🌍 10 St Andrews'i ja Fifese tipp-vaatamisväärsustega vaatamisväärsusi - 2020\nSt Andrews on ilmselt kõige paremini tuntud kui golfi kodu. Siin asutati aastal 1754 Royal and Ancient Golf Club ja iga kahe aasta tagant toimub kuulus British Open ühes St Andrews seitsmes kursus. See väike linn pakub ka ajaloolisi hooneid, sealhulgas Šotimaa vanimat ülikooli.\nSt Andrews on peamine linn Faibi poolsaarel, maa-ala, mis ulatub laiasest Forth estuaarist lõunas kuni Tay kirde põhjaossa. Ükskord, kui Pitsid pidasid kinni ja kus keskajal õitsesid kaubitsemine Friesians, Flemings ja Normans, turistid - eelkõige golfimängijad - hoiavad kohalikke nüüd aastaringselt.\nVaata ka: Kus püsida St. Andrewsis\n1 Ancient golfiväljakud ja Royal golfiklubid\nAncient golfiväljakud ja Royal golfiklubid\nTänu suuresti oma golfipärandile, on St Andrews olnud aastakümneteks Šotimaa kõige olulisem turismi- ja spordikeskused. Golfi nüüdisaegne versioon leiutas siin siin 15. sajandil, seega ei ole üllatav, et see ala peaks olema ka maailma vanim golfiklubi - palju austusväärne St Andrewsi kuninglik ja antikoolne golfiklubi, mis asutati 1750. aastal. St Andrews on koduks ka maailma vanimale golfiväljakule kuulus Vana kursus. Kuigi sporti on siin juba 1400. aastate alguses mänginud, ei tohtinud see 18. sajandi keskpaigani aset leida paran-72, 18-auguga kursus, mis on muutunud normiks. Kursus on avalikkusele avatud, kuigi selle tohutu populaarsuse tõttu on soovitav eelnevalt broneerida.\nAmetlik kodulehekülg: http://www.standrews.com/\n2 Briti golfimuuseum\nBriti golfimuuseum B4bees / foto muudetud\nGolfiväljakute entusiastid ei tohiks jätta Briti golfimuuseumit St Andrewsesse, mis dokumenteerib spordi ajalugu keskajast kuni tänapäevani. Muuseumis on lisaks paljudele ajaloolistele näitustele ka golfipalli, klubi, reeglite ja tehnikate areng. Üksikasjalikku teavet saab ka kuulsate meistrivõistluste ja golfi kuulsuste kohta, sealhulgas Old Tom Morris ja tema poeg Tom Morris Jr (mõlemad võitsid neli korda avatud 18.00-ndatel) ja tähelepanuväärne Lady Margaret Scott, kolm korda Ladies Champion 19. sajandi lõpus.\nSissepääs: täiskasvanud, 6,50 naela; Lapsed (5-15), 3 £; Pered, £ 15.50\nAadress: Bruce Embankment, St Andrews\nAmetlik kodulehekülg: www.britishgolfmuseum.co.uk\n3 St Andrews'i katedraal\nSt Andrews'i katedraal\nSt Andrewsil on pikka aega olnud oluline roll Šoti kiriklikus ajaloos, mis on ilmne linna koguduste ja mälestiste jõukusest. Legendi järgi jõudis St Regulus siia 4. sajandisse Andrew püha luudega. 1200ndaks oli ehitatud mitu kirikut, samuti suur katedraal ja St Andrews Castle. 15. sajandil oli Šotimaa religioosse ja vaimse jõu keskus St Andrews ja 1472. aastal sai see peapiiskopi asukoht.\nMõni 335 jalga pikk ja 160 jalga laiune, katedraal - ehitatud ajavahemikus 1160 ja 1328 - oli üks kord suurim kirik Šotimaal ja boasted selliseid kuulsaid külalisi nagu Robert I ja James V. Katedraali kivimaja oli rüüstati 1559 ja nüüd ainult osa hiline romaani idaosa, lääneosa lõik, lõunapoolne aed ja väravakoht.\nVastuvõtt: katedraal ja loss - täiskasvanud, 7,20 naela; Lapsed, £ 4,40\nAadress: Pends, St Andrews\nAmetlik veebisait: www.historic-scotland.gov.uk/propertyresults/propertyoverview.htm?PropID=PL_249\n4 St Andrewsi ülikool\nSt Andrews'i ülikool, mis on asutatud 1411. aastal, on nii väikseim kui ka vanim Šotimaa õppekohtadel. St Salvator (1450) ja St Leonardi (1511) kolledžid ühendati 1747. aastal ja need on pühendatud kunstidele ja teadusele, samas kui 1538. aastal Cardinal Beatoni poolt avastatud Püha Maarja kolledž teenib teoloogia teaduskonda. St Salvatoris asuvas kolledži kabelis on kuninganna Püha Kolmainsuse kirik, kus esmakordselt reformeris John Knox. St Leonardi kabel korrastab mõnda head 16. ja 17. sajandi kalliskivid ja on kindlasti väärt külastamist. Rose bush, mille Mary Stuart peaks istuma St Mary's College'i lähedal, on veel lilli ja maja South Streedis, kus ta jäi, on nüüd St Leonardi kolledži raamatukogu. Samuti tuleb märkida, et see on suurepärased muuseumid, sealhulgas loodusajaloo muuseum ja kaasaegse kunsti näitused Gateway galeriides.\nAadress: North St, St Andrews, Fife\nAmetlik kodulehekülg: www.st-andrews.ac.uk\nDunfermline on tuntud kui Šotimaa ajalooline pealinn ja hilisematel aastatel on saadud söe kaevandamisest ja damastilist linasest jõukust. Hea lähtepunkt linnavaatlusele on Malcolm Canmore'i torn Pittencrieffi aedades, mille vundamendid pärinevad 11. sajandist. Teine populaarne vaatamisväärsus on Andrew Carnegie sünnikoha muuseum, mis asub Moodie tänava väikestes suvilates, kus Carnegie sündis 1835. aastal. Piltide ja dokumentide ulatuslik kogumik kirjeldab, kuidas see vaesest kudumispojast sai oma rikkaimatest töösturitest ja suurimatest heategijatelt. Muuseumi esimesel korrusel paikneb Jacquard kangas, mida tema isa harjutas 42 pence päevas.\nTööaeg: E-L, 10.00-17.00; Pühapäev, kell 15.00 (märts-november)\nAadress: Moodie St, Dunfermline\nAmetlik veebisait: www.carnegiebirthplace.com\n6 Šotimaa riiklik akvaarium ja Inchcolmi klooster\nFife'i Põhja-Queensferry'i reiside esiletõus on Šotimaa riiklik akvaarium Deep Sea World. See suurepärane rajatis võimaldab külastajatel vaadata oma korallriffe 366-meetrine klaasist tunnelist, samas kui selle paakides on Euroopas suurim liivatehakkide kogu (proovige külastada igapäevane haid).\nSeejärel võta paadisõit Inglismaalt Inconcoloni saarele Inchcolmi saarele, mis asutati 1123. aastal Scone'i mungale ja loodi Aleksander I ausalt Inchcolmi abbeinis - hästi säilinud Augustinianuse kloostris. Varasemate gootide ristlõikude näide on näha kaheksanurksel peatükihoonel, samas kui 13. sajandist pärit kirstu freskad kujutavad matuseid. Saar on populaarne ka loodusõpradele, mitte ainult lindude kaitseks, vaid ka hülgekoloniale.\nVastuvõtt: täiskasvanutele, 13,50 naela; Lapsed (3-12), £ 9.50; Pered, 44 £ (saadaval on online-hinnaalandused)\nAadress: Battery Quarry, North Queensferry\nAmetlik kodulehekülg: www.deepseaworld.com\n7 St Monans, Pittenweem ja mais saar\nSt Monansi kirik\nPaljud väikesed külad Faibi poolsaare kagupoolses nurgas hõlmavad St Monansi koos oma huvitava gooti koguduse kirikuga ja võluvate väikelastega ning Pittenweemi, kus atraktiivsete majade ridad ümbritsevad vana sadamat ja 16. sajandi koguduse kirik on tohutu torni . Vaid 3 mi Pittenweemi põhja pool on 14. sajand Kellie loss oma suurepärase interjööriga, maastik maalid ja Jakob de Witti lakke maalid, mis näitavad kreeka jumalaid. See on märgitud ka tema jaoks hilja Victoria aed selle rooside korralik kuvamine. Maiust, mis on vaid mõne miili kaugusel edelarannast, on suurepärane looduskaitseala Suurbritannia teise vanima linnuvaatlusjaamaga ja hõlmab selliseid liike nagu puffins, razorbills, gillemots ja kittiwakes.\n8 Falklandi palee\nFalklandi paleest mainiti esmakordselt juba 1160. aastal, kui kinnisvara oli MacDuffi asukoht. James V suri siin 1542. aastal, nädal pärast tütre, Mary Stuart sündi, kes sai sageli külastajaks palee. Kolmest originaallõngast, mille Cromwelli armee põgenes 1654. aastal, jäävad ainult oma kuninglikesse kottidesse asuvad idapoolsed ja lõunapoolsed tiivad. Varasema renessansi siseõue fassaad, mis meenutab Prantsuse Loire Valley châteaux't, austust Šotimaa ja Prantsusmaa vahelise "Auld liit". Fassaadid, mis on vaatega sisemisele korrusele, on kaunistatud vanaaegsete jooniste bussidega, samas kui lõunapoolse välimise fassaadil on endise gooti omadused. Tähtsündmused on kuninglik kabel koos seina, ekraani ja 16. sajandi tamme paneeli ümbritseva friisi ja suurepärase puidust laed, mis on kaetud Šotimaa, Prantsusmaa ja Inglismaa heraldiliste embleemidega. Kaunis aedades leiate Suurbritannia esimene tenniseväljak, mis on välja pandud 1539. aasta James V käsul ja on endiselt kasutusel.\nTööaeg: E-L, 11.00-17.00; Pühapäev, kell 18.00 (märts-oktoober)\nSissepääs: Täiskasvanud, £ 12.50; Pered, £ 29.50\nAadress: Falkland, Cupar, Fife\nAmetlik kodulehekülg: www.nts.org.uk/Property/Falkland-Palace-and-Garden/\n9 Tarvit mõisahoone maja ja aed\nTarvit mõisahoone maja ja aed\nTornist Tarvit, mis oli kord rikkalikku kunstnike kollektsiooni koda, ehitati ümber 1696. aastal vanemate hoonete ümbruses. Külastajatele antakse suurepäraseid ilusaid mööblit, seinavaiblasi, Hiina portselanit, Raeburni hollandi meistrid ja maalid ning Ramsay. Eduardiaani maja maja lõunane külg on vaatega terrassiga aedadele ja sisaldab 17. sajandi flaami seinavaibla, 17.-18. Sajandi Šotimaa ja inglise tamme mööbel kaunistavad puidust paneelidega saali. Prantsuse mööbel Loungeis näitavad Roccoco näpunäiteid, samas kui Gruusia söögitoas on selgelt Palladia õhkkond. Kindlasti külastage läheduses Scotstarvit Tower, suurepärane 16. sajandi torn, mis asub vaid 1,6 km kaugusel.\nTundide aeg: neljapäev, kell 15.00 (aprill-oktoober)\nAadress: Tarifi mägi, Fife\nAmetlik kodulehekülg: www.nts.org.uk/Property/Hill-of-Tarvit-Mansionhouse-and-Garden/\n10 Crail'i Quaint Wee küla\nCrail'i Quaint Wee küla\nSee on öelnud, et viha mahajätmisel viskas Kuulsin tükk Isle of May Crail kirikus, kuid õnneks jäi vahele. Mis muud seletust võiks olla surnuaeda tohutu kivi kohta? Maalilik Crail võib olla paljude legendide keskmes, kuid külas on alati meeldiv atmosfäär, eriti kui kalapaadid lossivad krevettide ja homaaride püüki ning kalurid valmistavad neid ette kaidel. Valgendatud majad koos nende astmetega ja punaste kattega katused on lemmik teemad maalrite ja fotograafide jaoks. Crailimuuseum ja kultuuripärandi keskus 18. sajandi suvila dokumentides asuv Craili minevikust täielik lugu.\nTundi: ainult nädalavahetustel (mai); Iga päev kella 11.00-16.00 (juuni-sept)\nAadress: 62/64 Marketgate, Crail\nAmetlik veebisait: www.crailmuseum.org.uk\nKus viibida St Andrews'is vaatamisväärsuste tegemiseks\nSoovitame neid suurepäraseid puhkekohti ja hubaseid hotelle St. Andrewsi kuulsate golfiväljakute lähedal:\nOld Course Hotel, Golf Resort & Spa: 5-tärni luksuspuhkus, golfiväljakute vaated, mitmed restoranid, katuselaaž aed, sisebassein.\nAlbany hotell: kolmetärnihotell, keskne asukoht, traditsiooniline tuba dekoratsioon, ilus lounge, maitsev hommikusöök.\nHotell Ardgowan: keskklassi hinnakujundus, Gruusia linnamajad, suurepärane asukoht, mugavad toad, tasuta kuum hommikusöök.\nPremier Inn St. Andrews Hotel: taskukohane hotell, kaasaegne sisustus, mugav voodi, tasuta parkimine.


pühitsus – Ajamärgid.com\nEi terved vaja arsti, vaid haiged\n12.09.2014 / Leave a comment\nEi terved vaja arsti, vaid haiged! Väga ehe ja loomutruu. Vahel on nii, et kõik tublid, rikkad, kenad, head jne. nende ellu vahel justkui Jumal ei mahu. Kuid on ka erandeid, me ju teame, et Kristus suri kõigi eest!\nKas sa oled truudusetu mõrsja?\n18.12.2011 / 1 Comment\nKas sa oled truudusetu mõrsja? CARL-GUSTAF SEVERIN HOIATAB, et XXI sajandi suurim kiusatus kristlaste jaoks on ebapuhtus ja pornograafia, mille lõksu langetakse, kui muututakse jahedaks oma armastatu, Jeesuse, vastu. Meie kui koguduse suhe Jeesusega on mõrsja suhe peigmehega, pruudi ja peigmehe suhe. Maa peal olles oleme Kristuse Ihu, Taevas Tema pruut.\nprohvetlik euroopa+liit vabamüürlased ajamärgid ilmasõda uudised maailmasõda langus sõda ettekuulutused 666 märk leigus Eesti Vene sõnum pühitsus oht saatus eu sõnumid 2 II hoiatused häving moskva eksitus finants+kriis 666 superriik rasked ajad hoiatus tuumarelv tagakius kriis unenägu patt WW3 eestimaa ärkamine venemaa nägemus prohveteering üritus lõpuajad okupatsioon ekistus prohvet maailmakorraldus kogudus Jumal unenäod euroopa


