Lilian - Meaningful Talks\nKoroonaviiruse levik sunnib kõikjal lapsevanemaid kodus töötama. Kui kodus produktiivselt töötamine on sulle väljakutse, võivad abiks olla need nipid kodus täiskohaga töötavatelt emadelt. Kui mõte lapsega kodus olles töötamisest tundub sulle hirmutav, siis sa pole üksi. Lapsed nõuavad ööpäevaringselt tähelepanu…\nAutor: Mandi Torrez New Mexico aasta õpetajana aitan ma kaugõpet uuendada, loon strateegiaid koolide turvaliseks taasavamiseks ning töötan selle nimel, et haridus oleks kõigi jaoks kvaliteetne. Samal ajal hoolitsen ka enda laste eest. Ülikooliõpingute kolmandal aastal kohtasin oma esimest ladina…\n17 strateegiat, kuidas lastega koos kodus olles tööd teha Kui varem ehk arvasid, et väikeste lastega kodus olemine ja töötamine on parem kui iga päev kontorisse sõitmine, siis oled praeguseks tõenäoliselt oma meelt muutnud, kirjutab ema ja portaali TheSimpleDollar kaasautor…\nPaljud lapsed alustasid 2020 õppeaastat kaugõppel. See on väljakutse, kuid siin on viis moodust, kuidas aidata oma perel e-õppe perioodist edukalt läbi minna. Lugedes veel ühte laste koolist saadetud meili, soovin ainult ühte: et see kõik tunduks lihtsam! Kevad oli…\nMiks mu laps hammustab?\nKogemuslugu: Meie peres on 3 last (12-4-2) ja kõige pisem 2 aastane väljendab ennast pidevalt hammustamisega. Oleme sellest rääkinud ja ta on isegi juba valmis meie eeskujul hiljem vabandama õe ees, kuid olukord kordub igapäevaselt. Enamasti on haavatavaks 4-aastane õde,…\nKiindumusteooria väidab, et esimestel eluaastatel on meie arengu jaoks kriitiliselt oluline tugev emotsionaalne ja füüsiline kontakt ühe esmase hooldajaga. Kui see kontakt on tugev ja meil on turvaline kiindumussuhe, siis tunneme ennast ka maailma avastamisel turvaliselt. Me teame, et on…


