paar jälgib neid, ja tõmbus tagasi, et mitte avalikult omaenda lapsega vaielda. Mõnevõrra vastu oma abikaasa tahtmist valis ta vaikse kõrvallaua ja istus sinna mõne ohvitseri ning nende abikaasade seltsi, et jälgida koos viimastega märksa hiilgavamat seltskonda saali keskel. Wellington oli pandud leedi Georgiana Lennoxi ja ühe hurmava olendi vahele, kelle tumesinise õhtukleidi sügava lõikega dekolteed kaunistas hõbetikand. Loomulikult kandis ta imekauneid teemante. Naine naeris vaoshoitult, lastes paista pimestavvalgeil hambail, ja vaatas hertsogit läbi oma tumedate ripsmete pooleldi silmanurgast. Oli ilmne, et leedi Georgiana jaoks oli see võistlus üsna väsitav. „Kes on see naine, kes istub hertsogi paremal käel?” küsis Anne abikaasalt. „Leedi Frances Wedderburn-Webster.” „Muidugi. Ta tuli kohe pärast meid. Ta paistab hertsogi huvis väga kindel olevat.” 25\n„Tal on selleks põhjust,” vastas James kergelt silma pilgutades ja Anne uuris kaunitari suurema huviga. Juba mitmendat korda pani teda imestama, kuidas sõjaoht ja surma lähedus panevad hindama võimalusi, mida pakub elu. Siin saalis riskis päris mitu paari oma maine ja isegi tulevikuga, et vaid nautida pisukest rõõmu, enne kui pasunad hüüdma hakkavad ning nad teineteisest lahutavad. Uksel toimus mingi liikumine ja ta pööras pilgu sinnapoole. Varem nähtud kuller oli tagasi, porised ratsasaapad endiselt jalas, ja taas sammus ta Oranje vürsti juurde. Nad rääkisid mõne sõna juttu, misjärel vürst püsti tõusis ja Wellingtoni juurde läks, kummardus ning viimasele midagi kõrva sosistas. Seekord sai seltskonna tähelepanu täielikult köidetud ja üldine vestlus hakkas soikuma. Wellington tõusis püsti. Ta ütles midagi Richmondi hertsogile ja nad hakkasid juba saalist lahkuma, kui Wellington peatus. Trenchardite hämmastuseks vaatas ta ringi ja tuli seejärel nende juurde, rabades sellega kõiki lauasistujaid. „Teie. Võlur. Kas saaksite kaasa tulla?” James hüppas püsti, loobudes otsekohe õhtusöögist. Mõlemad ülejäänud olid pikka kasvu mehed ja tema näis nende kõrval nagu väike trullakas jokker kahe kuninga vahel – mida ta tegelikult oligi, nagu Anne endale tunnistama pidi. Mees tema vastas laua taga ei suutnud varjata oma imetlust. „Proua, teie abikaasa paistab küll olevat hertsogi usaldusalune.” „Nii see näib tõesti olevat,” kostis proua Trenchard, kuid tundis end kord ka oma mehe üle uhke olevat, mis oli meeldiv tunne. Kui mehed garderoobi ukse avasid, leidsid nad eest öösärki valmis seadva ehmunud toapoisi, kes pead tõstes avastas end tõtt vahtimas kõrgema ülemjuhatajaga. „Kas me võiksime hetkeks seda tuba kasutada?” küsis Wellington ja toapoiss lasi peaaegu õhku ahmides jalga. „Kas teil on mõni korralik piirkonnakaart?” Richmond pomises, et on küll, tõmbas riiulilt suureformaadilise köite ja avas selle Brüsseli ning Brüsseli ümbruse koha pealt. Wellington hakkas valla päästma raevu, mida ta ennist söögisaalis nii õnnestunult varjata oli suutnud. „Jumal küll, Napoleon on mind tolaks teinud. Oranje sai juba teise sõnumi, seekord parun Rebecque’ilt. Bonaparte on marssinud mööda Charleroi – Brüsseli maanteed ja läheneb.” Ta 26\nkummardus kaardi kohale. „Mina andsin oma armeele käsu koguneda Quatre Bras’s, kuid seal me teda ei peata.” „Võib-olla peatate. Teil on enne koitu veel mõned tunnid aega.” Richmond ei uskunud oma sõnu rohkem kui Wellington. „Ja kui ei peata, pean temaga võitlema siin.” James ajas kaela õieli. Hertsogi pöidlaküüs peatus väikese küla kohal nimega Waterloo. See tundus veidralt ebareaalne, et minut pärast vaikset söömist kuskil tagumises nurgas oli ta äkki Richmondi hertsogi garderoobis koos tema ja vägede ülemjuhatajaga – keset sündmusi, mis muudavad kõigi nende elu. Ja siis pöördus Wellington esimest korda pärast tuppa sisenemist otse tema poole. „Võlur, ma vajan teie abi. Mõistate? Me läheme kõigepealt Quatre Bras’sse ja seejärel peaaegu kindlasti ...” Ta pidas vahet, et kontrollida kaardilt nime. „Waterloosse. Võrdlemisi imelik nimi, et saada surematuks.” „Kui keegi võib selle surematuks teha, siis Teie Heldus.” Jamesi suhteliselt lihtsas arsenalis leidus ka komplimente, millega ta eksis harva. „Aga kas teil on piisavalt informatsiooni?” Wellington oli professionaalne sõjamees, mitte vusserdav amatöör, ja seda James imetles. „On. Ärge muretsege. Me ei saa lüüa moonapuuduse tõttu.” Wellington vaatas talle otsa. Ta peaaegu naeratas. „Te olete nutikas mees, Trenchard. Te peate oma annet kasutama, kui sõda on läbi. Usun, et teil on eeldusi kaugele jõuda.” „Teie Heldus on väga lahke.” „Aga te ei tohi lasta seltskondlikel kõlinatel-kulinatel ennast segada. Teie olete neist üle – või peaksite olema – ja väärt rohkem kui enamik noist paabulindudest seal ballisaalis. Ärge seda unustage.” Ta näis lausa kuulvat, kuidas sisemine hääl talle ütleb, et aeg on käes. „Kuid aitab. Peame ennast valmis seadma.” Kui nad uuesti välja ilmusid, oli seltskond juba kihevil ja võis kaugelt näha, et uudised on kohale jõudnud. Lilledest täidetud ruumid, mis õhtu hakul olid nii elegantsed ja lõhnasid nii hästi, olid nüüd täis südantliigutavaid jumalagajätustseene. Emad ja tüdrukud nutsid avalikult, klammerdudes oma poegade ja vendade külge, abikaasade ja armsamate külge, loobudes igasugusest katsest teeselda külma verd. Jamesi 27\nhämmastuseks jätkas orkester mängu ja mõned paarid isegi tantsisid, ehkki oli raske aru saada, kuidas nad keset hirmu ja halamist seda suutsid. Anne oli tema juures enne, kui ta naist rahvasummast otsima jõudis hakata. „Me peame minema,” ütles James. „Pean otse pealattu minema. Panen sinu ja Sophia tõlla peale ja lähen ise jala.” Anne noogutas. „Kas see on otsustav lahing?” „Kes teab. Aga ma usun küll. Me oleme endale juba nii palju aastaid iga nagina puhul korrutanud, et see on nüüd lõpulahing, aga seekord ma tõesti usun, et on. Kus Sophia on?” Nad leidsid ta hallist, kus ta lord Bellasise käte vahel nuttis. Anne tänas mõttes ümberringi voogavat kaost ja segadust, et see nende rumalust ja ebadiskreetsust varjas. Bellasis sosistas midagi Sophiale kõrva ja andis ta emale üle. „Hoolitsege tema eest.” „Tavaliselt ma seda teengi,” tähendas Anne noormehe palvest pisut haavunult. Kuid noormehe enda kurbus tüdrukust lahkumise pärast ei lasknud tal Anne’i hääletooni märgata. Ta heitis oma kiindumuse objektile viimase pilgu ja kiirustas kaasohvitseride salgas minema. James oli ära toonud nende sallid ja keebid ning nüüd tammusid nad uste poole pressivas inimsummas. Hertsoginnat ei olnud kuskil näha. Anne loobus teda otsimast ja otsustas, et kirjutab hommikul, ehkki eeldas tunnustavalt, et sellises olukorras ei pööra hertsoginna seltskondlikele pisiviisakustele erilist tähelepanu. Lõpuks jõudsid nad eeskotta, välisuksest välja ja viimaks tänavale. Siingi oli ummik, kuid väiksem kui majas. Mõned ohvitserid istusid juba sadulas. Anne jälgis keset möllu salamisi Bellasist. Teener oli talle hobuse toonud ja hoidis valjaid, kuni peremees sadulasse hüppas. Anne jäi neid hetkeks vaatama. Bellasis paistis pilguga kedagi otsivat, ent kui see oli Sophia, siis ta pilk teda ei leidnud. Täpselt selsamal hetkel kuulis Anne kedagi selja taga õhku ahmivat. See oli tema tütar, kes vahtis üht gruppi ohvitsere. „Mis on?” Anne ei tundnud neist ühtki. Kuid Sophia raputas vaid pead, ehkki oli raske aru saada, kas kurvalt või ehmunult. „Sa ju tead, et ta peab minema.” Anne võttis tütrel õlgade ümbert kinni. „Asi pole selles.” Sophia ei suutnud oma ainitist pilku univormis meeste salgalt ära pöörata. Nad hakkasid liikuma. Sophia võdistas õlgu 28\nja lasi kuuldavale nuukse, mis näis tulevat kõige sügavamalt hinge põhjast. „Kallikene, sa pead ennast kontrollima.” Anne vaatas ringi, et teha kindlaks, ega keegi neid ei vaata. Tema tütar oli endast täiesti väljas ega kuulanud enam kedagi. Ta vappus nagu malaariahaige, värises ja higistas ning pisarad voolasid mööda ta põski alla. Anne võttis ennast kokku. „Tule nüüd. Ruttu. Me peame tagasi saama, enne kui sind ära tuntakse.” Koos Jamesiga vedasid nad oma vappuva tütre ootevalmis tõldade rivi juurde, leidsid üles enda oma ja lükkasid ta sisse. James kiirustas minema, kuid kulus veel tund, enne kui Anne ja Sophia tõldade ummikust