Tee sisse tekkinud auk osutus vanaks talukaevuks\nTee sisse tekkinud auk osutus vanaks talukaevuks (7)\nPÕHJATU AUK: Pealt vaadates olematusse maanteeauku mahtus Meelis Maide imestuseks umbes kahemeetrine toigas ilusasti sisse ja põhjani ei ulatunudki. Vanemate inimeste jutu järgi jäi Vahi talu kaev tee sirgeksajamisel otse tee alla. Foto: Sander Ilvest\nEile ennelõunal avastas bussi pealt maha tulnud Siplase talu perenaine Kõljala külas Masa–Laimjala maantee keskjoone lähedalt teravate servadega asfaldiaugu, mis lähemal vaatlusel tundus põhjatu.\nAuk asus Masa ristist paar kilomeetrit Laimjala poole. Perenaine helistas seepeale naabertalus elavale Meelis Maidele, kes asja uurides avastas, et tegu on tõsise ohuga teel sõitvatele autodele. Nimelt ei ulatanud isegi kahemeetrine kaigas augu põhjani.\nMeelis tõi kodust auto ohukolmnurga ja jäi ka ise augu juurde liiklust reguleerima. Ohuolukorrale kohaselt reageerisid teemehed sündmusele operatiivselt ja kella neljaks õhtupoolikul oli auk kinni aetud.\nTöid juhtinud AS-i Eesti Teed Orissaare teepiirkonna teemeister Vilmar Laak ütles, et kokku kulus teeaugu täiteks neli kantmeetrit jämedat killustikku. Pealmine kiht tasandati veel kruusaga.\nÖöseks jäeti teele kiirusepiirangu märgid, täna hommikul aetakse pigikatel kuumaks ja auk asfalteeritakse ära.\nTeemeister Vilmar Laagi praktikas oli see esimene kord, kui teeauk kujutab endast vana talukaevu. “Seda on küll ette tulnud, et tee õgvendamisel ei seo vana materjal uut ära ja kevadel uhub uue osa minema,” rääkis ta.\nAugu avastanud Siplase talu perenaine ei osanud samuti kaevu jäämist tee alla seletada. “Mina olin see aeg mandril ära, kui see uus tee otseks tehti. Vana tee läks ju sealt Vahi talu keldri poolt teiselt poolt neid kahte pärna,” teadis ta öelda. Kõljala küla Nardlase talu perenaine oli samuti tee-ehituse ajal mandril õppimas. “See võis olla kunagi kuuekümnendatel,” oletas naine.\nTema mäletas lapsepõlvest seda kaevu, mil siis alles rakked peal, hästi, sest vanemad keelasid neil rangelt sinna ligi minna. Vana tee ajal karjatati seal loomi.\n“Ma olin kindel, et tee ehituse ajal aeti kaev täis,” imestas ta. “Võib-olla olid kaevuaugul lauad peal, millele juba kamar kasvas, et see ehitajatel märkamata jäi,” arvas ta.\nTubli poiss see Meelispoiss !\nLisatud: 22.04.2014 / 14:08\n… suur tänu Siplase talu perenaisele ja tema teravale silmanägemisele!\nSeda maanteed kasutavad ju paljud autod ja ka liinibussid!Ja ka minu tütar oma pisiperega! Kole mõeldagi, mis kõik oleks võinud juhtuda!\nKas ei peaks kõik vanad paberid ja plaanid välja otsima – viimati on veel kuskil selliseid igivanu kinni ajamata kaevusid keset teed?!\nLisatud: 22.04.2014 / 15:04\nNjah, poleks tahtnud mitte sinna autoga pääle põrutada, õnneks hommikul, kui tööle läksin, auku veel ei olnud. Ilmselt parimal juhul oleks küll ainult rehv läinud, aga halvimal …\nLisatud: 22.04.2014 / 18:04\nIlus foto on, tubli, Sander!\nLisatud: 22.04.2014 / 22:12\nKas tõesti Meelis nii halliks läinud?\nLisatud: 22.04.2014 / 22:24\nMehel vanust ka juba ju\npole ju hall, päikesepleegitatud, selline keskmine toon…\nAga hea, et avastati :)\nOleks võinud päris jama olukord tekkida seal…


Saaremaa vald, Kuressaare linn, Pikk 9b-3 | Müüa uus korter Kuressaare kesklinnas! – Uus Maa Kinnisvarabüroo\nMüüa uus korter Kuressaare kesklinnas!\n1 566,63 €/m2\nMüüa Kuressaare kesklinnas, 2019 aastal valminud uues, nelja korteriga korterelamus paiknev ühetoaline stuudiokorter. Korter paikneb kahekorruselise korterelamu teisel korrusel ja on elamispinnaga 42,28 m². Korteris paiknevad, esik 6,95 m², avatud kööginurgaga avar elutuba 29,81 m², wc-duširuum 3,65 m² sahver 1,87 m² ja 4,57 m2 suurune rõdu. Korter on sisutatud kööbimööbli ja -tehnikaga, ruloode, valgustite ning pesumasinaga. Korteri juurde kuulub ka oma parkimiskoht sisehoovis ja 2,3 m² suurune panipaik kinnistul paiknevas abihoones.\nKinnistu on piiratud kiviaiaga, õuealale on rajatud tänavakivikatendiga parkimisala ja rajatud on vanalinna sobilik haljastus.


6. märts 2019 10:54\nOlen ka varem Egiptuses käidud, aga kuna lapsed olid väikesed, siis ei tasunud püramiide ja muid kultuuriväärtuseid teekonna keerukuse pärast, ette võtta. Tuneesias ei olnud enne käinud ning mõtlesin, et viskan kiirpilgu sinna ka.\nSeega eesmärk Tuneesias Kartaago ja Bardo muuseum, oleks tahtnud ka Saharasse jõuda, aga piiratud ajalimiit ei võimaldanud. Lihtsalt sisse ja tagasi ka ei tahtnud.\nEesmärk Egiptuses püramiidid, Memphis, Sakkara, Egiptuse muuseum ja Alaksandria.\nTuneesiat ja Egiptust ühendab Egyptair. Ka Tunisair, kuid sellele mingil põhjusel piletite müüki veel mõned kuud enne Kairosse ei olnud. Piletite ostmisel olulist vahet, kas äriklassis või turistiklassis polnud, seega otsustasin ära proovida Tunise ja Kairo lounged ning Egypairi äriklassi.\nJa nüüd nõuanded ja tähelepanekud:\n- Tunise lennujaam on suurepärane, väljaarvatud lounged. See kuhu võimaldas Egyptairi pilet lounge oli olematu teenindusega, internetita, ülerahvastatud ühe peldikuga olematu valikuga ning kohutava kohviga. Teine oli Star Alliance lounge , mis oli puhas, samas puudus ka söök ega jook, puudus internet, teenindus ja wc. Kõik see, mis lounges puudus, oli väga viisakas vormis ülejäänud lennujaamas olemas.\n- Egyptairi äriklass on masendav paksude stjuarditega ja väga mornide stjuardessidega. Teenindus pardal oli kohutav, samuti nagu ka pakutav. Mingil määral kompenseeris seda täitsa viisakas istmeruum ja videosüsteem (sinna lennul), tagasi lennul oli videosüsteem olemas aga kohutav)\n- Kairo lennujaama lounge oli naljakas, kehva kohviga ning ilma alkoholita. Süüa sai kuivi võileibu. Internet oli kirjade järgi olemas aga tegelikult puudus. Personal oli kohutav.\n- Kairo lennujaama turvamees, kes valgustas läbi minu pagasi, küsis peale seda minult tippi! Uskumatu!\n- Arusaamatuks jääb lennujaamade dokumendikontroll ja paberite täitmine interneti ajastul. Milleks täita mingeid blankette, kui on olemas copy/foto seadmed. NB! Kirjutusvahend peab endal kaasas olema, kui ei ole, siis võidki jääda sinna. Egiptuse viisa on lihtsalt kleeps pangakontorist ning Kairo lennujaamas on viide, kust seda osta saab olematu.\n- Taksomajandus on nagu ikka käest ära, kohe kui saabud hakkavad lennujaama hoone sees sind rafineeritumad vennad moosima ning lennujaamast väljudes ümbritseb sind räuskav seltskond, kes kõik arvavad et oled nende sponsor. Tegelikult tasub esmakordsel saabumisel alati transfeer tellida, kallim aga muretu. Mitmendat korda saabudes tekib juba kogemus ning raske on jalust rabada. Sama käib ka Tunise kohta.\n- Kairo on kohutavalt räpane, majad on mingitel maksupõhjustel lõpetamata (tegelikult nad ilmselt ei viitsinud), liivakarva pruun. Sellist prügiuputust kohtasin ma viimati Indias. Masendav- Kairo liiklus on pidev tuututamine, kõik trügivad ja ühelgi autol ei ole alla 100 mõlgi/kriimu ja nii et mõni pamper ei ripu. Jalakäijad ei ole mitte keegi, foore on vähe. Jalakäijad peavad laveerima tänavatel suurtel kiirustel sõitvate auto vahel (pimedal ajal pooltel autodel tuled ei põle), peale edukat teeületust suruvad jalakäijad üksteisel kätt.\n- Suurte, kuulsate ja kallite hotellide ning saatkondade piirkonnas tegelik elu puudub. Tänavad on suletud, tõkestatud ja sõduritega mehitatud. Garden City on absoluutne kesklinn, mis tänaseks on pimedate tänavate ja tühjade majadega geto, kus ei liigu ei inimesed ning kus ei ole isegi poekesi.\n- Võiks arvata, et restorane kohtab Kairos igal sammul, tegelik elu on aga selline, et restoranid puuduvad. Omal käel otsides ei pruugi üldse midagi leida, Google kaardirakenduselt midagi leiad, aga need võivad olla suletud/piiratud territooriumil, kuhu saab ainult kohalik töötaja/teenistuja. Söök on ikka nii ja naa. Aga hind on üsna mõistlik .\n- Tunises on söögiga sama lugu, inimesed söövad kiirtoitu ning restorane kus õhtul turist saaks süüa, on vähe.\n- Ilm veebruaris on kohutavalt külm. Tegelikult ma tahtsingi, et ei oleks palav ning saaks keskenduda ajalooväärtustele. Tegelikkuses on nii, et Kairos oli üks päev soe veebruari lõpus, teistel päevadel oli 16-18 kraadi, kui tuul oli nii tugev, et käisin kampsuni ja jopega. Tuneesias oli 13-17 kraadi, samasugune tugev tuul. Mul ei ole Eestiski talvel nii külm.\n- Hotellid Tunises võivad olla ilma kütteta (ilmselt ongi), kohutavalt külm. WC-sse minekuks panin alati sandaalid jalga, sest nii külm oli põrand. Esimene hotell oli küll põrandaküttega osaliselt, seal puhusid aknad läbi.\n- Egiptuse majandus tundub olevat ülesse ehitatud tipile, pistisele ja korruptsioonile. Kõik on ostetav. Sa ei tohi seal hauakambris pilti teha, kuid 2 euro eest tee mida tahad. Meie autojuht pidi hotelli turvamehele pistist maksma selle eest, et ta hotell kõrval peatus ja meid peale võttis.\n- Turisti püüab igaüks pügada, see ei olekski kohtutav, kui nad sind niivõrd lolliks ei peaks. Ilmselt keskmine turist on oma tipi jagamisega ja olekuga ikka täitsa loll, aga minu jaoks oli nende käitumine solvav. Seega palju õnne kõikidele tipijagajatele ja ülemaksjatele, te olete suutnud ühe riigi inimeste suhtumise turistidesse põhjalikult tuksikeerata. Loomulikult on nad harjunud juba aastasadu turiste pügama, terved suguvõsad on ilmselt sellele keskendunud. Kui keegi tuleb teile ligi ja ütleb, et te näete välja nagu egiptlane, siis tegelikult tahab ta teie raha. Nagu ka kõik muud küsimused ja hüüatused: „Sul on ilusad jalanõud“, „Kust sa pärit oled“, „mul oli kunagi eestlannast tüdruksõber (alati jääb mulje, et eestlasi on hästi palju, sest kõigile jagub) “ jne.\n- Püramiidid on võimsad ja uhked, kahju et rahvas, kes need ehitas on kuhugi Egiptusest ära läinud. Sama kehtib ka Tunise ja Kartaago kohta, Kartaago hiilgusest võiks vähemalt midagigi järgi olla.\nKokkuvõtvalt võib öelda, et sain seda, mida otsisin. Ajalooväärtuseid, elu/olu ja pisut seiklust. Mulle isiklikult selline räämas ja räpane, korraldamata ja korruptiivne kogemus meeldis. Ja tagasi läheks ikka.\n6. märts 2019 12:56\n6. märts 2019 13:31\nTuneesias ei ole turistil sõpru. Kui ka keegi veiniriiuli juurde teed juhatab, siis lõppkokkuvõttes soovib pudelit veini ka enda lastele :D Kahju, et Sa Sahaarasse ei jõudnud, sest see oli üks mu Tuneesia reisi highlighte. Head sööki on Tuneesias jah raske leida. Samas on minu üldmulje Tuneesiast positiivne.\nHuvitav kirjeldus. Palju enne tööd taustatööd tegid? Mitmed kirjas olevad asjad nagu liikluskultuur, taksomajandus, tipid ja olukord väljaspool mereäärseid turismipiirkondi Egiptuses on ju hästi dokumenteeritud. Egiptiga pole lennanud, aga paljude lennufirmade intra-EU B on ju ka täiesti mõttetu(carb-heavy toit, odav alkohol, istmevahed jm). Samas paks teenindaja ei saa küll teeninduse kvaliteedi puhul määrav argument olla. :)\n6. märts 2019 14:59\nUdoka, kui sõnumit ei ole, siis ei pea targutama. Ma ikka ja jälle kirjutan oma tekste neile kes aru saavad ja tahavad saada. Paks teenindaja lennukis tähendab seda, et ta peab külg ees liikuma, tema tahe liikuda ja teenindada on piiratud. Ja Udoka, kui litsud minu nimele, siis satud kasutaja hbert profiilile, kust võid minu kogemusest aimu saada.\n6. märts 2019 15:05\nÜhesõnaga potentsiaaliga riigid mõlemad! :)Ma käisin üle viie aasta Hong Kongis, seal ka suht pekkis asjalood, Ritz-Carltoni toateenindus jätab tellitud mahla toomata, saabumiskingi kõrvale tuleb kellelegi Ms. Weile mõeldud kaart ja 118. korruse Ozone baari diivanikate on salakavalalt märg.\n6. märts 2019 15:12\nPotentsiaali on vägevalt, aga oskused on viimaste aastatuhandete vältel kadunud. Ma huvi pärast vaatasin, et GDP per capita poolest on nad üsna sarnased üksteisega, umbes 1/3 Eesti omast. Samas on Tunise üldmulje ikka märksa parem ja korda tundub ka rohkem olevat.Ööbisin Kairos Kempinskis, võiks arvata et kvaliteet on ühtlane. Aga isegi suured ketid ei suuda tagada taset Egiptuses viisakal tasemel. Seda, et Egiptuse 5 tärni on Euroopa 2 tärni, seda teab enamus. Aga et ka suured ketid on pisut kõikuvad, see üllatas.\n6. märts 2019 15:59\nDrRock, ma juhtusin olema Tunises kahel reede õhtul, siis kui ka neil lõpeb töönädal. Ning mõlemal korral käis action, ilmselt mingi mõnuaine või alkoholi kasutamise tagajärjel muututi üksteise vastu vaenulikuks ning kiputi räuskama (seda nagu rohkem) ja lõuga andma (rohkem rüsin mida terve punt lahutab). Õhtul peale kaheksat ongi noori mehi tänavail, kes on pisut või rohkem alkoholi tarbinud. Neis söögikohtades kuhu mina sattusin, pakuti igal pool siseruumides alkoholi ja loomikult tehti suitsu. Isegi naised jõid siseruumides õlut ja veini (mõni).\n6. märts 2019 17:29\nHbert, ma arvan, et avalikus ruumis seisukohtade jagamine on puht põhimõttelise eeldusega, et vastuseks laekub teistsuguseid. Mu esitatud küsimus oli päris siiralt neutraalne, sest neid negatiivseid külgi on korduvalt käsitletud.Teema juurde tagasi tulles - inimlikult äriklassi kohapealt täiesti arusaadav statement. Maksid premium hinda, kuid ootused olid kõrgemad. Nagu ma juba ennist viitasin, inimeste ootused ongi äriklassi suhtes liiga kõrgele pidama jäänud. Lennunduses on paari viimase aasta jooksul väga suured muutused toimunud. BA, SK, LH lühikeste otsade B on täpselt samasuguste probleemidega nagu kirjeldatud Egiptuse Õhk.\n6. märts 2019 17:41\nUdoka, ma ka ei saanud eriti aru, mis su jutu point oli, Hberti tekst sisaldas hulgaliselt kasulikku ja huvitavat infot, mis sest, et kuskil mujal "hästi dokumenteeritud". Sama lugu Egyptairi äriklassiga, hea kuulda isiklikust kogemusest ja see, et intra-Europe äriklass kehv on või veel kehvemaks läinud , ei puutu üldse asjasse. Eri maailmajagudes eri reeglid. Ma sõitsin just Singapore Airiga SIN-HKG 4-tunnise otsa ja vanast lennukist hoolimata oli koguelamus peajagu üle Qatari, rääkimata Finnairist.Hbert, mis otsad sa lendasid Egyptairiga muidu ja mis lennukitüübiga?\n6. märts 2019 17:51\nUdoka, mulle tundub, et sa väga hästi ei saa aru, millest kirjutad. Aga lendasin Tunis-Kairo ja Kairo-Tunis. Lennuk oli Boeing 737-800. Ja ehkki lend oli ainult kolm tundi, siis oli ikkagi viisakas iste. Minnes sai oma ekraani käetoest ja see oli väga okey, tagasi tulles oli eesistuja istmes ja see oli pisike ning kehvalt vaadatav. Kõrvaklapid olid muidugi kesised. Äriklassis oli 24 kohta, mis lühimaa kohta on üsna palju. Ja kõik kohad oli hõivatud. Nii minnes kui tulles.Menuud ei antud, aga valida sai kala või kana vahel.\n6. märts 2019 19:52\nIraanis on shiidid, Jordaanias sunniidid ja lisaks paras ports Palestiina põgenikke.\n6. märts 2019 21:21\nMida siin imestada. Pigem paneb imestama kogenud reisija märkus, et tema käest tippi luniti. Egiptuses nagu ka paljudes teistes vaesemates islamimaades on täiesti tavaline, et taolised turvatöö ametikohad jms. on ostetavad, töökoha hinnad on üsna soolased ja arvestavad, et selle töö käigus saab tippi kas vabatahtlikult või sunniga. Teisipidi on araabia kultuuriruumis üldiselt omane, et kellel on (ja paljudel ju on), jagab veidi meelehead ka teistele, kellel on vähem või ei ole. Seda ei kutsuta isegi mitte tipiks kui selliseks.\n6. märts 2019 22:23\nMind tegelikult teeb ettevaatlikuks praktika, kus turvatöötaja tippi lunib. Siis teoreetiliselt saaks masinast läbi ka näiteks "vanaema"?Mind on õpetatud tippima teenuse eest, mis oli hea. Ametnikule tippimine on mulle vastuvõetamatu olnud alati, ehkki olen sunnitud olnud seda tegema. Siit edasi saaks juba mind võõral maal kohe kongi saata ja aastaid vältvat kohtuprotsessi läbi elama panna.Iseenesest on Egiptuses olukorra tekitanud helded turistid, kes aastasadade vältel on olnud seal pügamise objektiks. Teistes ja kolmandates araabia kultuuriruumi maades ei ole ma seda nii teravalt märganud, seda et tippi nõutakse. Ma tegelikult loeks huviga inimeste kogemust konkreetse tipi nõudmiste kohta eri maades.\n6. märts 2019 23:24\nDubais ma pole küll aastakümnete jooksul märganud mingit aktiivset tipi nurumist.\n6. märts 2019 23:28\nEga Egiptuses alati ja igal pool ka ei lunita seda. Lennujaamas on mul olnud kogemusi, et keegi töötaja võtab vägisi minu kotist kinni ja "aitab" turvakontrollis lindile tõsta, et saaks siis aitamise eest raha küsida. Ja samas mõni teine täpselt samasugune töötaja kõnnib vabatahtlikult kaasa, juhendab, aitab kiiremini järjekordadest läbi, ning ei küsi sentigi. Hotellides samuti- mõnes hotellis võtab pakikandja peale check-in`i tegemist sinu pagasi ka siis, kui sa sellisest abist konkreetselt keeldud. Administraator ütleb ka veel; "Jaja, sa PEAD laskma tal pagasi tuppa viia, see on tema töö." Ning tuppa jõudes on vempsil käsi pikal: "Anna raha nüüd!" ning eeldab, et sa annad kohe mitu dollarit. Mõnes teises hotellis ei anta aga üldse kuidagi märku, et midagi lisaks tahetakse, ning alles hiljuti öeldi mulle ühes Kairo hotellis (kus töötaja mulle päriselt kasulik oli) :"Ei-ei, sa ei pea mingit tippi andma, ma tegin ainult oma tööd ja saan palka selle eest."\n7. märts 2019 01:48\nAsi on ka selles, et osades maades tõlgitakse tipi alla terve hulk asju, mis eesti keeles ei ole jootraha. See on kõik, mida võib kutsuda baksheeshiks, Jootraha, almus, altkäemaks jne on kõik sama nimega. Seega taksojuht ja koti tõstja saavad jootraha baksheeshi, aga piirvalvur või turvamees saab altkäemaksu baksheeshi jne. Meie teeme vahet, aga vastavas kultuuris on kõigel sellel sama nimi ja erinevatele baksheeshi külgedele eraldi tähelepanu ei pöörata. See on kokkuvõttes midagi sellist, mis aitab võimaluste korral lihtsamini ja paremini baksheeshi andjatel erinevate asjadega elus hakkama saada, aga samas aitab ka baksheeshi saajaid majandulsikult, vähendab otsest kerjamist jne. Ühesõnaga oluline asi ühiskonna toimimiseks :)Selle levik ja tähtsus on ka Lähis-Idas väga erinev. Tundub, et rohkem on see levinud vanemates linnalikes riikides. Ise puutusin sellega palju kokku kodusõja eelses Süürias. Kui said süsteemile pihta, et kellele ja palju on sobiv anda, siis hakkas kõik palju kiiremini toimima. Summad ise olid väga väikesed. Enamike pisiteenuste eest jne kuni 10 euro senti vms. Kui kohalikud nägid, et pistsid vastava teenuse eest just sobiva väikse summa (mitte mingi turistika alates eurost) pihku, siis hakati kiirelt poolkohalikuks pidama. Vältisin enamasti meie mõistes altkäemaksu baksheeshi. Kui lolli mängisid, siis ametnikud enamasti loousid ootamisest. Juhul kui kohalikud ei näinud, et sinul jäi andmata ;) Vahel harva tuli koos kohaliku tuttavaga liikudes ikka anda, sest muidu oleks kohalikul hiljem sama mehega raskem suhelda olnud.Seal polnud see kindlasti seotud turistidega, vaid oli tõsine osa elust. Tundub, et Egiptuses on see umbes sama levikuga. Seal lisanduvad muidugi veel lolli turisti baksheeshi küsijad, kes on vahel tõesti juba mitmeid põlvkondi sama sissetuleku peal.Mida rikkam ja/või läänelikum riik, seda vähem on igapäevast väikest baksheeshi. Näiteks Jordaaniat ei saa Süüria ja Egiptusega võrrelda. Tuneesiast ei mäleta üldse sellist kommet. Võis arvestada vaid tavalise jootrahaga. Liibanon on midagi vahepealset, aga pigem Jordaania sarnane jne. Suure tõenäosusega on baksheesh väga oluline ka Iraagis. Tundub Süüria ja Egiptusega sarnane olevat.\n7. märts 2019 09:08\nHea kirjeldus tõesti. Kohtasin ka ise mõned päevad tagasi neid "tüdruk eestist" kutte. Lisaks on nad Nublu "mina ka" selgeks saanud :)Nendega suhtlemisel aitas mõõdukas kauplemine. Mulle jäi tunne, et nemad olid rahul, arvates, et tõmbasid minul naha üle kõrvade, kuid samas olin mina ka rahul, saades soovitud hinna eest teenuse, millega jäin rahule.Tipi lunimise peale viskasime veidi nalja ja kui mehed tõsiseks jäid ja seda juba nõudma hakkasid, jäin ka mina tõsiseks ja pidasime mõned teravused maha. Seejärel vaatas mulla mind pisut altkulmu , naeris ja ütles, no problem.Altkäemaksu tuli hiljem anda check-pointis, kes oli kellegi teise altkäemaksu tulemusel otsustanud meid ootele mitmeks tunniks panna ja teistele turistidele eskordiks. Juht lahendas selle väikese summaga ja asi laabus.Sõitsime Kairos omajagu ringi, liikluskultuur on seal fantastiline. Kui esmapilgul võib jääda mulje, et see on kaos, siis tegelikult on see äärmiselt orgaaniline ja keerukas süsteem. Tallinnas oleks ammu liiklus seiskunud, aga seal kõik liigub ja sujub. Meenutas pisut suusatamist mäenõlval, kus sujuva liikumise korral jälgib tagumine esimesi ja valib selle järgi teekonna. Signaaliga antakse märku oma kavatsustest ja olemasolust, sinna juurde tuled ja käemärgid. Uskumatu, kuidas neljarealisel teel tekib 6 rida, mis sõidab 120-140 km/h ja kõik liigub.Ületasime ka teed äärelinnades. Juht õpetas, et hakka lihtsalt minema, ära tee ettearvamatuid liigutusi ja kõik laabub.


