Sinisest Märkmikust: 2007\nOlen juba mitmendat päeva Tallinnas. Asjad ei ole vahepeal paranenud, ema hädaldab ikka veel ja jõulukingid ei ole sugugi arenenud.\nAga hoolimata minu valmistamatusest on täna jõululaupäev ja järelikult pean ma minema poodi. Varusid on napilt, tõepoolest väga napilt, ja vähemalt üks asi maksab päris palju - usutavasti.\nOeh, jääks ta ometi vait...\nMuidu olen vahepeal ohtralt maganud, paaril peol käinud, ennast väljendanud ja nii edasi. Käsitööd vaat et ei ole teinud.\nAga igastahes minu uues kohas elamine seisab hetkel ainult kraami liigutamise taga. Leping on tehtud, vana koht üles öeldud ja puha. Aadressi ainult ei tea. Tean, et on Tiigi tänav.\nKirjutas Tho umbes kell 12:15 0 vastust\nMa näen õudukaid unes. Not fun.\nMa hakkan võibolla kolima.\nMa loen ja koon ja nõelun.\nMa tegin täna grammatika eksamit.\nRõõmsat ja kurvemat\nNiipalju siis minu lootusest, et ma olen vahepeal unevõla pika puuga tasa teinud. Eile nõelusin ja kudusin kella üheni välja (mida polnudki nii natuke), aga hommikul üles ei saanud. Lootuseta juhtum.\nAlustatud sai punaseid kindaid ja hallid on iga hetk valmis saamas. Õlasalli lõng hakkab otsa saama, ma ei tea paljukest teda veel jagub ja kui laia ma selle asja teha tahan. Kui ikka tahaks, peaks ühe toki juurde ostma.\nKeele alt valutab - see koht, kuhu süstlaga torgati. Hambaga tundub hetkel üldiselt korras olema. Loomulikult mitte lõplikult, aga vähemalt vahepuhkusena küll.\nMõtlesin eile enne magama jäämist pikalt ja põhjalikult Laitse peale. Vanavanemad on küll jube tublid, aga nad on vanad. Kui ma ei eksi, siis 70 (vanaema) ja 80 (vanaisa). Kaua nad jõuavad veel loomi pidada? Mis siis, kui kummagiga midagi juhtub? Jah, Rein on ka abiks, aga temast pole õieti majapidajat - ta ei tohi ju mingeid raskeid töid teha tegelikult. Ja mis saab Kärmu-Uuepere talust kõigi nende heinamaade ja metsaga? Kitsedest, koertest, kassidest, kanadest? Ma niiväga ei tahaks näha neid kellegile võõrale minemas. Kurvad mõtted, jah, on küll. Parem vältida - jah, seda me kõik kogu aeg teemegi. Aga kevadsuvel, kui vanaisal tervis järsku halvemaks läks, kordasin ma tundude kaupa ainult ühte mõtet - "Pea veel veidi vastu, näe mu koolilõpetaminegi ära!" Nad on tugevad ja tublid. Nad saavad hakkama. Veel kaua. Aga mitte igavesti.\nSain selle siis ära öeldud. Tegelikult asi muidugi ni hull ei ole. Aga oli õhtu ja pime ja masendav veidike, sest tegemist oli palju, kell oli palju ja magada oli ka vaja. Siis kipuvad koledad mõtted tulema.\nAga arm minu käe peal ei muutu hägusemaks. See on veidi naljakas. Alguses, kui see oli veel uus, oli see aasta pärast pea kadunud. Uuendasin. Oli selline tunne. See oli eelmisel sügisel. Nüüd on sellest juba rohkem kui aasta möödas, aga see on korras ja olemas. Ma ei asu välismaale elama, ilmselgelt. Kindlasti mitte lähemal ajal.\nAga kordan PH soovitust: Naeratage, inimesed! Südamest ja südamega!\nKirjutas Tho umbes kell 14:51 0 vastust\nEelmisel postitusel on kommentaar. Miks see mainimist väärt on? Aga sellepärast, et kui ma täna Märkmiku lahti võtsin, siis ma ühena esimestest asjadest märkasin seda. Huvitav-huvitav, kes mulle nüüd midagi ütleb? Kas kirjandusteaduse kohta, või Maali lõngaga nõelumise või mille? Aga siis nägin, mis mulle öeldi. Sphämm! Niipalju siis põnevusest. :D\nTegelikult nägin ma öösel unes sõda. Täiesti tänapäevast sõda keemiatossuga, mida _ei tohtinud_ sisse hingata ega isegi silmi selle sees lahti hoida. See juhtus Laitses, ploomipuude vahel. Suuremõõtmeliselt. Aga seda pole suurt mõtet kirjeldada nendele, kes ei tea kuidas seal asjad asuvad ja nii edasi - või pigem, ehk isegi tuleks välja, aga väga pikale läheks. See uni, kusjuures, kaotas igasuguse kohejuhtubmidagi-sündmustiku just sel hetkel, kui äratuskell helises. Nimelt kästi mul olla pikali "baasiringi" sees (mis oligi ring maa peal mingitest asjadest ja üldse mitte liiga suur), võimalikult madalal, silmad kinni hoida ja oodata. Oodata. Kui ma pean ootama, siis ei saa ju midagi põnevat juhtuda. Sellepärast ma polnudki äratuskella peale pahane.\nMa näen üldse viimasel ajal palju unesid. Ilusaid, värvilisi, selgeid. Meeldejäävaid.\nHomme tuleb norra keele loengus esitleda läbi loetud raamatut. Kui ma terve päeva esituluse kokkupanemisega vaeva näeks, siis ma isegi ehk suudaks seda. Aga ma pole ühtegi raamatut lugenud. Vähemalt norra keeles mitte. Homme näeb mis saab.