pääsesid ning koju võisid sõita. Järgmisel päeval Sophia oma toast ei lahkunud, kuid sellest polnud midagi, sest kogu Brüssel oli nagu nõeltel ja keegi ei märganud tema puudumist. Kas invasiooniarmee hõivab linna? Kas kõik noored naised on ohus? Linnakodanikud olid kahevahel. Kas tuleks loota võitu ja peita oma kallisvara tagasisaabuvate vägede eest või arvestada kaotusega ja põgeneda? Anne veetis suurema osa päevast mõtiskledes ja palvetades. James ei olnud tagasi jõudnud. Ta oli läinud pealattu ning võtnud kaasa vahetusriided ja toidukorvi, ehkki Anne’i pani peaaegu muigama mõte, kui narristi see välja kukub – ta saadab varustust peavarustajale. Siis jõudis kohale uudis kokkupõrkest Quatre Bras’ juures. Braunschweigi hertsog oli langenud – ta oli kuuli südamesse saanud. Anne meenutas tumedajumelist, elumehelikult kena meest, keda ta oli alles eelmisel õhtul näinud hertsoginnaga valssi keerutamas. Enne kui kõik läbi saab, tuleb selliseid uudiseid veel. Ta vaatas oma üürivilla võõrastetoas ringi. See oli päris ilus: tema maitse jaoks veidi liiga uhke, kuid Jamesile mitte piisavalt, tumeda mööbli ja valgete muaree kardinatega, paksult drapeeritud ning narmastatud ääreliist ülaservas. Ta võttis oma tikandi ja pani samas ära. Kuidas saab ta tikkida, kui vaid mõne miili kaugusel võitlevad elu ja surma peale mehed, keda ta tunneb? Sama liigutuse tegi ta raamatuga. Ta ei suutnud isegi teeselda, et on süvenenud mingisse väljamõeldud loosse, kui talle nii lähedal, et võis kuulda kahurimürinat, mängiti maha palju metsikumat lugu? Sisse astus poeg Oliver ja viskus tugitooli. „Miks sa koolis ei ole?” 29\n„Meid saadeti koju.” Anne noogutas. Muidugi saadeti. Õpetajad valmistuvad ise põgenema. „Isast ei ole uudiseid?” „Ei, aga ta ei ole ohus.” „Miks Sophia voodis on?” „Ta ei tunne ennast hästi.” „Kas lord Bellasise pärast?” Anne vaatas pojale otsa. Kuidas noored neid asju teavad? Poiss oli kuusteist. Ta ei olnud kunagi viibinud keskkonnas, mida võinuks kaugeltki seltskonnaks nimetada. „Muidugi mitte,” vastas ema. Kuid poiss üksnes muigas. Anne nägi abikaasat uuesti alles teisipäeva hommikul. Ta sõi oma toas hommikust, ehkki oli täiesti üleval ja riides, kui sisse astus mees, kes nägi välja, nagu oleks temagi lahinguvälja porist ja tolmust läbi käinud. Anne’i teretus kõlas lihtsalt. „Jumal tänatud,” ütles ta. „Ära tegime. Boney põgeneb. Aga kõigil ei vedanud.” „Arvata võib, vaesed hinged.” „Braunschweigi hertsog on surnud.” „Ma kuulsin.” „Lord Hay, Sir William Ponsonby ...” „Oh.” Anne mõtles vaikselt muigavale mehele, kes oli teda narritanud tema mehe punktuaalsuse pärast. „Kui kahju. Kuulsin, et mõni suri sellessamas paraadmundris, mida ta ballil kandis.” „Nii see oli.” „Peame nende eest paluma. Ma nagu tunnen, et meie kohalviibimine tol õhtul seob meid kuidagi kõigi nende vaeste meestega.” „Tõsi. Kuid on veel üks langenu, kellega sinu seos ei ole nii kaudne.” Anne jäi talle ärevalt otsa vaatama. „Vikont Bellasis on surnud.” „Oh, ei.” Ta tõstis käe näo ette. „On see kindel?” Ta magu tõmbus krampi. Miks õieti? Seda oli raske öelda. Kas arvas ta, et eksisteeris väike võimalus, et Sophial oli siiski õigus – ja nüüd on tema suur võimalus kadunud? Ei. Ta teadis, et see oli vaid fantaasia, kuid ometi ... Kui kohutav. „Käisin eile seal. Lahinguväljal. See oli väga kole vaatepilt.” „Miks sa läksid?” 30\n„Vaja oli. Miks ma üldse igasugu asju teen?” Ta kahetses kohe oma salvavat tooni. „Kuulsin, et Bellasis on langenute nimekirjas, ja palusin luba tema surnukeha näha. Jah, see oli tema, nii et ma olen kindel. Kuidas Sophiaga on?” „Ballist saadik iseenda vari, kahtlemata õudusega ootamas neidsamu uudiseid, mida me talle praegu peame viima.” Anne ohkas. „Ma arvan, et talle tuleb öelda, enne kui ta seda kellegi teise käest kuuleb.” „Ma räägin talle.” Anne üllatus. Tavaliselt James selliseid ülesandeid vabatahtlikult enda kanda ei võtnud. „Arvan, et see peaksin olema mina. Ma olen ta ema.” „Ei. Räägin talle ise. Sa võid pärast tema juurde minna. Kus ta on?” „Aias.” Mees kõndis toast välja ja Anne jäi nende vestluse üle järele mõtlema. Nii et siin Sophia lapsikud unelmad lõpevadki: õnneks mitte skandaaliga, küll aga leinaga. Tüdruk oli oma unistusi hellitanud ja James teda julgustanud, kuid nüüd peavad need põrmuks pudenema. Nad ei saa kunagi teada, kas Sophial oli õigus ja Bellasisel olid ausad kavatsused, või oli Anne tõele lähemal, kartes, et Sophia on kõigest võluv mängukann, millega lustida seni, kuni nad on Brüsselis. Ta läks ja istus akna alla. Aed oli kujundatud geomeetriliselt, millest inglased olid juba loobunud, kuid mis Madalmaades oli endiselt au sees. Kui isa majast väljus, istus Sophia kruusaga kaetud teeraja ääres pingil, avamata raamat kõrval. James ütles midagi lähemale jõudes, istus tütre kõrvale ja võttis ta käe. Milliseid sõnu ta kasutab, küsis Anne endalt. Tundus, nagu poleks James kiirustanud, ta rääkis mõnda aega üsna tasapisi, enne kui Sophia korraga võpatas, nagu oleks teda löödud. Siis võttis James ta oma embusse ja tüdruk hakkas nuuksuma. Anne võis vähemalt selle üle rõõmustada, et tema abikaasa käitus kohutavat surmasõnumit tuues nii kenasti, kui vähegi oskas. Hiljem küsis Anne endalt, kuis võib ta nii kindel olla, et sellega Sophia lugu lõpeb. Samas ütles ta endale, et vaevalt on keegi temast põhjalikumalt kogenud, et tagantjärele vaadates näivad kõik olukorrad teistmoodi. Ta tõusis. Oli aeg alla minna ja lohutada tütart, kes oli ärganud kaunist unenäost ja sattunud kurja maailma. 31


Kuidas ravida nakatunud kõrva augustamine 💉 Tervis, Ilu, Toitumise ... 2019\nPõhiline » Tervis » Kuidas ravida nakatunud kõrva augustamine\nPärast kõrva sirgumist on nakkamine alati oht, isegi kui järgitakse steriilset protseduuri. Nõuetekohane käsipesu on endiselt parim ennetus kahjulike bakterite ja nakkuste eest, kuid kui läbipõlema kõrv nakatub, peate haavade raviks järgima neid samme.\nEemaldage kõrvaklapp kõrva juures esimese infektsiooni märgi korral. Puhastage kõrvaklambri mõlemal küljel asuvat kõrvarõnga ja auke steriilse marli ja hõõruge alkoholi (kui kõrva ei ole äsja läbistatud). Tehke seda kolm korda päevas. Vajadusel tühjendage läbistavat haava ja niisutage soolalahusega.\nSoojale kompostidele kandke niisket soojust, et soodustada paranemist. Lahustage 1/8 tl. mitte-joodatud soola tassi soojas vees. Kallutage steriilset puuvillast palli vees ja hoidke seda mõne minuti jooksul ettevaatlikult nakatunud augustatud kõrvavanemise vastu. Korda seda protseduuri kaks korda päevas.\nEnne kõrvarõnga uuesti sisestamist paigaldage kõrvarõngaste ja aukude avamiseks paariline antibiootikumi salv. See aitab võidelda nakkuslike bakteritega, aga ka haava paraneb kiiremini.\nKanda kõrvarõngaid, mis on valmistatud puhtast metallist, näiteks hõbedast või 24-karat-kullast. Paljud inimesed on tundlikud nikli suhtes, mis on tavaliselt leitud odavates kõrvarõngadest. Kahjuks võib allergiline reaktsioon viia infektsioonini.\nAntibiootikumid võivad olla vajalikud, kui infektsioon levib kõrva läbilõikamise kohas. Kui punetus ja drenaaž halveneb, kõrv paistub või teil on valu, palavik või kolme nädala jooksul paranemine, siis pöörduge viivitamatult arsti poole.\nKõhre ülemise kõrva läbisõbralikud nakkused on sagedamini kui kõrvapulgad. Kõhr on nakkusele vastuvõtlikum ja infektsiooni tekkimise korral raskemini ravitav. Kuna kõhre saab vähem verevoolu, peab see sõltuma hapniku ümbritsevast tervislikust koest.\nEelmine PostMõjutatud soo hooldus\nJärgmine PostitusKuidas eemaldada lest inimesele\nKui kaua tüpofiilne vaktsiin on viimane?\nMillised põhjused raputatakse kehas?\nKoduse abinõu makulaarse amüloidoosi jaoks\nMis on CBC-d koos automaatse diferentseerituse testiga?\nMida süüa, kui teil on kõhuvalu\nNäpunäiteid tumedate ringide eemaldamiseks silmade all\nKuidas testida östrogeeni taset kodus\nÜheksa kasulikku nõu, kuidas identifitseerida vigu ja putukaid\nMis on sümptomid, kui olete allergiline pähklite suhtes?\nSigade mullide kasvatamine kehas\nMiks mu silma vesi liigselt liigub?\nMis on vasaku ajuärrituse mõjud?\nKodused parandused nina turbinaatide kahandamiseks\nKuidas lahti rinna sügavust loomulikult\nMillised on reoveepuhasti läheduses asuvad ohud?\nKuidas määrata putukate hammustused piltide poolt\nOntario mürgised ämblikud\nMiks sportlased kasutavad beetablokaatoreid\nKuidas määrata kõrge prolaktiini taseme sümptomeid\nKuidas eemaldada peanaha psoriaas