Filmide nimekirjad 24.–30. maiks - Filmid\nFilmide nimekirjad 24.–30. maiks\n★ 'Augustine' (Ei hinnang, 1:42, prantsuse keeles, ingliskeelsete subtiitritega) Alice Winocouri debüütfilm on patsiendi-arsti draama 19. sajandi prantsuse neuroloogist Jean-Martin Charcot'st (Vincent Lindon) ja ühest tema patsiendist, teenist nimega Augustine (Soko). Lugu tema hüsteeriaravist muutub gooti varjundiga romantikaks, mis puudutab seksi, võimu ja mõistuse saladusi heitlikke küsimusi. (A. O. Scott)\n'Aurangzeb' (Hinnangu puudub, 2:20, hindi, ingliskeelsed subtiitrid) Atul Sabharwali sünge muinasjutt perekonnast ja korruptsioonist, mille tegevus toimub Gurgaoni (Delhi satelliit) buumilinnas, on liiga keerulise süžeega ja selle teemad on intrigeerivamad. teoreetiliselt kui esitatud. Kuid suure osa oma peaaegu kahe ja poole tunnisest tööajast suudab see põimida Bollywoodi lugusid, mis on mängureeglite vastu kaasaegse pahameelega. (Rachel Saltz)\n'Traviataks saamine' (Hinnangu puudub, 1:52, inglise, prantsuse ja itaalia keeles, ingliskeelsete subtiitritega) Impressionistlik ja kena kaader, kui see ei paku filmina täielikku rahuldust, on Philippe Béziat' dokumentaalfilmis, kus on pilguheit La Traviata lavastuse telgitagustele. mida iga hea film vajab: staari - alati mängivat sopranit Natalie Dessayt. Hr Béziat' film on tugevaim, kui see keskendub proua Dessay koostööle ooperi lavastaja Jean-François Sivadier'ga. (Saltz)\n'Suur pulm' (R, 1:30) Kui öelda, et Justin Zackhami farss 'Suur pulm' viib madalale teele, ei anna see õiglust selle staaridest pungil ja potisuuga fiaskole, mille lavastas 'The Bucket Listi' stsenarist. (Stephen Holden)\n★ Tehke seda pargis: korvpall, NYC (Ei hinnang, 1:23) See New Yorgi väliväljakute ja nendel elavate mängijate Bobbito Garcia ja Kevin Couliau küsitlus on ülevoolav sissejuhatus linnamängudele ja mänguväljakute kultuurile. Eddie Palmieri kiireloomulise skooriga põrgatades libiseb dokumentaalfilm kiiresti ja kindlalt läbi intervjuude NBA staaride ja pikapilegendidega, vanaaegsete videote ja ajalootundidega, tutvustades samal ajal ka tänast olukorda. (Daniel M. Gold)\n'Kurjad surnud' (R, 1:31) Fede Alvarezi poolt asjatundlikult, kuigi mitte piisavalt huumoriga režisseeritud Sam Raimi 1981. aasta õudusfilmi uusversioon, mis räägib kultuslike kurioosumite salongist, ei sisalda originaali puidust esitusi, pungil riideid ja soenguid ega selle lõbusat välimust. töötlemata eriefektid, kuid see jagab kindlasti oma vereiha. Las see tõesti veritseb. (Manohla Dargis)\nsinine on kõige soojem värv 2\n★ 'Jäämees' (R, 1:45) Michael Shannoni lummaval kujutamisel kurikuulsast palgamõrtsukast Richard Kuklinskist on paljudele suurepärastele ekraanietendustele omane paradoksaalne omadus – see on loetamatu ja läbipaistev. Kui selle filmi kitsas biograafiline fookus hoiab ära selle, et see oleks krimižanri meistriteos, on see siiski kustumatu portree, mis kinnitab hr Shannoni kui suure filminäitleja staatust. (Hoia)\n'Iron Man 3' (PG-13, 2:09) Suur, lärmakas ja tühi, see kolmas frantsiisiosa mängib sarnaselt kahele esimesele filmile – asjad lähevad õhku ja siis veel rohkem asju – kuigi see kasutab ära palju septembrist pärit ikonograafiat. 11 ja selle järeltõuked. Robert Downey Jr. toimib tavaliste Tony Starki pooside ja vihjete edastajana; Lavastas Shane Black. (Dargis)\n'Kon-Tiki' (PG-13, 1:58) Režissöörid Joachim Roenning ja Espen Sandberg. See maadeavastaja Thor Heyerdahli 1947. aasta Vaikse ookeani kuulsa merereisi Norra dramatiseering on totaalselt vanamoodne, karva tuules meelelahutus. Mehed on nägusad, meri on ilus ja kui haid näevad välja sama kummised kui eelmise nädala kana, lisavad nad muidu igavale afäärile vähemalt draamat – ja ämbrite kaupa verd ja sisikonda. (Dargis)\n'Armastus on kõik mida sa vajad' (R, 1:50, taani, inglise ja itaalia keeles, ingliskeelsete subtiitritega) Taani filmitegija Susanne Bieri jaoks (Brothers, Things We Lost in the Fire, In a Better World) on Love Is All You Need silmatorkavalt pingeline ümbersõit tõsisest draamast romantiliseks komöödiaks. Skandinaavialik raskus hõljub üle filmi, mille heledam külg tundub nagu lubivärv, mis on kantud selle aluseks oleva rõskuse varjamiseks. (Hoia)\n'Kesköö lapsed' (Ei hinnang, 2:20, inglise ja hindi keeles) Salman Rushdie romaani 'Kesköölapsed' filmiliku õigluse saavutamiseks oleks vaja Bollywoodi hõngu ja kirjandusliku loomuga meelelahutajat; see tähendab, et oleks vaja välja võluda hr Rushdie režissööri vaste. Deepa Mehta, kes siin au teeb, näib sobimatut materjali lustlikule liialdusele. Hr Rushdie kirjutas stsenaariumi ise, maadeldes oma eepose filmi jaoks vastuvõetava suurusega. Tulemuseks on tagasihoidlik, tagasihoidlikult kaasahaarav film, mis tundub olevat romaanile mõjuva müütilise mahla tühjenenud. (Saltz)\n★ 'Ei' (R, 1:58, hispaania keeles, ingliskeelsete subtiitritega) Pablo Larraíni kavalas, nutikas ja väljamõeldud loos müügikunstist Tšiili ajaloo pingelisel perioodil ei ole reklaam ainult kunst; see on ka elustiil. See kehtib kindlasti noore admani René (Gael García Bernal) kohta, kes kirjutab alla kindral Augusto Pinocheti tagandamise kampaaniale. René võib olla ähmaselt huvitatud riigi müümisest ilma Pinochetta, kuid see, mis teda köidab, on väljakutse pakkuda paremat toodet. (Dargis)\nHarry carey jr. näitleja\n'Ühe raja süda: Krishna Dasi lugu' (Ei hinnang, 1:12) Selle dokumentaalfilmi keskmes olev põline Long Islandi elanik on karismaatiline oma Everyman-lihtsuses ja kontserdistseenides, kus ta laulab kirtanit – omamoodi hüüd- ja vastuselaulu, tavaliselt sanskritikeelsetest nimedest Jumalale. on atraktiivsed isegi siis, kui muusika teid ei tõmba. Kahju, et tema elu koos oma meeleheitega, kuid enamasti pühendumusega jutustatakse siin nii, et ta räägib rohkem kui näitab. (David DeWitt)\n'Peeples' (PG-13, 1:35) Tyler Perry esitleb seda meeldivat Tina Gordon Chismi ansamblikomöödiat, kuid film on vägagi proua Chismi oma ja see tuleb talle kasuks. Osavad näitlejad eesotsas Kerry Washingtoni ja Craig Robinsoniga, kes kehastab kosilast, kes üritab muljet avaldada oma tüdruksõbra perekonna karmile patriarhile (David Alan Grier), on suur pluss. Kuid selle suurim väärtus on proua Chismi andestamise ja aktsepteerimise hoiak (ta kirjutas ka stsenaariumi), mis on vastuolus hr Perry tavapärase ja sageli karmi armastuse märgiga. (Andy Webster)\n★ 'Kahju' (Hinnangu puudub, 1:44, korea keeles, ingliskeelsete subtiitritega) Kapitalismi kriitika ja lunastuse ohtude ühendamises on see Lõuna-Korea režissööri Kim Ki-duki sügavalt ärritav kättemaksufilm, mille keskmes on halastamatu kotimees (Lee Jung- jin) ja salapärane naine (Cho Min-soo), kes avaldab tema soovimatut muutumist. (Jeannette Catsoulis)\n★ „Plimpton! Peaosas George Plimpton kui ta ise' (Ei hinnang, 1:29) See dokumentaalfilm George Plimptonist — toimetaja-ajakirjanikust, kes tegi oma eriala erinevate elukutsete, eriti spordi, proovimise (ja läbikukkumise) ning sellest väga hästi kirjutamise kohta, soovitab vaikivalt selle teema uuesti läbi mõelda. , kelle eluaegsed kirjanduslikud teened jäid suuresti tema enda loodud avaliku profiili varju. Plimpton väärib ümberhindamist – ja see kindel portree. (Veebileht)\n'Tõrksad fundamentalistid' (Hinnangu puudub, 2:08) Mira Nairi tormakalt toores käsitlus Pakistanis sündinud kirjaniku Mohsin Hamidi 2007. aasta romaanist The Reluctant Fundamentalist on nüri, kui raamat on peen. Selle peaosas on suurepärane Riz Ahmed kui noor Pakistani lektor, kes on kurb, võib-olla vägivaldselt pettunud USA-st, kes jutustab oma loo salapärasele võõrale (Liev Schreiber). (Dargis)\n★ 'Renoir' (R, 1:51, prantsuse keeles, ingliskeelsete subtiitritega) Côte d'Azuri metsikus paradiisis aset leidev Gilles Bourdose kaastundlik portree prantsuse impressionistlikust maalikunstnikust ja tema suhetest 15-aastase ahvatleva modelliga. ja koos oma Esimeses maailmasõjas vigastada saanud poja Jeaniga on tema lõuendi suurepärane filmilik laiendus. (Hoia)\n'Safiirid' (PG-13, 1:39) See lohakas, veenev, muusikarohke film, mille režissöör on Wayne Blair ja inspireeritud tõestisündinud loost, heidab uuest pilgu mõnele tuttavale 60ndate draamale – Vietnam, võitlus rassismi vastu. nurga alt, keskendudes Austraalia põlisrahvaste laulurühma kannatustele. (Scott)\n'Puista mu tuhk Bergdorfi juurde' (PG-13, 1:33) Kuigi see Matthew Miele'i dokumentaalfilm annab mõningase ülevaate Manhattani kõrgekvaliteedilise kaubamaja märkimisväärsetest töötajatest, on see sisuliselt tuimaks tunnustuste litaania sellistelt nagu Giorgio Armani, Marc Jacobs ja Olseni kaksikud. (Veebileht)\n'Vaatamisväärsused' (Ei hinnang, 1:29) Ben Wheatley lavastab selle vastiku, jõhkra, halastavalt lühikomöödia kahest tavalisest Briti ekstsentrikust, kes toovad esialgu meelde Mike Leigh' filme vohavad gargoylid, välja arvatud see, et paar mõrvab. Siin ei ole kurjus lihtsalt banaalne, seda seostatakse ka klassikodeeritud halva maitsega ning primitivismi ja vulgaarsusega, mis on asendatavad mõrvaga ja on naljakad vaid siis, kui mõtled sama vähe kui tegelased. (Dargis)\n'Allikate perekond' (Ei hinnang, 1:38) Maria Demopoulose ja Jodi Wille'i häiriv film dokumenteerib Hollywoodi 1970. aastate lemmikkultuse hipi-dipi elustiili ja hedonistlikke põhimõtteid – eesotsas ennastunustava guru ja kahtlustatava pangaröövli Jim Bakeri ehk isa Yodiga. psühholoogilise manipuleerimise objekttund. (Catsoulis)\n'3 näru!' (Ei hinnang, 1:21) Pole selge, kas see segadus üritab vanemaid inimesi tähistada või neid mõnitada, kuid igal juhul on see kohutav. J.K. Simmons mängib näitlejana, kes läheb vanadekodusse, et õppida vanema tegelase mängimist. Ta leiab, et tema ootused on purunenud, kuid mitte nii meeliülendavalt, nagu filmitegijad võisid kavandada. Selgub, et vanad inimesed on rämedad ja naljakad tüütajad, kes armastavad vannitoahuumorit. (Genzlinger)\n★ 'Mida Maisie teadis' (R, 1:38) Julianne Moore ja Steve Coogan mängivad selles Henry Jamesi 1897. aasta romaani nutikas ja delikaatses värskenduses lahutatud paari, kes võistleb aasta halvima vanema tiitli nimel. Režissöörid David Siegel ja Scott McGehee (Õmblus, Sügav ots) järgivad Jamesi, piirdudes paari väikese tütre Maisie (Onata Aprile) vaatenurgaga. Ta näeb palju, kuid see, kui palju ta mõistab, jääb ahvatlevaks ja südantlõhestavaks mõistatuseks. Alexander Skarsgard ja Joanna Vanderham on Maisie noored kasuvanemad. (Scott)\n'Bert Stern: Original Mad Man' (Pühapäev) Shannah Laumeisteri dokumentaalfilm jälgib kuulsusfotograafi Bert Sterni karjääri, kes tõusis ajakirja Look ridadest üheks enimtasustatud talentiks reklaamitööstuses. Kell 18:00 Symphony Space, 2537 Broadway, 95th Street, (212) 864-5400, symphonyspace.org; 14 dollarit. (Dave Kehr)\nÕhtu Joss Whedoniga (Kolmapäev) Televisiooni autor (Buffy the Vampire Slayer, Firefly) ja hiljuti ka kassahittide spetsialist (The Avengers) on kohal, et vaadata eelvaateid ja arutada tema tagasihoidliku eelarvega, moodsa kleidi adaptsiooni filmist Palju kära eimillestki, mille peaosas. Amy Acker, Alexis Denisof, Nathan Fillion, Clark Gregg, Fran Kranz, Tom Lenk ja Sean Maher. Kell 20:00 Walter Reade'i teater, Lincoln Center, 165 West 65th Street, (212) 875-5601, filmlinc.com; ainult ooterežiimis (tund enne etenduse algust tekib kassasse järjekord ja piletid, kui need on saadaval, väljastatakse põhimõttel, kes saab see mees). (Kehr)\nArmastus teeb haiget (reede) Nimetatud teema lühifilmide programm, mida esitleb Rooftop Films al fresco. Valikute hulgas: Sonntag 3, autor Jochen Kuhn; Pulmad, Simon Cottee; Kui me Miamis elasime, autor Amy Seimetz; ja Head Over Heels, autor Timothy Reckhart. Uksed avatakse kell 20. elava muusika programmi jaoks; linastused algavad kell 21.00. Open Road Rooftop, 350 Grand Street, aadressil Ludlow Street, Lower East Side, (718) 417-7362, rooftopfilms.com; 13 dollarit. (Kehr)\n'Siga üle Pariisi' (Reedest neljapäevani) Filmifoorum võis leida vähem naljaka tõlke Claude Autant-Lara 1956. aasta kibeda komöödia 'La Traversée de Paris' pealkirjale, mis on üks väheseid 1950. aastate prantsuse filme, mis vaatleb okupatsiooni põhjalikult. Magusa iseloomuga koomik Bourvil mängib vastumeelset musta turundajat, kes seisab silmitsi raske väljavaatega transportida tapetud siga (selle rümp jagatud neljaks kohvriks) St. Germainist Montmartre'ile. Aitamaks tal läbi rääkida sakslastest patrullidega täidetud tänavatel, korjab ta pärast liikumiskella peale võõra inimese (Jean Gabin, kes on oma kooriku, hilise perioodi tipus), keda ta peab kaaskelmiks, kuid osutub ohtlikult impulsiivseks. diletant, kes otsib seiklusi. Uue laine kriitikud väljendasid tavaliselt põlgust hoolikalt läbimõeldud (ja antud juhul täpselt Jean Aurenche'i ja Pierre Bosti kirjutatud) Prantsuse kvaliteeditraditsiooni toodete suhtes, kuid isegi võitlushimuline François Truffaut paigutas 'La Traversée de Paris' maailma parimate filmide hulka. aastal, kõrvuti Bressoni 'Mees põgenes' ja Renoiri 'Elena ja tema mehed'. 209 West Houston Street, Avenue of the Americas lääne pool, South Village, (212) 727-8110, filmforum.org; 12,50 dollarit. (Kehr)\n2011. aasta jake gyllenhaali film\ncharlie sheen toiduvõitlus\nvaatamise filmimise lõpp