simo77: september 2016\nTänase kiirmaleturniiriga mälestati kahte äsjalahkunud maletajat, kellest üks oli Ivainen ja teist ma ei tundnud. Tulemused olid:\n2. Peebo 6\n3. Šukys 5\n4. H. Pedmanson 4\n5.-9. Runnel jt. 3,5\nKodune analüüs topeldatud vankrite teemal:\n1. d4 Rf6 2. c4 e6 3. g3 d5 4. Og2 dc 5. La4+ Od7 6. Lc4 Oc6 7. Rf3 Rbd7 8. Rc3 (Siiani partiist Smõslov-Keres) 8. ... Oe7 9. 0-0 0-0 10. Of4 Rb6 11. Ld3 Ld7 12. Vfd1 Vad8 13. Vac1 Vfe8 14. Re5 Lc8 15. Rc6 bc 16. Oc6 Rbd7 17. Od7 Vd7 18. Re4 Rd5 19. Od2 Lb7 20. Rc5 Oc5 21. Vc5 Vb8 22. b3 Rb4 23. Ob4 Lb4 24. e3 a5 25. La6 Vd5 26. Vc7 La3 27. Vc2 Vdb5 28. La7 V5b7 29. La6 Vb4 30. Vdc1 g6 31. Ld6 Vb3 32. Le5 Lf8 33. ab 1:0. Natuke parem tundub 32. ... Vb1, kuigi siis on samuti valgel ettur rohkem.\nOlin kirjutanud nii bakalaureusetöö kui ka magistritöö fašismi kohta ja nüüd mõtlesin kirjutada ka doktoritöö. Aga kui kaks eelmist tööd olin kirjutanud sündmusteajaloo kohta, siis nüüd mõtlesin kirjutada teoreetilistest küsimustest. Üks ingliskeelne raamat oli "Teooriad fašismi kohta", magistritöös olin pannud sellele ainult ühe viite, aga nüüd kavatsesin seda põhjalikumalt kasutada. Ainult et ei olnud kindel, et mind võetakse doktoriõppesse vastu, sest võidi mõelda, et ma kirjutaksin jälle samasuguse töö nagu kaks eelmist, kuigi nüüdne oleks tegelikult olnud teistsugune. Ütlesin Küütsile, et kahte eelmist tööd hakkasin kirjutama ühe ja sama faili põhjal, aga nüüd tegin täiesti uue faili. Tõnu tahtis, et ma näitaks, mida ma olen kirjutanud. Ütlesin, et ma võin ükskõik mida kirjutada. Mõtlesin, et praegu olen ma doktoriõppesse astumiseks kõige sobivamas vanuses.\n"Loomade elu" 5. köite kahepaiksete osa.\nKlassi kahepaiksed kuulub selle raamatu järgi kolm seltsi - väike selts siugkonnalised ning suuremad seltsid sabakonnalised ja päriskonnalised. Viimane asjaolu tuletab meelde laulu, kus olid umbes sõnad:\n"Kuule, Miku," ütles Manni,\n"see ei ole päris konn,\nsuurel konnal neli jalga,\nsellel ainult saba on."\nAga laulus mõeldi vist kulleste ja täiskasvanud konnade võrdlust.\nKahepaikseid nimetatakse küll kahepaikseteks selle järgi, et nad võivad elada nii vees kui ka kuival, kuid osad neist elavad kas kogu elu vees või kogu elu kuival. Kolmandad elavad kullestena vees ja suurtena kuival. Või siis ikkagi vee ääres, et vajadusel sukelduda.\nNägin ka selle raamatu lugemise ajal konni. Raamatus järgneb kahepaiksete osale roomajate osa. Roomajate alla pole paigutatud mitte ainult maod, vaid ka kilpkonnad ja sisalikud. Varem arvasin ära tundvat, milline näeb välja sisalik, aga selle raamatu lugemine tegi pildi segasemaks. Nägin maal käies vist ka sisalikke, aga võibolla need olid hoopis sabakonnad. Sabakonnalised arvatakse olevat arenenud kullestest, kes on kaotanud moondumisvõime.\nKõik kahepaiksed olevat lihatoidulised. See seletuvat sellega, et nad ei ole kogu ööpäeva aktiivsed, seetõttu peavad nad sööma energiarikkamat toitu, et sellest jätkuks kauemaks. See lihatoit võib koosneda putukatest, aga suur konn võib süia ka linnupoegi ja vangistuses on üks konn teise ära söönud.\nLinnud ja vahel ka inimesed on konni söönud, aga selgub, et paljud konnad on mürgised, näiteks kärnkonnad. Mürgistel putukatel on hoiatusvärv ja linnud neid seetõttu ei söö, aga konnadel hoiatusvärvi polevat, seetõttu olevat nad lindudele ohtlikumad. Konna söömisest võidakse surra ja koer võib surra isegi ühe mürgisema konna suhu võtmisest.\nKrõlovil oli valm, kus konn tahtis saada suuremaks ja küsis umbes:\n"Kui kaugel on mu järg,\nSelle valmi moraal oli, et endast suuremaks ei saa, aga inimesed on ühe suurema konnaliigi nimeks küll härgkonn pannud.\nKahepaiksed hingavad nii kopsude kui ka nahaga. Sissejuhatuses mainiti kahepaikse ja imetaja kopsupinna ja kehapinna suhet. Kui imetajal on kopsu sisepind kehapinnast palju suurem, siis kahepaiksel mitte ja nahaga hingamine on vajalikum. Konnad magavad ka talveund. Kui suvel konn hukkub, kui ta ei saa kopsudega hingata, siis talveune ajal võib samale konnale piisata nahaga hingamisest. Algkoolis õpetati, et rumal vanarahvas arvas, et lõunamaale lendavad linnud poevad talveks mutta, aga nüüd selgub, et see arvamus nii rumal ei olnudki, sest konnad teevad seda küll.\nInimesed söövad eriti palju pulmapidudel, aga konnadel esineb vastupidi pulmapaast. Ühtede konnade kohta kirjutati, et kui emased isastega ei kohtu, siis see lõppeb lõhki minekuga.\nKonnapoegi ma pole elus palju näinud ja ka raamatus on pildid rohkem täiskasvanud konnadest. Aga lapsepõlves oli meie tänaval siiski vett täis konnadega kraav ja seal olen konnakudu näinud. Ühed poisid tahtsid selle kividega laiali pilduda, meie püüdsime takistada, aga see ei aidanud. Hiljem olen kuulanud "Eesti Loodusega" kaasas olnud Eesti erinevate konnaliikide häältega plaati, õppisin ka seal esindatud konnade ladinakeelsed nimed pähe ja mõne õpitud nime tundsin ära ka nüüd loetud raamatust.\nEnne selle köite lugemist mõtlesin, et selles on koledamad pildid kui ülejäänutes, aga lugema hakates vähemalt kahepaiksete pildid koledad ei tundunud, samuti mitte looduses nähtud kahepaiksed.\nMeil oli jälle see õpetaja, kes oli juba ükskord olnud ja vahepeal välja vahetatud. Algul ta oli tundunud mulle varasema õpetaja sarnane, aga siis oli läinud erinevus suuremaks ja praegu oli ta selgelt teist nägu. Õpetaja hakkas meile rääkima ühte asja, mida ta oli juba eelmine kord meid õpetades rääkinud. Aga kordus sama, mis oli juhtunud siis - õpetajale tundusid kuulajate näod iroonilised, ta jättis jutu pooleli, hakkas nutma ja läks klassist välja. Nüüd oli klassiruum teist moodi. Tristan läks klassi ette, lubas panna mängima ühe muusikapala ja näitas enne, mis liigutusi kuulajad peavad selle muusika järgi tegema. Ma ei kavatsenud neid kaasa teha.\nMängisime kahe vennaga trepikojas korvpallipalliga. Lõpuks tegin ettepaneku, et läheme majast välja, sest muidu meie hääled segavad toasolijaid ja pall võib trepivahest alla kukkudes kellelegi pihta minna. Trepist alla minnes nägime, et alumisel korrusel oligi koristaja, oli õnn, et pall polnud kukkudes teda tabanud. Kui olime maja ees, siis me ei teadnud enam, kus meie pall jäi. Maja ees muruplatsil oli kõrgem muhk, selle taga muruplatsi ja maja vahel auk, kus oli hulk palle, aga need olid naabripoiste omad. Võibolla oli seal siiski ka meie pall, seda ei saanud hästi kindlaks teha, sest me ei mäletanud, milline meie pall välja näeb. Proovisin augus olevaid palle, aga neist ükski polnud meie oma, sest kõik olid katki, aga meie pall oli olnud terve ja õhku täis. August välja võetud pallide alt tuli nähtavale järjest uusi palle ja proovisin neid kõiki.\nIstusime kirikus. Taheti neid karistada, kellest arvati, et nad ei suhtu kirikusse piisavalt aupaklikult. Neid ei tahetud koolimajast välja lasta. Aga põgenesin välja tiivaklassi aknast. Kooli õuelt väljumist püüdis valvur Peep mul veel takistada, aga rabelesin tema käest lahti ja pääsesin vabadusse.\nVaatasin pikal maleturniiril pealt Klausi partiid. Tundus, et tal on võiduseis. Aga ootamatult ta hoopis alistus. Püüdsin aru saada miks. Ähvardused olid mõlemapoolsed, aga tundus, et Klausi ähvardused olid tugevamad.\nJõudsin kodumajani, aga selle esiküljel ei olnud enam ust, selle asemel oli uks nüüd tagaküljel. Tundus, et islamiusulised olid võimu haaranud. Läksin tagant uksest sisse ja mõtlesin, et ma ei küsi midagi, kõik selgub aja jooksul ise. Meie korter oli nüüd ka uus ja selles oli tunduvalt vähem asju kui varem. Mõtlesin, et hakkan ka uues olukorras päevikut edasi kirjutama. Kalendreid enam ei olnud, aga mõtlesin, et kirjutan iga uue päeva sissekande ette ise kuupäeva. Aja jooksul võis küll arvestus sassi minna. Wc-s oli pühkimiseks ajaleht "Koit". See oli huvitavam kui "Postimees", "Koitu" oleks tahtnud kõigepealt lugeda. Olin ühes suures majas. Seal oli pood, mille kaubavalik oli väga väikseks jäänud. Poes sai ka kohapeal süia. Vahetasin koridoris asuvatel ustel silte, et meeste ja naiste wc oleks selgemalt eristatavad. Praegu oli olukord rõõmus, aga oli karta, et ühel päeval hakkavad islamiusulised muu-usulistel kõrisid läbi lõikama. Istusin arvuti taga. Ekraanile ilmusid virvendused. Panin programmi kinni, aga virvendused ei kadunud. Tundus, et arvutisse on sisse murtud, sama moodi nagu eelmisse arvutisse. Praegune arvuti oli seejuures alles üsna uus. Pidime vendadega bussi peale minema, et Tartusse sõita. Ma ei teadnud, kas ma pean ostma pileti ainult endale või kõigile vendadele. Kõigile ostmiseks mul raha ei jätkunud. Aga olin näinud, et osadel vendadel on oma rahakotid olemas.\nOlime vendadega korvpalliplatsil ja hakkasime mängima seitset. Vahepeal oli räägitud, et seitse ei ole õige mäng, sest selles ei ole jooksmist, aga nüüd siiski mängisime. Tuli minu kord visata. Mulle tundus, et ma ei jaksa korvilauani välja visata. Enne viset proovisin kolme erinevat käteasendit - kõrgelt, madalalt ja vahepealselt. Järgmine kord, kui oli minu kord visata, lendas pall eelmisest viskajast nii kaugele, et nüüd oli kindel, et mu punktid lähevad nulli.\nLäksin koos Pillega kodu poole. Pille kõndis ja mina roomasin. Mõtlesin, et olen rääkinud, et olen unes roomamist näinud, aga tegelikult rooman nüüd ka ärkvel olles. Jõudsime kohta, kus kõnnitee oli must. Tõusin püsti, et mitte riideid ära määrida.\nPidin hakkama toimetama "Eesti ajaloo" keskaja köidet. Mõtlesin, et kui Selart peaks kirjutama, et sakslaste peaeesmärk 13. sajandil ei olnud eestlaste ega lätlaste, vaid venelastega võitlemine, siis lisan käsikirja servale märkuse, et see ei ole nii, sest kroonik Henrik jagas oma kroonika osadeks "Liivimaast" ja "Eestimaast". Et oli kaks erineva pealkirjaga osa, see näitab, et pealkirjad ei tähendanud tema elukohta, vaid seda, kus toimuv oli tema meelest parajasti kõige tähtsam. Kui minu parandusi sisse ei kanta, siis saadan raamatu ilmumise päeval ajaloo listi kirja, et mina parandasin vead ära, aga parandusi ei võetud arvesse. Mõtlesin, et ma ei lõpetagi magistriõpet ära, sest kui ma olen õppejõudude vigasid parandanud, siis enam ei sobi, et nemad mulle hinde panevad.\n1. d4 Rf6 2. c4 e6 3. g3 d5 4. Og2 dc 5. La4+ Od7 6. Lc4 Oc6 7. Rf3 (siiani raamatust) Od6 8. Rc3 Rbd7 9. Od2 0-0 10. 0-0 Ve8 11. Vac1 e5 12. d5 Rb6 13. Lb3 Rbd5 14. Og5 h6 15. Rd5 Od5 16. Of6 Ob3 17. Od8 Oa2 18. Oc7+-\nPidime sõitma Kiievisse. Ma ei hakanud veel asju pakkima, sest aega veel oli. Kui pakkimise lõpetasin, siis läks juba kiireks. Ütlesin Pillele, et aega kulus rohkem kui ma arvasin. Asusin teistest varem bussijaama poole teele. Buss oli ees, aga tal ei olnud silti, mis linna ta sõidab. Kui olin bussis ja see juba sõitis, siis nägin, et seespool oli silt, et sõidab küll Kiievisse. Teised pereliikmed jäid maha. Ma polnud varem üksi nii kaugele sõitnud. Öeldi, et teised tulevad vast mõne järgmise bussiga. Aga kahtlesin, kas Kiievisse käivad bussid sageli.\nOli algamas pikk malepartii. Kohtunik oli Kolk. Ta ütles, et komme nõuab, et pärast esimest käiku tuleb minna jalutama. Ma ei kavatsenud sellisest kombest kinni pidada. Mul olid mustad. Kuna vastane avakäiku ei teinud, tegin selle ise. Mõne käigu pärast nägin, et valge oli siiski esimesena käinud, kandsin tema käigu tagantjärele protokolli. Vastane oli Kolk. Ta ei tulnud edasi niivõrd tsentris kui tiibadel. Kartsin kaotada, aga võitsin. Pärast mängu lõppu lugesin raamatust, et see Kerese partii mängiti viimases voorus ja seetõttu võis igal käigul midagi juhtuda.\nMul oli ilmunud uus unenäoraamat. Lugesin seda. Ühe koha peal hakkasin naerma. Ütlesin, et teine unenäoraamat on igavam kui esimene, sest ma olen ainult üks kord naerma hakanud. Siis tuli meelde, et esimese unenäoraamatu puhul naersid ka teised, mitte ma ise. Teine raamat nägi kulunud välja, kuigi teda polnud varem loetud. Tal lihtsalt oligi köite kvaliteet madal. Muidu nägi ta ilus välja. Raamatus oli palju lõikudeks jagatud dialoogi. K. Simson ütles, et ta jättis seda raamatut vahele, sest lõigud on liiga lühikesed. Mõtlesin, et võiks soovitada, et arvestagu siis üks lehekülg üheks lõiguks. Tõnu küsis ühe asja kohta, kas see on raamatus sees. Vastasin, et ma ei mäleta raamatu sisu.\nSelles numbris on teemad, mida nimetatakse rohkem kui ühes kaastöös Grenzstein, Klaassen ja praegused riikidevahelised ränded.\nAldur Vunk on kirjutanud Eesti laevaehitusest. Pealkirja järgi on artikli teema 18. ja 19. sajand, aga ta kirjutab üsna pikalt ka varasemast eelloost. Artiklis nimetatakse erinevaid laevatüüpe ja nende kohta on ka pilte, aga sõnalises tekstis eriti ei kirjeldata, mis olid nende tüüpide erinevused peale nime. Tänapäeval saab huviline seda ilmselt internetist otsida ja sel teemal on olnud juttu ka ülikooliloengutes. Üks artiklis nimetatud vanem laevatüüp on uisk ja selle kohta mäletan ülikooli Raudkivi loengu konspektist ridu:\nKüll tiritavaim uisk ehk uss,\nkuid puudus tekk ja sügavus.\nÜlikooli riimkonspektis on kirjeldatud ka laevade keskaegset sõidukiirust:\nViis päeva kiireim sõit olnd vist,\nmis Tallinna läks Lüübekist.\nSõit koju seitse nädala\nvõis kesta aga hädaga.\nVunk kirjutab, et laevu ehitati tammest ja männist, aga iga puu, mis majaehituseks kõlbas, ei kõlvanud veel laevaehituseks. Seda seletab H. Runneli luuletus, kus olid umbes sõnad:\nKui ehitad palkidest maja,\nsiis sammalt on vahele vaja.\nSamblaga tihendatud laev vajuks ilmselt põhja. Laulusõnu tuletas meelde veel Vungi väide, et laevakaarte jaoks oli vaja kõverana kasvanud puid. Laulusõnade järgi otsustades on vähemalt uuemal ajal saanud ka sirget puud kõveraks teha. Need sõnad kõlasid vist:\nÜks luuletus tuli meelde ka lugedes Andreas Johandi ja Vladimir Sazonovi artiklit kuningas Dareiosest. Rein Raud on avaldanud kunagi Dareiose raidkirja imiteeriva luuletuse, mille refrään on:\nKuningas Dareios annab teada.\n„Tuna“ artikli järgi on kuningad kasutanud erinevaid tiitleid, sealhulgas nimetanud ennast kuningate kuningaks. Ülikooli esimest ja teist kursusetööd kirjutades õppisin, et eesti keeles öeldakse, et Etioopial oli keiser, aga kohalikus keeles on see kuningate kuningas. Kuningate kuningas võiks ju olla kõrgem kui kuningas ja seega keiser.\nIlmar Vene on kirjutanud Dantest ja puhastustulest. Aga autorile iseloomulikult tehakse essee piires pikki ajalisi hüppeid. Üks mõte oli sarnane Brantley raamatus viidatule, et romantikud polevat ennast valgustusele vastandanud, vaid tahtnud valgustust edasi arendada. Erinevate romantikute suhtumine ilmselt oli erinev. Carlyle vähemalt arvas, et 12. sajandi kloostrid ja 17. sajandi puritaanlus olid paremad kui valgustusaeg.\nEnn Küng kirjutab arhiiviajaloolasest Arnold Soomist. See artikkel oli huvitavam kui varem meelde jäänud Küngi kirjutised. Põhjus on ilmselt artikli teema, et seekord on kirjutatud ühe ajaloolase elust, mitte majandusest, aga ajalugu mitte õppinule ei pruugi see artikkel tavalisest huvitavam olla.\nTiit Noormets avaldab 1940. aastate arhiivimaterjale ettekannetega rahva meeleolude kohta. Eurolistis on kirjutatud, et ajalugu pole olemas, sest keisri sõber ja keisri vaenlane kirjutavad sellest täiesti erinevalt. Kui võrrelda „Tunas“ publitseeritud kommunistide ettekandeid aga ennast samadel aastatel kommunistide eest varjanud Jaan Roosi raamatutena avaldatud päevikutega, siis tuleb öelda, et kirjutajad olid küll erinevatel pooltel, aga on näha, et nad elasid samal ajal ja on kuulnud samu kuulujutte. „Tunas“ toodud materjalidest võib lugeda, et mitte ainult kommunismi vastased ei pidanud ennast varjama, vaid sama moodi oli kommuniste, kes põgenesid rahva kättemaksu eest. Seega ei toimunud lihtsalt repressioonid, vaid kahepoolne sõda.\nÜks raamatuarvustus räägib vabamüürluse ajaloost. See kinnitab ajaloo arutelu listis kirjutatut, et vikipeedia eksib, kui alustab Eesti vabamüürluse ajalugu 20. sajandiga, vabamüürlus jõudis Venemaale 18. sajandil.\n„Tuna“ toimetaja Andres Langemets arvustab endise „Akadeemia“ toimetaja Jaan Isotamme raamatut. „Sirbis“ seati hiljuti kahtluse alla „Tuna“ peatoimetaja Ott Rauna keeleoskuse tase, aga teise toimetaja Langemetsa kaastööd värskelt lugedes jäi küll mulje, et see on keeleliselt ja stiililiselt üks numbri paremaid.\nOli pimedavõitu. Kõndisin mööda teed. Sama teed kõndis ka kaks poissi, kellel olid kaikad käes. Ma ei teadnud, kas nad tahavad mind nendega lüia. Põgenesin võsa vahele. See võis anda poistele ka eelise, sest mulle võis teel takistus ette tulla, aga nemad said läbida sama tee, mille mina olin juba läbinud. Kooli poole edasi läksin koos Erikuga. Kahe päeva eest oli öeldud, et tänaseks tuleb üks raamat läbi lugeda, aga mul oli lugemata, sest olin ülesande unustanud. Unustamist kergendas see, et kohe pärast koolipäeva lõppu olin läinud sünnipäevapeole. Leidsin, et kool peaks toimuma iga päev, sest kui vahepeal üks päev ei toimu, siis läheb õppimine meelest. Läksime kooli raamatukokku. Erik küsis seda kohustuslikku raamatut, aga mina veel mitte, enne eelistasin riidehoius ära käia. Üks tüdruk seisis aknalaua ääres. Mul oli vaja korraks ka sinna minna, et ühte asja vaadata. Tüdrukule võis tunduda, et ma tahan teda puudutada.\nEma langes välisreisi ajal koos teistega vangi. Aga ta pääses vabaks ja tuli koju. Läksin väiksesse kööki. See oli nüüd antud Joannale ja teisetele temasugusetele. Joanna küsis, kas ma tulin sööma. Vastasin, et ma arvasin, et süiakse teises köögis. Joanna seletas, et kahes köögis on eraldi söögiajad. Ta tõstis mulle toitu ette. Kui olin jäänud ruumi üksi, võtsin sahtlist ühe oma asja ja viisin teise ruumi sahtlisse.\nLäksin hoonesse, kus asus meie kool. Põrandal oli kauss maasikatega. Küsisin, kelle omad need on. Vastati, et need on kellegi omad. Krister vaatas seinakapist paberi pealt järele, et neid maasikaid võib igaüks võtta. Ta ise sõi mõned. Mina kapis sellist paberit ei näinud. Aga leidsin kooli maleklubi kooskäimise ajad. Võidi arvata, et kui ma kooli maleklubis ei käi, siis ma ei mängi üldse malet. Läksin tiivatrepist üles. Maja põhiosa oli laiem alumistel korrustel, aga tiivad laienesid ülemistel.\nEile õhtul kuulasin Vikerraadio saadet "Müstiline Venemaa". See oli seekord maleajaloo teemaline. Räägiti, et ühel maalil on arvatud nägevat Hitlerit ja Leninit omavahel Viinis malet mängimas. Saate tegija arvas, et Hitler on seal küll, kuid et Leninil nii palju juukseid ei olnud, see on vast mõni teine vene emigrant. Lenin muidu nooruses malet mängis, aga hiljem pidanud seda liiga väsitavaks. Stalini kohta on arvamused väga lahkuminevad, kas ta mängis malet väga hästi või ei mänginud seda üldse. Kuid Stalin saanud kindlasti aru male tähtsusest riigi jaoks. Peale poliitikute tehti juttu ka malesuurmeistritest. Saade peaks olema raadio koduleheküljel järelkuulatav.\nInimese ilule pöörati kõigist riikidest kõige vähem rõhku Põhja-Koreas. Põhja-Korea tahtis ehitada mere kaldale müüri, et linnud ei saaks tema pinnalt Jaapanisse lennata.\nLaupäev, september 17, 2016\nHelina seisis peegli ees. Läksin ka sinna. Sisestasin peeglisse oma andmed. Kogemata sisestasin andmed ka selle kohta, kui palju mulle oli raha makstud. Need katsin ruttu kinni. Helina ütles, et endale ei lehvitata.\nVaatasin vana klassipilti. Sellel olid kõik imelike ühte moodi moonutatud nägudega. Pildi tegemise hetkel oli see näoilme tundnud normaalne. Ühte inimest ei tundnud ma ära. See olin arvatavasti ma ise. Enda nägu oli kõige raskem meelde jätta, sest enda silmi ei näinud.\n1. d4 Rf6 2. c4 e6 3. g3 d5 4. Og2 dc 5. La4+ Od7 6. Lc4 Rc6 7. Rc3 Ob4 8. Od2 0-0 9. Rf3 Le7 10. 0-0 Vfd8 11. Re5 Ra5 12. Ld3 Oc6 13. Rc6 Rc6 14. Vac1 Vd4 15. Lc2 Ld7 16. Oe3 Vc4 17. Vd1 Le8 18. Lb3 Ra5 19. Lc2 Oc3 20. bc Vad8 21. Vd8 Ld8 22. Vd1 Le8 23. Ob7 Rb7 24. Lb3 Va4 25. Lb7 Va2 26. Lc7 Lf8 27. Vd8 Re8 28. Oc5 1:0\nKäis sõda. Kirjutati, et see sõda valmistab inimestele suurt rõõmu. Mõtlesin, et võibolla tõesti, sest kui inimesed on rõõmsad, et saavad tõe välja öelda, siis sõjas saavad nad ka oma suhtumist teistesse väljendada. See oli vanaaegne sõda, kui sõideti hobustega ja autosid polnud veel leiutatud. Aga ma ei suutnud hobuseid ette kujutada, seetõttu nägin ikkagi autosid. Läksin bussipeatusesse. Seal aeti mõned laused juttu. Läksin oma majja ja võtsin postkastist posti. Sinna oli pandud hästi palju raamatuid ja kirju. Osa kirju oli Helinalt, kes polnud vahepeal tükk aega kirjutanud. Nüüd ta kirjutas, et varastas ühe raamatu ja põhjendas, miks ta vahepeal ei kirjutanud. Panin praegu asjad postkasti tagasi, sest mul polnud aega neid tuppa viia, vaid pidin majast kohe uuesti lahkuma. Pärast ma enam kirju postkastist ei leidnud. Mõtlesin rääkida, et mul oli juba hea meel, et Helina jälle kirjutas, aga kirjad varastati ära. Lubati, et hakatakse ehitama treppide asemel kaldteid, sest treppidest kõndimine kulutab liigeseid. Üks maja saigi valmis, aga sellel olid ikkagi trepid. Osade treppide asemel olid ka kaldteed. Läksin selles majas üksi sauna. Sauna ukse all oli hästi lai pragu, nii et jalad paistsid välja.\nOlin väike. Elasin ühe maja tagumises toas, mis oli peidukoha moodi. Mul oli tugevaid külgi, aga arvati, et mul on ka üks puue.\nOlin kuulanud eelmisel õppeaastal M. Lauri loenguid, aga eksami tegemata jätnud. Nüüd luges seda kursust Rosenberg ja kuulasin uuesti. Laur oli rääkinud segaselt, aga Rosenberg rääkis nii selgelt, et kõik jäi kohe meelde, seetõttu ma ei konspekteerinud. Ma polnud ainus, kes ei konspekteerinud. Loengu lõpus kirjutasin siiski paar asja üles.\nOlid jõulud. Jõuluvanale loeti luuletusi. Kui luges Kerstin, siis Pille ütles mulle, et ma vaataks, kes räägib. Ma olin ettelugemiseks ühe luuletuse pähe õppinud, aga nüüd selle ära unustanud. Mul oli peas muid luuletusi ja mulle võidi soovitada, et ma loeksin neid, aga oleksin vastanud, et selle kingituse eest ma tahan lugeda ainult kindlat luuletust.