Aed: Ants & Maastike Puistamine - 2019 | Et.Interior-Designy.com\nPõhiline > Aed > Ants & Maastike Puistamine\nSipelgad on üks kõige püsivamad kahjurid, mis katavad majaomanikud. California on umbes 200 antside liiki ja üle 12 000 kogu maailmas. Kodudes leitud surnud on kõige sagedamini puusepp, vaarao või argentina ankrud, mis on tõmmatud puude ja aia taimedesse, mis toodavad puuvilju, seemneid ja pähkleid. Levik, mis pakub...\nHoidke taimi, mis toodavad magusat nektarit kodust eemaletõkete vältimiseks.\nSipelgad on üks kõige püsivamad kahjurid, mis katavad majaomanikud. California on umbes 200 antside liiki ja üle 12 000 kogu maailmas. Kodudes leitud surnud on kõige sagedamini puusepp, vaarao või Argentina ankrud, mis on tõmmatud puude ja aia taimedesse, mis toodavad puuvilju, seemneid ja pähkleid. Linnuliha, mis pakub varjukülvi tekitavatele putukatele varjupaika, on ka putukate toitvate sipelgate peamine atraktsioon. Erinevad maastikukujunduse funktsioonid ja taimed pakuvad siblitele pesitsusvõimalusi. Kui soovite, et sipelgad jääksid kodust välja, peaksite neid vältima või eemaldama.\nMunad tihti tihti pesade all lauad, kivimid, taimed ja puidutorud või kaitstud ruumid, näiteks maja all. Mõned liigid, näiteks vaarao-ant, nagu niisked, sooja kohad, võivad valida seinaõõnde pesitsuskoha all, kuuma vee torude all või selle läheduses. Kui sipelgad asuvad pesa lähedal, võivad nad sattuda kodus, kus nad otsivad toitu, peavarju, soojust või jahutust. Planeerige oma haljastus, et vältida sipelgatele hõlpsat juurdepääsu, tagades, et ükski taim pole konstruktsiooni vastu suunatud sillaks.\nValige oma maastikukujunduse jaoks hoolikalt puid ja põõsaid. Vältige putukaid levilaid, näiteks lehetäide ja pehmeid kaalusid, mis toovad lehma sipelgate leevendamise. Kui valitud puudel on puu või õied sisaldavad magus nektarit, asetage puud puust eemal. Võite ka puid kaitsta sissetungi eest, rakendades kangide kleepuvaid ahvatlevaid aineid köites. Kasutage puuvilja- ja põõsastega marmorist aromaatseid pliiatsiga seedripuu; see tõrjub mõnda antside liiki ja takistab neid lamamistööd taimede läheduses.\nHoidke sigalasi kodust ja aedast eemal, vältides puidust kasutamist, nagu näiteks dekoratiivsed kännud ja triivpuu, oma haljastuses. Säilitage küttepuude tiigid mõneks kauguseks kodust ja tõstke see võimaluse korral maha. Hävitage puukarjad ja muu vana puit, põletades selle matmise asemel või püüdes neid nurka panna. Mõnede sigade liigid, nagu näiteks puusepp, tunnevad oma pesade pesemiseks puitu, eriti puitu, mis on kahjustatud vee ja niiskusega. Põlevate puude pesa loomine nõrgendab veelgi struktuuri, muutes selle potentsiaalselt ohtlikuks.\nPlaneerige oma aia maastik, et vältida sipelgate leevendamist, luues seestpoolt umbes 10 jalga kodus ümbritseva ant-free tsooni. See peatab need pesadest piisavalt vabalt sisenemiseks. Paigaldage sillutis ja vali selle piirkonna taimed, mis ei haasta putukaid. Paigaldage betoon ümber tugikonstruktsioonide, mis võivad olla maja teeks. Vältida taimede kokkupuudet oma kodu ja regulaarselt ploomi kõik lehestik, mis teeb. Kui teie haljastus hõlmab veefunktsioone, asetage need võimalikult kaugele maja küljest. Sipelgud vajavad vett ja neid võib kasutada allikana.\nKuidas Segada Erinevad Metallid Vannitoa Segistite Ja Valgustite Valmistamisel


Euroopa Kohtu otsus (kolmas koda), 1.3.2018.\nMenetlus, mille algatamist taotles Maria Tirkkonen.\nEelotsusetaotlus – Riigihanked – Direktiiv 2004/18/EÜ – Põllumajanduslike nõustamisteenuste riigihankemenetlus – Riigihanke olemasolu või puudumine – Teenushankesüsteem, millega saavad ühineda kõik eelnevalt kindlaks määratud tingimustele vastavad ettevõtjad – Süsteem, millega teistel ettevõtjatel ei ole hiljem võimalik ühineda.\n1. märts 2018 ( *1 )\nEelotsusetaotlus – Riigihanked – Direktiiv 2004/18/EÜ – Põllumajanduslike nõustamisteenuste riigihankemenetlus – Riigihanke olemasolu või puudumine – Teenushankesüsteem, millega saavad ühineda kõik eelnevalt kindlaks määratud tingimustele vastavad ettevõtjad – Süsteem, millega teistel ettevõtjatel ei ole hiljem võimalik ühineda\nmille ese on ELTL artikli 267 alusel Korkein hallinto-oikeuse (Soome kõrgeim halduskohus) 22. detsembri 2016. aasta otsusega esitatud eelotsusetaotlus, mis saabus Euroopa Kohtusse 9. jaanuaril 2017, menetluses, mille algatamist taotles\nM. Tirkkonen, esindaja: asianajaja A. Kuusniemi-Laine,\nEuroopa Komisjon, esindajad: A. Tokár ja I. Koskinen,\nolles 13. detsembri 2017. aasta kohtuistungil ära kuulanud kohtujuristi ettepaneku,\nEelotsusetaotlus käsitleb küsimust, kuidas tõlgendada Euroopa Parlamendi ja nõukogu 31. märtsi 2004. aasta direktiivi 2004/18/EÜ ehitustööde riigihankelepingute, asjade riigihankelepingute ja teenuste riigihankelepingute sõlmimise korra kooskõlastamise kohta (ELT 2004, L 134, lk 114; ELT eriväljaanne 06/07, lk 132) artikli 1 lõike 2 punkti a.\nEelotsusetaotlus esitati menetluse raames, mille algatamist taotles M. Tirkkonen seoses asjaoluga, et Maaseutuvirasto (Maaeluamet, Soome, edaspidi „amet“) lükkas tagasi pakkumuse, mille ta oli esitanud selleks, et ta valitaks süsteemi „Neuvo 2020 – Maatilojen neuvontajärjestelmä“ („Neuvo 2020 – põllumajandustootjate nõustamissüsteem“; edaspidi „põllumajandustootjate nõustamissüsteem Neuvo 2020“) raames valdkonna „Põllumajandusloomad, tervishoiukavad“ nõustajaks.\nDirektiivi 2004/18 artiklis 1 „Mõisted“ on sätestatud eeskätt järgmist:\n5. Raamleping – leping ühe või mitme ostja ning ühe või mitme ettevõtja vahel, mille eesmärk on kehtestada teatava aja jooksul sõlmitavaid lepinguid reguleerivad tingimused, eelkõige hinna ja vajadusel ettenähtud koguse osas.\nSelle direktiivi artiklis 32, mis on pühendatud „[r]aamlepingutele“, on eeskätt ette nähtud järgmist:\nRaamlepingul põhinevad lepingud sõlmitakse lõikudega 3 ja 4 sätestatud menetluste kohaselt. Neid menetlusi võib rakendada üksnes nende ostjate ning ettevõtjate vahel, kes olid raamlepingu esialgsed osapooled.\nraamlepingus kehtestatud tingimustel, kusjuures uut konkurssi välja ei kuulutata, või\njuhul, kui kõik tingimused ei ole raamlepinguga kehtestatud ning osapooled konkureerivad uuesti samadel ja (vajaduse korral) täpsemini määratletud tingimustel ning asjakohasuse korral ka muudel raamlepingu kirjeldustes nimetatud tingimustel, sõlmitakse kõnealused lepingud järgmise korra kohaselt:\niga sõlmitava lepingu puhul peavad ostjad kirjalikult nõu lepingut täita suutvate ettevõtjatega;\nostjad määravad piisavalt pika tähtaja, mis võimaldab iga konkreetse lepinguga seoses pakkumisi esitada, ning arvestavad seejuures selliste teguritega, nagu on lepingu objekti keerukus ja pakkumiste saatmiseks vajalik aeg;\npakkumised esitatakse kirjalikult ning nende sisu jääb vastamiseks ettenähtud tähtaja möödumiseni konfidentsiaalseks;\nostjad sõlmivad lepingu pakkujaga, kes on raamlepingu kirjeldustes kehtestatud lepingute sõlmimise kriteeriumide põhjal esitanud parima pakkumise.“\nEuroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määruse (EL) nr 1305/2013 Euroopa Maaelu Arengu Põllumajandusfondist (EAFRD) antavate maaelu arengu toetuste kohta ja millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrus (EÜ) nr 1698/2005 (ELT 2013, L 347, lk 487), „[n]õustamisteenuse[i]d, põllumajandusettevõtte juhtimis- ja asendusteenuse[i]d“ käsitleva artikli 15 lõikes 3 on ette nähtud:\n„Asutustel ja isikutel, kes on valitud osutama nõustamisteenuseid, peavad olema piisavad ressursid järjepidevalt koolitatud ja kvalifitseeritud personali ning nende poolt osutatavate nõustamisteenuste valdkonnas nõustamiskogemuse ja usaldusväärsuse näol. Käesoleva meetme toetusesaajad valitakse pakkumismenetluses. Valikumenetlust reguleerib riigihankeid käsitlev õigus ja see on avatud nii avalik-õiguslikele kui ka eraõiguslikele isikutele. Valikumenetlus peab olema objektiivne ja sellest jäetakse kõrvale kandidaadid, kellel on huvide konflikt.