http://www.polarnopyret.ee/es_ee/dress-60359024-503 53343 LASTE KLEIT http://www.polarnopyret.ee/media/catalog/product/6/0/60359024-503_1.jpg 39.90 EUR OutOfStock /Kõik tooted /Kõik tooted/Kõik riided /Kõik tooted/Kõik riided/Seelikud ja kleidid /2-6 aastat/Kõik riided 2-6 aastat/Seelikud ja kleidid Stiilne punane veluurkleit, kaunistava lipsudetailiga. Varrukaotsad mugavad ja elastsed. Stiilne punane veluurkleit, kaunistava lipsudetailiga. Varrukaotsad mugavad ja elastsed. 39.90\nStiilne punane veluurkleit, kaunistava lipsudetailiga. Varrukaotsad mugavad ja elastsed.


näpunäited vanematele: ära kohtle oma lapsi võrdselt | mehisuse kunst"\nMiks te ei peaks oma lastega võrdselt kohtlema?\nTaas on käes jõuluaeg. Mõne lühikese nädala pärast jooksevad lapsed rõõmsalt puu otsa välja, et näha, mis jõuluvana neile on jätnud ... enne kui hakkate kaklema ja vinguma, et väike Jimmy sai rohkem kingitusi kui nemad.\nSee on teema, mis on sama vana kui aeg ja mis esitleb end väljaspool puhkust: üks teie lastest tunneb, et te eelistate tema õde-venda rohkem kui neid. Sageli põhinevad need süüdistused lihtsalt lapse ekslikel või mittetäielikel arusaamadel, kuid mõnikord klõpsab vanem tõepoolest ühe lapsega rohkem kui teist.\nSõltumata sellest, kas favoriitlus tegelikult eksisteerib või mitte, tunnevad vanemad end sageli halvasti, kuna nende laps on sellise arusaama kujundanud ja püüavad seda parandada, rakendades ennetavaid meetmeid kõigi oma laste raviks võrdselt. Kuid BYU pereelu kolledži professori Alex Jenseni sõnul võib selline lähenemine lõppkokkuvõttes teha rohkem kahju kui kasu. Miks teada saada, rääkisin Jenseniga, miks peaksite seadma eesmärgiks oma lapsi ravida õiglaselt pigem kui võrdselt.\nErinevus võrdse ja õiglase vahel\nEsmalt näevad põsepuna võrdsus ja õiglus olevat sama asi; nad on mõlemad seotud meie õiglustundega. Erinevusest saab aru, kui mõtlete 3 erineva pikkusega lapsele, kes üritavad üle aia pesapallimänge vaadata. Nendega võrdne kohtlemine võib tähendada, et neile antakse karp seista; kuid kõige lühem laps ei näe ikkagi isegi ühe kasti otsas olles ja pikim laps ei vaja üle aia vaatamiseks ühtegi kasti. Nendega õiglane kohtlemine tähendaks siis kahe kasti andmist kõige lühemale lapsele, ühe keskele ja mitte ühtegi pikimale lapsele.\nVõrdsuse ja õigluse erinevuse reaalsesse maailma toomiseks toob Jensen välja kolleegilt kuuldud näite:\n'Tema sõbral oli kaks last ja ühel neist oli selline häire, mis takistas tal päikesevalguses väljas käimast ja ta pidi kogu aeg sees olema.\nVaatamata sellele, et sellel suurel tagaaias ja palju mänguruumi on, ei lasknud vanemad õde-venda, kellel seda häiret polnud, õue mängima minna, sest nad tundsid, et see pole teise lapse suhtes aus. Nad valisid võrdsuse. Kahjuks hakkas lapsel, kellel ei olnud häiret, mis takistas tal õue minemast, füüsilisi ja psühholoogilisi probleeme, kuna ta ei olnud aktiivne nii, nagu laps peaks olema. Vanemad lasevad tal põhimõtteliselt terve päev koos vennaga diivanil istuda. '\nSelles ekstreemsemas näites näeme, kuidas võrdsuse kasutamine perekonnas õigluse hoidmiseks tõeliselt ebaõigluse põhjustas. Kuid see probleem ilmneb ka vähem erakorralistel juhtudel. Võib-olla on kõik teie lapsed teismelised. Erinevate liikumiskeeldude ajal tekkivate konfliktide vältimiseks annate neile kõigile sama varajase komandanditunni, isegi kui üks laps on teie reegleid korduvalt rikkunud, samas kui teine on näidanud, et ta on hilisema käitlemisega piisavalt vastutav. Või äkki suudab üks laps ise oma toitumist või tehnoloogia tarbimist ise reguleerida, teine aga vajab rohkem juhiseid ja jälgimist. Kui olla rangem ühe lapsega kui teine, võib see kaasa tuua ulgumise: „Lasete tal teha kõike, mida ta tahab! See pole aus!' Kuid see on tegelikult õiglane, lihtsalt mitte võrdne.\nLaste õiglane kohtlemine nõuab, et te vaataksite igaühte kui ühte individuaalne ainulaadsete vajaduste ja oludega ning andke neile õitsenguks vajalik konkreetne aeg, fookus ja reeglid. Teie lastele on oluline teada, et see, mis sobib õe-vennaga, ei pruugi temale sobida.\nFavoritismi tajumise juhtimine\nNii et otsustate oma lastega õiglaselt suhelda, kuid kuidas juhtida eelarvamuse tajumist, mis võib sisse hiilida - eriti kuna nad võivad ikkagi kasutada võrdõiguslikkust õige lapsevanemaks olemise mõõdupuuna?\nJensen tunnistab, et teadlastel pole selle konkreetse küsimuse kohta palju andmeid, kuid tema esialgne aimdus on see, et kui olete tõesti tahtlik iga lapse individuaalsete vajaduste rahuldamiseks, ei ole eelistamise süüdistamine tõenäoliselt probleem. Jensen kasutab näite hüpoteetilisest perekonnast, kus ühele pojale meeldib korvpall ja teisele kunst. Korvpalli armastava pojaga laseksite sissesõiduteele rõngaid või viiksite ta mängule ja pojale, kellele meeldib kunst, võiksite koos maalida ja viia ta muuseumisse. Mängu piletid võisid olla kallimad kui muuseumisse pääsemine, seega pole see rangelt võrdne, kuid õiglane, lähtudes iga lapse ainulaadsetest huvidest ja vajadustest.\nJensen hoiatab, et probleemidesse võib sattuda siis, kui investeerite ühe lapsega rohkem aega ja energiat lihtsalt sellepärast, et teid huvitavad rohkem tema tehtud asjad. Võib-olla armastate ka teie korvpalli, ostke hooajapiletid oma kohalikku NBA meeskonda ja minge kõikidele mängudele oma ühe pojaga. Kuid kuna te ei tegele tegelikult kunstiga, ei tee te oma teise pojaga tegelikult midagi muud, kui öelda, et 'oh hei, lahe joonistus', kui ta näitab teile oma viimast loomingut.\nNii et kuigi keskendumine ei peaks olema kõiges rangele võrdsusele, näib siiski, et aja ja fookuse võrdsus on endiselt oluline tegur eelistamise tunde ärahoidmisel. Kui te oma lapsega loomulikult ei klõpsa, peate aja veetmisel ja temaga rääkimisel olema tahtlikum, selle asemel, et loota, et need ühendused loomulikult tekivad.\nIsegi kui klõpsate kõigi oma lastega võrdselt, muutuvad asjad, mida saate ja tahate nendega teha, vananedes ja liikudes oma arengus erinevatel aastaaegadel. Võite loomulikult avastada, et saate oma vanima lapsega teha lõbusamaid asju, kes on piisavalt küps nende käitlemiseks. Noorem õde-vend võib seda pidada ebaõiglaseks, kuid peate lihtsalt neile teatama, et nende vanus saabub selles vanuses ja nad saavad nautida sama tegevust nagu vanem õde-vend.\nPäeva lõpuks ei pea te üleliia kinni pidama sellest, kui palju aega ja keskendumist te igale lapsele annate. Kuigi Jensen teatab sellest 'Vabade perekondade teismelised, kes peavad ennast otsustavalt vähem soodsaks, kuritarvitavad 3,5 korda sagedamini alkoholi, sigarette või narkootikume,' võib aeg-ajalt soosivaid tundeid leevendada pere üldise kiindumuse ja soojuse õhkkonna loomine. Teisisõnu, laste mured, et vanem võib neid soosida veidi vähem kui õde-venda, on vähem murettekitavad, kui nad ei kahtle oma vanemate armastuses.\nSelle asemel, et keskenduda sellele, mida te ei saa kontrollida - teie laste arusaamad eelistamisest -, keskenduge sellele, mida saate: oma kodus armastava ja toetava õhkkonna loomisele.\nÕiglus ja võrdsus jõulude ajal\nMis saab siis nende oigamistest ja oigamistest, mis jõuluhommikul mõnikord maja täidavad, kui üks laps tunneb, et sai kingipulga lühikese otsa?\nEsiteks märkis Jensen, et see ei pruugi isegi teie kodus probleem olla. Mõnes peres ei hoia lapsed üksteise kingitusi. Sellise konkurentsivõime ja omamisvõime puudumise kasvatamiseks peame teinekord lahendama. Kuid kui see juhtub teie peres probleemiks olema, sõltub Jensen, et teie lähenemine sõltub laste vanusest. Kui lapsed on väikesed, ei suuda nende pisikesed ajud ikkagi abstraktsetest ideedest nagu kulud aru saada. Nii et kui nelja-aastane võib olla saanud ühe kingituse, mis maksis 30 dollarit, võib ta arvata, et tema kaheaastast õde koheldi tema nelja 7-dollarise mänguasjaga soodsamalt. Nii et kui nad on noored, on okei, kui nad vananedes keskenduvad rohkem võrdsusele kui sina ise. Nähes, et iga laps sai sama palju kingitusi, on midagi konkreetset, millest nad aru saavad.\nKui nad kasvavad suureks ja nende aju hakkab mõistma nüansse, nagu hind, siis võite end vabamalt tunda, andes mitmekülgse hulga sarnase kogukuluga kingitusi. See, et lastel on erinev arenguperiood, tähendab, et mõnikord on teatud lastel teatud vanuses rohkem huvisid kui teistel ja seega võivad nad saada 'paremaid' kingitusi kui lapsed, kelle huvid on vähem määratletud ja kes saavad seega üldisemaid kingitusi . Nende kord saabub (kas nad peaksid avastama mõne harrastuse!). Jõuluhommik võib nüüd ja jälle tekitada konflikte, kuid see on ka suurepärane võimalus oma lastega õigluse ja võrdsuse erinevuse üle arutada!