\nIsa andis mulle uut moodi prillid, mis olevat ühe asja jaoks kasulikud. Panin need ette. Need muutsid nägemise teistsuguseks, aga ma ei olnud kindel, kas nimetada seda paremaks või halvemaks nägemiseks. Mul olid ees vanad ja uued prillid korraga. Mõtlesin, et uutega näeb vast paremini, kui vanad alt ära võtta, otsustasin seda teha. Isa oli kinkinud mulle ka uue pisikese kirjutusmasina. Mul oli hea meel, et saan nüüd kirjutada arvuti asemel kirjutusmasinaga. Aga see kirjutusmasin oli nii pisike, et sellel ei olnud kõigi tähtede jaoks klahve. Minu külge olid ühendatud elektrijuhtmed, sest arvati, et nõrk elektrivool on kasulik. Ma kartsin, et ühel hetkel võib vool tugevamaks minna ja anda surmava löögi. Läksin teise ruumi. Ruumidesse oli toodud nii suuri madratseid, et neid ei mahtunud pikali panema, vaid need seisid keset tuba püsti. Räägiti, et see on hea, et madrats jagab ruumi kaheks. Minu arvates see oli halb. Mõtlesin, et ma ei hakka ühtegi neist uuendustest üldse tarvitama. Nüüd olid ajalehed uut moodi, aga ma lugesin neid sellest hoolimata, sest leidsin, et neis on lisaks halvale endiselt ka midagi head. Malet mängiti nüüd ka uut moodi, et kõik naiskonna liikmed olid aluspesu sarnastes riietes. Neil oli lisaks tulnud mõte, et kogu võistkond paneb selga täpselt ühesuguse vormi, aga see oli ära keelatud.\nLäksin koos Lauri K. ja ühe teise klassivennaga kooli poole. Lauri rääkis, et ise tahtis ta minna ühte asja edasi õppima, aga õpetajad soovitasid teist. Jõudsime Raekoja platsile. Sealt sai süia osta. Küsisin toitu ja hakkasin seda leti taga sööma. Teised kõndisid samal ajal edasi. Toit oli maitsev, aga varsti märkasin, et selle sees on ussid. Seetõttu jätsin söömise pooleli, tagastasin toidu müüjale ja ütlesin, et mul läks isu üle. Kõndisin üksi edasi. Jõudsin tänavale, kus asus väike maja, mis tundus olevat see, mida ma otsisin. Mulle tulid meelde laulusõnad:\nÕhus on seegi varajane õhtu,\nmillal mina lahkun lauluga.\nIsa kirjutas ühes artiklis, et ta koostab sellepärast mõtteloo sarja raamatuid, et need asendavad monograafiaid. Ma polnud viis aastat väitekirja edasi kirjutanud ja mul olid mõned eksamid tegemata, sest olin kirjastuse jaoks tööd teinud. Mõtlesin, et lähen küsin ülikoolist, ega mind veel eksmatrikuleeritud ei ole. Kui ei ole, siis püian nüüd kraadiõppe ära lõpetada. Tegemata eksamite kohta kuulan loenguid uuesti. Uurimistöösse tuleb uuesti sisse elada. Uurimistöö teema oli Grenzstein. Mõtlesin, et aga ma ei peagi olemasolevat mustandit edasi kirjutama, sest vahepeal olen koostanud Grenzsteini raamatu ja sellele saatesõna kirjutanud, võin selle saatesõna väitekirjaks edasi arendada.\nÜhele tornmajale taheti helikopteriga ülemine tipp otsa tõsta. Olin lubanud sel puhul selles helikopteris olla. Aga nüüd kirjutati, et kas on kindel, et helikopteri küljes olev kraanakonksu nöör raskuse all ei katke. Arvati, et tahetaksegi, et see juhtuks, et raskus kukuks kõrgelt maha, maa sisse tekiks auk, sellesse koguneks vesi, Tartu soostuks niiskuse käes ja muutuks elamiskõlbmatuks. Ma ei teadnud, kas see vastab tõele, aga sellise jutu lugemine võttis isu helikopteri peale minna ära.\n1. Tõnu Rauk 4,5 punkti\n2. Pavel Vorobjov 4\n3. Boris Trohhalev 3,5\n4. Liina Tõnso 3,5\n5. Eke Tominga 3,5\n6.-7. Tanel Tiisler 3,5\nSimo Runnel 3,5\n8. Georg Abozenko 3\nKokku oli peaturniiril 24 osavõtjat, mõtlemisaeg 1 tund 30 minutit kummalegi ja iga tehtud käigu eest 30 sekundit.\nJagasin auhinnakohta, aga kulli ja kirja viskamine otsustas, et parima tartlase auhinna saab Tiisler.\nGüsson - Runnel\n1. e4 c6 2. d4 d5 3. e5 Of5 4. Rf3 e6 5. Rc3 c5 6. Od3 Od3 7. Ld3 Rc6 8. Oe3 c4 9. Ld2 Ob4 10. a3 Oa5 11. 0-0 Rge7 12. b4 cb 13. cb a6 14. b4 Ob6 15. Vfc1 0-0 16. Ra4 Rf5 17. Rc5 Oc5 18. bc Ra5 19. Lb4 Vb8 20. Rd2 b5 21. Vcb1 Rc4 22. Rc4 dc 23. Lc3 Ld5 24. Vd1 Vfd8 25. Vd2 Vd7 26. Vb1 Re7 27. h3 Rc6 28. Kf1 Le4 29. Lc2 Lc2 30. Vc2 Vbd8 31. Vd2 Vd5 32. Ke2 Ra5 33. g3 Rb3 34. Vdd1 Kf8 35. Kf3 Ke8 36. Ke4 Rc5+ 37. Kf3 Ke8 36. Ke4 Rc5+ 37. Kf3 Rb3 38. Vb2 Rd4+ 39. alistus. Valgel jäi aega alles 47 minutit, mustal 1 tund ja 13 minutit.\nRunnel - Pedoson\nToimusid presidendivalimised. Valimiskogus kandideerisid Reformierakonnast Kallas ja Kaljurand mõlemad. Kaljuranna pooldajad näitasid televisioonis Kaljuranna tehtud intervjuud Eesti-vaenuliku töötajaga, kellel oli keel ka kole. Kaljurand oli siis ka intervjuusid teinud, kui ta oli olnud saadik Moskvas. Ema oli Kallase poolt, aga mina olin kõige rohkem Kallase vastu. Valimiskogu esimeses voorus jäi Kallasel presidendiks valimisest kolm häält puudu. Võibolla sellepärast, et kandideeris ka Kaljurand. Kui Kallas oleks saanud järgmises voorus Kaljuranna hääled, oleks ta võinud valituks osutuda. Aga valimiskogu saali vahekäikudesse tungisid Jõksi toetavad meeleavaldajad, kes natuke aega skandeerisid ja siis jälle lahkusid. See muutis natuke olukorda. Nüüd võisid valijamehed mõelda, et rahvas on Jõksi poolt ja Kallas võis järgmises voorus saada hoopis vähem hääli. Viimase vooru ülekannet ma ei vaadanud. Viimane voor oli juba toimunud, aga ma ei teadnud tulemust. Kui jälle ülekannet kuulama hakkasin, pidas valimiskogus kõnet presidendikandidaat Tulviste. See tähendas vist, et keegi ei osutunud valituks ja nüüd arutati, mida edasi teha. Tulviste ütles, et paneb ühe asja hääletusele. Teda katkestati, et kõneaeg on täis. Tulviste ütles, et jumal küll.\nOlime Lossi tänava õppehoone teisel korrusel. Üks õppejõud ütles, et ta näitab meile, kuhu tuleb minna. Ta ütles, et ta läheb esimesele korrusele. Inimesed järgnesid talle. Ütlesin, et esimesel korrusel ma pole kunagi varem käinud. Või olen küll, aga mitte nii kaugel. Mina ja üks tüdruk olime rivi viimased. Küsisin sellelt tüdrukult, kas me pidime üldse esimesele korrusele minema või tahtis õppejõud seal enne õige ruumi kättenäitamist korraks ära käia. Tüdruk ei vastanud. Jõudsime ruumi, mis oli üsna tihedalt asju täis ja kus istus mitu töötajat. Letist sai osta ühte ajakirja.\nRunnel - Norlamo\n1. e4 e5 2. Rf3 Rc6 3. Ob5 a6 4. Oc6 dc 5. 0-0 Og4 6. h3 h5 7. d3 Od6 8. Oe3 Lf6 9. Rbd2 Re7 10. Ve1 Lg6 11. hg hg 12. Rh2 Lh7 13. Rdf1 f5 14. ef e4 15. g3 ed 16. cd 0-0-0 17. Lg4 Rf5 18. Vad1 Kb8 19. Of4 Oc5 20. Ve5 Vd5 21. Vd5 cd 22. Oe5 Re3 23. fe Oe3+ 24. Kg2 Oh6 25. Of4 g5 26. Oe5 Ve8 27. d4 Lc2 28. Vd2 Lc4 29. Lh5 Ve6 30. Lf7 Vc6 31. Rg4 Lc1 32. Rh6 Vh6 33. Lf8+ alistus. Valgel jäi aega 1 tund 7 minutit ja mustal 27 minutit.\nRunnel - Tiisler\n1. d4 e6 2. Rf3 d5 3. Of4 Od6 4. Od6 Ld6 5. c3 f5 6. Re5 Rd7 7. f4 Rgf6 8. Rd2 Lb6 9. Lb3 Re5 10. fe Re4 11. Re4 Lb3 12. ab fe 13. g3 Od7 14. Oh3 Ke7 15. Kd2 Vhf8 16. Vhf1 a6 17. b4 g5 18. Vf8 Vf8 19. Vf1 Vf1 20. Of1 b5 21. e3 c6 22. Oe2 Oe8 23. Ke1 Kf8 24. h4 Kg7 25. Og4 Of7 26. Kf2 Kg6 27. hg Kg5 28. Oh3 h5 29. Of1 Og6 30. Oe2 Of5 31. Of1 Og4 32. Og2 Kf5 33. Kg1 Kg6 34. Kh2 Kf7 35. Oh3 Ke8 36. Of1 Kd7 37. Kg2 Ke8 38. Kf2 Kf7 39. b3 Kg6 40. c4 Kf7 41. cb cb 42. Oe2 Kd7 43. Og4 hg 44. Ke2 Kd7 45. Kd2 viik. Valgel jäi aega 1 tund 22 minutit ja mustal 1 tund 1 minut.\nPostitaja: Simo Runnel kell 6:31 PM 0 vastukaja\nEile algas Gunnar Uusi mälestusturniir. Voore on viis ja mõtlemisaeg 1 tund 30 minutit kummalegi pluss 30 sekundit iga tehtud käigu eest. Mängisin sellise partii:\nViikmaa - Runnel\n1. Rf3 d5 2. g3 Rf6 3. Og2 c5 4. d3 Rc6 5. Rbd2 e5 6. e4 Oe7 7. 0-0 0-0 8. Ve1 Lc7 9. ed Rd5 10. Re5 Re5 11. Od5 Oh3 12. Lh5 Ld7 13. Ve5 Of6 14. Ve4 g6 15. Lf3 Ld5 16. Lf6 Vae8 17. b3 Ve6 18. Lf3 f5 19. Ve6 Le6 20. Ob2 Ve8 21. Ld1 Lc6 22. Lf3 Le6 23. Rf1 f4 24. Lb7 Ve7 25. Lb8+ Ve8 26. Lf4 Lc6 27. f3 Ve6 28. Lh6 Ve7 29. Lh3 Lf3 30. Lg2 Lg4 31. h3 Lh5 32. g4 Lg5 33. Rg3 Le3+ 34. Kh2 Lh6 35. La8+ Kf7 36. Vf1+ Ke6 37. Lc6++ Valgel jäi aega üle 19 minutit 28 sekundit ja mustal 41 minutit.\nOlin laagris. Mulle saadeti kirju. Enne laagri lõppu olid kõik kirjad kadunud. Nii palju polnud veel kunagi varem varastatud.\nOsalesin simultaanil, mida andis Fischer. Tegime viigi. Pärast Fischer kommenteeris, et tal oli parem seis, aga ta vaatas ühte asja valesti. Näitasin, et kui mina hüppasin tema nupust üle ja tema tahtis minu nupust üle hüpata, siis ta ei saanud hüpata olematust nupust. Ütlesin, et ma olen seda varianti Karpovi raamatust vaadanud, mul on kaks Karpovi raamatut. Fischer hakkas seda raamatut vaatama. Telesaates oli räägitud, et ta vaatab partiiprotokollid mõne sekundiga läbi, aga praegu ta vaatas ühte lehekülge kauem. Võibolla ta siis see kord lisaks analüüsis. Läksin tulemust kirja panema. Üks poiss küsis mult, kas ma ikka kaotasin. Vastasin, et ma võitsin. Parandasin, et tegin viigi. Tahtsime selle poisiga järgmisse ruumi minna. Selleks ronisime mööda seina üles, aga sein ulatus laeni. Poiss kangutas lae alt suure tükki seina lahti, et august läbi pugeda. Minu meelest ei tohtinud seina lõhkuda. Ronisin põrandale tagasi ja läksin koridori seina kõrvalt, sest seal oli pragu. Tahtsin majast väljuda, aga vaatasin, et väljas ei tohi mulda tallata, sest seda on kobestatud. Seetõttu väljusin mitte sellest, vaid järgmisest uksest. Üks klassiõde väljus esimesest uksest, õues läksime jälle sama teed. Olin mänginud Fischeriga jalgpalli. Mõtlesin, et mäng läks viiki sellepärast, et tema oli üksi, aga mina olin vastaspoolel ühe kaaslasega kahekesi. Teine viiki mineku põhjus oli see, et olime mänginud väljakul, kus väravad asusid majade vahel, sellistesse väravatesse oli raskem sisse saada ja tulemus oli 0:0.\nVene sõdurid olid vahepeal meie korterist lahkunud, aga nüüd tulid tagasi. Panin oma relva käest, et mitte tulevahetust provotseerida. Panin raadio mängima. See oli laulev revolutsioon. Sander astus tuppa naeratus näol.\nVaatasin vanast ENE-st maade kaarti. Sellel ei olnud riikide, vaid maade piirid, mis riikide piiridest erinesid. Entsüklopeedia uuemates variantides enam maade kaarte ei olnud. Sellel kaardil oli maade vahel ära jagatud ka Antarktika rannik. Ühe tüki oli saanud Elevandiluurannik. Kuidas kuuma maa inimesed pidid külmal maal hakkama saama? Antarktika keskosas ei olnud veel piirid kindlaks määratud, selle pärast pidi tulema sõda. Kanada põhjaosas olid laiad indiaanlaste alad, Kanadast oli indiaanlaste käes suurem osa kui Ameerika Ühendriikidest, kuigi Kanada indiaanlased ei elanud vist eriti tihedalt. Otsisin, kust läheb indiaanlaste ja eskimote piir. Olime maal ja seal köeti sauna. Üks vanamees läks mööda laudteed sauna poole ja ei olnud tee kvaliteediga rahul. Olin kooli koridoris. Mul keelati minna nurga taha, sest seal olevat mehed ja naised koos saunas. Vaatasin järele, et ei olnud. Olin tunnis, klass oli õpilasi paksult täis. Õpetaja Maimre joonistas tahvlile maade kaarti ja tahtis, et õpilased selle endale vihikusse joonistaksid. Õpetaja joonistas ilma vigadeta, täpselt nagu raamatus. Lõpuks öeldi talle, et kui ta joonistab nii detailselt, siis ei ole joonistamisest kasu, sest seda on pähe õppimiseks liiga palju, ta peaks joonistama lihtsustatult. Tšuktši poolsaare lähedal oli olnud Jaapani ja Norra piiritüli. Nad olid mere omavahel ära jaganud, aga ühe tüki sellest oli endale kahmanud hoopis Venemaa.\nKolmapäev, september 07, 2016\nSõitsin maaliini bussis. Istusin bussi ees. Püüdsin kohendada oma istme kõrval maas olevaid jalanõusid ja kotti. Tegin seda pikalt. Bussijuhti see häiris ja ta pani mu jalanõud ja koti ühte punkti hunnikusse. Rohkem ma neid ei puutunud. Püüdsin lahendada ristsõna. Kui olin mõnda aega lahendanud, siis ütlesin, et ma mõtlesin, et ristsõna ulatub kahele leheküljele, aga kõrvalleheküljel ei ole ju ruute. Lauk küsis, kas mul on siis lahendamiseks ruute vaja. Vastasin, et saab ka ilma ruutudeta, aga ruutudega on parem. Laugu õpilane valmistus maleturniiriks, millele ta sõitis. Ta ütles, et selleks, et Kuuskesid võita, tuleb kõvasti treenida. Lauk ütles, et Kuuskedel läheb Kivisildniku vastu vähemalt üks punkt kaotsi. Küsisin, kas Kivisildnik on siis nii tugev. Lauk vastas, et jah, aga Kivisildnik on väljakasvanud mängija.\nOstsin ühest poest ühte kaupa. Mul oli hea meel, et selle sai nii odavalt. Poest väljudes kohtusin kahe võõra mehega. Nad küsisid mult, kas ma õlut joon. Vastasin, et ei joo. Mehed küsisid, kas ma joon siis veini. Vastasin, et seda ka ei joo. Nad küsisid mult raha. Andsin 50 senti. Nüüd ei olnud sellest enam kasu, et olin poest kauba odavamalt saanud. Mõtlesin, et ei tea, kas kõik inimesed hakkavad tänaval rääkima just minuga või olen mina ainus, kes teistega rääkima ei hakka. Jõudsin Kaunase puiestee Kalda teele keeramise kohta. Võõrad lapsed viskasid minu pihta lund. Vaatasin selja taha, aga laps ei olnud nii lähedal kui ma arvasin. Kalda tee kõnniteel minu kõndimisoskus kadus ja läksin edasi roomates. Mind kutsuti ühte klassiruumi pidulikule üritusele, kus algkoolilapsed esinesid. See toimus naistepäeva puhul. Tavalisest erinev oli, et lapsed ei laulnud, et emad on head, vaid et isad on head. Selliste sõnade tõttu laulsid poisid valjemini kui tüdrukud. Öeldi, et tegelikult suurema osa nende poiste isad elavad üksinda.\nArnold Toynbee. „Uurimus ajaloost“. Inglise keelest tõlkinud Victoria Traat ja Katre Ligi. Tartu, Ilmamaa 2003. 960 lehekülge. Originaal Oxfordis 1960.\nBakalaureuseõppes rääkis Toynbeest Kaido Jaanson. Kuskil oli tähistatud tsivilisatsiooni Läänemere äärde jõudmise aastapäeva, mõeldes inimasustuse algust. Jaanson rääkis, et selline sõnakasutus on vale, tsivilisatsioon tähendab kõrgemat arengutaset, tsivilisatsioonidest on kirjutanud Toynbee, Huntington ja Braudel. Eksamil küsiti, kes neist kolmest on millise pealkirjaga raamatu kirjutanud. Jaanson ütles, et seda ei pea teadma, aga tal on õigus küsida.\nMagistriõppes rääkis Toynbeest Eero Loone. Pikemalt rääkis ta kolmest ajaloofilosoofist – Hegelist, Marxist ja Toynbeest. Loone hindas neist kõige kõrgemalt Marxi. Toynbeed olevat nimetatud Lääne vastuseks Marxile, kuigi Marx oli ka sakslane, mitte venelane. Toynbee puhul ei olnud Loone rahul sellega, et Toynbee oli hakanud raamatu pikema versiooni lõpus kirjutama palveid, mis pidid inimkonda ühendama.\nKolmas kokkupuude Toynbeega oli mul siis, kui minu ema oli samuti minu magistriõppe ajal Toynbee raamatu toimetaja ja teine tõlkija. See oli tal üks aeganõudvamaid töid, aga sellest hoolimata on tal sellest head mälestused. Ta esitas mulle sageli raamatu teemaga seotud küsimusi, millele ma enamasti vastata ei osanud, sest raamatu teema oli minu ülikoolikursusest märksa laiem. Tõlke sõnastuse valikul on minu loengukonspekti siiski kasutatud.\nRaamatu ilmumise järel lugesin sellest ühe õhtuga esimesed sada lehekülge läbi ja unustasin kõik samal hetkel. Nüüd lugesin raamatut uuesti, tähelepanelikumalt ja tervikuna, peaeesmärk oli selle Sorokini teostega võrdlemine. Toynbee raamatu teema on Sorokini loetud teostest laiem – Sorokin kirjutas Euroopa maailmajaos asunud varasemast Kreeka-Rooma ja hilisemast Lääne tsivilisatsioonist, aga Toynbee teeb juttu maailma kõigist tsivilisatsioonidest. Mõlema autori üks eesmärk on tuumasõja ära hoidmine. Sorokini arvates olid rahumeelsemad need ajalooperioodid, mil riigid olid väiksemad, aga Toynbee näeb pääseteed kogu maailma ühendamises. Mõlemad autorid on tähele pannud, et ajaloos esineb kordusi, kuid korduvuse võimalustest saavad nad erinevalt aru. Sorokin arvas, et sündmused, mis tunduvad kordumatud, muutuvad pikemat ajalõiku vaadeldes korduvateks. Toynbee meelest vastupidi esineb ajaloos küll kordusi, kuid need kordused ei pruugi kesta igavesti, vaid mingi asja kordumine võib ühel hetkel lõppeda. Sorokin usub paratamatusesse rohkem kui Toynbee. Sorokin tõi statistilisi tabeleid ja oli kindel, et näha olevad statistilised suundumused jätkuvad ka tulevikus, kui just maailma lõppu ei saabu. Toynbee statistikaga ei tegele ja usub vaba tahte olemasolusse, mis võib senist ajaloo kulgu muuta.\nMinu mõtetes langeb Toynbee omadega kokku, et mõlemal on olemas roheline kallak. Toynbee muretseb nii tuumasõja ohu kui ka ressursside ammendumise pärast. Kuid Toynbee erinevalt minust on rahvusluse vastane. Ta peab rahvuslust ebajumalakummardamiseks. Talle on mingil määral omane Inglise imperialisti hoiak, kellel on kahju tema eluajal toimunud Briti impeeriumi lagunemisest. Kuid tundub, et Briti impeeriumist veel paremini sobiksid talle Euroopa Ühendriigid, sest need ühendaksid ühte tsivilisatsiooni, aga Briti impeeriumisse oli haaratud erinevaid. Toynbee leiab, et kombed, mis ühele tsivilisatsioonile sobivad, on sobimatud teise keskkonda ümber istutatuna, nii ei sobivat näiteks Euroopa demokraatia aafriklastele. Selline mõte sarnaneb Huntingtoni omadele. Kuid Toynbee on erinevate tsivilisatsioonide kokkupuudete osas siiski Huntingtonist optimistlikum. Huntington kirjutas tsivilisatsioonide kokkupuudetest kui konfliktidest, kuid Toynbee meelest võib kahe tsivilisatsiooni kokkupuutel juhtuda ka midagi head ja sündida uus tsivilisatsioon.\nKatre Ligi on võrrelnud „Akadeemias“ nr. 6/2012 toimetaja ja tõlkija seisukohalt Toynbeed ja Spenglerit. See asendab mõningal määral loetud raamatus saatesõna puudumist. Niigi paksu raamatu oleks saatesõna veel paksemaks teinud.\nLugesin eile võrgulehest "Die Welt" volgasakslaste küüditamisest Teise maailmasõja ajal. Sõda polnud küüditamise ainus põhjus, sest küüditamist kavandati juba mitu aastat enne sõja puhkemist. Sakslased elasid Volga ääres alates Katariina II ajast, kes oli ise saksa päritolu ja neid sinna kutsus. Nõukogude aegsele kollektiviseerimisele avaldasid volgasakslased vastuseisu. Artiklile lisatud fotosid ei õnnestunud vaadata.\nMängiti doominot. Vaatasin pealt. Mina olin mänginud nii, et ühel käigul saab lauda panna ühe kivi, aga praegu mängiti, et mitu. Hakkasin ka mängima. Mulle tehti märkus, et uue kivi saab panna ainult rea otsa. Vastasin, et selliste reeglite järgi mina ei mängi. Ise olin mänginud nii, et kivi sai panna ükskõik kuhu sama silmade arvuga kivipoole kõrvale.\nÜks mees ütles, et ma võin tema raamatuid endale võtta. Hakkasin neid laua pealt valima, aga selle mehe poeg ütles, et neid ei või võtta, need on tema omad. Küsisin, millised veel tema omad on. Poiss vastas, et kõik. Seetõttu ei võtnud ma ühtegi. Ostsin hoopis ühe raamatu poest. Näitasin seda sellele poisile. Ta ütles, et tal on see raamat olemas. Küsisin, mis tal sellest sarjast veel on. Poiss vastas, et tal on kogu sari olemas.\nTõlkisin raamatut. Originaalis oli tagapool saksakeelne ja eespool eestikeelne tekst. Tõlkisin saksakeelse järgi eesti keelde, aga ühte asja võrdlesin originaali eestikeelse kohaga. See ei langenud saksakeelse variandiga täpselt kokku. Mõtlesin, kas minu tõlget on üldse vaja, kui see raamat on juba varem eesti keeles ilmunud. Aga vast oli, sest minu tõlge oli parem.\n1. d4 d5 2. c3 Rfe6 3. e4 c6 4. Rde3 de 5. Oe4 f6 6. Od2 Rf7 7. Rg3 Od7 8. Lb1 Od6 9. 0-0 Lb8 10. Ref5 g6 11. Rd6 ed 12. Og6 hg 13. Lg6 Rg7 14. Lf6 d5 15. Vce1 Ve8 16. Ve8 Le8 17. Ve1 Ld8 18. Ve7 Oe8 19. Og5 Vh7 20. Vf7 Lf6 21. Vf6 1:0\nOli öö. Sisenesin Kaunase puiestee hoovi, et sellest läbi kõndida. Hoovi teisel küljel oli suur koer, kes oli ööseks kogu hoovi valvama pandud. Ühe teise hoovini jõudes nägin, et selles kasvas veel rohkem puid kui meie omas. Ükskord olime kindlaks teinud, et palju puid on ainult meie hoovis, aga siis olime vaadanud ainult ühte hoovide rida.\nJätsin maleklubisse minemata, sest tundus, et võin haigeks jääda. Päris haigeks siiski pole jäänud. Võibolla pingutuse vältimine päästis.\nPostitaja: Simo Runnel kell 12:25 AM 0 vastukaja\nLauri N. esitas ladina keele õppejõule ühe küsimuse. Õppejõud ütles, et selle eest, et Lauri seda küsis, peab ta õpikust pika lõigu pähe õppima. Lauri lubas, et seda ta teeb.\nOli pooleli pikk maleturniir. Praegu oli voorude vaheline aeg. Karba ütles mulle, et asju saab meelde jätta, ta võib õpetada, kuidas. Vastasin, et ma tean neid meetodeid. Läksin koridori, et siseneda selle kaudu kooli saali. Saali ukse taga olid maas minu asjad ja kõige peal oli rahakott. Korjasin asjad üles ja mõtlesin, et peaks kontrollima, ega raha ära pole varastatud. Saalis istusin keskmise rea ette pinki. Üks õpilane hakkas istuma Pille P. kõrvale. Pöörasin järsu liigutusega näo sinnapoole. Pille ütles, et tema kõrval on minu koht. Vastasin, et ei, ma olen temast tähestikus taga pool. Praegu istusin tegelikult ees pool ja tähestiku järjekord oli üldse sassi läinud. Piirimäe hakkas loenguga pihta. Konspekteerisime. Minu pinginaaber Sander küsis ühe asja kohta, mida õppejõud ütles. Vastasin, et mul ei jäänud meelde. Tegelikult ei tohtinud seda õppejõu kuuldes öelda, nüüd võidi mulle eksamil selle kohta küsimus esitada.\nKuulasin raadiot. Saates olid kaks tüdrukut ja meessaatejuht. Nad rääkisid tantsimisest. Räägiti, et tantsimine käib nii, et naine põgeneb eest ja mees püiab. Saatejuht ütles, et tants on rõõmu väljendus. Tegin silmad lahti ja ütlesin vahele, et minu teada on kurbusetantse ka olemas. Nõustuti, et need ka. See oli olnud esimene asi, mida ma ütlesin. Tüdrukud pidid minema edasi ülikooli lõpetamisele. Stuudiost lahkudes ütlesid nad kaks korda mesimagusa häälega: "Cum laude." Võibolla nad ei pidanud silmas niivõrd, et lõpetavad ülikooli cum laude, vaid et nad kiidavad saatejuhti. Öeldi, keda sellised tüdrukud huvitaksid. Vastati, et presidenti ka. Kui nad lõpetasid ülikooli kiitusega, siis nad pidid minema presidendi vastuvõtule ja neid oleks näidatud ka televiisoris. Vaatasin enda aegset ülikooli lõputööde kaitsmise protokolli. Lõputööd olid jagatud kategooriatesse, minu töö oli märgitud kategooriasse "koomiksisarjad". Võibolla oli selline kategooria olemas ainult minu kaitsmise aastal, et minu tööd kuskile paigutada. Bakalaureusetöö olin kaitsnud hindele B ja magistritöö hindele C. Võibolla mõeldi, et magistriõppes on kõrgemad nõudmised ja sama asja eest ei saa enam sama hinnet panna.