\nEuroopa Parlamendi ja nõukogu 17. detsembri 2013. aasta määruse (EL) nr 1306/2013 ühise põllumajanduspoliitika rahastamise, haldamise ja seire kohta ning millega tunnistatakse kehtetuks nõukogu määrused (EMÜ) nr 352/78, (EÜ) nr 165/94, (EÜ) nr 2799/98, (EÜ) nr 814/2000, (EÜ) nr 1290/2005 ja (EÜ) nr 485/2008 (ELT 2013, L 347, lk 549; parandus ELT 2016, L 130, lk 5), artikli 12 lõikes 1 on sätestatud:\n„Liikmesriigid loovad põllumajandusmaa majandamist ja põllumajandusettevõtete juhtimist käsitleva toetusesaajate nõustamise süsteemi („põllumajandusettevõtete nõustamise süsteem“) […]“.\nSelle määruse artikli 13 „Põllumajandusettevõtete nõustamise süsteemiga seonduvad erinõuded“ lõikes 1 on sätestatud:\n„Liikmesriigid tagavad, et põllumajandusettevõtete nõustamise süsteemi raames töötavad nõustajad on nõuetekohase kvalifikatsiooniga ja korrapäraselt koolitatud.“\nRakendusmäärus (EL) nr 808/2014\nKomisjoni 17. juuli 2014. aasta rakendusmääruse (EL) nr 808/2014, milles sätestatakse määruse nr 1305/2013 rakenduseeskirjad (ELT 2014, L 227, lk 18), „[n]õustamisteenuseid pakkuvate asutuste ja isikute valimi[st]“ käsitlev artikkel 7 on sõnastatud järgmiselt:\n„Määruse (EL) nr 1305/2013 artikli 15 lõikes 3 osutatud pakkumismenetlustes järgitakse liidus ja liikmesriikides kehtivaid riigihanke-eeskirju. Menetlustes võetakse nõuetekohaselt arvesse taset, mis taotleja on kõnealuses artiklis osutatud kvalifikatsioonide puhul saavutanud.“\nEuroopa Parlamendi ja nõukogu 26. veebruari 2014. aasta direktiivi 2014/24/EL riigihangete kohta ja direktiivi 2004/18 kehtetuks tunnistamise kohta (ELT 2014, L 94, lk 65) artikli 91 esimese lõiguga tunnistati direktiiv 2004/18 alates 18. aprillist 2016 kehtetuks.\nDirektiiv 2004/18 võeti Soome õigusesse üle riigihangete seadusega (348/2007) (laki julkisista hankinnoista (348/2007); edaspidi „riigihangete seadus“).\nPõhikohtuasja asjaoludele kohaldatavas redaktsioonis põllumajandustoetuste andmise seaduse (192/2013) (laki maatalouden tukien toimeenpanosta (192/2013)) § 45 lõike 1 kohaselt valitakse nõustajad välja riigihangete seaduses sätestatud korras ja nimetatakse kindlaksmääratud ajavahemikuks, mis lõpeb siis, kui saab läbi Mandri-Soome maaelu arengukava aastateks 2014–2020. Selle seaduse § 45 lõike 2 kohaselt on väljavalimise ja nõustajaks nimetamise tingimus see, et nõustaja on nõustamistegevuse sisu ja ulatuse seisukohast piisavalt asjatundlik; lisaks peab ta vastama selle seaduse §‑s 46 nimetatud suutlikkuse nõuetele.\nSama seaduse § 45 lõike 3 kohaselt peab nõustaja säilitama ja arendama põllumajandustootjate nõustamisel vajalikke ametioskusi.\nEelotsusetaotlusest nähtub, et Soome Vabariik kehtestas Mandri-Soome maaelu arengukava aastateks 2014–2020; amet kuulutas sellega seoses 16. septembril 2014 avaldatud hanketeatega välja riigihankemenetluse põllumajandustootjate nõustamissüsteemi Neuvo 2020 raames ajavahemikuks 1. jaanuarist 2015 kuni 31. detsembrini 2020 nõustamisteenuste kohta lepingute sõlmimiseks.\nPõhikohtuasjas kõne all olevate nõustamisteenuste osutamise suhtes kohaldatakse hanketeatele lisatud raamlepingu projektis sätestatud tingimusi.\nSelles hanketeates nimetatud nõustamisteenuseid pakutakse põllumajandustootjatele ja muudele maakasutajatele, kes on sõlminud keskkonnalepingu keskkonnahüvitiste maksmise kohta. Nõustamist soovivad põllumajandustootjad võivad pöörduda omal valikul põllumajandustootjate nõustamissüsteemi Neuvo 2020 liikmest mis tahes nõustaja poole. Sellele nõustajale makstakse seejärel tasu vastavalt osutatud teenustele, kusjuures amet maksab käibemaksuta tunnitasu ja põllumajandustootja kanda jääb üksnes käibemaks.\nPõllumajanduslike nõustamisteenuste osutajate väljavalimise võimaldamiseks ning vastavalt määruse nr 1305/2013 artikli 15 lõike 3 ja määruse 1306/2013 artikli 13 lõike 1 nõuetele nõudis amet pakkujatelt, kes soovisid kõnealuse süsteemi raames teenuseid osutada, et nad oleksid kvalifitseeritud, korrapäraselt koolitatud ning nõustamiskogemusega valdkondades, milles nad soovivad nõustamisteenust osutada.\nNagu eelotsusetaotluse esitanud kohus märgib, tegi amet esiteks 18. detsembril 2014 tingimusliku pakkumuste edukaks tunnistamise otsuse (edaspidi „vaidlusalune otsus“), milles ta valis välja kõik pakkumuse esitanud nõustajad, kes vastasid hanketeates ja selle lisades ette nähtud suutlikkuse- ja miinimumnõuetele. Järgmiseks valis amet lõplikus pakkumuste edukaks tunnistamise otsuses nimetatud pakkujate hulgast välja need, kes olid sooritanud hanketeate lisas nimetatud eksami.\nM. Tirkkoneni ei olnud nende nõustajate nimekirjas, kellele anti vaidlusaluse otsusega tingimuslikult luba süsteemiga ühineda; seda põhjendusel, et ta ei olnud täitnud hanketeate vormi „Pakkumuse vorminõuete ja hanketingimuste täitmine“ punkti 7, kus teenuseosutaja pidi märkima, kas ta nõustub hanketeatele lisatud raamlepingu projektis sisalduvate tingimustega, märgistades selleks kas lahtri „jah“ või „ei“. Kuivõrd amet leidis, et selle raamlepingu projektis sisalduvate tingimustega nõustumine oli tingimata vajalik, siis lükkas ta vaidlusaluse otsusega M. Tirkkoneni pakkumuse tagasi ning ei andnud talle luba oma pakkumust kohandada kõnealuse vormi punktis 7 lahtri „jah“ märgistamise teel.\nM. Tirkkonen esitas seejärel vaidlusaluse otsuse peale kaebuse markkinaoikeusele (kaubanduskohus, Soome), et saada õigus oma hankedokumente täiendada ja märgistada kõnealuse vormi punkt 7. Oma kaebuse põhistamiseks väitis ta, et põhikohtuasjas kõne all oleva hankemenetluse näol on tegemist loakorraga ning see ei ole seega hõlmatud mõistega „riigihange“. Ta väitis sellest tulenevalt, et amet oleks pidanud tal lubama oma pakkumust täiendada.\nPärast oma kaebuse 7. septembri 2015. aasta otsusega rahuldamata jätmist esitas M. Tirkkonen apellatsioonkaebuse Korkein hallinto-oikeusele (Soome kõrgeim halduskohus).\nEelotsusetaotluse esitanud kohtul on kahtlusi selles, kas põhikohtuasja suhtes on kohaldatav riigihangete seadus, kuivõrd 2. juuni 2016. aasta otsusest Falk Pharma (C‑410/14, EU:C:2016:399) tulenevalt kujutab ühe pakkumuse ja seega eduka pakkumuse esitaja väljavalimine endast mõistega „riigihange“ direktiivi 2004/18 artikli 1 lõike 2 punkti a tähenduses olemuslikult seotud asjaolu. Ent kuivõrd pakkujad pidid enne hanketeatele lisatud raamlepinguga ühinemiseks lõpliku loa saamist sooritama hanketeates kirjeldatud eksami, siis märgib eelotsusetaotluse esitanud kohus, et need nõuded võivad kujutada endast otsustavaid tunnuseid 26. märtsi 2015. aasta kohtuotsuse Ambisig (C‑601/13, EU:C:2015:204, punktid 31 ja 32) tähenduses ja seega tingida kvalifitseerimise „riigihankena“ direktiivi 2004/18 artikli 1 lõike 2 punkti a tähenduses.\nEelotsusetaotluse esitanud kohus märgib sellegipoolest siiski ühelt poolt, et põhikohtuasjas kõne all olevas hanketeates ei ole määratletud pakkumuste hindamise tingimusi, mille alusel oleks pakkumusi üksteisega võrreldud, ning teiselt poolt, et amet ei hinnanud ega võrrelnud pakkumusi. Seetõttu leiab eelotsusetaotluse esitanud kohus, et raamlepinguga oleks lubatud ühineda kõigil selle hanketeate nõuetele vastavatel pakkujatel, kes sooritavad selle hanketeate lisas nimetatud eksami.\nEelotsusetaotluse esitanud kohus rõhutab siiski, et ehkki nende teenuseosutajate arvu, kellel lubatakse raamlepinguga ühineda, ei ole hankedokumentides eelnevalt piiratud, on seda tegelikult nimetatud nõuete täitmise kohustuse kaudu ikkagi tehtud.\nLisaks märgib ta, et 2. juuni 2016. aasta kohtuotsuse Falk Pharma (C‑410/14, EU:C:2016:399) aluseks olnud kokkulepete süsteemi eripära seisnes selles, et huvitatud ettevõtjad said süsteemiga kogu selle kehtivuse vältel igal ajal ühineda; sellest piisas selle süsteemi eristamiseks raamlepingust direktiivi 2004/18 tähenduses. Käesoleval juhul ei saa teenuseosutaja aga põllumajandustootjate nõustamissüsteemiga Neuvo 2020 enam ühineda pärast seda, kui amet on teinud lõpliku pakkumuste edukaks tunnistamise otsuse; see piirab eelotsusetaotluse esitanud kohtu sõnul nende ettevõtjate arvu, kes saavad nõustamisteenust osutada.