\nGrammatikas (eesti keele omas) suutsin isegi täna hommikul kahekümne minutiga kokku panna ettekandeks vajaliku konspekti. Siis tuli välja, et ma ei peagi seda ettekannet tegema enam. Et aega ei ole. Hindeid selle eest ei saada. Tundub, et õppejõud on lihtsalt veidi liiga mugav selleks, et ise kõigist nendest teemadest rääkida ja laseb seetõttu meil endil neid ette kanda. Ega see kõige valem seisukoht polegi - siis teab igaüks vähemalt ühte teemat väga hästi. Igaljuhul minu teema eksamisse tulema ei pidavat, nii et mis seal ikka.\nEesti on väike. Vähe tuttava inimese sünnipäeval olles leidsin eest kaks mõnevõrra tuttavamat inimest, keda sealt oodata poleks osanud. Naljakas. Samas vahemaad võiksid veel väiksemad olla. Ma usun et nii mõnigi on minuga selleski punktis nõus. Aga muidu...\nKirjutas Tho umbes kell 13:20 0 vastust\nTäna oli esimene võimalus teha ära esimene eksam. Sissejuhatus kirjandusteadusesse, M. Grišakova. Räägiti mulle hirmujutte sellest. Uskusin. Ma olin ju loengus kuulnud, kuidas ta räägib ja näinud erinevaid loengumaterjale. Olen nõus. Aga sellegipoolest mõtlesin, et huvitav, kas mul õnnestub see nii ära teha nagu gümnaasiumis kõik asjad tehtud said - kohalkäimise ja külge jäänud teadmiste pealt. (Jättes kõrvale asjaolu, et ma olen tollest loengust vist puudunud rohkem kui kohal käinud...) Kolm korda on ju võimalik teha, ma ju võin omati proovida ühe korra sedasi ka. Proovisin. Nägin, et ma ei tea mitte midagi. Hea küll. Järgmiseks korraks võtan ja õpin ka natuke. Või siis natuke rohkem kui natuke.\nTegelikult olen veidi magamata. Hammas ei valutagi enam - hommikul oli tunne, nagu oleks pool lõualuud tuim tükk. Päeva peale kadus tuimus ära, valu ei tulnudki tagasi nagu ma kartsin ja ptui-ptui-ptui - isegi enamvähem normaalne tunne on nüüd.\nNõelun juba järgmist kindapaari. Hallist Maali lõngast. Emale. Kahjuks ei tule nii hsti välja kui võiks - mõelma kinda randmeotsad on imekitsad miskipärast. Nüüd harutan tagantpoolt üles, et uuesti teha. Lõnga ei saa raisata, seda pole just liiga palju. Kodus ootab veel õmblemist, aga homne päev on täitsa vaba ja tühi. Milline luksus. Või mitmemilline.\nLugesin läbi "Kaklusklubi". Punkt.\nAku saab varsti tühjaks - peab vist kottu ära minema.\nKirjutas Tho umbes kell 17:31 0 vastust\nHuvitavalt elus tunne on. Ma olen kohati väsinud. Kohati on mul kiire. (seda küll pigem kogu aeg) Aga ma vist olen jälle elus.\nKiireks läheb aga tõesti. Jõulud tulemas ja perele jõulukingid teha. Aastavahetus ja talvelaager ja ball tulemas. Kostüüme vaja, paelu, vöid, tikandeid. Semestri lõpp tulemas. Referaat vaja teha, ettekanded norra keeles, lõpuks ka eksamid.\nMulle sobib. Oleks mul ainult kodune internet olemas.\nMu Tallinnas olemine läks _jälle_ nässu.\nMa peaksin juba paremini teadma. Peaksin ju... Hoidma siit eemale - ma ei jaksa kannatada seda jubedust, mis siin toimub. Vanaema on haige - see iseenest ei ole väga jube Mul on temast väga kahju. Aga see annab emale ühe päris hea põhjuse viriseda. Tema uus töökoht ei mõju ka hästi - saan täiesti aru, et haiged vanainimesed, kes kohati ka haiglas surevad, on jube vaatepilt, kui neid mööda kantakse. Mõistan. Aga on siis sellest vaja tundide kaupa jahuda? Ja justkui oleks sellest veel vähe, jäi ta jälle pudeliga vahele. On see siis ime, et ma siia ei igatse?\nJa ega ma nüüd siis ise ka parem pole - ainult selle vahega, et mina ei virise mitte avalikult ja igaühele, kes läheduses on, vaid siin. Lugemine pole kohustuslik, eksole.\nHea küll, enne bussile minekut veel mõndagi vaja teha.\nKirjutas Tho umbes kell 18:22 0 vastust\nÜtlen siis ka siin avalikult välja - mul on nüüd ka ilusti käsitööblogi. Tulevikus saab olema piltidega. Asub: www.thonolia.wordpress.com\nPraegu rohkem ei räägi, kukun varsti unetusest ümber. Loodan seda teha koos kohviga Potteri ees.\nKirjutas Tho umbes kell 15:46 0 vastust\nJee! Öeldakse küll, et ära hõiska enne õhtut, aga õhtul ma ju enam ei pääse hõiskama. Nimelt on mul jälle inimese moodi olla - hommikul sain kraps üles ja nii edasi. Ainult et laulma peab täna vist hakkama. Aga äkki ei pea ka...\nNii jah. Vahepeal oli elu lihtsalt hall ja igav ja kurb ja masendav ja ilm kah selline tatine ja nii edasi. Nüüd on veidike krõpsum külm juba, pisuke lumekirme ka maas...\nKahju ainult, et koju jõudes peab kohe kibekähku koristama hakkama. Põhjalikult, sest kui homme õhtul Tallinnasse sõidan, jääb 1. kuupäev sellele ajale, kui ma olen Tallinnas, mis tähendab, et peremees peab ise tulema näite vaatama ja siis peab kõik olema nii puhas et tolmukübetki kusagil näha pole. Tüütu, teate.