Väiksed viieukselised | tehnikamaailm.ee\nTapio Koisaari, Jyri Ajomaa, Pekka Aromaa, Jari Pitkäjärvi\nFord Fiesta 1,4 5D Ghia;\nHonda Jazz 1,4 Comfort;\nHyundai i20 1,4 Comfort;\nMazda2 1,5 Touring;\nSeat Ibiza SC 1,6 Sport;\nToyota Yaris 1,3 VVT-i Stop & Start Linea Sol+\nVeidi tinglikult küll, aga autoturg jaguneb nn segmentideks. Kõige väiksemad – ent siiski sellised, kuhu kaks täiskasvanut enam-vähem ära mahuvad – moodustavad A-segmendi. Järgmine ja meie seekordne huviobjekt on B-segment. Seejuures on see rühm viimasel ajal kasvanud: sentimeeter siit, teine sealt, aga kokku annabki nii palju, et paarkümmend aastat tagasi oleks sellist autot peetudki juba normaalseks pereautoks. Mõõtudes kasvamine tähendab aga lisaks avaramale siseruumile ka paremaid sõiduomadusi ja korralikumat varustust. Võtsime võrdlusse viie uksega ja pisut üle 70 kW võimsusega väikeautod ning püüdsime seejuures kasutada kõige populaarsemat varustustaset, mis enamasti ei ole kõige odavam „baasmudel”.\nFord Fiesta, Honda Jazz, Hyundai i20 ja Seat Ibiza on uued mudelid, nende kaasamine oli enesestmõistetav. Mõne aasta eest tegime selles autoklassis tervelt neljateistkümne osalejaga hiigelvõrdluse ning kuna tollane võitja Toyota Yaris sai tänavu kevadel uue mootori, siis oli sellelegi koht kindel. Kuuendana pääses osalema üks müüdumaid viimase aja uustulnukaid, Mazda2.\nKuna olime seadnud üheks kriteeriumiks võimsuse, olid pooled autod 1,4liitrise mootoriga, ülejäänutel töömahtu siis natuke rohkem või vähem.\nLinnas kui kodus?\nKasvades on B-segmendi autod omandanud teatud maanteekõlbulikkuse ja ühtlasi loobunud lahendustest, mis sobisid ainult linnasõiduks. Kas just seepärast, aga täit kümmet punkti ei teeninud linnas keegi.\nFiesta kasuks rääkis mitu omadust. Keskmisest parem oli paigast liikumise lihtsus, kiita said vedrustus ja roolisüsteem. Tänu sellisele mitmekülgsusele pole Fiesta enam närviline väikeauto, vaid varasematega võrreldes rahulikum. Osalt lisab rahulikkust seegi, et käigud on üsna pikad.\nMazda teenis küll samuti üheksa punkti, kuid jäi Fordist selgesti maha. Mõne testija meelest kõlbas Mazda2 oma reipa mootori ja linna jaoks eriti sobiva rooliga küll vaid pitsakulleri töövahendiks. Mootori tubli veojõud korvab tõeliselt lühikese käiguga siduri põhjustatud segadused paigalt liikumisega, aga igal juhul nõuab selline sidur harjumist. Veel tülikam on siiski väga jäik vedrustus, mis võib küll sobida auto iseloomuga, kindlasti ei sobi aga kokku munakividega. Madala profiiliga rehvid lisavad värinaid ja võbinaid veelgi. Samas on müra autos vähem, kui arvata võiks.\nSeat jääb paremusjärjestuses Mazdast just nii palju maha, et teenib punkti vähem. Juhitavuse, mootori ja käikudega on kõik korras – jõudu jätkub ja paigast pääsemisega pole muret. Vedrustus triigib ära väiksemad ebatasasused, kuid suuremad konarused annavad ebamugavalt tunda. Kerge rool elab ja hingab teepinnaga samas rütmis, eriti seepärast, et ka Seat on madala profiiliga üle pingutanud. Rehvimüra kostab kogu aeg sisse ja mõjub tüütavalt.\nYarisele sobivad linnas nii väike kiirus kui suured augud – vedrustus on nagu kummist ja saab kõigega hakkama. Ka rool töötab kenasti ja auto on hea manööverdusvõimega. Siduripedaali tunnetus on küll hea, gaasil see aga puudub ja kuna mootori veojõud kaob kusagil madalatel pööretel korraks ära, siis võib paigast liikumine probleeme tekitada. Õiget seost gaasipedaali asendi ja mootori veojõu vahel ei tunne ka sõites. Müra on aga vähe ja kuna automaatika lülitab mootori valgusfoori taga seistes välja, siis on need hetked eriti vaiksed. Kaheksa punkti on ausalt välja teenitud.\nJazz jätab teistest erinevalt mahtuniversaali mulje. Aknapinda on piisavalt ja mulje on avar. Kui hoog sees, toimub käikude vahetamine sujuvalt ja loogiliselt, aga mootor eelistab kõrgeid pöördeid, nii et sõidu alustamine võib osutuda vaevaliseks. Vedrustus silub väiksemad konarused, aga suuremate aukude puhul osutub vedrustuse käik lühikeseks. Midagi väga kiita või laita Honda puhul ei ole, aga roolisüsteemi üle peaks veidi nurisema. See, et rataste tagasi otseks tõmbamine aega võtab, pole linnas väga tähtis. Pigem teeb muret aeglane rooliülekanne, mis teeb kitsastes kohtades liikumise vaevaliseks.\nEelmistest punkti võrra vähemaks jääb Hyundai linnasõiduhinne. Probleemid algavad kohe, sest paigalt liikumise järel muutuvad mootori pöörded omatahtsi, ehk siis mootori reaktsioon gaasipedaalile ei ole adekvaatne. Pisiasi ehk, aga siiski ebameeldiv. Vedrustus laseb väiksemad värinad läbi ja tundub eriti ebakindel munakividel. Rool tundub ebamäärane ja petlik, rattad ei taha tagasi otseks pöörata, ning jõud, mida rooli keeramiseks vaja, sõltub auto kiirusest. Hyundai on konkurentidest kohmakam ja suurema pöörderaadiusega. Õnnestunuks tuleb pidada mootorit ja õige pikkusega käike.\nKogu rühmale on omane mõõtudest tulenev suhteliselt hea manööverdusvõime. Kuhu aga auto nina parajasti ulatub, seda on Seatis natuke näha, kuid teistes tuleb leppida aimamisega.\nVanast ajast on jäänud ettekujutus, et väikeautoga tuleks vältida linna piiridest välja sattumist. Lühem telgede vahe jätab maanteeomadustele muidugi oma negatiivse jälje, aga vähemalt suvisel ajal ei mängi auto suurus maanteel enam nii suurt rolli.\nTäispunkte küll keegi välja ei teeni, aga Fordi üheksa on plussiga. Sõitsime nii asfaldil kui kruusateel, kahekesi ja viiekesi, lisaks oli meil valmis vaadatud üks eriti auklik teelõik, kus vedrustus proovile panna – igal pool sai Fiesta kenasti hakkama. Vedrustus on pigem mugavusele kui sportlikkusele suunatud, kuid säilitab omadused ka täiskoormaga, samuti püsib auto suunakindlus. Korraliku kandevõimega, mugava ja loogiliselt käituva vedrustuse valmistamine väikeautole on märkimisväärne saavutus, sest protsentides võttes muudab koorem auto kogumassi ikka palju. Lausa täiusliku autoga küll tegemist ei ole, sest üksi ja ilma koormata sõites panevad suuremad ebatasasused auto liiga tugevasti õõtsuma. Ka ei tohi unustada, et kui tahetakse koormat vedada, tuleb tagarehvidesse lasta 3,2baarine rõhk – ilma selleta jääb tagavedrustus raskusele alla ja auto ei allu enam nii hästi roolile. Rool võiks olla pisut täpsema tunnetusega ja rattad võiksid natuke kiiremini otseks pöörata. Juhi töökoht on mugav ja õigupoolest meenutab auto suurusklassi ainult tavalisest suurem müra.\nJärgmised teenisid juba punkti vähem. Seat on mõneti Fordi sarnane: vedrustus on mugav ja juhitavus hea. Samas ei ole need tugevad küljed päris Fordi tasemel. Roolisüsteem keerab küll rattad korralikult otseks tagasi, aga rool ise on liiga kerge, roolitunnetust napib nii sirgel teel kui kiiretes kurvides. Pehme vedrustus kaotab koormat kandes oma omadusi: algul hakkavad läbi kostma väikesed värinad ja kui koormat veelgi lisada, saab kandevõime otsa. Järsud läbilöögid häirivad eriti tagaistmel istujaid. Enamasti ei jõua juht küll sõiduomaduste peensustele mõelda, sest mõtted lihtsalt ei kosta kõikehaarava rehvimüra varjust välja. Müra on nii tugev, et ka suurema auto muljet loovad esiistmed ei luba end mugavalt tunda.\nMazda esindab teistsugust stiili, ent kogub Seatiga samavõrra punkte. Mazda kuulab rooli kiiresti ja täpselt. Maanteel on plussiks mootori veojõud, mis ei saa – normaalse sõidustiili puhul – liiga vara otsa. Täpsele rooli kuulamisele on toeks jäigapoolne vedrustus ja madala profiiliga rehvid. Need jätavad oma jälje mugavusele, aga õnneks ei lisa lärmi. Auto sportlik loomus kas meeldib või mitte, aga vähemalt ei jäta ükskõikseks. Tugev vedrustus tuleb koormaga hästi toime, tundub lausa, et juhitavus on koormaga paremgi.\nYaris hinnati samuti kaheksa punkti vääriliseks, kuid tugevamaid tundeid äratamata. Pigem leiti tagantjärele, et „polnud tal ju nii väga häda midagi”. Roolisüsteem on üsna hea, kuid siiski mitte nii tundlik kui parematel konkurentidel. Järsematesse kurvidesse minekul auto nagu tõrguks pisut, aga käitumine on loogiline ja usaldusväärne. Vedrustus laseb mõned ebatasasused läbi, kuid tuleb üldiselt tööga toime. Kuues käik on mootori võimsusvaru arvestades liiga pikk, kiirteel sellega kiirust hoida ju õnnestub, aga kiirendada mitte. Püstine ja lame iste ei luba end maanteesõidul mugavalt tunda.\nÜlejäänud kaks pidid leppima madalama hindega. Honda on umbes nagu Toyota, ainult kehvem… Vedrustus teeb palju väikesi tarbetuid liigutusi, rool on aeglane ega tõmba rattaid korralikult otseks. Kuna vedrustus on pidevas liikumises ja roolitunnetus ebamäärane, kipuvad kaared kandiliseks ja juht ei saa end kurvides päris kindlalt tunda. Pehme vedrustuse käik jääb koormaga sõites lühikeseks ja soovitus rehvirõhku lisada on kahtlemata omal kohal. Mootor on vaikne ja õigete pööreteni jõudes asjalik, madalatel pööretel aga niisama surnud kui linnaski.\nHyundai tulemus on ühtlaselt kehvapoolne. Auto kuulab rooli küll, aga õigel hetkel õige suuna määramine võib raskeks osutuda. Kõige paremini käitub roolisüsteem kurvilisel teel, kus suunda tuleb kogu aeg muuta. Ja kõige segasemaks jääb olukord juhi jaoks kruusateel. Petlik roolitunnetus ei võimalda aru saada, mis teel toimub, ja rattad ei keera korralikult otseks tagasi. Vedrustus on jäik, aga vastupidav ja saab koormaga kenasti hakkama. Tõsi, koormaga tuleks tagaratastele rehvirõhku lisada, kuigi kasutajajuhendis seda ei öelda. Muidu hakkavad tagarattad ära vajuma ja see paneb kogu auto vänderdama. Müratugevus on üle keskmise ja kõva iste hakkab pikema sõidu puhul väsitama.\nKruusateel läbitud lõik tuletas meelde, et stabiilsuskontrolli on vaja ka suvisel ajal. Peenel kruusal sõites on olud juhi jaoks segasemadki kui lumel. Üldiselt võib öelda, et üsna samal ajal, kui juht tundis pära libisemist, märkas seda ka stabiilsuskontroll.\nKohad inimestele või asjadele?\nIstmeid on põhjalikumalt kirjeldatud vastavate piltide juures. Pakiruumi poolest jaguneb rühm kaheks – ühtedel on seda umbes 250 l ja teistel umbes 300 l. Väiksem on selle autoklassi jaoks enam-vähem rahuldav suurus, ehk siis poes käies mahub pere paari päeva toidumoon ikka ära. Suurema pakiruumi eest saab aga parema hinde.\nSelles autoklassis ei saagi eriti suurt pakiruumi loota ja nii on sellel koondhinnet arvutades ka suhteliselt väike kaal. Kõigis autodes saab tagaistme maha käänata ja nii lisaruumi teha, aga ainult Yarises saab tagaistmeid pikisuunas nihutada.\nKõige suurem pakiruum on Jazzil, aga seal pole ühtegi riputuskonksu ning rattakoopad vähendavad ruumi selgepiirilisust. Tagaosa ruumijaotust saab hõlpsasti ümber mängida. Honda kõrval teenisid üheksa punkti ka Hyundai ja Seat. Liitritesse arvutatuna on neis ruumi pisut vähem, aga pakiruumi varustus on paremgi.\nÜlejäänutele siis kaheksa punkti: Toyotale liikuva tagaistme eest, Fordile kinnituskonksude eest ja Mazdale… noh, ega ta eelnimetatutest ju terve hindepunkti jagu kehvem olnudki.\nOhuolukordades käitumist hinnates on pidurdamine ja möödumiskatse ühesuguse kaaluga. Argioludes tagavad pidurid turvalisuse küll ju märksa sagedamini, aga ei maksa unustada, et maanteekiirusel võib ebaõnnestunud möödumine sõidule ühe korraga lõpu teha.\nMöödumiskatsel on Ford, Mazda ja Seat teistest tänu elektroonilisele stabiilsuskontrollile selgesti üle. Ford ja Seat on seejuures lihtsad juhtida ning Ford ja Mazda võivad olla väga kiired. Kui aga elektroonika välja lülitada, on Mazda käitumine kõige tasakaalukam ja koormaga veel eriti hea.\nKõigil kuuel on taga poolraam ning seetõttu on auto tagaosa esiosast jäigem kalduma. Mis omakorda tähendab, et kesktõukejõu kasvades tekib tugev ülejuhitavus. Lihtsate sõnadega: pära läheb alt ja auto kaotab juhitavuse. Libedal pinnal pole selleks suurt kiirust vajagi. Suurem osa neist autodest ei ole mõeldud rallisõiduks ja seetõttu pole neil ka vastavaid eeldusi.\nEriti elektroonikaga varustatult võib Ford ju väga hea olla, aga ESP puudumine põhivarustusest ja keskpärase pikkusega pidurdusmaa võtavad hinnet alla. Mazda ja Seat seevastu nopivad täispunktid, Seati puhul tuleb kiita ka hädapidurdusvõimendust.