\nSelles kontekstis otsustas Korkein hallinto-oikeus (Soome kõrgeim halduskohus) menetluse peatada ja esitada Euroopa Kohtule järgmise eelotsuse küsimuse:\n„Kas direktiivi 2004/18 artikli 1 lõike 2 punkti a tuleb tõlgendada nii, et direktiivi mõiste „riigihankeleping“ hõlmab süsteemi,\nmillega avalik-õiguslik üksus kavatseb hankida turult teenuseid eelnevalt kindlaks määratud lepinguperioodiks, sõlmides hanketeatele lisatud raamlepingu projektist tulenevatel tingimustel lepingud kõigi selliste ettevõtjatega, kes vastavad hankedokumentides täpsustatud tingimustele pakkuja suutlikkuse ja osutatava teenuse kohta ning kes sooritavad hanketeates täpsemalt kirjeldatud eksami, ning\nmillega ei saa hiljem raamlepingu kehtivuse ajal enam ühineda?“\nEelotsusetaotluse esitanud kohus soovib oma küsimusega sisuliselt teada saada, kas direktiivi 2004/18 artikli 1 lõike 2 punkti a tuleb tõlgendada nii, et riigihankeks selle direktiivi tähenduses tuleb kvalifitseerida selline põllumajandustootjate nõustamissüsteem, nagu on kõne all põhikohtuasjas, millega avalik-õiguslik üksus valib välja kõik ettevõtjad, kes vastavad hanketeates kehtestatud suutlikkuse nõuetele ja sooritavad samas nimetatud eksami, ning millega ei saa ühineda ükski uus ettevõtja selle süsteemi piiratud kehtivusajal.\nSissejuhatuseks tuleb märkida, et kuivõrd direktiiv 2004/18 tunnistati kehtetuks pärast vaidlusaluse otsuse tegemise kuupäeva, siis on selle direktiivi tõlgendus endiselt asjakohane, võimaldamaks eelotsusetaotlusel lahendada põhikohtuasi.\nNagu Euroopa Komisjon märkis, sõlmitakse põllumajandustootjate nõustamissüsteemi tulemusel teenuste tasu eest osutamise kohta lepingud avalik-õigusliku üksuse, kelle näol võib olla tegemist hankijaga direktiivi 2004/18 tähenduses, ning ettevõtjate vahel; see vastab mõiste „riigihankeleping“ määratlusele, mis on esitatud kõnealuse direktiivi artikli 1 lõike 2 punktis a.\nSiiski tuleb meenutada, et direktiivi 2004/18 eesmärk oli välistada iga hankijate korraldatud riigihanke puhul oht, et eelistatakse kodumaiseid pakkujaid või taotlejaid. Kuid see oht on väga tihedalt seotud ainuõigusega, mis tuleneb hankelepingu sõlmimisest edukaks tunnistatud pakkumuse esitanud ettevõtjaga või ettevõtjatega, kes tunnistati edukaks seoses sellise raamlepinguga, mille sõlmimine on riigihankemenetluse eesmärk (vt selle kohta 2. juuni 2016. aasta kohtuotsus, Falk Pharma, C‑410/14, EU:C:2016:399, punktid 35 ja 36).\nSelle kohta on Euroopa Kohus juba rõhutanud, et pakkumuse ja seega eduka pakkumuse esitaja valik on olemuslikult seotud kõnealuse direktiiviga kehtestatud riigihangete regulatsiooniga ja seetõttu mõistega „riigihankeleping“ nimetatud direktiivi artikli 1 lõike 2 punkti a tähenduses (vt selle kohta 2. juuni 2016. aasta kohtuotsus, Falk Pharma, C‑410/14, EU:C:2016:399, punkt 38).\nJärelikult asjaolu, et ei määrata ettevõtjat, kellele antakse hankelepingu täitmise ainuõigus, tingib selle, et ei ole vajadust hankija tegevust reguleerida direktiivi 2004/18 üksikasjalike eeskirjadega, selleks et teda takistada edukaks tunnistamisel eelistamast kodumaiseid ettevõtjaid (vt selle kohta 2. juuni 2016. aasta kohtuotsus, Falk Pharma, C‑410/14, EU:C:2016:399, punkt 37).\nKäesoleval juhul tuleb seega kindlaks teha, kas amet valis välja ühe pakkumuse kõigi nende hulgast, mis vastasid tema poolt hanketeates seatud tingimustele.\nSelle kohta nähtub eelotsusetaotlusest, et amet soovib luua selliste nõustajate salve, kes peavad vastama teatavale arvule tingimustele. Kuivõrd amet valib välja kõik pakkujad, kes need nõuded täidavad, siis on selge, nagu märkis kohtujurist oma ettepaneku punktis 39, et ta ei tee vastavaks tunnistatud pakkumuste vahel mingit valikut ja piirdub kvalitatiivsetele kriteeriumidele vastavuse tagamisega.\nSeda hinnangut ei sea kahtluse alla eelotsusetaotlusest nähtuv asjaolu, et põhikohtuasjas kõne all oleva põllumajandustootjate nõustamissüsteemiga ühinemine on võimalik ainult teatava eelneva ajavahemiku vältel, mis lõpeb eksami korraldamise või hiljemalt lõpliku pakkumuste edukaks tunnistamise otsuse avaldamise hetkel, mistõttu ei ole sellisel nõustajal nagu M. Tirkkonen võimalik põllumajandustootjate nõustamissüsteemiga ühineda.\nNagu märkis kohtujurist oma ettepaneku punktides 51 ja 52, ei oma nimelt mingit tähtsust asjaolu, et erinevalt 2. juuni 2016. aasta kohtuotsuse Falk Pharma (C‑410/14, EU:C:2016:399) aluseks olnud kontekstist ei saa huvitatud ettevõtjad sellise põllumajandustootjate nõustamissüsteemiga, nagu on kõne all põhikohtuasjas, igal ajal ühineda. Käesoleval juhul on otsustav asjaolu see, et hankija ei ole nimetanud ühtegi pakkumuste hindamise tingimust, mis võimaldaks vastavaks tunnistatud pakkumusi võrrelda ja paremusjärjestusse seada. Selle otsustava asjaolu puudumisel, mis on 2. juuni 2016. aasta kohtuotsuse Falk Pharma (C‑410/14, EU:C:2016:399) punkti 38 kohaselt olemuslikult seotud riigihangete regulatsiooniga, ei saaks selline põllumajandustootjate nõustamissüsteem, nagu on kõne all põhikohtuasjas, kujutada endast riigihanget direktiivi 2004/18 artikli 1 lõike 2 punkti a tähenduses.\nLisaks sellele tuleb meenutada, et isegi juhul, kui pakkujate suutlikkuse kontrollimine ja pakkumuse edukaks tunnistamine toimub ühel ajal, tuleb neid käsitada kahe eraldiseisva toiminguna, mida reguleerivad erinevad eeskirjad (vt selle kohta 20. septembri 1988. aasta kohtuotsus, Beentjes, 31/87, EU:C:1988:422, punktid 15 ja 16, ning 24. jaanuari 2008. aasta kohtuotsus, Lianakis jt, C‑532/06, EU:C:2008:40, punkt 26).\nSeetõttu ei saa „pakkumuste hindamise tingimusteks“ kvalifitseerida tingimusi, mille eesmärk ei ole majanduslikult soodsaima pakkumuse väljaselgitamine, vaid peamiselt selle hindamine, kas pakkujad suudavad asjaomast hankelepingut täita. Tingimusi, mis käsitlevad peamiselt kogemust, kvalifikatsiooni ja vahendeid, mis tagavad asjaomase hankelepingu nõuetekohase täitmise, peetakse nimelt tingimusteks, mis seonduvad pakkujate suutlikkusega hankelepingut täita, mitte „pakkumuste hindamise tingimusteks“; viimast isegi mitte siis, kui hankija on need nii kvalifitseerinud (vt selle kohta 24. jaanuari 2008. aasta kohtuotsus, Lianakis jt, C‑532/06, EU:C:2008:40, punktid 30 ja 31).\nSeda järeldust ei mõjuta kuidagi lahendus, mis valiti 26. märtsi 2015. aasta kohtuotsuses Ambisig (C‑601/13, EU:C:2015:204, punktid 31–34), milles Euroopa Kohus sisuliselt märkis, et hankelepingut täitva meeskonna liikmete oskused ja kogemus võivad olla pakkumuste hindamise tingimused hanketeates või hankedokumentides, kuivõrd hankelepingu täitmise kvaliteet võib otsustavalt sõltuda lepingut täitvate isikute kutsealasest tasemest, mis koosneb nende kutsealasest kogemusest ja haridusest; seda eeskätt siis, kui sooritus, mis on hankelepingu objekt, on intellektuaalset laadi ning seisneb koolitus‑ ja nõustamisteenuste osutamises.\nSellele hinnangule tuleb siiski lähenda kõnealuse kohtuotsuse aluseks olnud asjaoludega arvestades, see tähendab arvestades sellega, et hankija valis välja pakkumuse, mille ta soovis edukaks tunnistada, mitme vastavaks tunnistatud pakkumuse hulgast. Erinevalt põhikohtuasjast võrdles hankija 26. märtsi 2015. aasta kohtuotsuse Ambisig (C‑601/13, EU:C:2015:204, punktid 11, 13 ja 28–34) aluseks olnud kohtuasjas seda tehes tegelikult vastavaks tunnistatud pakkumusi, et teha kindlaks majanduslikult soodsaim pakkumus. Väljapakutud tehnilise meeskonna kogemus oli viimati nimetatud kohtuasjas nimelt pakkumuse olemuslik tunnus ning ei kujutanud endast lihtsalt üht pakkujate suutlikkuse hindamise kriteeriumi.\nEeltoodust tuleneb, et ameti avaldatud hanketeates esitatud nõuded ei saa kujutada endast pakkumuste hindamise tingimusi direktiivi 2004/18 tähenduses.\nArvestades kõiki eespool esitatud kaalutlusi tuleb esitatud küsimusele seega vastata, et direktiivi 2004/18 artikli 1 lõike 2 punkti a tuleb tõlgendada nii, et selline põllumajandustootjate nõustamissüsteem, nagu on kõne all põhikohtuasjas, millega avalik-õiguslik üksus valib välja kõik ettevõtjad, kes täidavad hanketeates kehtestatud suutlikkuse nõuded ning sooritavad samas nimetatud eksami, ei kujuta endast riigihanget selle direktiivi tähenduses isegi mitte siis, kui ühelegi uuele ettevõtjale ei saa anda süsteemiga ühinemiseks luba selle süsteemi piiratud kehtivusajal.