\nVahepeal sai BVÕ läbi. Metsas oli tore, eriti külm õnnekombel polnudki. Kaks puudu olnud Ristikivi raamatut said läbi loetud (esimese hingetõmbega, loomulikult). Rohkem nagu polegi midagi...\nKirjutas Tho umbes kell 12:41 0 vastust\nMa olen väsinud. Täitsa päriselt, ja ometi ei tohi ma just nüüd teps mitte väsimust tunda. Kindlasti kohe mitte sellist, et silmad oleks nagu liiva täis ja tahaks neid lihtsalt kinni hoida... Õuh.\nSee on see, kui saad kella ühe paiku magama viimasel ajal kombeks saanud kümne-üheteistkümne asemel. Peab ennast ikka uuesti üles vuntsima - nendel hilistel õhtutundidel saabki ju enamik vajalikke asju tehtud, sest siis pole ühtegi segavat faktorit enam.\nAga tegelikult olen ma viimastel päevdel päris palju teinud - aga sellest ma praegu lähemalt ei räägi. Ütlen lihtsalt, et oli tegemist.\nJa vööd tuleks ka edasi teha. Oma meeter-veerandteist peaks valmis olema (mõõtnud pole viimasel ajal).\nJa õmlemist ootavatest asjadest võiks vähemalt ühe välja lõigata ja valmistama asuda. Sellepärast juba, et siis on midagi selga ka panna.\nHee. Õhtul saab Tallinnasse tantsima. (hakkab vaikselt vastavat laulu ümisema, kuigi neil kahel asjal omavahelist seost eriti pole)\nAh teate, mis ma siin ikka passin - lähen parem koju, koristan ära meisterdustegevuse jäljed ja kõlan natuke. Mingi hetk tuleb bussi peale ju jõuda. Äkki saab seal koguni õmmelda.\nKirjutas Tho umbes kell 12:45 0 vastust\nNüüd on siis esmaspäev. Ma olen juba oma kolm ja pool tundi vist raamatukogus istunud ja miljoni asjaga tegelenud.\nAga vahepeal oleksin ma äärepealt auto alla jäänud. See oli ehmatav. Praegu sealsamas teed ületades on kõhe tunne ikka veel. Seda enam, et nägin täna vist jälle todasama džiipi. Jälle enda poolt vaadatuna teises reas. *võdin*\nAga vahepeal külmus mul aiavärava lukk ära. Seda hetkel, kui ma pidin jooksma võimalikult kiiresti malevasse. Seejuures piisavalt põhjalikult külmus, et oli vaja üle värava ronida. Huvitav, ega naabrid Antsule ei rääkiud, et mingid käisid üle värava ronimas?\nAga vahepeal käisin ma laskmas. Oli vahva. Prillid on tohutu segav faktor selle juures.\nAga vahepeal olen ma veel kõlatööd teinud, täitsa hulga. Pool vööd on valmis. Umbes.\nAga siis tuli mulle nüüd meelde, et homseks peab olema paar lauset norra keeles mignisuguse aktuaalse uudise kohta. Mis tähendab, et ma pean lehti lugema.\nVeidi hiljem: Orkut ei ole meie sõber. Jätke see endale meelde. Ei ole tore.\nKirjutas Tho umbes kell 19:48 0 vastust\nKõlasin eile (tegelikult vist üleeile) täiesti jubedalt. Kui nüüd seda üle vaatan. Aga tol hetkel tundus see õige. Mine tea, äkki oligi, mitte ainult ei tundunud. Nii haiget pole ammu saanud.\nTegelikult tahtsin rääkida paar sõna sellest, kuidas ma ei salli seda tunnet igal hommikul, et olen sama väsinud kui magama minnes, öösel magada õieti ei saa. Järelikult pole väsimus unest (ega selline, mida uni võiks ravida), vaid on niisama. Igal hommikul vaatan, et algab järjekordne hall päev, see tuleb hambad ristis ära kannatada. Igal õhtul haarab kohutav kurbus, et möödunud päeval polnud milelgi üle rõõmustada. Ja rõõm, et üks neist jubedatest päevadest selles pikas-pikas rivis on jälle möödas. Et päris ametlik vaheaeg on jälle ühe päeva võrra lähemal. Aga kas see on ainult minu isiklik luul, et tegelikult ei peaks iga päev nõudma hambad ristis ärakannatamist?\nVeidi hiljem: lugesin just, mida ma eelmisel aastal umbes samal ajal arvasin. Kust ma toona selle energia võtsin? Kas on asi trennis, tihedamas läbikäimises väga heade sõpradega (kellest nii mõnedki on Tallinnasse jäänud) ja praeguses üldises... kohatuses, kuulumatuses? Pole aimugi. Jääb üle ainult vastu pidada. Alati.\nTahaks midagi öelda, aga ei teagi, mida.\nKas oleks õigem rääkida sellest, mis kõik Tallinnas toimus, kuidas seal lund ei olnud ja siin jälle on, või oleks ausam see vahele jätta ja tunnistada endas valitsevat vaikset ja rahuliku kurbust. Lohutamisel pole mõtet. Kas tera võib haava sisse kinni kasvada?\nKirjutas Tho umbes kell 18:04 0 vastust\nKodu on nii võõras koht, kus olla. Vanematekodu, see tähendab. Siin, Keldrimäel, Tallinnas. Oma kodu on hea ja sõralik ja rahulik. Siin on selline... puuris ja vaatamiseks välja pandud tunne. Ja siis peab ju olema ka nii, et oleks, mida vaadata.\nEks see ole vist paratamatus.