Tuumaheidutus - Eesti Ekspress\nAreen 7. mai 2010\nTuumaheidutus - NATO ministrite mitteametliku kohtumise ajal tihedasti kasutatud sõna “tuumaheidutus” on tõlge mõistest “nuclear deterrence”. Mõiste pärineb läinud sajandi keskpaigast, kui maailm oli jagatud headeks ja pahadeks. Ameerika aatomipomm oli hea, aga venelaste oma oli paha. Et venelased ei saaks oma pommi kasutada, pidi ameeriklased oma pommi pidevalt täiustama ning seda venelastele üha enam külje alla nihutama. Euroopasse või Türki või Gröönimaale. Moskvast vaadates oli lugu täpselt samasugune, ainult selle erinevusega, et nõukogude pomm oli hea, aga ameeriklaste oma oli paha.\nTuumaheidutus muutus taas aktuaalseks pärast 2008. aasta Vene-Gruusia sõda. (vt Areeni intervjuud lk 30–31)\nVt ka kollektiivne heidutus, alliansi tuumikülesanne, tuumasõda, tuumajaam, kõigutus, mõlgutus, heitunute armee, meelt heitma, Veit Heiduschka, Heidi Klum, Heidi Purga, Heiti Kender.


Ild: loodame, et eestlaste meeleheitlik püüd maja hankida säilib - Kinnisvarauudised\n3. oktoober 2006\nIld: loodame, et eestlaste meeleheitlik püüd maja hankida säilib\nSRV Ehituse tegevjuht Alvar Ildi sõnul on positiivne, et uued elamurajoonid tulevad Saku valda Viljandi maantee äärde, sest see on kasulik kõikidele sealsetele kinnisvaraarendajatele.\nOÜ Mergo Holding plaanib Harjumaale Saku valda 200 hektarile ligi 1600 eluaset. SRV Kinnisvara plaanib Saku valda Metsaveere elamurajooni, mille mastaabid on küll väiksemad: kruntide arv on seal 88. Metsaveere elamurajoon peaks valmima 3-4 aastaga, ütles Ild. Ildi sõnul on Metsaveere rajooni arendamine läinud plaanide kohaselt ja nad on tänase arenguga rahul.\nIld suhtub Mergo Holdingu projekti positiivselt: "Küllaltki naljakas, et Raudalu maantee on seni olnud küllaltki tagasihoidlik piirkond." Ildi sõnul teeb arendajatele elu lihtsamaks, kui ühte piirkonda tuleb mitmeid projekte. Nii Mergo Holdingu kavandatav projekt kui ka Metsaveere elurajoon on peaaegu kõrvuti. "Inimesed vaatavad ju silmadega. Kui nähakse, et kuidas üks piirkond areneb, siis tahetakse ka ise sinna elama tulla."\nMergo Holdingut Ildi sõnul nad konkurendina võtma ei pea: "Kolle pole põhjust näha. Kui nemad oma projekti realiseerivad, on meil juba midagi valmis. Samas kui selline maht tuleb ühte piirkonda, siis arvatavasti tuleb rääkida infrastruktuuri arendamisest. Näiteks oleks majanduslikult õigustatud sinna ehitada võib-olla uus koolimaja," rääkis Ild.\nIldi sõnul tuleb loota tulevikust, et eestlaste meeleheitlik püüd maja hankida säilib. "Samas esimene suurem kinnisvarajanu on eestlastel kustutatud. Praegu on inimesed kinnisvara suhtes valimavaks muutunud. Vaadatakse rohkem ehituse kvaliteeti. Vanasti oli peamine, et maja kätte saadi."\nIldi sõnul praegune kinnisvarabuum ei ole iseenesest mingi nähtus, vaid see kaasneb muude arengutega. "Keegi ei ole hiromant ega te , mis tulevik toob. Pühapäevale järgneb argipäev. Annaks jumal, et see üleminek liiga järsk poleks."\nRivo HabakukReklaami projektijuhtTel: 58 361 474[email protected]ipaev.ee