Rakvere Eragümnaasiumi 5. klassi blogi : august 2019\nKoguneme lastega 3. klassi kell 11.30 ja sealt liigume koos saali. Vanemad, kes tulevad aktusele, on oodatud suure maja koridori. Koridoridesse on paigutatud ekraanid, kust näeb aktuse otseülekannet.\nPärast aktust toimub esimene klassijuhatajatund. Klassijuhatajatunniks palun lastel kaasa võtta päeviku ja kirjutusvahendi.\nPostitaja: Nele-Helen Piho kell 14:24 Kommentaare ei ole:\nPeagi on algamas uus õppeaasta ja 3. klass. Ka meie klassi blogil on uus väljanägemine. Annan ülevaate kuhu kohta tuleb vaadata, et leida vajalikku infot.\nNüüdsest leiate blogi paremalt küljelt vaid blogiarhiivi, et vajadusel kiiresti mõni vana postitus üles leida. Ülejäänud info leiate uuelt menüüribalt, mis asub postituste peal.\n"Uudised" alt leiate kogu õppeaasta jooksva info: sünnipäevad, teated, väljasõidud, üritused jm.\n"Teadmiseks" alt leiate infot toitlustamise, vaheaegade, vihikute joonestamise, päevakava ja meelespea kohta.\n"Tunniplaan ja kodused ülesanded" alt leiate nagu nimigi ütleb tunniplaani. Samuti leiab sealt nädala tunni- ja kodutööd. Iga nädala pühapäeval puhastan tabeli uue nädala jaoks ära, seega tuleb puudujatel õppimised õpilaspäevikusse märkida enne pühapäeva!\nTunniplaan ja kodused ülesanded\nJa viimaks "3. klassi lugemine", kust leiab selle õppeaasta kohustusliku kirjanduse ja vastamise ajad.\n3. klassi lugemine\nPostitaja: Nele-Helen Piho kell 18:47 Kommentaare ei ole:\nPostitaja: Nele-Helen Piho kell 18:11 Kommentaare ei ole:\nPostitaja: Nele-Helen Piho kell 00:05 Kommentaare ei ole:\nPostitaja: Nele-Helen Piho kell 00:21 Kommentaare ei ole:\nPostitaja: Nele-Helen Piho kell 23:39 Kommentaare ei ole:\nKaotatud asjade leidmine on lihtsam kui laste asjade peal on nimesildid. Leidsin vahva lehe www.minukleeps.ee - sealt on võimalik tellida ilma transpordikuluta nii triigitavaid kui kleebitavaid nimesilte, samuti leidub nimesilte ka jalatsitesse. Triigitavaid nimesilte saab kasutada pea kõikidel riietel, ka näiteks rätikutel. Kleebitavaid nimesilte saab kasutada kooli- ja sporditarvetel, kõigil siledatel pindadel. Veel vahvam on see, et nimesilte saab laps ise kujundada. Tellitud ja katsetatud, igati väärt kaup!\nPostitaja: Nele-Helen Piho kell 22:26 Kommentaare ei ole:


Lahendatud: ERR_NETWORK_CHANGED Google Chrome'i tõrge Windows 10-s - Google Chrome\nMõnikord võib Chrome'i kasutamisel otsimiseks tulemuste vea korral tavapäraselt töötada Teie ühendus katkes, Tuvastati võrgumuutus või ERR_NETWORK_CHANGED. Ja see takistab kasutajatel Interneti-ühenduse kaudu sirvimist. Tavaliselt on see tingitud sellest, et teie võrguseadetes on vale konfiguratsioon. Võib-olla arvutisse installitud kolmanda osapoole tarkvara, mis põhjustab Interneti-ühendusega konflikti. See võib olla VPN-teenus, mis muutis DNS-i sätteid või mõnda süsteemi installitud täiendavat adapterit, mis põhjustab selle tõrketeate kuvamise.\nSõltumata selle vea põhjusest, siin on mõned lahendused, mida võite sellest veast vabanemiseks rakendada. Märkus: võite neid soovitusi kasutada ka sarnase probleemina lahendamiseks Mozilla Firefoxis, Microsoft Edge'is, Internet Exploreris või mõnes muus veebibrauseris.\nViga võrgus muudetud Windows 10\nAlustage baasist Taaskäivitage oma modem või ruuter koos oma arvutiga, mis parandab probleemi ajutise tõrke korral.\nKontrollige teist arvutit või ühendage nutitelefon wifi kaudu samasse võrku ja kontrollige, kas teil on toimiv Interneti-ühendus.\nKeela ajutiselt ka viirusetõrje turvalisus ja katkestage ühendus VPN-iga (kui see on konfigureeritud)\nTüüp chrome: // settings / clearBrowserData aadressiribal ja vajutage sisestusklahvi.\nValige siin suvand Aja algus ja märkige kõik jaotised (sirvimisajalugu, allalaadimisajalugu, vahemälu, küpsised jne) ja klõpsake nuppu Kustuta sirvimise andmed.\nKeela kroomitud laiendused\nKeela ka ajutiselt kõik installitud laiendused, et kontrollida ja veenduda, et kõik kroomitud laiendused probleemi ei põhjusta.\nJällegi avage kroomibrauser,\nAadressiriba tüübi kohta kroom: // laiendused / siis vajuta sisestusklahvi.\nSee kuvab kõigi installitud laienduste loendi,\ninstallitud laienduste keelamiseks lülitage need välja.\nSisestage menüü Start menüüs Interneti-suvandid ja valige esimene tulemus,\nLiikuge vahekaardile ühendused ja klõpsake siis LAN-i seaded.\nSiin tühjendage Inside LAN Settings aknas kõik ja klõpsake nuppu OK.\nSirvige veebi ja kontrollige, kas kõik on jälle normaalses olekus või mitte.\nKontrollige võrgu konfiguratsiooni\nMõnikord võib arvutisse installitud kolmanda osapoole VPN-tarkvara muuta DNS-i sätteid, mille tulemuseks on see tõrketeade. Niisiis on oluline kontrollida DNS-i seadeid, et võrk saaks tagasi tööolekusse.\nParemklõpsake valikul Aktiivne võrguadapter ja valige atribuudid.\nSeejärel topeltklõpsake adapteri atribuutide aknas Interneti-protokolli versioonil 4, et saada selle atribuudid.\nSiin valige raadionupp Hangi IP-aadress automaatselt ja Hangi DNS-serveri aadress automaatselt.\nSalvestamise muudatuste tegemiseks klõpsake nuppu OK ja rakendage, seejärel kontrollige, kas Interneti-ühendus hakkas tööle.\nSee on veel üks kasulik lahendus enamiku Interneti-probleemide lahendamiseks, sealhulgas ERR_NETWORK_CHANGED Windows 10, 8.1 ja 7.\nTippige menüü Start käsk cmd\nParemklõpsake otsingutulemites käsuviibal ja valige käsk administraatorina.\nSeejärel täitke ükshaaval käsk Allala, et loputada DNS-i vahemälu ja lähtestada TCP / IP-konfiguratsioon vaikeseadistusele.\nPärast seda tüüpi väljuge käsuviiba sulgemiseks ja muudatuste jõustamiseks taaskäivitage aknad. See on kõige tõhusam lahendus, mida ma loodan selle toimingu sooritamiseks (Flushing DNS) teha Paranda ERR_NETWORK_CHANGED Chrome'is.\nIkka abi vajamine võimaldab muuta DNS-serveri aadressi Google'i DNS-aadressiks ja kontrollida, kas see aitab.\nKäivitamise käivitamiseks vajutage klahvikombinatsiooni Windows + R,\nTippige võrguühenduste akna avamiseks ncpa.cpl ja klõpsake nuppu OK.\nNüüd topeltklõpsake Interneti-protokolli versioonil 4 (TCP / IPv4), et saada selle omadused.\nValige raadionupp „Kasuta järgmisi DNS-serveri aadresse” ja tippige järgmine:\nSamuti märkige linnuke väljumisel Valideeri seaded ja sulgege kõik. Taaskäivitage aknad ja järgmisel käivitamisel saate võib-olla parandada ERR_NETWORK_CHANGED Chrome'is.\nInstallige oma võrguadapteri draiverid uuesti\nSee on veel üks tõhus lahendus, mida peate rakendama alati, kui teie süsteemis tekib mõni võrgu või Internetiga seotud probleem. Enamasti põhjustavad ühildumatud, aegunud võrgudraiverid ka erinevaid võrgu- ja Interneti-probleeme. Peate kontrollima ja uuesti installima uusima versiooniga võrgukaardi draiveri, et veenduda, et võrguadapteri draiver probleemi ei põhjusta.\nKülastage seadme tootja veebisaiti ja laadige alla uusim võrguadapteri draiver. Salvestage see oma kohalikule draivile.\nSeejärel vajutage Windows + R, tippige devmgmt.msc ja klõpsake seadmehalduri avamiseks nuppu OK.\nLaiendage võrgukaardid, paremklõpsake installitud võrgul ja valige draiveri desinstallimine.\nNüüd taaskäivitage järgmised sisselogimisaknad aknad ja installige oma süsteemi põhivõrgu draiverid. Kui ei, siis installige draiver, mille olete varem seadme tootja veebisaidilt alla laadinud. Siis pärast avatud veebilehe kontrollimist, kas see töötab, pole enam ühtegi ERR_NETWORK_CHANGED Chrome'is.\nKas need lahendused aitasid seda parandada? Err_Network_Muudatud Chrome Viga Windows 10-s? Andke meile teada allpool toodud kommentaaridest.