\nVahepeal on maailm hulluks läinud.\nKirjutas Tho umbes kell 23:00 0 vastust\nKirjutas Tho umbes kell 13:41 0 vastust\nNii hea on istuda kasvõi mõttes suures punase või tumerohelise sametiga kaetud tugitoolis praksuva kamina ees. Tooli kõrval tumedal vanal puust laual (nikerdatud!) on teekann ja tass koos kõige muu vajliku ja juurdekuuluvaga. Käes on tõeliselt hea raamat, mida lugemiseks valgustab kusagil käeulatuses olev põrandalamp (sest muidu rikub silmi.). Taustaks mängib absoluutselt mittepealetungiv muusika. Selline hea, et kui tuleb eriti sümpaatne laul, peatad lugemise ja laulad mõttes kaasa. Või kasvõi päriselt. Ja kamin praksub nii mõnusasti ja on soe, ja kaugemal suure tumeda kardina taga on sügav aken, millest paistab härmatav maapind või kusagilt tulev udu...\nJa siis ma tulin eile koju, kus oli khüüüüüllllm, vaat et suurt algustähte väärival määral. Põrand täiesti jääkülm, janiiedasi, nii et läksin kohe varakult magama, lollis lootuses et kahe tunni pärast, kui äratus heliseb, on tuba juba soojem ja ma suudan ilma keelt hambaplaginal otsast närimata mingit asja kokku panema asuda. Mingiks asjaks siis rahvalaul vabal teemal. Loll oli see lootus seepärast, et tühjagi ma suutsin ja tuba oli sama külm kui enne. Proovisin veel tunni pärast, aga ei midagi. Hommikul otsisin tulise kiiruga värsse kokku ja püstitasin uue rekordi kooli jõudmise kiiruses.\nJa see kõik tipnes sellega, et mul lõid põlved vedelaks, kui oli vaja loengusse minna ja asja esitada, nii et see kiirustamine oli asjatu.\nMinus järjest süveneb arusaam, et ülikool on nõme ja siin kusagil võiks olla mõni sõbranje, kellega seda kiruda. Selleks, et siis edasi õppida. Jube üksik on olla.\nKirjutas Tho umbes kell 15:59 1 vastust\nOlen juba kolmapäevast saati Tallinnas. Ometi veetsin just (laupäev vasu pühapäeva) esimese öö vanematekodus. See ei olnud nii plaanitud. See lihtsalt läks nii. Pole kellegi süü rohkem kui kellegi teise, elu on lihtsalt edasi läinud.\nKui ma veel siin elasin, siis ma teadsin küll, et on arvatavsti võimalik elada ka nii, et inu kallal ei õiendata tegemata asjade pärast, teetassi pärast diivanilaual ja mude sääraste tähtsusetute pisiasjade. Teadsin, aga polnud seda kogenud. Ise Tartus resideerudes sain teada, mis tunne see on - tore on. Ja nüüd, kui ma tulin siia tagasi, tundsin, kuidas selline asi mind lämmatab. Ma ei oska enam sedasi, ma ei saa, ei taha. Ja läksin ära, mujale. Kus on hea ja kerge, hõlbus, lihtne olla. Kus ma saan täitsa vabalt olla mina. Tartusse tagasi sõitmast - või hääletamast - hoidis mind teamine, et ma pean järgmisel ja üleärgmisel päeval veel siin olema.\nKõige jubedamaks muutis selle vahejuhtumi, selle teadmise asjaolu, et tulin siia sedasi nädala keskel sellek, et veidi puhata. Ennast lõvaks lasta, vabalt tunda. Vanematekodus (sest tundub vale selle kohta vanast harjumusest kodu öelda, see sõna võik ikkagi ainult ühe koha kohta korraga käia) pean olema pingul, näitama neile seda nägu, mida nad näha tahavad, teesklema. Ma ei tea, millal uuesti siia tulen - ülejärgmine nädal? Nädal hiljem? Kunagi veel kaugemas tulevikus?\nJa kõige üle laotub süütunne. Mida ma ometi ootasin siis? Et mind teenindatakse, hoitakse nagu s..sedasamastki pilpa peal ja ma saangi tõepoolest päev läbi magada, kui tahan? Phalun... Võiks ju ometi mingi tänutunnegi olla ja nii edasi. Nii oleks õige, nii peaks. Aga see oleks võlts. Ma ei ole nõus jälle nende vanade maskide taha pugema.\nKui nüüd veidi aega tagasi mõtlesin asjadele, mis mind veel aasta tagasi - nii hiljuti! - huvitasid, ja isegi üllatusin ükskõiksusest, millega neisse nüüd suhtun, sain aru, et tegelikult ma olengi muutunud. (Ei, see tegelikult ka ei ole seotud PH hiljutise postitusega sarnasel teemal, ma jõudsin ise selleni) Mind ei kisu enam mõõgatrenni, ma ei kipu enam kõigile tõestama, et ma saan hakkama, olen võimeline, mind ei maksa alahinnata. Milleks see? Pigem teen ja olen omaette, kui keegi märkab, siis märgaku, aga jah... Ju ma olen rahulikumaks jäänud. Ma muidugi ei tea, kuidas see teistele tundub.\nÜldiselt toimusid siis Tallinna tantsuklubi, Idatee kokkusaamine, Ordu seminar ja sünnipäev.