\nHondal on ESP küll peal, kuid punkte ei saa siiski anda üle kaheksa. Jazzis on teineteist kehvem rung ja nigelamad pidurid, aga ESP päästab hullemast. Mõõdukal kiirusel jõuab auto möödumise järel oma ritta tagasi, kuigi aeglane rool ja põhja vajuv esivedrustus teevad auto tõrksaks ja juhi töö keerukaks. Pära püsib korralikult teel, aga suuremal kiirusel jääb manööver liiga aeglaseks ja auto ei jõua piisavalt kähku oma ritta tagasi. Hädapidurdusvõimendi töötab küll äkiliselt, aga 46 meetrit on pidurdusmaaks siiski liiga palju.\nHyundai käitumine on loogiliselt ülejuhitav, rool nõuab küll jõudu, aga auto põhiloomusega on – vastupidiselt Hondale – asjad korras. Ford teeb möödumiskatse ära suurema kiirusega, aga Hyundail on seevastu paremad pidurid.\nToyota roolisüsteem ja vedrustus on põhimõtteliselt korralikud, aga reaktsioon roolile võiks kiirem olla. Pidurid on keskmisel tasemel, möödumiskatse õnnestub Hyundaiga samal tasemel, kokku siis samuti napilt kaheksa punkti.\nMöödumiskatse sai tehtud ka koormaga ja võib öelda, et õnneks see autode käitumist eriti ei mõjutanud. Täpsemalt, Fordi ja Hyundaid üldse mitte, Honda vedrustus jääb aga hätta ning selle vältimiseks peaks rehvirõhk olema soovitatust suurem.\nTavaliselt jääb mürataseme mõõtmise peatükk üheks lühemaks, aga sel korral sundis Seat Ibiza asjale rohkem tähelepanu pöörama. Mõõtmiste kohaselt oli müratase selles autos siledal pinnal kaks ja kehvemal pinnal neli korda keskmisest kõrgem. Subjektiivsed kogemused vaid kinnitasid aparaatide näitusid, sest müra jättis oma pitseri auto olemusele ning häiris kõigi katsete sooritamisel. Kuna see oli nii ebameeldiv, proovisime, mis juhtub, kui vahetada Sport-varustuse juurde kuuluvad 215/45 R 16 rehvid Stylance-varustusse kuuluvate 185/60 R 15 rehvidega.\nKõrgema profiiliga rehvidega vähenes müra esiistmel ühe ja tagaistmel kahe-kolme detsibelli võrra. Ehk siis Seati esiosa on ikka lärmakas, aga tagaistmel reisijate jaoks oleksid tingimused enam-vähem võrdsed teistes väikeautodes valitsetavatega.\nKuna hinded anti ametliku varustuse põhjal, teenis Seat vaid viis punkti. Tööseadusandluse kohaselt peab kandma kõrvaklappe, kui müra on üle 80 dB, Seatis oli karedavõitu maanteel 82–83 dB kiirusel 120 km/h. Soovitame kõigile Ibiza ostjatele kõrgema profiiliga rehve.\nNeli autot olid üsna samal tasemel, neist jäi pisut maha Hyundai. Erinevus on suurem just madalamal kiirusel. Autosse tungiv rehvimüra oli tavalisest kõrgema tooniga ja ebameeldivalt plekise kõlaga.\nÜldiselt on rehvimüra kogu rühmas esmaseks müraallikaks, ainult Hondas tõuseb maanteekiirusel tuule undamine kohati valjemaks. Kruusateel kostab kivikrobinat vähem Fordis ja Seatis.\nMeie hinded ja mõõdetud tulemused on pädevad ju vaid ühe testi piires, kus kõigile on olnud võrdsed tingimused, mingit absoluutset paremusjärjestust pole me püüdnudki kokku seada. Lihtsalt võrdluseks võib siiski öelda, et testiga umbes samal ajal mõõtsime BMW 730d müratasemeks maanteekiirusel 66 dB. Ja aastal 1986 oli Ford Escorti müratase 74 dB.\nNähtavuse tähtsus ei sõltu auto suurusest, nii et head laternad võivad olla ka väikeautol. Isegi paremad, kui mõnel esindusautoks peetaval.\nPiiratud tootmiskulud annavad siiski tunda, neljal juhul on piirdutud H4-pirnide kasutamisega ja laternapesu üldiselt puudub. Õnneks on suured silmad moes, see on valgustugevuse kohalt hea uudis.\nHonda ja Hyundai lähituled on täiesti korralikud ning Toyota valgustab parempoolset teeserva isegi paremini kui Ford ja Seat oma „nelja silmaga”. Kui lähi- ja kaugtuled on eraldi, pole vajadust teha mingeid kompromisse, nii et oleks võinud oodata paremat tulemust.\nFordi lähituled on Ghia-varustusklassis läätsedega. See on pigem välimuse küsimus, sest põhivarustuses olevad reflektoritega laternad näitavad õigupoolest paremini. Mazda kitsaste laternate lähituled jäävad teistest nõrgemaks.\nMazda kaugtuled on Hyundaiga võrdsed, kuid jäävad parimatest ehk Toyota omadest palju nõrgemaks. Toyotale saaksid vastu vaid Fordi mitte-Ghia kaugtuled. Seatile pluss varustuse eest – see on ainus laternapesuga varustatu ja ühtlasi ainus, millele saab lisavarustusest ksenoonlaternad.\nPäevavalguses peegeldub Fordi armatuurlaud esiklaasile veel hullemini kui Honda oma. Hyundai lahendus on selles osas kõige õnnestunum. Fordi, Honda ja Mazda klaasipuhastid võiksid tuuleklaasi ülemisele servale lähemale ulatuda. Uduvihmaga klaasipuhastite töörütmi muutmise võimalus puudub Mazdal ja Toyotal.\nTahapoole näeb kõigist autodest korralikult – peeglid on piisavalt suured ja tagaistmete peatoed saab alla lasta. Klaasipuhasti on kõigil ka tagaakna jaoks, aga Hyundais on sellel vaid üks töökiirus.\nKas kiiremini ei saa?\nSel korral võiks kiirendusega seotud mõõtmised vahele jätta – nii nagu tavaliselt müratasemega seotu. Möödumiskiirenduselt on Mazda ja Seat teistest üle. Kui proovida eessõitjast viimase käiguga mööduda, siis võtab see kõige rohkem aega Fordil (ja Toyota kuuenda käiguga ei tohiks niisugune manööver üldse pähegi tulla). Paigalt kiirendades annab parem võimsuse ja kaalu suhe Mazdale Seati ees väikese edu, aga üldiselt on kõik kuus samahästi kui võrdsed.\nMillegipärast arvatakse, et väikesed autod võtavad vähe kütust. See ei pruugi alati nii olla. Kui liigutatavat massi on vähem, annab see linnas muidugi teatud efekti, aga nii-öelda baasmudeli baasmootor esindab pahatihti mootoritehnoloogia eilset päeva ja kasutegur pole eriti kiiduväärne. Ning maanteel kaob väiksema otspinna tulusus kehvema tuuletakistusteguri tõttu.\nÜsna võrdse tulemusega osutusid paremateks Honda ja Toyota. Kuna Toyota võeti kampa mitte ainult eelmise testi võitjana, vaid ka värskelt valminud mootori pärast, siis oli tulemus ootuspärane. Seejuures ei olnud Toyotal kasu sellest, et testis osalenud autol oli peal mootori sisse ja välja lülitamise automaatika.\nHyundai i20 üllatas kolmanda kohaga, aga ka muudel katsetel tundus, et mootor on selle auto parim osa. Antud juhul oli tegemist i30 mootori pisut uuendatud variandiga.\nKolmel ülejäänul kulub kütust rohkem. Selleks polegi muud vaja, kui vanema tehnoloogia kasutamist ja veidi mööda pandud ülekandearvusid, ning 120 km/h juures kulutab väikeauto juba üheksa liitrit sajale kilomeetrile. Meenutuseks võib öelda, et aastal 1984 katsetasime uut Opel Kadetti ning saime ühtlase 120 km/h kiiruse juures kütusekuluks 7,4 l/100 km.\nMida kaasa saab?\nKonkurents väikeautode turuosas tiheneb ja seda on näha põhivarustuse nimekirjast. Sinna on jõudnud suur osa sellest, mis eelmise testi ajal oli veel lisavarustuse hulgas.\nTurvavarustusega on asjad üldiselt korras. Esiistmel istujale on turvapadjad nii ees kui külgedel. Juhi põlvi kaitsev turvapadi on Fordi ja Toyota põhivarustuses. Mazda ja Ford välja arvatud, saab esireisija turvapadja välja lülitada, mis võimaldab lapseistme kinnitada.\nTagaistmel on lapseistme fikseerimist hõlbustavad Isofix-kinnitused kõigil kuuel. On saanud juba enesestmõistetavaks, et põhivarustuses on hädapidurdusvõimendi ja pidurdusjõu elektrooniline optimeerimine. Veojõu- ja stabiilsuskontrolliga veel kõik korras ei ole, Hondal ja Seatil on need igal juhul, Mazdal oleneb see varustuspaketist, ülejäänutele tuleks juurde osta.\nKliimaseade on igas autos olemas, Hondas ja Mazdas automaatsena. Loomulikuks on saanud raadiod ja CD-mängijad, samuti see, et vähemalt ees liiguvad aknad elektri, mitte vändaga ahvi jõul. Mazdal ja Seatil käivad elektriga ka tagumised aknad. Pardaarvuti puudub vaid Fordil, aga selle saab vajaduse korral juurde osta. Ainult Mazdal on püsikiirushoidik ja ainult Seatil elektrooniline abi tõusul startimiseks.\nKülgpeeglite elektriline seadmine ja soojendamine on kõigil kuuel autol olemas. Mazdal ja Hondal saab eriti kitsastest kohtadest läbi pääsemiseks külgpeeglid lüliti abil lapiti kere ligi tõmmata.\nPunktide kokkuliitmine kinnitas seda, mida sisetunne oli enne öelnud. Suurt vahet neil autodel ei ole ning hinna ja kvaliteedi vahel on seos täiesti olemas. Paremate autode juhitavus ning käitumine ohuolukorras olid igati tasemel ning õnnetumad etteasted tulenesid paratamatult autode suurusest ja hinnast. Et väike mootor suuremal kiirusel kõvasti kütust nõuab on loogiline, aga mitte möödapääsmatu.\nPraegu jäid kaks üpris erineva iseloomuga autot esikohta jagama. Kui Fiesta põhivarustuses oleks olnud stabiilsuskontroll, oleks Ford Mazdat selgesti võitnud.\nFord Fiesta 1,4 5D Ghia\nFiesta on igat laadi teedega kenasti toime tulev auto, mille juhitavus ja sõidumugavus on kiiduväärsel tasemel. Siseruumi jaotamisel on mõeldud eeskätt juhile, seega on Fiesta projekteeritud inimesele, kellele meeldib autoga sõita. Vedrustus, roolisüsteem ja juhitavus on oma klassi tipptasemel. Kui midagi veel juurde tahta, siis ehk uuematüübilist mootorit. Ford ei ole odav, aga stabiilsuskontroll tasuks siiski juurde osta. Lohutuseks võib öelda, et pidada on Fiestat suhteliselt odav. Kui saab oma käe järgi varustust valida, siis sobib see auto nii noorele kui elukogenud juhile.\nMootoril kõige vähem võimsust\nHind: 207 900.-\nMazda2 1,5 Touring\nOmast kohast on Mazda2 selle rühma kõige terviklikum nähtus. Rõhk on selgesti sportlikkusel ning sellest tulevad nii head kui vead. Auto meelitab hea mootori ja sõiduomadustega. Vedrustus on küll jäik, aga see ei riku veel sõidumugavust. Auto reageerib roolile täpselt ja kiiresti. Kõiges avalduv sportlik joon ei pruugi igaühele meeldida, näiteks on siduri käik väga lühike. Pigem siis noore kui pensionäri auto.\nKõige parem võimsuse ja kaalu suhe\nHind: 224 500.-\nYarise päris häid tulemusi saadab sära puudumine. Siiski ei puudu positiivsed momendid: roolisüsteemis ja vedrustuses on tunda euroopalikkust ning need on heal, kuigi mitte väga heal tasemel. Vedrustus triigib teekonarused korralikult ära ja see teeb igapäevased sõidud mõnusamaks. Uus mootor on ökonoomne, kuid selle muud omadused on puudulikud. Pikka kuuendat käiku on isegi maanteel raske mõistlikult kasutada, jõu puudumine madalatel pööretel ning tundetu gaasipedaal teevad linnaliikluse tülikaks.\nESC on lisavarustuses\nKõige lühem telgede vahe\nHind: 245 300.-\nVäljast väike, seest suur\nJazz erineb seekordsetest konkurentidest sellega, et meenutab mahtuniversaali. Pakiruumi suurus ja tagaistme ümberkorraldatavus teevad asjade vedamise lihtsaks. Tagaistmel on piisavalt ruumi kolmele reisijale, kuid see ruum on tulnud juhi arvelt. Juhil pole rõõmustamiseks ka muud põhjust, sest nii vedrustus, roolisüsteem kui juhitavus tekitavad nurinat. Stabiilsuskontroll on põhivarustuses, ja asja eest, sest ilma oleks sõit lausa ohtlik. Mootor on vaikne ja armastab pöördeid, kuid kulutab seejuures vähe. Ostjat meelitavad avarus ja futuristlik disain.\nKõige suurem pagasiruum\nKõige aeglasem rooliülekanne\nHind: 229 000.-\nSeat Ibiza SC 1,6 Sport\nPõhiolemuselt on Ibiza üsna Fiesta sarnane, ent selles on pisut suurema auto tunnet. Juhitavus on hea, pidurid on tõhusad, mootoril jätkub veojõudu. Roolisüsteemi ja vedrustuse omadused pole päris tipptasemel, aga selle autoklassi jaoks siiski korralikud. Paraku on meepotti sattunud tõrvatilk, sest rehvimüra, eriti kui kasutada madala profiiliga rehve, rikub sõiduelamuse nii maanteel kui linnas. Ebatasasemal maanteel peaks lausa kõrvaklappe kasutama ja ka linnas on müra konkurentidega võrreldes märksa tugevam.\nHind: 209 990.-\nHyundai kaotab võitjatele vähem kui punktiga – see iseloomustab hästi nii seekordset rühma tervikuna kui ka i20 taset. Auto jääb konkurentidele alla, aga mitte Ibiza kombel ühe olulise vea tõttu, vaid igas asjas natuke. Jääb mulje, et projekteerijad on mõelnud autole kui vaid töövahendile: vedrustuse ja roolisüsteemi puhul on kasutatud lihtsaid ja toimivaid lahendusi, ent arenguruumi oleks veel kõvasti. Autos on piisavalt ruumi ja ostja saab mõõduka raha eest transpordivahendi – ent ei saa loota, et selle raha eest saaks ka erilist mugavust.\nKõige pikem garantii\nHind: 174 900.-