US Open võib tänavu ära jääda - Tennis - Postimees Sport: Värsked spordiuudised Eestist ja välismaalt\nUS Open võib tänavu ära jääda\n12. juuni 2020, 9:07\nRafael Nadal eelmise aasta US Openil.\nFOTO: Antoine Couvercelle / Panoramic/imago images / PanoramiC\nTänavustest suure slämmi turniiridest on Wimbledon juba ära jäänud ja nüüd ähvardab sama saatust ka New Yorgis peetavat US Openit.\nPaljud mängijad ja sponsorid on mures, kas augusti lõpus on juba turvaline liikuda koroonaviirusest tugevalt mõjutatud New Yorki. The Guardian kirjutab, et see nädal on turniiri korraldajad, USA tenniseliidu esindajad, ATP ja WTA esindajad, erinevad mängijad ja treenerid pidanud mitmeid videokõnesid, kus on arutatud turniiri tuleviku üle.\nMitmete tippmängijate jaoks on koroonaviiruse pandeemia ajal turvalisus tähtsam kui karjäär. Nende hulka kuuluvad näiteks Novak Djokovic, Rafael Nadal, Simona Halep ja Nick Kyrgios. Samas rahapuuduses vaevlev USA tenniseliit proovib teha kõik, et US Open ikkagi toimuks.\nTurniiri korraldajad on plaaninud mängijad ja muud turniiriga seotud inimesed paigutada lennujaamade hotellidesse. Sama plaani alusel peaksid mängijad hakkama saama ka väiksema kaaskonnaga.\nHispaania ajaleht Marca kirjutas, et maailma 100 parimat mängijat koosnevas Whatsappi vestluses ei olda elevil mõttest «minna New Yorki ja olla kuu aega luku taga».\nTurniiri korraldajad peaksid otsuse selle toimumise kohta võtma vastu esmaspäeval.


KASUTUSTINGIMUSED JA ANDMETE KAITSE\nTeenuse omanikul on õigus e-õppe keskkonna veebileht vajadusel hoolduseks või muul eesmärgil ajutiselt sulgeda. Võimalusel teatatakse sellest aegsasti ette ILIASe sisselogimislehel ja Eesti Kaitseväe siseveebis.\nSelle kokkuleppega väljendavad ILIASe kasutajad nõusolekut järgida autoriõiguse seadust kõigi ILIASes leiduvate materjalide puhul. Kui kasutaja rolli õigused võimaldavad materjale üles laadida, peab ta seda tehes olema veendunud, et järgib kõiki õigusnorme ja häid tavasid.\nNB! Keskkonnas võib leiduda asutusesiseseks kasutamiseks mõeldud dokumente. Eesti Kaitseväe e-õppe keskkonna kasutustingimusi aktsepteerides kinnitate, et asutusesiseseks kasutamiseks mõeldud dokumentide puhul kannate igakülgset hoolt, et need ei satuks juurdepääsuõiguseta isikute valdusse. Asutusesiseseks kasutamiseks ettenähtud teabe avalikustamise eest karistatakse rahatrahviga kuni 300 trahviühikut (Avaliku teabe seadus, § 541 lg 1).\nKeskkonnas pole lubatud ksenofoobse, rassistliku, poliitiliselt või religioosselt ekstreemse, või seksuaalselt solvava sisu jagamine. Suhtlemisel on oodatud viisakas ja austav toon.\nKäesolevaid kasutustingimusi võidakse keskkonna omaniku poolt muuta. Sellisel juhul saab kasutaja järgmisel sisse logimisel vastava teate ja võimaluse uute kasutustingimustega nõustuda, et keskkonna kasutamist jätkata. Hetkel kehtivad kasutustingimused on vabalt nähtavad ILIASe sisselogimislehel.\nKasutajanimed, mis pole keskkonda loginud kauem kui 730 päeva, võidakse ette teatamata kustutada või inaktiveerida. Konto kustutamisel kaovad ka kõik kontoga seotud andmed.\nE-õppe keskkonnas ILIAS kogutavate andmete hoidmise ja säilimise eest vastutab Kaitseväe Ühendatud Õppeasutused.\nIgal keskkonna kasutajal on võimalik oma isikuandmeid muuta ja neid soovitud ulatuses teiste kasutajate jaoks nähtavaks teha, vaid kasutajanime muutmiseks tuleb ühendust võtta administraatoriga.\n2. Õigus andmete kustutamisele\nILIAS kasutab küpsiseid. Need on väikesed failid, mida hoitakse teie seadme veebibrauseris. Need võimaldavad ILIASel eristada kasutaja brauserit teistest Interneti-brauseritest, mis sisaldavad teisi küpsiseid. Küpsised teenivad kasutajate ja operaatori turvalisust, kuna ILIAS saab küpsiste abil kontrollida, kas leht on välja kutsutud tõepoolest ILIASes autoriseeritud isiku poolt.\nILIAS kasutab ka ajutisi küpsiseid, mis muutuvad kehtetuks pärast sessiooni lõppu või brauseri sulgemist. Oma brauseri seadetes näete, millised küpsised on ilias.mil.ee jaoks seadistatud ja saate vajadusel need kustutada. Siiski pole ILIASe kasutamine ilma küpsisteta juba tehnilistel põhjustel võimalik\n4. Veebilehe kasutamine ja registreerumine\nILIASt on võimalik kasutada nii registreeritud kasutajana kui ka ilma registreerumata. Ilma registreerumata saab ILIASt kasutada nn anonüümse kasutajana ja sel juhul ei korjata kasutaja kohta personaalset infot. Anonüümsel kasutajal on ligipääs vaid selleks võimaldatud lehtedele.\nEt liituda gruppidega, kirjutada foorumipostitusi, kommentaare ja kirju, ning kasutada veel paljusid funktsioone, on siiski vajalik kasutajakonto olemasolu ja seega registreerumine. Pärast edukat registreerumist ja kasutajakonto aktiveerimist administraatori poolt on valitud kasutajanime ja salasõnaga võimalik ilias.mil.ee lehele logida.\n5. Registreerumise detailid ja isiklik profiil\n6. Ligipääs isiklikele andmetele


TARTUS AVATAKSE EESTI MOODSAIM LASKETIIR | Tartu Ülikool\nTARTUS AVATAKSE EESTI MOODSAIM LASKETIIR\nLasketiiru avamisest võtab osa ka Riigikogu riigikaitsekomisjon, kes peab samal päeval Tartus oma regulaarset istungit. Lasketiiru avamine on riigikaitsekomisjoni istungi päevakorra üks punktidest.\nTiiru avamise ametlikule osale järgneb viitseadmiral Tarmo Kõutsi ja major Benno Leesiku laskevõistlus, et uus ja tänapäevane siselasketiir sisse õnnistada.\nTartu Ülikooli, Kaitseministeeriumi ja Kaitseliidu koostöös valminud uus kompleks saab olema riigikaitse õpetuse ja laskeharjutuste keskuseks, kuhu kuuluvad lasketiir, täisvarustusega õppeklass ja Kaitseliidu Tartu Maleva Akadeemilise Malevkonna kodu.\nEesti nüüdisaegseim siselasketiir on ehitatud rahvusvahelistele nõuetele vastavaks, tiirus on neli 50-meetrist rada, mis on varustatud tänapäevase tehnika ja seadmetega. 3,8 miljonit krooni maksma läinud lasketiir valmis Kaitseministeeriumi, Kaitseliidu ja Tartu Ülikooli ühistöö tulemusena, ehituse suurim rahastaja oli Kaitseministeerium.\nKaitseliidu Tartu Maleva Akadeemiline Malevkond viib 2001. aastast läbi riigikaitse koolitust nii õppejõududele, üliõpilastele kui ka õpilastele, ent seni on see tegevus olnud raskendatud, kuna õppeklassid on ülekoormatud ja puudus siselasketiir. Uue õppeklassi ja lasketiiru valmimine tähendab riigikaitse õpetuse kompleksset arengut, kuna teooria kõrval on samas võimalik õpetada relvade käsitsemist ja teha laskeharjutusi.\nTartu Ülikooli Akadeemilise Spordiklubi juhatuse liikme Harry Lembergi sõnul on tal siiralt hea meel kaasaegse siselasketiiru valmimise üle Tartus, sest seni puudus ülikooli laskesportlastel võimalus tänapäevastel tingimustel, mitte ainult Tartus, vaid terves Eestis harjutada. Ülikooli parim laskesportlane on Triin Roostfeldt, kes saavutas 2005. aasta novembris üliõpilaste laskmise maailmameistrivõistlustel Ungaris õhupüstoli laskmises kaheksanda koha.\nLasketiiru ehituse idee sai alguse juba 2001. aastal, kuna vajadus kaasaegse sisetiiru järele oli juba ammu olemas. Tartu Ülikooli Nooruse tänav 9 asuva õppehoone keldriruumid olid seni otstarbekalt kasutamata ja seisid tühjana 1976. aastast alates.\nNB! Ajakirjanikel on võimalus lasketiiruga tutvuda 26. jaanuaril juba alates kella 13.30-st, kõik on teretulnud!\nINFO: TÜ ohutustalituse juhataja Gero Kartau, tel 737 6666