Avastamisrõõm - eesti muusika aastal 2007 - Äripäev\nAvastamisrõõm - eesti muusika aastal 2007\nKersti Inno 13. aprill 2007, 00:00\nTänapäeval on innovatiivsuse mõõdupuuks saanud igasugused e-lahendused.\nEesti heliloojate elektronmuusika kontserti saab kuulata pühapäeval Heliloojate Majas.\nKa festivali sümfoonilise muusika kulminatsioon täna õhtul Risto Joosti juhatusel toimub e-ERSO egiidi all. Esiettekandele tulevad elektrifitseerimisega seotud lood: Peeter Vähi "Naasmine Eikusagile" süntesaatorile ja orkestrile, Urmas Sisaski satelliitkontsert "Tringulation" elektriviiulile ja orkestrile.\nLisaks Tauno Aintsi ja Mirjam Tally uudisteoste kõrval ka Margo Kõlari elektrifitseeritud versioon Heino Elleri kuulsast "Koidust".\nKummardusena eesti muusika klassikule Heino Ellerile, kelle sünnist möödus märtsis 120 aastat, etendatakse Tallinna Linnateatri laval kahel õhtul Indrek Hirve debüütnäidendit Ellerist "Pauluse kiriku kellad". Eesti Teatri- ja Muusikamuuseumis toimub Heino Elleri autorikontsert.\nKammermuusikas on seekord tõstetud teiste pillide hulgast esile kuninglikult särav tromboon Andres Kontuse esitluses nii soolopillina kui ka hõrgus ansamblis Tallinna Raekojas toimuval kontserdil.\nHuvitavaid kammerkooslusi saab kuulda ka kontserdil "Klavessinissimo!" ning Ensemble Bipolar kontserdil.\nFestivali erutavamaid sündmusi on alati olnud Uue Meistri ootusest kantud kontserdid üliõpilaste loominguga, samuti Mammutkontserdid mitme paneeliga vabalavaga Eesti Muusika- ja Teatriakadeemias.\nRohkem kui tavaliselt saab tänavusel festivalil kuulata vokaalmuusikat.\nÖökontserdil Rootsi-Mihkli kirikus esitab ansambel "Heinavanker" Margo Kõlari juhatusel Toivo Tulevi ja Lauri Jõelehe uudisteoseid kõrvuti eesti rahvalaulu seadetega.\nVokaal-instrumentaalansambel Olav Ehala juhtimisel toob publiku ette muidu süvamuusika alal tuntud heliloojate nagu Peeter Vähi, Arvo Pärdi, Eino Tamberg, Igor Garšneki ja Tauno Aintsi libastumised kergema muusika radadele. Kontsert kannab nime "EMP-Unplugged" ning solistideks on Hele Kõre, Gerli Padar, Erkki-Sven Tüür, Maian Kärmas ja Mikk Dede.\nEesti Rahvusmeeskoor Kaspars Putninši juhatusel juhib kuulajad ballaadide ja muinasjuttude maailma alates Soomemaast kuni kaugete Leedu hõimudeni. Kontsert "Fairytales and Lullabies" toimub Tallinnas Katariina kirikus.\nEesti Muusika Päevad esitlevad helilooja Veljo Tormist nii tema tuntud kui ka vähemtuntud headuses.\nEsimest iseloomustas avakontserdil "Tormise ring 2007", kus helilooja tippteosed kandis ette Eesti Filharmoonia Kammerkoor Tõnu Kaljuste juhatusel ning teist seekordse festivali luigelauluna ettekandele tulev 1966. aastal kirjutatud ooper "Luigelend".\nHelilooja ise on oma loominguringi juba sulgenud.\n"Tahame näidata, kuidas elab Veljo Tormise muusika tänases ajas," ütleb festivali üks muusikalisi juhte Timo Steiner.\nBukletist loeme: "Tormis murrab välja koorilaulust suurde kontsertmuusikasse, ooperilavalt küüni, klassikaliselt maastikult Metsatöllu ja plaadikeerutajate maailma... siht ikka üks - avada Eesti rahva näos ja hinges ikka uusi arme ja kihistusi, uusi karme kihistamisi..." Festivalil saab Heliloojate Maja klubis nii CD-lt kui live'is kuulata, mida noored on teinud Tormise muusikaga: Hea Uus Heli - HUH... Tormis.\nBukletist: "Tormisega on nii, et me kõik justkui teame, kes ta on ja mismoodi peaks teda laulma ja kuulama… aga võta näpust — lavale ilmub korraga üks uus Tormis, Ooperi-Tormis, täis impressionistlikku haprust ja ilu, tundenüansse ja pillide delikaatset orkestratsiooni. Mis oleks saanud, kui Tormis oleks tookord valinud sellise tee?"\nFestivali eelmänguna toimus kohtumine Veljo Tormisega sarjas "Helilooja, kes sa oled?", järelmänguna aga esitleb Lundi üliõpilasmeeskoor Rootsist CDd "Svanholm Singers sing Tormis".


Halli Vaal Lööb Imetajate Rändeprotokolli - 2019 | Loomad\nHalli Vaal Lööb Imetajate Rändeprotokolli\nAvaldatud: Loomad • Vaatamisi: 21176\nSatelliidi jälgimise märgis on järginud hallist vaalist, mis rändas venemaalt mehhikosse ja jälle tagasi, pikimat teadaolevat imetajate rännet rekordiliselt.\nUurijad ütlevad, et Lääne hall-vaal on praegu kõige pikema teadaoleva migratsiooniga imetaja.\nVastavalt uuele aruandele tegi naine lääne hallhilu Venemaalt Mehhiko juurde ja tagasi - kokku 13988 miili (22 511 kilomeetrit) - 172 päeva jooksul.\nSiiani kuulus kõige pikema rändava imetaja nimi rämpvaale (Megaptera novaeangliae), mis vastavalt Guinnessi maailmarekordi andmetele rändab üle 10 190 miili (16 400 km) edasi-tagasi reisi, kui see liigub tema sugulasvööndite vahel ekvaatori ja Arktika ja Antarktika veekogude vahel.\nKuid uus aruanne näitab, et naissoost lääne hall-vaal (Eschrichtius robustus) nimega Vavara (nimega Barbara Vene ekvivalent), on varastanud rekordi. Teadlased panid satelliitsidel põhinevad märgised seitsmele lääne hallile vaalale, mis elas välja Venemaa Sahhalini saarel, kus imetajaid söödetakse igal aastal. Vavara oli ainus vaal, kelle tag oli terve reisi jooksul puutumatu, ütles uuringu juhtiv teadlane Bruce Mate, Oregoni ülikooli Marine Mammal Instituudi direktor. [Quest for Survival: fotod uskumatute loomade rännetest]\nLäänevad hallid vaalad on kriitiliselt ohustatud; nad olid kunagi isegi arvatavasti väljasurnud, ütles Mate. Enne uut uuringut oli nende loomade rändeteede kohta vähe teada ja paljud teadlased kahtlustasid, et vaalad rändasid Venemaalt Lõuna-Hiina mööda.\nSelle asemel näitab märgistamise uuring, et Vavara ujub Mehhikosse.\n"Ta läbis Beringi meri, Alaska laht ja Põhja-Ameerika kontinendi pikkused, et jõuda Baja liblikõieliste laguunide juurde, mida kasutavad Põhja-Vaikse ookeani lääneosakesed," ütles Mate.\nLääne- või idaosas?\nHuvitav on, et lääne hall-vaaliku nõbu, Ida-hall-vaal, ka ujub Mehhiko Baja California rannikult. Ida hallid vaalad ei ole ohustatud, ütles Mate. Tema sõnul on täiesti võimalik, et Vavara ja kuus muud vaalad, mida Mate ja tema meeskond jälgivad, on tegelikult Ida-poolsed hallid vaalad, mis olid Venemaast suundunud kogu aeg Venemaale.\nSee kaart jälgib Vavara, agent ja Flexi reise, kolmest hallist vaalast, mis ujusid Venemaalt Põhja-Ameerikale.\nKrediit: Mate B.R. et al, Biology Letters. "Kriitiliselt ohustatud Lääne hallid vaalad rändavad Vaikse ookeani põhjaosa idaosasse." (2015)\nSamuti on võimalik, mida teadlased on mõelnud kahele vaalarühmale, Lääne-ja Idapoolne, on tegelikult üks vaala liigid, kuigi Mate ütles, et teadmiseks on vaja rohkem uurimistööd.\nVaalade teadlaste vaalade fotodest saadud tõendid näitavad ka seda, et nad on vaid üks rühm. Näiteks on Venemaal täheldatud 10 läänemaid halli vaalasid, mida on pildistatud Briti Columbia ja Baja California lähedal Mehhikos.\nKahe vaala geenide uurimine toetab ideed, et need kaks vaalaringkonda on tegelikult üks.\nVeelgi enam, Mate ja tema kolleegid märkisid kahte muud Lääne hall-vaalu, Agent ja Flex, mis viisavõrgud sarnanesid Vavara's. Agentuuri märgis aga töötas Alaska lahes ja Flexi silt sattusid Oregoni Lincolni linna lähedale.\nVõimalik, et vaalad, mida praegu peetakse Lääne hallide vaaladeks, pärinesid hallide vaalade populatsioonist, mis arvasid olevat väljasurnud, ütles Mate. Või võib-olla on nad tegelikult idapoolsed hallid vaalad, mis laiendasid oma vahemikku, kui lääne hallid vaalad kadusid.\n"See küsimus tuleb veel lahendada," ütles Mate. "See on ikka veel uuritud."\nTeadlaste tähelepanu pälvis mitmed Vavara teekonna aspektid. Ühe asi tõttu ei järginud ta sama täpset marsruuti oma ja sealt tagasi. See viitab sellele, et ta teadis üldist teed ja ei pidanud rannet kummitama, et ta ise sujuks.\n"Minu hallivalade navigeerimisoskuste austamine on muutunud tohutult," ütles Mate WordsSideKick.com.\nSamuti tundub, et Vavara ei lõpetanud oma 5,5-kuulise rände ajal toitu. Mate ütles, nagu ka teised viletsad vaalad (vaalad, kus on suu kaudu varustatud põõsaste plaate, mis filtreerivad toitu), tavaliselt ei satu hallid vaalad rände ajal.\n"Need loomad teevad Venemaal piisavalt toitu, et säilitada ränne, mis on üsna äärmuslik," ütles Mate.\nUuring avaldatakse ajakirja Biology Letters 15. aprilli (kolmapäeval) interneti väljaandes.\nIlus Maa Pilt On Satelliidi Esimene\nKuidas Saada Elektrit 300 Miljoni Indiast Ilma Fossiilkütusteta\nDream-Like Video Jäädvustab Antarktika Jää Jäävat Minke-Whale'I\nMerilillused Twitteris On Mesmeriseerivad... Ja Mitte Seda, Mida Nad Näevad


Adventistide Kogudus - Leedu: Adventkirik taotleb tunnustust\nLeedu: Adventkirik taotleb tunnustust\nAvaldatud 6.6.2003, allikas Adventist News Network\nAdventkirik registreeriti Leedus esmakordselt 1926. aastal, 76 aastat tagasi, kuid siiani püüdleb Leedu adventkirik ametliku tunnustuse poole Leedu parlamendis. Riigipoolne otsus laiendab adventkogudusele kirikute õigused ja kinnitab selle koha ühiskonnas. Leedu adventkiriku sekretäri Bertold Hibneri sõnul võib otsus tulla selle aasta lõpus või järgmise alguses.\nRiigipoolne tunnustus tähendab, et kirik võib ühiskonnas laiapinnaliselt kaasa lüüa, võib pakkuda religioosseid tunde avalikes koolides (see võimalus on teistel parlamendi tasandil tunnustatud kogudustel).\n“Peamine legaalne erinevus praeguse ja tulevase vahel on õigus koolis religiooniõpetust õpetada, kuid on veel väiksemaid erinevusi selles, kuidas ühiskond suhtub tunnustatud kogudustesse,” ütles Hibner.\nLeedu parlament on tunnustanud juba baptisti kiriku kui mittetraditsionaalse kiriku riigis (st see kogudus ei ole riigis tegutsenud nii kaua kui traditsionaalsed). Kuigi kõigil kogudustel on juurdepääs televisiooni- ja raadiosaadetele, on tunnustatud kirikutel kergem oma saateid eetrisse lasta.\nPraeguse seaduse kohaselt peab kogudus tõestama, et ta on riigis tegutsenud enam kui 25 aastat (uue, veel mitte kehtiva seaduse kohaselt 50 aastat) ja et tal on märkimisväärne liikmeskond ning on ühiskonna eluolu parandamisse oma panuse andnud. Adventkirik täidab kõik need tingimused.\nHibneri sõnul toob valitsuse tunnustamine kaasa ühiskonna hoiaku muutumise kiriku suhtes. See aitab lahendada ka maa omamise probleemid ning annab õiguse õpetada munitsipaalkoolides.\nHibneri sõnul on Leedu adventkirikus praegu moodustamisel Leedu ADRA osakond, mis tõestaks ühiskonnale, et kirik on tahtlik selle elus osalema ja olusid parandama.\n“Me töötame selle nimel, et inimeste arvamus adventkiriku suhtes muutuks,” ütles Hibner. “Enamus Leedu inimesi ei tea, kes on adventistid. Me oleme tahtlikud neile endid tutvustama, et me oleme kristlased, kel on teiste kristlike kirikutega nii mõndagi ühist, ja et me soovime oma riigis head teha.”


Klienditeeninduse võimalikkusest kodukontoris - kas ja kuidas?\nbestsales .ee • 7 aprill 2020\nHoolimata muutunud töökeskkonnast, on klienditeenindajad ka koduses keskkonnas väga kohusetundlikud, kinnitab Credit24 klienditeeninduse juht Triin Reisser, kes jagab kogemust, kuidas nende jaoks on möödunud esimesed kodukontori nädalad.\nTriin Reisser Foto:\nSajad ettevõtted Eestis on eriolukorra kehtestamise järgselt oma töö ümber korraldanud. Eeskujuliku e-riigina on meil kindlasti lihtsam veebipõhiseid tööprotsesse muuta ja neid vastavalt muutunud tööolustikule kohandada. Reisser toob välja kolm õppetundi ja soovitust, kuidas tema ja ta kolleegid oma töö finantsettevõtte klienditeeninduses ümber seadsid.\n1. Oluline on teadmine, et kogu tiim on endiselt sinu taustajõud\nReisseri sõnul püüavad nemad oma meeskonnaga hoida kodukontoris sarnast rutiini nagu varem kontoris. „Kuna meie klienditeenindus töötab graafiku alusel, jätkus töö vastavalt sellele. Hommikuti kell 9.00 alustame juhtrühma videokohtumisega ja kell 13.00 teeme sama enda meeskonnaga, et arutada päeval tekkinud küsimusi ja jagada muljeid,“ räägib ta välja kujunenud päevaplaanist. „Oluline on, et inimesed näeksid kolleege ja teaksid, et kõik tiimi liikmed on olemas ja sarnases olukorras nagu teisedki,“ märgib klienditeeninduse juht. Tähtis on meeleolu üleval hoida ning seetõttu jagatakse vahepeal humoorikaid pilte ja nalju.\n2. Paindlik tegutsemine toob edu\nKuigi klienditeeninduse töömaht on kasvanud, tullakse kodukontoris hästi toime ja ümber kolimine kulges suuremate probleemideta. Esmalt kaardistati töötajate kodudes olev Internet ning selle tulemusena soetati juurde mobiilse Interneti pakette. Reisser tunnistab, et kõige aeganõudvam oli sülearvutite tellimine või õigemini otsuseni jõudmine, et tellida kõigile personaalsed laptopid.\n„Kuna kliendiandmete turvalisus on isikuandmete kaitsest tulenevalt Credit24 jaoks prioriteet, on kindel otsus see, et töötajad ei tohi töö tegemiseks kasutada isiklikke koduseid süle- või lauaarvuteid. Seetõttu pidime ostma või rentima igale töötajale ettevõtte poolt isikliku sülearvuti. Tööks vajalikud kliendiprogramid on paigaldatud vaid firma poolt ametlikult administreeritud laptoppidesse, et maandada kõik riskid. Turvaline andmete töötlemine on meil finantsettevõttena hoolimata muutunud töökeskkonnast alati tagatud,“ kinnitab ta. Kõige suuremaks katsumuseks osutus kodukontoris VPN ühenduse loomine, mis tulenes sellest, et ettevõtte sisene süsteem polnud harjunud hüppeliselt kasvanud kaugtöö koormusega. Ent paari sisse elamise päeva järgselt taastus tavapärane töörütm.\n3. Hilinemist ei tasu peljata\nIlmselt tundub klienditeeninduse kodukontorisse üle viimine mõnevõrra hirmutav, arvestades selle olulisust ettevõtte igapäevatöös. Kuid Reisser julgustab, et tegelikult ei ole põhjust peljata: „Meie kogemus näitab, et kodus jätkub töö samamoodi nagu kontoris. Juht saab tööprotsesse ja oma tiimi tööd jälgida ja juhtida.“ Credit24 klienditeenindaja peamine töövahend on sülearvuti ja kui internetiühendus toimib, on tööks vajalikud eeldused täidetud. „Kliendi kõnede ja e-mailidega tegeleme arvutis ja meie CRM programmis. Omavahel oleme kolleegidega pidevas ühenduses Slack Chati ja Team meetingute kaudu. Oluline on see, et online tugi on pidevalt olemas.“\nReisser toob kodukontori suurima kasutegurina välja asjaolu, et ettevõtte inimestele on see tänases situatsioonis turvaline keskkond. „Lisaboonus on loomulikult see, et ei kulu aega tööle minemiseks ja tulemiseks. Inimesed on väga kohusetundlikud ning keegi ei hiline,“ rõõmustab ta väikeste, ent oluliste töövõitude üle kodukontoris.