26. Peatükk – Tarkade kivi - Enesearengu blogi\nKõigil parapsühholoogia kursusel osalejatel on õigus saada pärast õppetöö lõppu dekoratiivses raamis Parapsühholoogia Instituudi diplom, mis annab parapsühholoogina praktiseerimise õiguse.\nSelleks tuleb PPIsse saata diplomitöö (tegemist ei ole lõpueksamiga, nagu kaugõppes tavaks).\nDiplomitöö peab sisaldama vähemalt 2 lehte trükitud teksti ja käsitlema järgmiseid teemasid:\na) millisel määral on muutunud õppuri isiklik elu pärast parapsühholoogia kursuse läbimist,\nb) milliseid parapsühholoogilisi nähtusi oleks õppur suuteline realiseerima (siin piisab täiesti lihtsalt loetelust),\nc) täpne harjutuse kirjeldus, mis õnnestus kõige paremini, või spontaanselt tekkinud tähelepanuvääriva psii-nähtuse kirjeldus.\nNiipea kui instituudi eksamikomisjon on diplomitöö läbi vaadanud, saadetakse diplom tasuta välja.\nKui diplomitöö vastab praktika nõuetele, saab selle autorist automaatselt PPI Psii-keskuse liige: vastavad dokumendid saadetakse välja koos diplomiga.\nLisaks parapsühholoogia kursuse diplomitööle võib iga selle õppesuuna lõpetaja saata instituuti teise eksamitöö ja saada tunnistuse, mis annab õiguse praktiseerida psühholoog-nõustajana. (Diplomit ei ole paraku võimalik välja anda, diplomeeritud psühholoogi ametinimetus antakse ainult ülikooli lõpetajatele ja see kuulub riiklikusse pädevusse.)\nEksamitöö peab sisaldama vähemalt 2 lehte trükitud teksti ja käsitlema järgmiseid või iseseisvalt valitud teemasid sotsiaalse või neuropsühholoogia valdkonnast:\na) stressi mõju psüühilisele seisundile;\nb) psüühiliste koormuste toime vegetatiivsele närvisüsteemile;\nc) konflikt inimliku tunnetuse ja tehnokraatliku keskkonna vahel;\nd) uimastite mõju neuroloogilistele protsessidele;\ne) psühholoogilise abi osutamise võimalused psüühiliste häirete ja haigestumise korral.\nEksamitöö tuleb saata instituuti.


Mõtted majandusest ja poliitikast: December 2012\nVõlgnevusest ja miks valitsuste naiivsed lootused ei täitu\nPikk, kuid asjalik, esitlus võlgade teemal. Poliitikud võiks öelda, et emotsionaalne, kuid tegelikult mitte - just kuivad numbrid ja loogika.\nPosted by Raul Tagaväli at 11:58 0 comments\nThe Truth About The "Fiscal Cliff" (How You're Getting Screwed By Washin...\nPosted by Raul Tagaväli at 10:27 0 comments\nMärksõnad: majanduskriis, maksud, võlad\nSeoses USA ees seisva võlalae (debt ceiling) saabumisega ja selle järel ohustava finantskuristikuga (fiscal cliff) tulevad meediat kuulates pähe imelikud mõtted. Meedia jutu järgi on need mingid segavad tehnilised faktorid, mida poliitikutel tuleb kõrvaldada ja siis edukalt edasi minna. Tegevuse edukus on mõõdetav selle piiri nihutamisega.\nKas see aga nii on? Ja kui täpselt?\nVõlalagi on juba hästi ammu (I Maailmasõja ajal) paika pandud mehhanism, millega antakse valitsusele ette piir, kui palju tohib võlga võtta. Seda numbrit on lugematu arv kordi tõstetud ja ka USA riigivõlg on kasvanud hoomamatu numbrini. Sageli (kui parlament ja president on ühel meelel), on selle numbri tõstmine lihtsamalt läinud, kuid eelmise aasta augustis käis tõsine vaidlus, ei saadud õigeaegselt kokkuleppele, suured reitingufirmad alandasid ka USA reitingut ning lõpuks tehti kompromisskokkulepe, millega tõsteti piiri mingi suuruse jagu, eesmärgiga peatselt uus kokkulepe teha. Lisaks lepiti kokku, et automaatselt rakenduvad ka eelarve seisu parandavad meetmed, kui kokkulepet ei tule. Arvestades muidugi, et USA eelarvesse tuleb päris oluline osa võla võtmisest, siis on olukorras, mil uut laenu ei saa võtta, raskendatud kogu valitsussektori töö (investeeringud ja osa igapäevatööst võib seiskuda).\nKa viimastel valimistel jäi kehtima olukord, kus presidenti ei toeta parlamendi enamus. Enne loodeti, et valimistel ei teki sellist võimu jagamist - siis oleks valitsev partei oma äranägemise järgi edasi majandada saanud. Ühelt poolt on praegune olukord hea, sest sunnib tuleviku peale mõtlema ja mingeid samme astuma, et võlgnevus enam nii kiiresti ei kasvaks, probleem on aga selles, et president ei taha eriti kulutusi vähendada (eriti oma mahukate sotsialistlike projektide osas), vabariiklased ei ole nõus aga kuidagi maksude mahtusid tõstma. Need kaks soovi ei saa aga kuidagi koos rakenduda. Viimase nädala lõpul tulidki ütlemised, et optimistlikult alustatud läbirääkimised pole kuhugi viinud.\nKui aga kokkuleppele ei jõutagi? Siis on tulemas 2 valusat tagasilööki: riigi kulutusi peab piirama mahus, mille mõju on SKT-le protsentides (mitte kümnendikes), samuti tähendab see seda, et võlausaldajad hakkavad kartma oma raha tagasisaamise pärast (kuna seda on seni tagasi makstud uut laenu võttes - tegelikult uue laenuga vana asendamine ei suurenda laenusummat, mujalt tuleb maksta vaid intresse).\nTegelikult on olukord ju veel hea - hetkel on olukorra lahendus kahe valitsuspartei käes, kui aga võlgnevus veel kasvab, võib tekkida olukord, kus suurenevat võlgnevust ei soovi enam finantseerida võlausaldajad. Siis hakkavad USA riigivõlakirjad ja dollar (kui Fed neid võlakirju jätkuvalt ostab) hoogsalt langema. Nagu me oleme näinud juba Lõuna-Euroopas. Ja sel hetkel ei muuda oma poliitikute kokkulepped enam midagi.\nVõla jätkuva suurendamise ja uue võlaga vana võla maksmise kohta, Föderaalreservi tegevuse ning selle muutumise kohta ajas on inglise keele oskajatele hea jutt Peter Schiffilt:\nPosted by Raul Tagaväli at 03:23 0 comments\nMärksõnad: majanduskriis, rahatrükk, võlad, võlakirjad


Hõbemünt „Dunkerque´i lahingu 80. aastapäev“ - Hõbemündid | OÜ Eesti Mündiäri on maailma tuntumate rahapajade kollektsioonimüntide ja -medalite levitaja Eestis\nHõbemünt „Dunkerque´i lahingu 80. aastapäev“\nNn Dunkerque'i ime - Üks suuremaid päästeoperatsioone II maailmasõjas\nVermitud Dunkerque’i evakuatsiooni 80. aastapäeva puhul\nValmistatud puhtast 999/1000 hõbedast\nMaailmas on saadaval ainult 4999 münti\nDunkerque´i lahing ja sõdurite evakueerimine on oluline ajalootähis, mis rõhutab inimeste kangelas-likkust ja ühtsust. Selle sündmuse 80. aastapäeva tähistamiseks anti Gibraltaril välja hõbemünt. Sellel kujutatud sõjaväelased klammerduvad neid päästma tulnud laeva külge. Mõned on vaenlase rünnakut kartes küüru tõmbunud, mõned seisavad vaprasti relvis, valmis ründajaid tõrjuma. Mündi serval on Winston Churchilli sõnad: „A MIRACLE OF DELIVERANCE“ (pääsemise ime) ja ajaloosündmuse aasta.\nMünt on emiteeritud koostöös Kaubalaevastiku Assotsiatsiooniga, kelle liikmed andsid ajaloolisse evakueerimisoperatsiooni märkimisväärse panuse\nHõbemünt on elegantses puitkarbis. Saadame koos mündiga autentsussertifikaadi, millelt leiate mündi parameetrid ja teemakohase lühikirjelduse.


Indrek Süld: olen teinud absoluutselt õiget asja! | Korruptsioonivaba Eesti\ntoimingupiirangu rikkumine, korruptsioonikahtlus, riigiettevõtted\nIndrek Süld istus kapo ülekuulamisel ja veetis öö pogris. Nüüd ütleb ta, et sai tasu 14 aastat tagasi tehtud elutöö eest, mida kapo ei saanudki teisiti näha, kui sahkerdamist ja enesele kasuliku siku tegemist.\nSüld elab Tallinnast väljas Laagris. Lumine põld ja tühi väli. Üksik punane traktor ukerdab kriiskava päikese käes ja tõstab külmunud heinarulle. Ja selle kõige keskel kerkib uhke maja, kivist kulli kuju nurgas tiibu laiutamas.\nSelle juurde viib kitsas tee, millele kaks autot kõrvuti ei mahu. Ülikonnaga, viisakalt lipsustatud ja paksude sussidega Indrek Süld tuleb üle päikese käes laiguti kuivaks muutunud terrassi ja tänavakivide.