Kriuxu kiixud: 08/08\nViimaste päevade märksõnaks on koristamine. Reaalne ja mentaalne, st olen sahtleid-kappe-pabereid-lillepotte-riideid-raamatuid-vihikuid-pastakaid-tolmutorte-mõtteid ja muud taolist tõstnud ühest virnast teise, osa prügikasti lähetanud, osa asjadest hoole ja armastusega kokku voltinud ja... tagasi pannud samale kohale, kus need enne olid. Koristamine on endiselt väga lõdvestav tegevus, eriti naudin tulemust :) Kahju on korrastatud virnast mõnd asja võtta, sest siis tundub see taas korratuna. Mõtetega on see lugu, et neid võib suunata ühest kohast teise, aga kahjust pole mul Dumbeldore´i mõttesõela, kuhu osa neist hoiule panna, et neid perspektiivist hiljem uuesti vaadata. Nii et pean leppima oma peakese ja selles ette nähtud sahtlitega.\nSuveetendused "Saun" ja "Ruja" nähtud. Esimene oli kräpp, teine ei olnud, oli Ojasoo-Semperi harjumuspäraselt viimistletud ja detailselt läbimõeldud mäng erinevate vahenditega, mida oli hea vaadata.\nAnton Nigovi "Harjutused" lugemisel. Läheb kaua aega, sest iga lauset tahaks meelde jätta, triviaalselt: hea raamat. 7. klassi õpikut loen ka, aga see selleks.\nPole midagi uut siin vihma käes.\nKirjutas Kriux kell 10:32 PM 0 Kommi\n* Juha Vuorise "Rasedusarmid". Magus võrreldes teiste tema raamatutega; sisaldab lugu ja tegelasi ja vähem roppust ja seetõttu ka ilmselt vähem spontaanseid naerupahvakuid; autor on kirjanikuks hakanud, kusjuures päris edukalt.\n*Frederick Forsyth "Afgaan". Kiirelt loetav; sündmused kulgevad ajaliselt lähedases minevikus, on võimalik (veel) üht vandenõuteeoriat vaadelda ja miks mitte mängida mõttega, et selles midagi on reaalset (nagu "Da Vince kood" jt teised Forsythi enda teosed).\n* Thornton Wilder "Märtsi iidid". Neli erinevat "raamatut" ühes. Tegemist Rooma ajalooga, jällegi sama teema, et äkki oligi nii. Esialgu pisut keeruline jälgida, kuna tegevus (vandenõud) kanduvad ühest raamatust teise ja lugejana peab ise olema valvas tekkinud lünkasid täitma. Õnneks on ajalooteadmised sellised, et nn lõpp oli enne teada, üllatuseks oli siis konstrueeritud lugu, mis selleni viis.\n* E. Birznieks-Upitis "Pesamuna päevaraamat". Ai, ma lugesin seda päris mitu õhtut enne magama jäämist. Lühikesed lood, mis tekitasid enamasti sooje tundeid (no lapsepõlve vastu ju ikka ei saa!). Koosneb tegelikult kahest osast "Pesamuna kodus" ja "Pesamuna koolis". Esimene neist oli ehk nauditavamgi, teises osas, kus pesamuna kodunt lahkub ja suureks saab, on autor ülevaatlik, pole enam nii palju lugemismõnu tekitavaid detaile.\n* Hudaiberdõ Tuhtabajev "Võlumüts". Eelmise ja sellegi raamatu leidsin maal kappi sorteerides (lasteraamatute riiulites tuhnisin mõttega leida "Viplala" ja veel mõned lood). No oli küll naljakas, meenutas neid vanaema juures loetud 1950-60ndatel välja antud vennasrahavaste teoseid kommunismi suurest võidust (halloooo, ei meenutanud, oligi selline). Ma ilmselt pean mingi auhinna saama selle eest, et oskan autori nime välja öelda.\n* Reet Neimar "Sajandi sada sõnalavastust". Ma ei hakka üldse ohkimagi, kui ilus raamat see on. No korra ohin: ilus on!\nSuvi ei olegi luhta läinud, eks. Nädal on puhkuse lõpuni, üleeile littis täiega, nüüd tahaks veel maailma otsa joosta, et üht-teist endasse ammutada (ükskõik kas tüdimust või päikest või vihma).\nKirjutas Kriux kell 11:29 AM 0 Kommi


Volletreenerid omandasid uusi teadmisi - Saaremaa Võrkpalli Liit\nVolletreenerid omandasid uusi teadmisi\nSaaremaa Spordikooli võrkpallitreenerid- Cristin Lepp, Ene Kask ja Asko Esna osalesid pühapäeval 2.oktoobril Tallinnas, Eesti Võrkpalli Liidu treenerite koolitusel, kus ühele pikale päevale oli ära jagatud mitmed erinevad koolitused.\nPäeva esimeses osas said treenerid uusi teadmisi ja oskusi, et kuidas sportlasi õigesti häälestada ja toetada võistlustel. Saaremaa Spordikooli treener Ene Kask: „Olen juba aastaid proovinud oma mängijaid häälestada võistlusteks aga teine küsimus on muidugi see, et kui tõhus see olnud on. Sain väga häid nõuandeid ja ideid, kuidas aidata kaasa sportlase häälestamisel ja olla nendele abiks võistluse käigus just vaimse poole pealt”.\nJärgmised koolituse tunnid olid rohkem praktilised. Eesti Võrkpalli Naiskonna üldfüüsilise treener Indrek Verro demonstreeris puusa- ja õlaliigese parema liikumisulatuse saavutamiseks erinevaid harjutusi. Lisaks juhtis tähelepanu, et iga inimene/sportlane on sedavõrd erinev ja omanäoline, et kõik ei saa teha ühte ja sama moodi. Andentese Spordigümnaasiumi treener Raul Reiter aga näitas erinevaid lähenemisi just blokitehnika lihvimiseks ja täiustamiseks. Huvitavaid harjutusi lubas oma treeningutel kasutama hakata ka Cristin Lepp: „Blokiga harjutused on suuresti küll juba natuke vanematele lastele aga algseid tõdesi saab hakata õpetama ka noorematele võrkpalluritele”. Päeva viimane osa aga kuulus kaitsemängule, mille lektoriks oli Saaremaa Spordikooli treener Asko Esna. „Teadsin, et kohale tuleb erineva tasemega treenerid ja sellest lähtuvalt ka ehitasin oma praktilise loengu üles. Andsin kaitsemängu harjutusi nii päris algajatele ja juba kogenumatele võrkpalluritele” rääkis Esna.\nJärgmine Eesti Võrkpalli Liidu treenerite koolitus toimub juba 2017.aasta kevadel.


Kommentaarid: NAISELIK VÕI EBAEETILINE? Emad lõid Instagrami konto venitusarmidele!\nNAISELIK VÕI EBAEETILINE? Emad lõid Instagrami konto venitusarmidele!\nÕhtuleht.ee, 15. august 2014 12:22\nhaige/ 27. august 2014 16:22\nno ma ei saa aru millejaoks sellist asja peab tervele maailmale näitama? jälk!\nvaatasin/ 19. august 2014 18:27\nKallid inimesed, ennem kui hakkate siin jälle eestlaslikult sappi pritsima, siis vaadake, mis seal üldse kirjas on ja kuidas saadi need venitusarmid. Seega emad, kes on sünnitanud peaksid nüüd ennast varjama, sest kõhukene venib lapse kandmisega välja? Peaksid häbenema, et nad andsid kandsid oma last ja tõid ta ilmale? Vabandage väga, aga see ei ole enam keskaeg, et emad peaksid häbenema, et rasedad on ja hiljem ei ole nende välimus enam sama. Mõelge ennem natukene, mida suust välja ajate. Muud ei olegi enam netis teha, kui kõiki kritiseerida?\nNaljakas/ 19. august 2014 12:25\nÜtleme nüüd ausalt, et selleks, et venitusarme omada, ei pea keegi olema emaks saanud/saamas või isegi naine. Piisab, kui oled kiiresti paksuks läinud, sportlane või kiiresti pikkust visanud. Muidugi on lapse saamine uhkuse asi, kuid jääb vaikselt mulje, et inimeste vaimne areng on enese pildistamismaaniaga taandumas. Jabur.\nMina_ise/ 18. august 2014 21:49\nVenitusarm venitusarmiks , aga karvane köht naisterahval on küll kole !\nNoor naine/ 16. august 2014 13:52\nOi-oi, kui jube, lausa ebaeetiline! Õhtulehes ei teatagi, mis eetika on ja kust võetakse need inimesed, kes siia jutukesi kirjutavad? Ebareaalne solk! Muidugi mulle meeldib see vastandus, et naiselik vs ''ebaeetiline'', et venitusarmideta naised siis pole naiselikud? Mul on ka venitus armid, aga mitte emadusest või tüsedusest, vaid kasvamisest. Jah, heledad ja väiksemad, aga ometigi olemas. Kahjuks photoshop veel elusinimese peal ei toimi ja antud püstitus on lihtsalt jabur!\nGasell/ 15. august 2014 22:06\nJõehobud panid tiigrikostüümid selga.\nhm/ 15. august 2014 16:16\nebaEETILINE? Kulla Õhtuleht, ega sa kogemata kombel ei mõelnud ebaESTEETILINE? Need sõnad on mõnevõrra erineva tähendusega.\n:)/ 15. august 2014 20:24\nSuures tuhinas unustati ka viimase aja hittsõna "võigas"


Google Nexus 7 tahvel saab USB-seadmetega hakkama | AM.ee\nUSB mälupulgad enamasti töötavad. Pildid ja dokumendid on näha Nexus Photo Vieweriga (tasuta), aga see rakendus ei luba faile kopeerida, vaid ainult näitab. Nexus Media Importer (maksab 2,32 eurot) aga aitab USB pulgalt ka faile tahvlisse kopeerida. Krüptitud Ironkey ei tööta.\nSD kaardi lugeja koos USB HUB-iga – jääbki kaarti lugema, tahvel ei toida ilmselt seadet ära, sest tööle kaardilugeja ei hakkagi.\nVäline kõvaketas (Hitachi, USB 2.0) – lisatoitega töötab. Kõvakettal on teine USB kaabel lisatoite jaoks, mis käib näiteks mobiililaadija külge ja nii saab tahvli abiga kõvakettalt lugeda küll. Ilma lisatoiteta kõvaketas ei tööta.\nNikoni peegelkaamera – lausa üllatavalt hästi töötab. Toetab kaamera mälukaardilt lugemist ka ilma Photo Viewerita, Androidi enda rakendus Gallery tunneb kaamera ära ja lubab importida pilte kaamerast tahvlisse. Menüüs on isegi valikuvõimalus, mis pilte tahvlisse laadida ja milliseid mitte. tahvisse tekitatakse uus album nimega Imported. Nii on mugav näiteks reisil kaamera piltidest tühjendada tahvli mällu ja tahvlist näiteks edasi Dropboxi (või Facebooki seinale) saata, et kaamera mälukaardile jälle ruumi teha.\nNutitelefon Windows Phone 7.5ga – tahvel ei kõssagi selle peale, et midagi külge ühendatakse. Telefon aga hakkab aplalt akut laadima, muud moodi ei reageeri.\nNutitelefon Androidiga - töötab, nagu tavaline USB mälupulk.\nLogitechi Unified juhtmeta hiir ja vanem juhtmeta hiir – töötab tõrgeteta. Selgub aga USB OTG kaabli kehv kvaliteet – see annab halvasti ühendust ja juhtmega hiirt liigutades katkeb vahest ära. Trusti juhtmeta klaviatuur USB adapteriga töötab ka. Seega saab ka klaviatuuri kasutada. Hiirega saab vajutada isegi Android 4.1 alumisi juhtnuppe.\nTänu USB OTG-le võib Nexus 7 tahvlile osta kaantega lisaklaviatuuri - Kingsoft Office´i kontoripaketiga (või mõne muuga) õnnestub nii lausa tööd teha ja tekste sisse lüüa.\nOsta Nexus 7 tahvel Amazonist\nOsta USB-adapter Amazonist: USB on-the-go