Rumeenia - Travel On Spot\nRumeeniat peetakse tavaliselt vaeseks riigiks. See stereotüüp on endiselt levinud, aga Rumeeniat külastades muudavad kõik kohe oma arvamust. Esiteks kohtlevad kohalikud turiste austuse ja ehtsa huviga ning ei näe nendes ainult kõndivaid rahakotte. Rumeenlastel ei ole turistidest nii kõrini kui nende naabritel, nii et nad soovivad külalistele näidata kõike, mida riigil pakkuda on.\nMis puutub tulevastesse arenguvõimalustesse, siis on riik tõepoolest paljudest teistest ees, eriti just turismi osas. Rumeenias on UNESCO kaitse all koguni 33 objekti. Siin on kõike: imeline loodus, vanad kindlused ja lossid, keskaegsed linnaosad ja sadu aastaid vanad kloostrid ning kirikud.\nTransilvaania on Rumeenia populaarseim piirkond ning Brani loss on Dracula elukohana maailmakuulus. Vlad Tepes – Bram Stokeri bestselleri „Dracula“ peategelase prototüüp – on rumeenlaste poolt kaubamärgina kasutusel juba pikka aega.\nBrani lossi külastab aastas umbes miljon turisti ning paljud Rumeenia ajaloolised kohad on kuidagimoodi Draculaga seotud. Transilvaanias asub ka Bram Stokeri kuju. Kirjaniku büst seisab Dracula loss-hotelli ees. Selle lähedal asub huvitav kalmistu.\nRumeenia moeloojad on loonud tikitud vampiirikihvadega kaunistatud Dracula pesukollektsiooni; igal aastal korraldatakse vanaaegsete mootorrataste Dracula-nimelist võistlust; restoranides pakutakse verega toite.\nLoodus- ja inimpärand\nKui paadiga Doonau delta ületate, on seda elamust võimatu unustada. Siin näete parvede kaupa pikakaelalisi valgeid haigruid, kurgi, pelikane, pütte, kormorane ja teisi veelinde, keda te ilmselt äragi ei tunne. Doonau deltal elab püsivalt üle 300 linnuliigi.\nTulcea linna, kus turistid saavad deltal paadiga sõita, võib nimetada väravaks linnutaevasse.\nVeel üks huvitav koht on geoloogiline kaitseala, mis asub 30 km kaugusel Buzau linnast. Maasügavustest voolab muda on moodustanud päikese käes kuivanud raba sarnase maastiku. Siinsed vulkaanid on koonusekujulised mäed, mille kraatritest pritsib välja muda.\nRumeenia pealinnas Bukarestis asub kuulus parlamendihoone. See on USA Pentagoni järel suuruselt teine hoone maailmas. Palee on 270 m pikk, 240 m lai ja 86 m kõrge. Hoone ehitati kommunistliku diktaatori Ceaucescu juhtimise all ja sellest pidi saama üks maailma luksuslikumaid paleesid. Hoone lööb külastajad pahviks oma kristall-lühtrite, marmorseinte, haruldasest puidust põrandate ja muude uhkete sisustusdetailidega.\nPelesi loss ehk Rumeenia kuninga Carol I (1839 – 1914) suveresidents on tõeline arhitektuuriline meistriteos. See asub maalilises Karpaatide mäestikus teel Transilvaania ja Vallahhia vahel.\n15.-16. sajandil ehitatud õigeusu kloostrid on kantud UNESCO kultuuripärandi nimekirja ja on kuulsad oma muljetavaldavate maalingute poolest, mis on tänapäevani oma värvid säilitanud.\nVaatamisväärsuste nimekiri on lõputult pikk. Rumeenia on avastamata maa, mis on külalislahke ja helde kõigi suhtes, kes seda avatud meelega külastavad.


Kõik, mida peate OnePlus 5 kohta teadma – iowawest\nKõik, mida peate OnePlus 5 kohta teadma\nSaadud telefoni ekraan on muljetavaldav ja OnePlusi fännid ootavad põnevusega järgmise OnePlusi seadme kasutamist, mis sülearvuteid uuendab.\nSiin on kõik, mida peate teadma OnePlus 5 installimise, väljalaskekuupäeva, vormi ja vormi kohta.\nTundub, et OnePlus võtab OnePlus 5 turuletulekuga oma samme tagasi.\nTelefoni kirjeldused ja funktsioonid on loodud meelelahutuseks ja tipptelefoni fantaasia teeb sama. Sellega töötav kiire protsessor, Android Nougat OS, sõrmenupuga kodunupp, suur salvestussüsteem ja suur aku annavad telefonile arvutis töötamiseks ja mängudele selle, mida see vajab.\nNüüd läheme üksikasjalikumalt:\nOnePlus 5-l on Qualcomm MSM8998 Snapdragon 835 kaheksatuumaline protsessor, mis töötab sagedusel 4×2,45 GHz Kryo ja 4×1,9 GHz Kryo koos Adreno 540 GPU-ga, et tagada kõrge eraldusvõimega piltide parem vaatamine. Android Nougat on kirss tordil, sest see võimaldab kasutajatel rakenduste vahel vahetada ja kasutada võimalikult palju vahekaarte.\nTelefoni müüakse kahes värvitoonis. Ühel neist on 6 GB muutmälu koos 64 GB sisemäluga ja viimasel on 8 GB muutmälu koos 128 GB sisemäluga.\nUsaldusväärse salvestusruumi saadavust pole veel kinnitatud, samas on põhjust arvata, et OnePlus 5-l pole vähemalt ühte täiendavat salvestusruumi. Pärast telefoni eest kopsaka hinna maksmist ei tea me, kuidas kasutajad reageerivad vanale 64 GB salvestusruumile, mis eksisteeris alates Oneplusi loomisest Indias.\nOnePlusil on kaks tagakaamerat ja see näib olevat nutitelefonide konkurentsis seni üks võimsamaid. Tagaküljel on esimene 20 + 16 MP kaamera koos kahe LED-välguga. Faasituvastuse automaatne teravustamine, 2x optiline suum, 1/2,8 tolli sensori suurus, 1,12 @m @ 16MP ja 1/2,8″ sensori suurus, 1,0 @m @ 20MP, geosildistamine, puutefookus, puutefookus, nägu, HDR ja panoraam on vaid mõned. sellel on uhke kaamera.\nSelfiekaamera on võimas 16 MP kaamera f / 2.0 avaga, mis seadistab automaatse HDR-i, EIS-i (güroskoop) ja jäädvustab hõlpsalt 1080p videoid.\nOnePlus 5 aku on 3300 mAh aku, mida toidab Dash Charge. Aku näib arvuliselt pisut jõuetu, kuid kasutatav Nano protsessor on loodud vähem energiat kasutama, pakkudes väiksemate seadmetega pikemat aku kasutusaega.\nSellel 5,5-tollisel telefonil on optiline AMOLED ekraan 401 ppi piksliga. Neid visuaale kaitseb Corning Gorilla Glass 5 komponent väliste kahjustuste eest.\nSelle telefoni miinuseks on praegu see, et telefon ei talu vett ega blokeeri tolmu. Akuüksus tundub väike ja mälu tundub olevat puudulik. See käskis meil oodata vabastamist ja näha peidetud maagiat juhtumas.\n← Ressursside eraldamine arvutikeskkonnale Kas teie Dell Inspiron 1525 on liiga tugev? →


N, 17. märts\n17.03 10.00-17.30 ja 18.03 9.00-17.00 Koolituse eesmärgiks on anda oskusi läbirääkimiste ettevalmistamiseks ja läbiviimiseks. Õppida erinevaid läbirääkimiste tehnikaid, vestluste käiku ja juhtimiseks vajalikke sobivaid lahendusi. Investeering: 397 € +km Koolitaja: Toomas Osvet\n17. märts 10:00 – 18. märts 17:00\nKoolituse eesmärk on anda oskusi läbirääkimiste ettevalmistamiseks ja läbiviimiseks. Õppida erinevaid läbirääkimiste tehnikaid,vestluste käiku ja juhtimiseks vajalikke sobivaid lahendusi. Arendada oskusi, seista enese vajaduste ja huvide eest, arvestades ka teise poole huvisid ning vajadusi.\nKoolitusele on oodatud juhid ja spetsialistid, kes oma töös peavad mitmesuguseid vestlusi ja läbirääkimisi partneritega, kolleegidega jt.\nKoolituse tulemusena on osalejad ...\nõppinud läbirääkimiste olemust ja läbirääkimisteks vajalikke oskusi\nõppinud läbirääkimiste ettevalmistamist, tõhusa strateegia ja taktika loomist\nõppinud professionaalse käitumise ja enesekehtestamise tehnikaid läbirääkimiste protsessi juhtimisel\nõppinud iseenda seisundi ja käitumise kindlamat juhtimist keerukamate läbirääkimiste ajal\nharjutanud läbirääkimiste praktilist läbiviimist ja saanud tagasisidet\nloonud tegevusplaani iseenda arenguks läbirääkijana\nLäbirääkimised on tegevus, mis on iga juhi töö lahutamatu osa. Inimeste erinevad huvid, vajadused, väärtused ja uskumused loovadki olukordi erimeelsuste tekkimiseks. Oskus rääkida teise inimesega ja leida ühine sobivaim lahendus loob aluse üksteise mõistmiseks ja koostööks.Tõhusad, tulemuslikud läbirääkimised eeldavad oskusi, mis aitavad saa


teadus.ee » 2013 » April\nNews | õue.onu\nÕueonu päevaraamat: Volbri valla öö\nVolbri valla öö\nÕueonu võib küll arvata, et ta elab õue peal, olgu siis maja sees või kuuse all või kase otsas, kuid kus ta oma arust ka ei elaks, elab ta vallas. Vallast lahti ei pääse keegi. „Kui siit pilve piirilt alla vaatan…“ asemel tuleks laulda „Kui siit valla piirilt alla vaatan…“\nVallad on vaesed või rikkad, vallad on võimekad või võimetud, vallad pakuvad teenuseid (õu ei paku teenust kellelegi), vallast oled sa võetud ja vallaks pead sa saama. Egas muidu kõnele me vetevallast ja õhuvallast, tulevallast ja kõhuvallast. Ära ole vallatu! See tähendab – ära arva, et sa saad vallata läbi, et saad olla vallatu. Vallatus on kõrvalekalle, fluktuatsioon, mis tasandub varem või hiljem vallakuseks. Vald on valdkond, mille vallas oled, tahad sa või ei taha. Õige valda ei hakka keegi! Vallalised, valla asukad, võivad olla, kuid vald peab olema. Ja valla olemas olu piisav ning tarvilik tõestus on vallavanem. Vallavanem ei pruugi olla valla vanem, tavaliselt on ta pigem valla noorem.\nVolbri valda kogunevad volbri öösel kokku kõik vallavanemad ja seal nad arutavad asju ühest ja teisest vallast, asju mis vallandatud, asju mis veel vallandamata. Ja seal nad siis vallatlevad ja kinnitavad nagu ühest vallapääsenud suust oma valla vallasasjadele: „Soovitame õppida looduselt, kes ei kiirusta kunagi, kuid samas on kõik saavutatud!“\nPostitatud rubriiki News, õue.onu | Kommentaare pole »\nmis.uudist | News | Psühholoogia\nHalvad otsused tulevad aistingumürast\nMeeltesegadus on üllatavalt täpne väljend seisundi kohta, mis ei taju adekvaatselt maailma. Uudsed eksperimendid rottide ja inimestega näitavad, et paljud vead, mida me oma valikutes teeme, ei ole seotud mitte tunnetusega, vaid meeltega seotud tajudega. „Elu on kõigi valikute summa,“ kirjutas prantsuse kirjanik ja filosoof Albert Camus kunagi. Otsused, mida inimene või muu loom teeb, peavad olema kaalutletud nagu partneri valikul või kiired nagu põõsast kostuva praksu peale põgenemine. Paljudel juhtudel tehakse otsused sekundi murdosa jooksul aistingute poolt kogutud ebatäiuslike andmete põhjal, millest aju müra välja keskmistab. USA Princetoni Ülikooli neuroteaduste instituudi teadlane Bingni W. Brunton ja ta kolleegid püüdsid leida, kus rottide ja inimeste lihtsas otsustusvead tekivad. Nad võrdlesid katsealuste käitumist ja arvutimudeleid.\nVarasematest katsetest on teada, et otsustamist segab müra, mille allikas võib olla silmades ja kõrvades, vales otsustusläves või strateegias. Bruntoni rühm leidis, et vead lähtuvad aistingute ebatäpsest edasikandmisest ajju – meie tajumismeelte piiratus ei luba meil tajutavaid tõsiasju õigesti hinnata.\nRottidele ja inimestele lasti kõrvadesse vasakult ja paremat poolt lähtuvaid juhuslikult järjestatud plõkse. Katsealused pidid hindama, kumba kõrva tuli enam plõkse. Kuna plõksude mustrit muudeti, saadi hulk statistilisi andmeid, millest selgus, et kuigi närviraku aktiivsus kestab vaid 10 millisekundit, suudab aju säilitada infot mõne sekundi jooksul. Müra peab tekkima varem. Tähendab, et enamik valedest valikutest tehakse tingituna vigadest aistingute algastmel. On näiteks võimalik, et vigade esinemine sõltub suuresti ülesandest. Näiteks võib mälu moodustada kitsaskoha aistingute edastamisel, kui pika aja jooksul võrreldakse uusi elupaiku.\nPostitatud rubriiki mis.uudist, News, Psühholoogia | Kommentaare pole »\nGeneetika | lugemis.vara | News\nÕpik neile, kel on geenid\nTartu Ülikooli kirjastus, 1035 lk\nEesti autorite õpikuid, saati nõnda põhjalikke nagu on seda professor Ain Heinaru „Geneetika“, ilmub loodusteaduste kohta harva. Autor on teinud hiigeltubli töö ka eestikeelse terminoloogia edendamisel. Õpiku tekst pole populariseeriv, kuid asjahuvilistele vähemalt kohati mõistetav ja edasiseks uurimiseks vältimatu. Nõnda saavad siit kasu nii õliõpilased kui kooliõpetajad, ametnikud ja kõik teadushuvilised. Eriti tuleb kiita, et autor on ohtrad illustratsioonid algusest lõpuni teinud ise. Illustratiivset materjali kui palju – suisa teadustoimetaja unistus.\nJooniste värvilahendus on maitseküsimus, ainus, mis esmalt häirib, on paber, mis laseb näha ka osa teisel poolel trükitut. Raske on välja lugeda lehekülje numbreid – valge helerohelisel. Ka helesinist teksti valgel pole lihtne lugeda, kuid need raskused võivad tingitud olla ka minu silma isepärast ega vähenda kuigivõrd tehtud töö headust.\nSiit leiame lühidalt ja seega mugavalt geneetika ajaloo ning selle arendamise loo Eestis. Antropoloogiast on esimese teosena mainitud Juhan Auli 1932. aastal ilmunud „Muhulaste antropoloogia“, Karl Ernst von Baeri doktoritöö „Eestlaste endeemilistest haigustest“ on jäänud eelajalukku. (Nojahh, Kreutzwaldi „Wina-katk“ muidugimõista ka.) Möödunud sajandi lõpupoolsest, 1970. ja 1980. aastate ajast on mainimata jäänud Endel Lippmaa osa Eesti geneetikute, sealhulgas Tartu Ülikoolis põlu alla sattunud Artur Linnu labori seltskonna vaimsel ja rahalisel toetamisel nii Küberneetika Instituudi kui KBFI ajal.\nMulle tuleb uudsena tehnogeneetika ja geenitehnoloogia eristamine. Sõnaseletuses neid termineid kahjuks ei ole. Insenergeneetikat olen pidanud geenitehnoloogia osaks, aga eks see üks tehniline värk ole.\nRaamatul on imetabaselt põhjalik sõnastik, aineregister ja nimeregister, mis kergendavad selle kasutamist teatmeallikana. Kui mitte lugema, siis sirvima peaks seda kogu haritlaste rahvas. Sealhulgas keeletoimetajad, kes on varmad eesti teadlaste seas tuntud ja tunnustatud eestikeelseid termineid omatahtsi ümber geenima (st geneetiliselt muundama).\nGeenide tulevik on tume, sest nende osatähtsus muudkui väheneb veel mõnekümne aasta eest arvatust. Molekulaarbioloogia keskne dogma „DNA teeb RNA teeb valgu“ on murenemas, valk võib kah vahel umbes sama teha, mis arvati olevat ainuüksi geeni monopol.\nKes küll teeks valmis proteoomika õpiku? Kuid enne veel võiks Tartu Ülikool kirjastada lihtsalt ühe seletava sõnastiku, mis kogub kokku Ain Heinaru, Toivo Maimetsa ja Mart Viikmaa ja veel kellegi juba olemasolevad sõnastikud, mis aitaks uudishimulikul lugejal odavamalt kasvõi (veel peaaegu et olematus) personaalmeditsiinis orienteeruda.\nPostitatud rubriiki Geneetika, lugemis.vara, News | 2 kommentaari »\nAntropoloogia | News | vaata.imet\nEesti teadlane tõestas: käes on Aprill!\nTeadusajakiri Journal of American Medical Assotsiacion (JAMA) avaldas täna Eesti teadlase artikli, milles kolmekümneaastase töö tulemusena tõestati, et kätte on jõudnud aprill. Enne tometuse töö lõppu ei olnud võimalik Eesti teadlasega ühendust võtta. Royal Society pessiesindaja James Aprili sõnul on Eesti teadlase töö küll märkimisväärne, kuid vajab veel kontrollimist teiste maailma uurimislaborite poolt. Näiteks Oxfordi Ülikooli psühholoogide töö kinnitas veel kuu aja eest, et kätte on jõudnud hoopis märts. “Tulemus on vastuoliline, kuid pakub suurt huvi Higgsi ja tema bosoni vanuse täpseks määramiseks,” ütles ta.\nPostitatud rubriiki Antropoloogia, News, vaata.imet | Kommentaare pole »