\nKirjutas Tho umbes kell 12:38 3 vastust\nIkka veel tore\nIlm on vahepeal kehvem olnud ega ole enam nii ilus kui eelmise postituse ajal, homme on Sissejuhatuses keeleteadusesse vaheeksam, lisaks tuleb läbi lugeda mingi pikk ja tundub, et mitte väga huvitav ingliskeelne artikkel karjala mingitest lauludest (jättes märkimata asjaolu, et ma ei tea vastavat terminoloogiat inglise keeles ja tundub tobe rääkida regilaulust või selle alaliigist või harust mingis muus keeles peale eesti või mõne muu inimkeele (ehk siis inglise, saksa, vene ja mis kõik veel ei kuulu hetkel inimkeelte alla)), aga ma ei lase ennast sellest liialt loksutada. Elu on lill.\nAga reedel vaatasin koos hulga toredate inimestega Hamletit (telekast, mitte lavalt, eksole) ja avastasin, et kas veab mu mälu mind tugevasti alt või ei ole ma osasid stseene sellest varem näinudki/lugenudki. Oli palju väga ilusaid vaated (õige oleks vist öelda kaadreid), aga kohati häiris, et kõik veidi kunstlik tundus - liiga ilus, liiga hästi kombineeritud. Raske kirjeldada. Lihtsam on rääkide naiste kostüümidest. Hea küll, et aeg ei olnud seal kusagil eriti kindlalt paigas, (või nii mulle tundus) aga selliseid asju omavahel segada... Ehk siis esinesid ühel ajal ja ühes filmis nii barokilik lai seelikukuhi (õuedaamid nii mõneski stseenis), turnüür (ehk see variant, kus rõhutatud on ainult tagumik), ja ilma skeletita seelikud (kuninganna pulmakleit, Ophelia nii mõneski kohas). Ei, need olid kõik ilusad kleidid ja puha, lihtsalt... Segapudru, kui sellisele asjale tähelepanu pöörata. On vist ütlematagi selge, et reedel ma seelikuga kaugele ei jõudnud.\nLaupäeval see-eest pingutasin topelt ja jõudsin napilt-napilt valmis. Pole vist eluski nii värskelt nõelasilmast tulnud asja selga pannud. Viimane piste, niidiots peita, seelik selga, mantel peale ja minek. Lõpptulemus on mulle vaatamata kõigele pisut lai - arvestasin õmblusvarusid tsipa valesti. Lisaks hargeneb see juba vähemalt kahest kohast, sest kangas oli äärmiselt hargnev saanud ja õmblusvarud väga ebaühtlase laiusega. Sellele vaatamata olen lõpptulemusega rahul. Kusagilt võiks ju natuke sisse võtta, aga see on pisiasi.\nÜritus oli pingutamist väärt. Kenad ülikonnastatud inimesed, seltskondlik vestlus (mis ei onlud päris nii tore), üldine õhkkond. Lihtsam oleks vist tegelikult öelda, et see on sedasorti üritus, mida ilusaks ja heaks peetakse aga ei tea, kas see tegelikult üldse kellegile meeldib.\nJa siis oli veel... Oeh. Jutuhoog sai otsa, nii et Ros&Guil peavad mainimisega leppima.\nVeidi hiljem: miks kadus raamatukogu internet, kus ma seda postitust alustasin, just enne saatmist ära? Tore on, et sellel asjal on mustandisalvestus olemas, muidu oleks kogu mu hulk teksti vastu taevast lennanud. Nüüd olen siis Kohvikus.\nKirjutas Tho umbes kell 13:35 0 vastust\nTäna on reede. Mul ei ole seelik veel valmis, aga kui koju lähen, õmblen edasi. Mu uus vana õmblusmasin, Mutike, on super. Paremad tulemused kui koduse elektrimasinaga - kõik niidipinged ja asjad on ideaalselt paigas, asjad ei kipu alt ära libisema... Ainult traageldada tuleb. Õmblemise tempo on küll tsuti aeglasem, kui elektrimasinal, sest seda peab käsitsi väntama, aga see ongi hea - muidu ei saaks kangast ühe käega juhtida. Super!\nTegelikult on tegemist veel palju, aga tuju on sellegipoolest hea. Õues oli fantastiline ilm! Külmkarge, hingeõhust tekkisid väiksed aurupahvakud, parajalt tuult... Puudus ainult jääkirme lompide peal, sest tegelikult veel alla nulli ei olnud.\nKahju, et kannad rakkus on - nood vanad saapad kõlbavad käimiseks küll, aga mitte juhul, kui seda on vaja teha nii palju. Lühikest maad - jube mugav, pikemat hakkavad hõõruma. (nii seitse kilomeetrit annab juba suured vesivillid)\nUni on, kuigi magada sai suht normaalselt. Juba paar vimast päeva ärkan sedasi, et ei raatsi üldse kohe oma soojast pesast välja tulla - tekialune on soe ja hea, ja väljas peab tegutsema ja asjalik olema. Vahe masenduseaegadega tuleb sellest, et ma jälle jaksan. Ei tapa veel/enam loengud, ei murra hommikune jahe tuba.\nKirjutas Tho umbes kell 12:58 0 vastust\nRäägiks teemal tibiline paanika.\nMul pole midagi selga panna - midagi üritusele vastavalt väärikat, see tähendab. Muidu saan ikka hakkama. See on see, kui võtad midagi ette, teadmata päris täpselt, mis asjast saab. Loomulikult. Ikka võib. Alati. Ainult natuke õmblemist.\n*tegutseb sel suunal*\nKirjutas Tho umbes kell 13:56 0 vastust\nKirjutas Tho umbes kell 14:46 0 vastust\nMasendus on. Või siis stress. Ei tea, ei viitsi määrata teist. Igal juhul on tunne, et jääks mgama ja ärkaks ainult selle peale, et tullakse teatega "Elu on nüüd parem, ma oskan aidata, ma tean, mida sa peaksid tegema.", või mitte üldse. Magadagi. Sest teki all on soe ja magades ei pea mõtlema kuhu järgmisel päeval minna, mis kellaks äratust, köök tuleb korda teha ja seda ja teist.