Naiseliku puudutusega türkiissinine interjöör - Moodne Kodu\nPeopärl - kaunis ja naiselik interjöörJane Prostang Photography\nKuressaares asub salong Peopärl, mis on silma jäänud oma imeliselt kauni ja naiseliku interjööriga. Sisekujunduse taga on salongiomanikud Stiina Sevostjanova ja Maria Kaseorg, kes andsid salongile enda näo — üdini naiselik.\nSalong Peopärl on olnud samas kohas avatud 2,5 aastat. Esialgu oli tähtis, et kõik hädavajalik oleks olemas, kuid ühel hetkel otsustasid Stiina ja Maria võtta klientide teenindamise kõrvalt aega ja muuta kontor selliseks, kus isegi meeleldi elaks ja pikki tunde veedaks. Samuti oli tähtis kujundada interjöör nii, et see seostuks otseselt ka nende tegevusalaga — ürituste korraldamisega.\nSalong koosneb kolmest väikesest ruumist: koridor, avaram salongiosa ja väiksem töötuba. Et saada võimalikult palju avarust ja valgust, otsustati kõik seinad valgeks jätta, osteti ka valge mööbel ja ja aktsendiks toodi sisse üks värv — kaunis türkiissinine.\nValge on hea valik, sest selle taustal paistavad Peopärli enda tooted rohkem välja.\nPäris oma ettevõtte värvitooni otsiti kaua, logo läbis mitu erinevat varianti ja värvitooni. Roheline (Aqua/Turquoise) tuli aga ootamatult kardinakangast valides. Ja sealt edasi tulid toolide katteriie, liistud, küünlad jne. Nii sündiski kogu värvigamma ja perenaised on väga rahul.\n20 modernset magamistuba 02.06.2014\nVannitrendid 2014. aasta suvel 02.06.2014\nMööblit pole salongis palju, kuid olemasolev on kas oma kätega valmistatud või muudetud meelepärasemaks. Klaasriiulid toetusid eelnevalt tellimuse peale tehtud liimvineerist (ristvineer) sambale, see kaeti uuenduse käigus penoplastist laeliistuga. Samast laeliistust on tehtud ka laua kohal olev dekoratiivne raam.\nKlienditoolid on ostetud Osta.ee oksjonilt. Need olid esialgu tumedad ja lillelise kangaga. Needki said enale valge värvi ja kvaliteetse kanga. Valge töölaud täitis eelmisel omanikul söögilaua ülesannet.\nKummut on ostetud Amader Mööblist ja taas ise üle värvitud valgeks. Ajakirjariiulid on ise valmistatud seinaliistudest, idee saadi Ikeast (Ribba pildiriiul). Kontoritool (Aatrium) ja suur peegel (Koduekstra) on ainsad mööbliesemed, mis on ostetud pakendis ja uuena. Kuna ei leitud endale sobiva hinnaga valget arvutimonitori, siis tuli ka see ise valge spreivärviga üle värvida. Ja õnnestus oodatust paremini.\nKuna igapäevatöö on ürituste dekoreerimine, siis on salongi aksessuaarid pärit iseenda renditoodete riiulist.\nSalongi lahutamatuks osaks on küünlad. Need loovad hubase ja mõnusa äraolemise. Kui pruutpaar tuleb Peopärlisse konsultatsioonile, siis nende jaoks loob see juba pisut pulmadele vastava meeleolu. Samuti meeldib Stiinale ja Mariale, kui on klientidele midagi pakkuda. Olgu see kohv ja kõrvale magusat või väiksele sünnipäevalapsele kommikene. Seega on maiustused nii praktilises mõttes kui ka dekoratiivseks elemendiks klaasanumates.\nKokkuvõttes võibe öelda, et ise tehtud, hästi tehtud. Peopärli perenaised proovivad leida igapäevatöös soodsamaid ja käepärasemaid lahendusi, sama tegid nad ka oma salongis.\nMoodne kodu: Trenditeadlik värvivalik sinu seintele — põnevad tehnikad ja metallikvärvid


Tartu Epilepsiaühenduse ellukutsujateks olid Tartu Lastekliiniku arstid prof Tiina Talvik, dr Anneli Beilmann, dr Aita Napa ja dr Matt Mägi. Ühenduse asutamiskoosolek toimus19.oktoobril 1996. a. Tartu Lastekliinikus.\nTartu Epilepsiaühenduse tegevust juhtis kahel esimesel aastal Ene Kallaste. Alates 1998.a novembrist esindab ühendust Reet Sööt.\nÜhenduse liikmeteks võivad olla nii epilepsiaga isikud, kui ka epilepsiaga seotud inimesed. Tartu Epilepsiaühendusse kuulub 58 liiget Tartust ja Tartu maakonnast.\nTartu Epilepsiaühenduse eesmärgiks on epilepsiaga seotud inimeste koondamine, et ühiselt tegutsedes teadvustada üldsusele epilepsia olemust ja esmaabi andmist, tuua epileptik kodust välja, aidata kaasa tema sotsiaalse kindlustunde tagamisele.\nÜhenduse liikmed käivad koos üks kord kuus igal teisel laupäeval. Toimub kas korraline koosolek Tartu Lastekliiniku auditooriumis või projektipõhine raviujumine Tartu AURA veekeskuses.\nKorralistel koosolekutel on läbi viidud mitmeid epilepsiaalaseid koolitusi nagu epilepsia ja naine, epilepsia ja laps, uued epilepsiaravimid, jne. Oleme osalenud värvi- ja muusikateraapias, kuulanud huvitavaid loenguid mee kasulikkusest ja õige ravimtee valmistamisest ning läbinud Gordoni perekooli kursuse. Ühenduse lapsed on valmistanud sünnipäevakaarte, teinud siidimaali ning osalenud kahel jõuluetenduse ettevalmistamisel ja esitamisel. Oleme külastanud zoloogiamuuseumi ning teatrit, korraldanud pikniku pargis ja matka Jäneserajal, läbinud lauakommete kursuse restoranis Lemuuria.\nSuvel on oodatud Eesti Epilepsialiidu suvelaager Kauksis, kus on võimalus kohtuda Eesti teiste piirkondade epileptikute ja nende pereliikmetega. Koos saab teha lõket, küpsetada vorsti, võistelda ning kuulata huvitavaid loenguid.\nDetsembris võtame möödunud aasta kokku meeleoluka jõulupeoga, kust ei puudu ka jõulupäkapikk kingikotiga.


Justiitsminister selgitab KOVidele alkoholitarbimise piirangute kehtestamise norme | Eesti Kohtuekspertiisi Instituut\nJustiitsminister selgitab KOVidele alkoholitarbimise piirangute kehtestamise norme\nJustiitsminister Andres Anvelt saatis täna valla- ja linnavolikogude esimeestele kirja, milles ta selgitab, mida peaks kohalikul tasandil avalikus kohas alkoholi tarbimise piirangute kehtestamisel jälgima.\n„Korrakaitseseadus võeti vastu juba kolm ja pool aastat tagasi, aga on arusaadav, et probleemid tõusetuvad siis, kui seadust hakatakse rakendama ja muudatusi detailselt läbi arutama,“ ütles justiitsminister Andres Anvelt „Ilmselgelt on suurimat huvi kogu seadusest pälvinud avalikus kohas alkoholi tarbimise õigus. Rõhutan, et kindlasti ei tähenda see, et juuli algusest on igaühel lubatud tänavatel purjutada, sest selline tegevus häirib teisi. Viisakas käitumine on aga igaühe õigus ja teisi häirimata ei ole korrakaitseseaduse mõistes tõepoolest vahet, kas pargipingil jutustades võetakse lonks vett või õlut. Samuti on selge, et teisi häiriva või ohustava käitumise eest saab karistada nii vett, kui ka õlut tarbinud kodanik.“\nJustiitsminister selgitas valla- ja linnavolikogude esimeestele saadetud kirjas, et korrakaitseseaduse üks eesmärke oli ühtlustada üle Eesti kehtivad normid, mida inimesed peavad oma igapäevases käitumises arvestama, sest nii on ühest piirkonnast teise liikuval isikul võimalik teada, millal ta käitub korrektselt ja millal mitte. „Seetõttu on oluline, et omavalitsused oleksid alkoholi tarbimise piiranguid seades ühtselt inimestele arusaadavad ja piirangud järgiksid korrakaitseseaduse mõtet,“ selgitas Anvelt.\nKirjas märgitakse, et joovastava aine tarbimise keelustamise puhul on tegemist üldkorraldusega, millega kohalik omavalitsus sekkub isiku põhiõigusesse ennast vabalt teostada niivõrd, kuivõrd sellega ei rikuta teiste isikute õigusi ja vabadusi. Seetõttu peab piirangute kehtestamisel jälgima, et\npiirang tugineks konkreetsetel faktidel. Kuna alkoholi tarbimise keelustamise eesmärk on kaitsta lapsi, haigeid või tervislikke eluviise harrastavaid isikuid, siis peavad ka keelualad olema sellest eesmärgist lähtuvalt valitud;\nüldkorraldusega ei tohi teha keelualade seadmisel poliitilisi valikuid, vaid valikud peavad olema kooskõlas eelnimetatud seaduse eesmärgiga;\npiirang peab olema kohane, vajalik ja mõõdukas seatud eesmärgi suhtes. See tähendab, et piirangu seadmisel tuleb arvestada lisaks kohtade määramisele ka piirangu ajalist kehtivust, näiteks aastaajad ja kellaajad, ning muid tingimusi, et keeld ei osutuks ülemäära koormavaks;\npiirangute kehtestamisel tuleb kaaluda huvitatud isikute kaasamist ning vajadusel korraldada avalik arutelu kohtade, kus alkoholi ja teiste joovastavate ainete tarbimine iseenesest on häiriv, väljaselgitamiseks;\nüldkorraldus peab olema kirjalikult põhjendatud, et igaüks, kelle käitumist see reguleerib, saaks konkreetselt hinnata enda õiguste piiramise õiguspärasust ning võimaliku rikkumise korral pöörduda õiguse kaitsmiseks kohtusse.\nValla- ja linnavolikogude esimeestele saadetud kirja täisteksti saab lugeda justiitsministeeriumi kodulehel.


Päeva IFTTT: OneNote integratsioon Feedly ja teiste teenustega\nSelles artiklis saate teada, kuidas ühendada OneNote'i veebipõhine sülearvuti Feedly ja teiste teenustega.\nMicrosoft tegi oma märkmete tegemise rakenduses palju tööd ning meie peatoimetaja, kes hindas OneNote'i versiooni Macile, jõudis isegi järeldusele, et see oli parem kui Evernote. OneNote näeb välja nagu veebirakendus. Nii hea, et paljud kasutajad tahavad seda teenust kasutada oma dokumentide kogumise ja korraldamise peamise vahendina. Nende jaoks on meil mitu IFTTT retsepti.\nNagu te juba aru saite, on IFTTT äärmiselt paindlik teenus, mida saab kasutada paljude erinevate ülesannete lahendamiseks. Näitena selle kasutamisest koos OneNote'iga kaalume valitud kirjete salvestamist Feedlyst.\nFeedly kanali ja vallandamise uue artikliga, mis on salvestatud hiljem, jälgides uute lemmikute ilmumist oma lemmikutesse, oleme juba varem kohtunud. Kuid OneNote'i kanal ilmus IFTTT-is suhteliselt hiljuti. See võimaldab teie andmetega mitut toimingut, kuid me oleme huvitatud eelkõige lehelt Loo link . Seda toimingut kasutades luuakse teie sülearvutis uus kirje lähtuvalt artiklist, mille olete valinud menüüs Feedly.\nLisaks sellele retseptile võivad paljud teised OneNote'i kasutajad olla kasulikud, sealhulgas integreerimine Pocket, Twitter, Instagram, Gmail. Leiad need sellel lehel.


Tallinnas toimub kolmapäeval rahvusvaheline valimisea langetamise seminar | EESTI NOORTEÜHENDUSTE LIIT\n/ Infonurk / Pressiteated / Tallinnas toimub kolmapäeval rahvusvaheline valimisea langetamise seminar\n“Tallinnas toimub kolmapäeval rahvusvaheline valimisea langetamise seminar”\n30. mail algusega kell 10.10 toimub Riigikogu konverentsisaalis Eesti Nooreühenduste Liidu ning Children’s Voice Association’i (Soome) eestvedamisel rahvusvaheline valimisea langetamise teemaline seminar. Seminar seab fookusesse esimesed 16-aastaste noorte osalusega kohalikud valimised Eestis, Euroopa riikide kogemused muudatuse ellukutsumisel ning ühiskonnaõpetuse õpetamise ja põlvkondadevahelise koostöö väljavaated nii meil kui mujal.\nSeminari avab sõnavõtuga Riigikogu esimees Eiki Nestor. Temaatiliste ettekannetega astuvad üles eksperdid Eestist, Soomest, Norrast, Leedust, Saksamaalt ning Austriast. Ettekannetele järgnevad modereeritud paneeldiskussioonid. Kokku on seminarile oodatud osalema 60 poliitikakujundajat, noort ning noortevaldkonna eksperti nii Eestist kui ka Soomest. Seminar on pühendatud Eesti ning Soome Vabariigi 100. sünnipäeva tähistamisele.\nEesti Noorteühenduste Liidu juhatuse esimees Roger Tibar märkis, et noorte kaasamine otsustusprotsessidesse peab muutuma loomulikuks ning seda mitte üksnes valimiste kontekstis, vaid eeskätt just valimiste vahelisel ajal.\n“Temaatiline seminar leidis aset ka vahetult enne oktoobrikuu valimisi. Tol korral jagasime kogemust noorteorganisatsioonide esindajatega üle Euroopa. Seekord soovime jagada kogemusi nii otsustajatega mitmetest Euroopa riikidest kui eeskätt oma põhjanaabritega, sest teema on Soomes just praegu aktuaalsust kogumas. Leidsime, et kummagi riigi uue aastakäigu algus on ajaliselt selleks igati sobiv,” sõnas Tibar.\nKoostöös Kantar Emoriga märtsikuus avaldatud noorte valimiskäitumise uuring tõestas, et vastupidiselt eelarvamustele on noortel arvetatav huvi lisandunud kodanikuõiguse vastu. “Kevadel avaldatud uuring kinnitas eelnenud eksperthinnanguid, et noorte hoiakud ega valiku langetamise ajend ei erine oluliselt vanematest valijagruppidest. Pigem võime täheldada, et noored on kriitilisemad valijad kui neist eeldatakse,” täpsustas noorteühenduste liidu noortepoliitika nõunik Karl Andreas Sprenk. Seminaril avaldatakse esmakordselt osa uuringust, mis käsitleb just noorte maailmavaatelist enesemääratlust.\nAlgusega kell 10.30 analüüsivad esimeste kohalike valimiste kogemust Eesti kontekstis teiste seas Tallinna Ülikooli professor ning politoloog Anu Toots, Riigikogu saadik ning noorte toetusrühma esimees Lauri Luik ja noorteühenduste liidu juhatuse esimees Roger Tibar. Kell 13.00 esinevad ettekannetega ning jagavad valimisea langetamise kogemust eksperdid Soomest, Norrast, Leedust ning Austriast. Päeva lõpetab kell 15.15 arutelu ühiskonnaõpetuse rollist haridussüsteemis ning põlvkondadevahelise koostöö võimalustest.\nSeminarilt tehakse otseülekanne, mida on võimalik jälgida Riigikogu veebilehe vahendusel. Täpsem ajakava ning info panellistide kohta on leitav aadressil enl.ee/vote16seminar.\nSündmuse korraldamist toetavad Hasartmängumaksu Nõukogu ning Kodanikuühiskonna Sihtkapital.\nChildren’s Voice Association on Soomes tegutsev organisatsioon, mis seisab laste ning noorte hääle kuuldavaks muutmise nimel ühiskonnas. Organisatsioon on ka üks valimisea langetamise teema eestvedajatest Soomes.\nSündmust kajastada soovivad ajakirjanikud on oodatud osalema terve seminari ulatuses. Täpne ajakava koos panellistide nimekirjaga on leitav seminari kodulehel enl.ee/vote16seminar. Ekspertide või kõneisikute intervjueerimiseks on sobilikud nii kohvipaus kell 12.30-13.00 kui lõunapaus vahemikus 14.30-15.15. Sissepääs seminarile toimub läbi Riigikogu parempoolse vestibüüli. Riigikogu akrediteeringuta ajakirjanikud peaksid kontakteeruma eelnevalt Riigikogu avalike suhete osakonnaga (kontaktisik: Gunnar Paal, tel: 6316 351).