Michelini poolt auhinnatud restoranijuhid: sisend- ja toorainete hindade juures on hinnatõus paratamatu - Ärileht\nMichelini poolt auhinnatud restoranijuhid: sisend- ja toorainete hindade juures on hinnatõus paratamatu\nFOTO: Restoran Härg\nEestis pälvisid kolmapäeval viis restorani Bib Gourmandi auhinna, mis kujutab endast parima hinna-kvaliteedi suhtega restorane.\nÜheks oli Restoran Härg, mille üks kolmest omanikust Enn Tobreluts märgib, et salamisi loodetegi just selles kategoorias tunnustust saada. Tobreluts on elus kokku 15 Michelini restorani külastanud. “Välimuse poolest pole meie restoran Michelini tärni moodi – need on ikkagi NOA peakoka saal ja 180 kraadi,” tõdeb ta.\n“Kuna ma ise elan poole kohaga Inglismaal, siis meie kodust jääb Michelin Guide'i restoran 15 minuti kaugusele. Käime seal päris tihti söömas ja see on nagu pubi. Olen ise alati mõelnud, et Pull ja Härg on paremad,”\nTobrelutsu hinnangul saadi auhind eelkõige seetõttu, et kvaliteedis järeleandmisi ei tehta. Ta tõdeb, et hinnakasv on neile tugevat mõju avaldanud. “Kui hinnad kasvasid osadel toorainetel isegi topelt, siis me neelasime selle alla. Kui oleks valinud odavama tooraine, siis oleks kvaliteet koheselt kukkunud. Viimase paari aasta jooksul oleme me menüüs hinda natuke muutnud, aga mitte nii palju, kui tooraine on tõusnud,” ütleb ta ning kinnitab, et enne sügist hinnad täiendavalt ei tõuse.\nBib Gourmandi auhinna pälvis ka Lore Bistroo. Koha omanik ja peakokk Janno Lepik pälvis ka noore koka preemia. “Meil on lihtne koht ja me ei ole kunagi isegi unistanud siin majas sellisest tunnustusest,” märgib Lepiku ning lisab, et iga tunnustusega kaasneb kohustus taset hoida.\nParaku möönab Lepik, et selliste sisend- ja toorainete hindade juures on hinnatõus paratamatu ning tuleb varem või hiljem, preemia siinkohal rolli ei mängi. Lepik tõdeb, et marginaalid on nii väikesed, et enda taskust hinnatõusu kinni võimalik maksta ei ole.\nLepiku sõnul on Michelini auhind toitlustusvaldkonnas tema senise elu kõrgeim tunnustus, aga elus on tähtsamaid asju kui Michelini auhind. "Kui tuli välja, et Michelin Guide liigub, siis ma ütlesin oma töötajatele, et teeme seda, mida me teeme, ning ärme hakka asju üle tegema. Hästi tähtis on olla see, kes sa oled, ja teha seda, mida sa usud. Ei tohi võtta tärni ja veri ninast väljas selle poole rabeleda, sest elus on tähtsamaid asju kui Michelini preemia," ütleb ta ning lisab, et edu tõi meeskonna usk sellesse, mida tehakse.\nMichelin Guide: Lore Bistroo\nMichelini noore koka preemia\nMichelini noore koka preemia läheb Bib Gourmand restorani Lore Bistroo peakokaale Janno Lepikule. Tõeline talent Tallinna gastronoomiamaastikul tõusis esmalt esile restoranis Leib (praegu restoran Lee), enne kui avas Lore Bistroo. Janno Lepik keskendub kohalikele tootjatele, valmistades klassikalisi retsepte ja maitseid Eesti kulinaarsest repertuaarist