\nJa tahaks välja karjuda, välja tihkuda selle kurbuse ja masenduse, kuulda, et kõik on korras, aga see süli on kaugel.\nAsja teeb hullemaks, et pole põhjust masendada.\nKui ma ennast ei tunneks, võtaks paberid vähemalt uue sügiseni välja ja kandideeriks kasvõi kassapidajaks. Aga ma tean, et ma ei kannataks seda tegelikult kuigi kaua välja, tunneksin ennast teiste kõrval lollina, vajaksin seda "haritust", mis laseb lugeda võõraid filosoofe ja nende arvamuste üle diskuteerida, kõrva järgi määrata erinevate lindude laulu ja lugedes teada, mida kirjanik selle või teise sümboliga öelda tahtis. (märkus iseendale - veidigi uurida näiteks roosi, tähe või pistoda heraldilist tähendust) Sellepärast ei võtagi. Selle asemel jään koju nelja seina vahele ja tunnen ennast süüdi, et jälle ei jaksanud loengutesse minna. Tõepoolest ei jaksa - kui iga norra keele loeng annab keskendumisest peavalu ja ma sellest hoolimata tunnen, nagu ma oleks vaimselt alaarenenud, kuna mõistan ainult osa mulle räägitavast, siis see ei tekita vähimatki tahtmist veel rohkem pingutada. Kõnevõimet ei ole.\nTeisi asju veel võiks, võibolla. Veidi veel võiks. Ma natuke pean veel vastu. Kui veab.\nTeha ei taha sellegipoolest mitte midagi. Ja siis ei teegi - ja süüdistan ennast selles, et midagi ei tee. Olen jah laisk, aga sedasorti laisk, keda on kogu aeg tagant torgitud, et tee, toimeta, mis sa magad pool päeva maha, logeled, on ju vaja tegutseda, teha seda ja teist ja joosta ringi nagu orav rattas. Ja kui ma siis kuulan iseennast, mitte sisseharjunud käitumismustreid, hakkavad need mustrid torkima, et kuidas ikka nii saab. Samas tean - kui neid järgiksin, käiksin päevad läbi ringi nagu robot, masinlikult inimeste küsimustele vastates, end ilusti üheteistkümnest magama sundides ega oleks põrmugi õnnelikum. Praegu on mul vähemalt need vähesed ilusad hetkedki - ööle kalduv uduvihmane Tartu, kuum tee hea raamatuga, rõõm, et käte alt miski ilus valmib. Aga kui neid on vähe, nagu nüüd, kui ei ole enam seda jõudu ja jaksu, siis mis saab?\nJa vastuseks ulub tuul korstnas. Võ uluks, kui ma kodus oleksin. Sest väljas on sügise kõige koledam aeg. Kõik loodus meie ümber teeb veel viimaseid eluspüsimise pingutusi, kõduneb, sureb, aeglaselt ja piinarikkalt. Veel ei ole seda rahu, seda kerget ja kepsakat asjaliku inimese tunnet, kui hingad välja aurupilvekesi ja võid rõõmustada, sest kiire käimine annab sooja ja sa tead, et elad ja hingad, kuigi ümber on kõik külm ja tardunud ja surnud. Ja see on ka masendav.\nTegemised + mõned mõtted\nKui ma koju olin läinud, siis õudus jätkus, aga sellest ma rohkem ei räägi. Piisavalt palju aega möödas ka juba. Igal juhul käisin ma siiski tol õhtul Tantsuklubis, kus oli väga vahva. Avastasin, et ma päris tuhm polegi, mäletan niiviisi pooleldi juba osasid tantse. Tore oli tantsida, kuigi ma päris lõpuni ei olnud, sest ei jaksanud lihtsalt.\nNeljapäeva õhtul oli ristimine. Selle hulka kuulusid rivistumine purskkaevu ette, seal anekdoodi lavastamine (eesmärgiga "aeltere skandinavisten" naerma ajada), kui see ei õnnestunud, siis kuulamine, kuidas Jert (tegelikult siis Gert) neile anekdooti räägib (mis õnnestus), Rüütli tänaval A-Ha imiteerimine (mina olin trummar, tagusin ämbrit), võõrastele tänaval imelike fraaside õpetamine ja vanne Gustav Adolfi juures. Pärast jätkus pidu skandinavistika raamatukogus kahte sorti Aliase, tee, booli, porgandi ja kookidega. Kui koju läksin (teised otsustasid teha enam-vähem ühise suitsupausi õues), oli peahoone esine paksult rahvast täis ja valmistuti rongkäiguks. Ilus oli vaadata korporatsioonide esindusi - kõige ees lipp, tema järel rivides korporandid, kõik linditatud ja mütsitatud, esimesel real mõnikord rapiiridki püsti käes. Iiluus!\nReede hommikul loengusse ei läinud. Ma ei ole kindel, kas loeng toimus, kui nüüd takkajärgi mõelda. Ärkasin igal juhul paarkümmend minutit enne selle algust ja mõtlesin, et pole väärt pingutamist ja söömata tormamist. Selle asemel võtsin endale aja et teha kõlatööd, pesta pesu ja teha muud vajalikku ja juba pikemat aega mind ootavat. Kuueks üritasin linna jõuda, lootsin, et saan üliõpilasesindusest läbi hüpata ja omalegi selle ilusa valge tekli osta, enne kui filmimaratonile lähen, aga võta näpust. Mina ja minu tuult täis pea olid ära unustanud, et tegemist on siiski aastapäeva tähistamise ajaga ja esindus oli olnud avatud ainult kaheteistkümneni. ega's midagi - läksin Urgu, teadmisega, et seitsmeks sinna ja siis terve üü üleval olla. Hommikul otse bussi peale, sest rongile poleks enam jõudnud. Suvaline buss Tallinna suunal oli parajasti ees.