Eesti pani publiku rõkkama - just sellist pealkirja kandis Indoneesia ajalehe Serambi 31. juuli 2011 esiküljel olev artikkel koos fotoga, millel Mooste vallavanem Ülo Needo ja kohalik noormees katsuvad osavust eesti vanas Varvatantsus.\nKuid mitte ainult eesti vanad tantsud ei lummanud publikut, Põlva neiu Maris Irbo helisev helletus ja linnulaulude imitatsioonid kontsertkava alguses panid rõkkama ja plaksutama mitmetuhandelise kontsertpubliku, keda jätkus festivali viimaste kontsertideni. Festivali lõpupäevil oskas iga kohalik tänaval tervitada meie gruppi sõnadega vurr- vurr või tsirr-tsirr. Kus maal ja mis rahvas see oli, kes Põlva folklooriansambli Käokirjase lood ja laulud omaseks ja äratuntavaks pidas? CIOFF® Eesti rahvussektsiooni kaudu saadud kutse alusel ja soovitusel oli Põlva folklooriansamblil Käokirjas suurepärane võimalus osaleda Indoneesias, Sumatra saare põhja tipus 23.-30. juulil 2011 toimunud esimesel folkloorifestivalil ACEH INTERNATIONAL FOLKLORE FESTIVAL. Indoneesia on riik Kagu- Aasias, mis hõlmab suurema osa Indoneesia poolsaare ja Austraalia vahele jäävatest saartest. Indoneesia asub 17 508-l saarel ja koosneb 33-st provintsist. Üks suuremaid saari on Sumatra. Kuumas ja päikeselises Banda Acehis ootas meid ESTONIA sildiga pruunisilmne noormees, folklooriansambel Käokirjase giid nimega Fikri Maxalmina. Festivali esimene päev algas proovidega, hommikul toimusid kõikide gruppide lavaproovid, pärastlõunal avatseremoonia proovid. Festivali esimese päeva õhtul oli pidulik avakontsert, kus tunnipikkuse avakõnede ritta mahtus tervitusi nii kuberneridelt kui festivali korraldajatelt. Kontserdid lõppesid nende kella järgi pärast südaööd, mil Eestis oli alles õhtu. Kes jaksas, tegi veel linna peal poodlemist, sest tänavakaubandus käis ka peale südaööd. Iga seal veedetud päev andis meile uusi teadmisi kohalikust elust ja tavadest. Peagi harjusime tänavatel luusivate oranži valge-musta kirjute sabata kassidega ja moslemi naise peakatte hijabiga, mida kandsid naised nii teenindusasutuses, ametiasutustes, kauplustes ja tänavatel. Fotoaparaatidesse jäi kümneid fotosid mootorratastel ja rolleritel sõitvatest peredest, mille peale mahtus lisaks pereemale ja isale ka 3-4 last. Tagaistmel ei istutud kaksiratsi, vaid ikka küljeti, lisaks pidev mobiiltelefoniga rääkimine või sõnumite toksimine sõidu ajal. Kiivriga kala püüdev mees või kiivri ja hijabiga kontserdil jalutav naine muutusid märkamatult igapäevaseks. Enne õhtusi kontserte saime tutvuda 2004. aastal tsunamikatastroofi üleelanud, tänaseks paljude riikide abiga taastatud festivali linna Banda Acehiga. Banda Aceh on suurim linn Indoneesias Acehi provintsis. Linna sümboliks on lumivalge, majesteetlik, kaunite kuplitega mošee, mis pidas vastu hävitavale veemassile. Mošee ees olevast kõrgest tornist kostev kutse palvustele ei laskunud kordagi unustada, et viibime teises usus ja kultuuris. Ka 760 tonnine generaatorlaev keset linna, suur kalalaev väikese maja katusel, tsunamikatastroofi kajastav kolossaalne muuseum, hiiglaslik tänupark abistanud riikidele tuletasid meelde, et viibime väga erilises piirkonnas ja veel erilisemas linnas, kus 26.detsembri 2004. aasta tsunamikatastroofis hukkus 167000 inimest ja sama palju sai vigastada. Sealsed inimesed on aga uskumatult avatud, heatahtlikult uudishimulikud, suhtlemisaldis ja abivalmid. Pildistamiseks küsisid nad alati viisakalt meie nõusolekut, et jäädvustada foto nende mobiiltelefoni. Hindadega võisime kaubelda nii linnaliikluses kui kaubanduses. Bensiini sai osta tänava äärest, mida müüdi liitriste plastikpudelitega, lehter valamiseks kõrval. Meie igapäevaseks toiduks kolm korda päevas oli muidugi riis, mille kõrvale saime nii kana, veiseliha kui kala, nuudleid, püreesuppi, puuvilju ja vett. Viimast vedasid meie giidid hommikust õhtuni kastidesse pakitud plastmassist, pealt kiletatud joogitopsikutega, mida saime juua, kui kõrrega augu sisse surusime. Päeva jooksul joodud veeliitrid said sealses kliimas kohe välja higistatud, sest mitte ainult esinemistel vaid ka lihtsalt istudes jooksis vesi mööda nägu, keha ja jalasääri kodukootud sukkade ja pasteldeni välja. Alkohol ja õlu on islamimaades keelatud. Festivalil osalevate riikide kontsertkavad olid kõrgetasemelised ja professionaalsed. Itaalia, Leedu, Poola, Kanada, Malaisia, Sri Lanka ja Indoneesia tantsuansamblid etendasid peadpööritavaid koreograafilisi tantse, kus lisaks kostüümide vahetamisele kasutati tõrvikuid, maske ning palju erinevaid rekvisiite ja vahendeid. Pakistani muusikud lummasid oma laulude ja muusikaga ning looga Chayya-chayya kaasati publik lavale kaasa elama. Türgi muusikud ja neli noormeestest tantsijat-munka oskasid laval 20 minutit keerutada nii, et kordagi igav ei hakanud. Meie esinemistel rõkkas rahvas juba esimese helletuse järel ja linnulaulude imitatsioone esitades tuli teha vahele pausid, sest kisa ja aplaus oleks järgmise laulu summutanud. Tunnustust saime väga hea meestelaulu eest, mida õpetas ja juhendas Urmas Kalla, samuti vanade arhailiste tantsude esitamise eest. Lemmiktantsuks publikule aga oli Varvatants, kuhu kaasasime igakord ka publikut võistlema. Hämmastas kohaliku rahva tohutu huvi kontsertide vastu, isegi troopiline torm enne kontserdi algust, mis ähvardas varikatused viia, ei heidutanud rahvast paigast lahkuma. Koos perede ja väikeste lastega elati kaasa peale südaööd lõppevatele festivalikontsertidele. Acehilased, nagu Sumatra saare põhjapoolse provintsi elanikud end kutsuvad, on pärast tsunamikatastroofi muutunud avatuks kogu maailmale. 2011. aasta Acehi kultuurikalender on täis pidustusi, messe, festivale, mis kõik ootavad külastajaid kogu maailmast. Tänu ja lugupidamise tunne jääb meiegi südametesse. Folklooriansambel Käokirjas koosseisus Haimar Sokk, Urmas Kalla, Ülo Needo, Peeter Veske, Joonas Tuuling, Jaan Konks, Ülle Suur, Pille Kaarsalu, Küllike Tuuling, Merike Tigas, Maris Irbo, Piret Tepaskind, Ülle Podekrat tänavad abi ja toetuse eest Eesti Rahvuslikust Folkloorinõukogust Anne Ojalot ja Laura Liinatit, Rahvakultuuri Arendus- ja Koolituskeskuse Põlvamaa rahvakultuurispetsialisti Kati Taali, Eesti Kultuurkapitali ja Kultuurkapitali Põlvamaa ekspertgruppi, Tuuliku Reiside bussijuhti Andrust. Eesti pani publiku rõkkama - just sellist pealkirja kandis Indoneesia ajalehe Serambi 31. juuli 2011 esiküljel olev artikkel koos fotoga, millel Mooste vallavanem Ülo Needo ja kohalik noormees katsuvad osavust eesti vanas Varvatantsus. Eventually I found it! Probably they are best of the best, that is why I think, that you should take look of best hosting web companies and see what they really offer\nKuid mitte ainult eesti vanad tantsud ei lummanud publikut, Põlva neiu Maris Irbo helisev helletus ja linnulaulude imitatsioonid kontsertkava alguses panid rõkkama ja plaksutama mitmetuhandelise kontsertpubliku, keda jätkus festivali viimaste kontsertideni.\nFestivali lõpupäevil oskas iga kohalik tänaval tervitada meie gruppi sõnadega vurr- vurr või tsirr-tsirr.\nKus maal ja mis rahvas see oli, kes Põlva folklooriansambli Käokirjase lood ja laulud omaseks ja äratuntavaks pidas?\nCIOFF® Eesti rahvussektsiooni kaudu saadud kutse alusel ja soovitusel oli Põlva folklooriansamblil Käokirjas suurepärane võimalus osaleda Indoneesias, Sumatra saare põhja tipus 23.-30. juulil 2011 toimunud esimesel folkloorifestivalil ACEH INTERNATIONAL FOLKLORE FESTIVAL.\nIndoneesia on riik Kagu- Aasias, mis hõlmab suurema osa Indoneesia poolsaare ja Austraalia vahele jäävatest saartest. Indoneesia asub 17 508-l saarel ja koosneb 33-st provintsist. Üks suuremaid saari on Sumatra.\nKuumas ja päikeselises Banda Acehis ootas meid ESTONIA sildiga pruunisilmne noormees, folklooriansambel Käokirjase giid nimega Fikri Maxalmina.\nFestivali esimene päev algas proovidega, hommikul toimusid kõikide gruppide lavaproovid, pärastlõunal avatseremoonia proovid.\nFestivali esimese päeva õhtul oli pidulik avakontsert, kus tunnipikkuse avakõnede ritta mahtus tervitusi nii kuberneridelt kui festivali korraldajatelt.\nKontserdid lõppesid nende kella järgi pärast südaööd, mil Eestis oli alles õhtu. Kes jaksas, tegi veel linna peal poodlemist, sest tänavakaubandus käis ka peale südaööd.\nIga seal veedetud päev andis meile uusi teadmisi kohalikust elust ja tavadest. Peagi harjusime tänavatel luusivate oranži valge-musta kirjute sabata kassidega ja moslemi naise peakatte hijabiga, mida kandsid naised nii teenindusasutuses, ametiasutustes, kauplustes ja tänavatel.\nFotoaparaatidesse jäi kümneid fotosid mootorratastel ja rolleritel sõitvatest peredest, mille peale mahtus lisaks pereemale ja isale ka 3-4 last. Tagaistmel ei istutud kaksiratsi, vaid ikka küljeti, lisaks pidev mobiiltelefoniga rääkimine või sõnumite toksimine sõidu ajal. Kiivriga kala püüdev mees või kiivri ja hijabiga kontserdil jalutav naine muutusid märkamatult igapäevaseks.\nEnne õhtusi kontserte saime tutvuda 2004. aastal tsunamikatastroofi üleelanud, tänaseks paljude riikide abiga taastatud festivali linna Banda Acehiga. Banda Aceh on suurim linn Indoneesias Acehi provintsis.\nLinna sümboliks on lumivalge, majesteetlik, kaunite kuplitega mošee, mis pidas vastu hävitavale veemassile. Mošee ees olevast kõrgest tornist kostev kutse palvustele ei laskunud kordagi unustada, et viibime teises usus ja kultuuris.\nKa 760 tonnine generaatorlaev keset linna, suur kalalaev väikese maja katusel, tsunamikatastroofi kajastav kolossaalne muuseum, hiiglaslik tänupark abistanud riikidele tuletasid meelde, et viibime väga erilises piirkonnas ja veel erilisemas linnas, kus 26.detsembri 2004. aasta tsunamikatastroofis hukkus 167000 inimest ja sama palju sai vigastada.\nSealsed inimesed on aga uskumatult avatud, heatahtlikult uudishimulikud, suhtlemisaldis ja abivalmid. Pildistamiseks küsisid nad alati viisakalt meie nõusolekut, et jäädvustada foto nende mobiiltelefoni. Hindadega võisime kaubelda nii linnaliikluses kui kaubanduses. Bensiini sai osta tänava äärest, mida müüdi liitriste plastikpudelitega, lehter valamiseks kõrval.\nMeie igapäevaseks toiduks kolm korda päevas oli muidugi riis, mille kõrvale saime nii kana, veiseliha kui kala, nuudleid, püreesuppi, puuvilju ja vett. Viimast vedasid meie giidid hommikust õhtuni kastidesse pakitud plastmassist, pealt kiletatud joogitopsikutega, mida saime juua, kui kõrrega augu sisse surusime. Päeva jooksul joodud veeliitrid said sealses kliimas kohe välja higistatud, sest mitte ainult esinemistel vaid ka lihtsalt istudes jooksis vesi mööda nägu, keha ja jalasääri kodukootud sukkade ja pasteldeni välja. Alkohol ja õlu on islamimaades keelatud.\nFestivalil osalevate riikide kontsertkavad olid kõrgetasemelised ja professionaalsed. Itaalia, Leedu, Poola, Kanada, Malaisia, Sri Lanka ja Indoneesia tantsuansamblid etendasid peadpööritavaid koreograafilisi tantse, kus lisaks kostüümide vahetamisele kasutati tõrvikuid, maske ning palju erinevaid rekvisiite ja vahendeid.\nPakistani muusikud lummasid oma laulude ja muusikaga ning looga Chayya-chayya kaasati publik lavale kaasa elama. Türgi muusikud ja neli noormeestest tantsijat-munka oskasid laval 20 minutit keerutada nii, et kordagi igav ei hakanud.\nMeie esinemistel rõkkas rahvas juba esimese helletuse järel ja linnulaulude imitatsioone esitades tuli teha vahele pausid, sest kisa ja aplaus oleks järgmise laulu summutanud. Tunnustust saime väga hea meestelaulu eest, mida õpetas ja juhendas Urmas Kalla, samuti vanade arhailiste tantsude esitamise eest. Lemmiktantsuks publikule aga oli Varvatants, kuhu kaasasime igakord ka publikut võistlema.\nHämmastas kohaliku rahva tohutu huvi kontsertide vastu, isegi troopiline torm enne kontserdi algust, mis ähvardas varikatused viia, ei heidutanud rahvast paigast lahkuma. Koos perede ja väikeste lastega elati kaasa peale südaööd lõppevatele festivalikontsertidele.\nAcehilased, nagu Sumatra saare põhjapoolse provintsi elanikud end kutsuvad, on pärast tsunamikatastroofi muutunud avatuks kogu maailmale. 2011. aasta Acehi kultuurikalender on täis pidustusi, messe, festivale, mis kõik ootavad külastajaid kogu maailmast.\nTänu ja lugupidamise tunne jääb meiegi südametesse.\nFolklooriansambel Käokirjas koosseisus Haimar Sokk, Urmas Kalla, Ülo Needo, Peeter Veske, Joonas Tuuling, Jaan Konks, Ülle Suur, Pille Kaarsalu, Küllike Tuuling, Merike Tigas, Maris Irbo, Piret Tepaskind, Ülle Podekrat tänavad abi ja toetuse eest Eesti Rahvuslikust Folkloorinõukogust Anne Ojalot ja Laura Liinatit, Rahvakultuuri Arendus- ja Koolituskeskuse Põlvamaa rahvakultuurispetsialisti Kati Taali, Eesti Kultuurkapitali ja Kultuurkapitali Põlvamaa ekspertgruppi, Tuuliku Reiside bussijuhti Andrust.\nReisikiri: Käokirjas Indoneesias Eesti pani publiku rõkkama - just sellist pealkirja kandis Indoneesia ajalehe Serambi 31. juuli 2011 esiküljel olev artikkel koos fotoga, millel Mooste vallavanem Ülo Needo ja kohalik noormees katsuvad osavust eesti vanas Varvatantsus.\nKäokirjas Lõuna-Koreas (2010) Juhukse Küprosel (2010) Folkloorinõukogu Lätis (2011) Käokirjas Indoneesias (2011)\nLeigarid ja Sorrõseto Lõuna-Koreas (2011) Leigarid Peruus (2013) Leigarid Brasiilias (2014) Käokirjas USAs (2015) Folkloriada 2016\nEventually I found it! Probably they are best of the best, that is why I think, that you should take look of best hosting web companies and see what they really offer I really enjoyed reading of top web hosting companies articles, because they explain those complex things in really simple terms. No need to invent bicycle, therefore just neutral piece of writing hosting web top companies, for reaching good UK web hosting companies it is about website hosting companies best and reliable services, which guarantee 100% of new perspective for publications, which are really important for me. Finally, web hosting in the UK companies exites me every day. Take my words for this! top map vaata lähemalt sitemap nimekirja kodulehtede tegemine professionaalne kodulehe valmistamine tunnustatud ja visuaalselt heal tasemel .. korraliku ja atraktiivse kodulehe tegemine aga ka kasutajasõbralike ning lihtsalt kasutatavate kodulehtede valmistamine originaalse visuaaldisainiga kodulehekülje tegemine ja samuti e-poe tegemine on heaks võimaluseks tooteid tutvustada aga kõigepealt on muidugi vaja veebilehe tegemine ette võtta, vaata lähemalt kodulehe valmistamine kohta Disain aara.ee lehel. Samas on võimalus kodulehtede valmistamise päringut saata. Kui vajad uut kodulehekülge, siis vaata veebilehe valmistamise kohta lähemalt mobiiliveeb lehe tegemise artiklist, kus on toodud ära peamised põhjused, kuidas mobiiliveebi disain aitab kodulehe loetavamaks muuta. fnpage sitemap list\nAvaleht > Folklooriliikumine > Rahvusvahelised folkloorifestivalid > Reisikirjad > Käokirjas Indoneesias (2011)


Kirsten Dunst jagas just tagasivaadet oma 'Star Treki' päevilt - palun viige meid üles! - Nostalgia\nKirsten Dunst jagas just tagasivaadet oma 'Star Treki' päevilt - palun viige meid üles!\nTa on üks meie lemmiknäitlejaid, kes oli lapsena täieõiguslik STAR ja on suutnud selle staatuse säilitada kogu oma karjääri jooksul. Ja sellepärast on see Flashbacki reedene foto Kirsten Dunstist Star Trekil selline pärl. Dunst jagas fotot oma Instagrami kontol ja see on täielikult\n'Intervjuu vampiiriga' Los Angelese esietendus\nKrediit: Barry King / WireImage / Getty Images\nTa on üks meie lemmiknäitlejaid, kes oli lapsena täieõiguslik STAR ja on suutnud selle staatuse säilitada kogu oma karjääri jooksul. Ja sellepärast see Flashback reede Kirsten Dunsti foto peal Star Trek on selline pärl. Dunst jagas fotot tema Instagrami kontol ja see on täiesti ja täiesti kallis.\nKui te pole oma asjadega kursis Star Trek: järgmine põlvkond , Dunst oli episoodis 'Tume leht' nagu Lwaxana Troi - Deanna ema - õpilane Hedril. Isegi kui see läks üle pea, pole muret. Seda jumalikku saate endiselt nautida Dunsti vana kooli pilt olemata trekkie.\nArmsust on peaaegu liiga palju! Lisaks PERFECT-koerale olete Dunsti kogu tema auklikus hiilguses riputanud Star Trek: TNG kostüümiga tool.\nKui fotost teile ei piisa, näete teda allolevas klipis aadressil Geordi La Forge ja Data vesteldes: 57.\nTema Star Trek välimus oli 1993. aastal , vahetult enne seda, kui temast sai kuulus laste filmitäht. Ja kuigi Dunst ei postita Instagrami sageli, postitab ta sageli oma armastatud filmide viskeid ja tagasivaateid.\nNagu nii Jumanji üks.\nSiis oli Robin Williamsi juures lihtsam aeg. & # x1F62D\nVõi see Neitsi enesetapud üks.\nThe näitlejanna kiusas mänguliselt Enesetapurühm .\nVõi ripub Michelle Williamsi juures Munn .\nÜks meie 90ndate isiklikest lemmikutest, mis on igati sobiv neljandaks juuliks.\nVõi kui ta koos Brad Pittiga poseeris Intervjuu vampiiriga .\nKus on Tom Cruise?\nVõi see uuem, kuid siiski täis nostalgiat, pilt Marie Antoinette .\nKuidas me jumaldame Jason Schwartzmanit!\nJa lõpuks see vana kool Väikesed naised pilt\nNad ei pruugi olla kostüümis, kuid Amy, Laurie ja Jo nägemine toob meile pisarad silma.\nkuidas saan aidata hooldekodus\nNii et jah, Dunst on nostalgia kuninganna. Ja see lihtsalt paneb meid teda siin maa peal või kosmoses seda enam armastama.\nvabandust halva sõbra pärast\nmida saaksite teha, et lõpetada küünte näksimine\nkuidas pärast petmist usaldusküsimustest üle saada\nAmeerika teismeliste finaali salajane elu\nmillal sa nimetad seda suhte lõpetamiseks


Ulmekirjanduse BAAS - George R. R. Martin - The World of Ice and Fire\n10.12.2014, kell 16:12\nNB! Keegi moderaator võiks lisada 2 kaasautorit raamatule: "Elio M. García Jr." ja "Linda Antonsson". Lisaks pole tegu võibolla kogumikuga, vaid mingi muu formaadiga....\nNB! Allpool olen segiläbi kasutanud inglisekeelseid ja eestikeelseid termineid. Vabandused selle pärat.\nAlguses arvasin, et tegu on pildiraamatuga. Kuid meeldiva üllatusena selgus, et tegu on väga hästi koostatud ja kirjutatud Westerose ajalooga. Visuaalses mahus koosneb raamat pooleldi tekstist ja pooleldi piltidest-joonistustest.\nRaamatu esimene pool on justkui kirjutatud "kaasaja" Westerose maester`i poolt. Kuna ta asub kaugel lõunas (Oldtown-is), siis kõike, mis Müüri kandist kuuleb, ta ei usu. Näiteks arvab ta, et müüritaguseid tonte pole mitu tuhat aastat nähtud ja kes-teab, võibolla ongi tegu legendiga. Kuid Westerose ajaloost kirjutab ta hästi. Samm-sammult räägitakse First Men saabumisest, Andal`ite saabumiset, Targaryenite saabumisest ja seejärel Targaryenite allakäigust ja kadumisest. Lõviosa ajaloost on Targaryenite valitsusajast. Kirjutatud on neutraalsest vaatenurgast, fiktiivsel ajaloolasel ei ole justkui mitte ühtegi eelistust "ajaloolise tõe" osas.\nRaamatu teine pool on aga lihtsalt ülevaade erinevatest Westerose regioonidest, nende valitsevatest kodadest ja vasallikodadest.\nSeda teost soovitaks igale "A Song of Ice and Fire" sarja huvilisele, sest tegelikult annab ta väga palju intrigeerivaid taustaandmeid juurde. Näide: läbi käib mitu erinevat legendi/müüti/fakti Winterfelli kohta: 1) Winterfellis on kuumavee allikad, 2) kuumavee allikaid kütab lohe, 3) üks Targaryeni viimastest lohedest jättis Winterfelli hunniku mune. Fiktiivne ajaloolane lisab juurde, et kuumavee allikas on tõsi. Ülejäänu aga tõenäoliselt legend. Lisaks oli tema teada lohe isane ja kuigi räägitakse, et lohed pidavat vajadusel sugu muutma, pole teada, kas see lohe seda tegi.... (Vulgaarset sõnademängu siin ei esinenud, see tekib vaid eesti keelde tõlgitult).\nVisuaalsest küljest sisaldab raamat palju ilusaid ja huvitavaid pilte. Aga nende hulgas leidub ka kehvakesi. Näiteks kui on räägitud mõne Targaryeni printsi seitsmest tuntumast armukesest, siis ruumi täiteks on igaüks neist valmis joonistatud, kuid näevad nad kõik välja, nagu Hollywoodi näitlejad mõnes hiliskeskaega käsitlevas Hollywoodi filmis.