\nPeale vanemate juurest läbi käimist sain kingad ostetud (vanadel oli talla alla juba auk tulnud) ja läksin Mustamäele. Siis hakkasid asjad järjest valmis saama - kõigepealt said Oti kuue varrukad kitsamaks tehtud, siis Britale mõeldud kõlavöö ära lõpetatud... Nii just peabki, hulk töid sai nimekirjast maha. Valmis sai ka tekst, mida kasutada reklaamlipikuna tellimuseta tehtavate vööde küljes, nii igaks juhuks. Tagasi minnes hakkan vist õmblema.\nTegevust on mõnusalt palju.\nTegelikult ei tahtnud ma praegu küll susugi ainult ettekannet teha oma tegemistest, vaid veidi mõtteid ka mõlgutada. Nimelt, Tallinnas bussi pealt maha tulnud, jahmatasin veidi. Peaks nagu olema tuttav koht, tutttav ümbrus, kõik hooned oleks nagu ka olemas, aga... Kuigadi varemmärkamatult hall ja kandiline ja kõle oli see mulje, mis mulle jäi. Esimene mõte - tahan Tartusse tagasi. Poleks kunagi osanud arvata, et Tartu nii inimliku ja armsa mulje võib jätta, et sinna tagasi igatsen. Ma teadsin ainult, et seal on see miski olemas - kõik rääkisid sellest, aga ma ei olnud seda tajunud. Nüüd ma tean. See hiilib sedasi ligi, et arugi ei saa, enne kui seda enam pole. Veider.\nAga nüüd bussile. Päikest!\nKirjutas Tho umbes kell 18:11 2 vastust\nKirjutas Tho umbes kell 13:31 2 vastust\nKirjutas Tho umbes kell 18:36 0 vastust\nMa ei mõista, miks mu blog on nii hüplik - pidevalt toimub minu elus asju, mis siia ei jõuagi. (ma tean, olen ise süüdi jne) Ma ju _tahtsin_ rääkida sellest, kuidas minuga eile juhtus Apollo või missuguseid ilusaid lõngu ma ostsin või kui vahva oli relvaõppe tunnis, aga ma ei leia enam kuidagi otsa.\nRäägiks hoopis sellest, kuidas ühel tänaval raamatukogu lähedal on absolutuselt müstiline puu. Temas ei ole kaugemalt vaadates midagi erilist, aga kui selle all seista, on selgelt näha, mis teeb ta imeliseks. Ta lehed on kahvatukollased, peaaegu läbipaistvad. Mitte sellised tavalised korralikult kollased nagu võiks loota või arvata, vaid kahvatult, klaasjalt kollased ja see on uskumatult ilus. Vot nii ongi.\nKirjutas Tho umbes kell 17:29 0 vastust\nNiisiis käisin eile üsnagi haigena mööda linna ringi veel veidi peale internetist lahkumist. Täpsemalt vaatasin mõlemasse Abakhani, otsides rohelist villast riiet - nagu ikka, rohelist ei kipu ju kusagil olema. Riiamäe omas ei olnudki. Oli mõningaid erksavärvilisi roosakaid ja helesiniseid ja kahvaturohelisi ja muid selliseid, mida mina küll selga ei paneks - muinasvõtmes veel vähem ja üks ilus asi oli ka. Rüütli tänaval oli kolm meetrit imelikku sinakasrohelist tumeda mere karva, mis oli ühelt küljelt pigem rohekas, teiselt pigem sinine ja hästi ilus ja parajalt paks. Meetrise jupi jätsin sinna, kaks tõin koju - ega mul pole tegelikult aimugi, mis ma sellega nüüd teen, sest asju, mida kahest meetrist saab, on päris suur valik. Takkajärgi, kui olin teada saanud, palju see kaks meetrit mu rahakotti kergendab, mõtlesin, et oleks ikka pidanud kõik kolm ära võtma - vahe polnud liiga suur ja üle mõistliku piiri oli see nagunii. Noh jah... Kui seal täna seesama müüja ei ole, siis äkki lähengi ja ostan ta ära - ilus riie oli, kui teda veel seal on.\nKodus ei teinud midagi muud peale lugemise. Poes käisin ka enne, aga see selleks. Rapanui sain läbi ja nii jäigi. Enam ma ennast väga haigena ei tunne - pruunikat tooni omandav samblatee ja kaks apelsini tegid oma töö ilusti ära. Ainult nohu on veel.\nTäna on loengud ja muud asjad väga ebamugavalt paigutatud mu päevakavasse - nüüd algab kaks loengut korraga, siis on jälle mõningane vaheaeg, mis ma kavatsen pargipingil veeta, ja siis jälle akks asja, mis osaliselt ajaliselt kokku lengevad. Mis kord see selline olgu... Tegelikult olen ise süüdi ka. Miks mul ei ole näiteks tavalisi sportlikke riideid siin? (Vihje: Sellepärast, et ma absoluutselt ei arvestanud võimalust, et mul neid vaja võiks minna.) Miks ma registreerisin ennast kahte loengusse, mis samal ajal aset leiavad? Ei, tegelikult saab hakkama. Aega jääb ainult natuke napiks.\nKirjutas Tho umbes kell 13:10 0 vastust\nElu on ebaõiglane. See pole vist kellelegi uudiseks, aga ometi nördin ma iga kord, kui selle jälle avastan. Väga ammu pole näinud nii ilusat ilma kui väljas oli, kui siia raamatukokku tulin. Igal muul ajal võtaks ma, kui aega veidigi oleks, raamatu ja läheks pargipingile istuma ja lugema või jalutaks niisama. Täna ma vaatasin seda ilusat ilma ja leidsin, et on ikka nõme lugu küll, sest ma tunnen ennast nii kehvasti ja väsinult, et loobi või sussi (rahahunniku pihta näiteks, nagu tolles mängus). Vastik on mööda oma tubagi tuikuda, midagi teha ei viitsi ega taha, aga magada tundub ka ajaraiskamisena...\nOlen niisiis eilsest õhtust saati Tartus. Bussis hakkas imelik. Ma lugesin "Rapanui vabastamist" (absoluutselt kohustuslikult hea raamat!, muuseas) ja avastasin mingite lõikude juures ikka ja jälle, et selle inimesega, kes suutis niisugused asjad välja mõelda või ära sõnastada, tahaks tuttavaks saada. Ei, päriselt ka - väga mitmed mõtted ja meeleseisundid tulid ilmatuma tuttavad ette, ainule et ma pole neid kunagi osanud öelda. Kahju, et unustasin need kodus arvutisse trükkida, nii mõnedki lõigud vajaksid tsiteerimist - seletaksid ehk mõningaid ilmeid, käitumistki. Ühest kohast ei julenudki bussis edasi lugeda - kartsin, et kui koht märkimata jääb, kaotan ta raamatusse ära ega leiagi enam, nii et vaatasin lihtsalt nõrgas sinises kumas bussist välja ja jäin magama.\nJälle jätan ma selle postitusega jupi elust vahele, sest see ei ole enam väga ajakohane või ei sobi lihtsalt teiste mõtetega kokku siia. Aga et need siiski päris ära ei ununeks, võin ära mainida, et:\nreedel tulin õhtul koju ega teinud midagi\nlaupäeval tegin Mustamäel kooki\npühapäeval tegin vööd, väga aktiivselt\npühapäeva õhtul olin Uue Maailma päevadel\nesmaspäeval üritasin vältida vanaema, kes kogu aeg mind bussile või rongile kiirustas, et ma liiga hiljaks liikuma ei jääks Tartu peale.\nVot sedaviisi. Homme saan vormi (heheeee, naljakas mõelda) ja siis on ainult neljapäev ja reede veel - ja siis on laupäva hommik, kui ma lähen metsa. Oh seda aega, lausa lendab teine.\nPange tähele, väljas on tänahomme täiskuu.\nKirjutas Tho umbes kell 15:41 0 vastust\nEi, üldse mitte kõikehaarav. Lihtsalt pettumus Tartu internetiseeritud/arvutiseeritud tervishoius, mis lubas mulle meili teel ühe tööpäeva jooksul vastata ega teinud seda. Nüüd ma pean neile ju helistama! Niu, ei taha võõrastega rääkida.\nMuust rääkides - eile oli siis Naiskodukaitse Tartu ringkonna avatud uste päev (või vähemalt tutvumisõhtu, niiöelda). Käisime koos Ascwyniga vaatamas, mis seal siis toimub, ja liitusim ära. Või noh, sooviavaldused andsime, ülejäänud paberimajandus on veel puudu.\nKlama peaks, nagu ikka. Ja õmblema peaks ka. Ja reede õhtupoole lähen koju. Juhhuu, riided saab puhtaks ja kassi saab näha ja vahepeal ei peagi ise süüa tegema ja puha.\nSõrm teeb veidi haiget - küürisin selle pealt naha maha kogemata.\nKirjutas Tho umbes kell 16:46 0 vastust\nMõnikord võib internetist kasu ka olla. Näiteks sain ma selle kaudu teada, kas ja kus ma saan jätkata vereandmist. Saan. Tore ju iseenesest. Eriti olid abiks KKK lehed vastava asutuse koduleheküljel. Tundub, et Tartu tervishoiusüsteem on arvutiseeritum kui Tallinna oma.\nAga tegelikult ma vist ei peaks seda hetkel üritamagi, sest nohu on tekkimas ja kurk ei ole ka päris normaalne. Tegelen asjaga.\nMida veel. Ärge lugege liiga palju korraga - mõjub emotsionaalsele tasakaalule kehvasti. Eriti juhul, kui see võtab ära olulise osa päevast, võib kergeti tekkida mõttetu ja laisk tunne (ja mitte ainult).\nMa tegin eesti keele etteütluses nii palju tobedaid vigu, mida ma tegelikult tean, kuidas õigesti tuleb kirjutada. Sellegipoolest olin ma meie rühmas paremuselt teine oma kuue veaga, millest üks oli hooletus ja pool arusaamatusviga. Parim tulemus oli neli viga. Jee, me oskame nii hästi eesti keelt kõik...\nMulle tundub, et ma ei ole enam üldse oma stiilis. Kas mul üldse on siin mingit stiili? Arvatavasti mitte ja järelikult ma ei saa sellest väga väljas ka olla. Olen lihtsalt selline hüplik, võibolla sellepärast, et ma olen väga keskendunud hetkel. Homseni hakkama saamisele. Homme keskendun ümber. Ülehomsele. Jne. Homsele keskendumine väljendub hetkel selles, et ma ei ole kodus eesti keelt norra keelde tõlkimas, vaid vestlen klassiõega, kes käib nüüd teises koolis. (muidugimõista).\nTegelikult peaks minema passipiltniku juurde, neid tahetakse juba igal pool.\nKirjutas Tho umbes kell 13:26 0 vastust\nKirjutas Tho umbes kell 11:57 1 vastust\nJess. Ma sain just teada, et ma pean kolm korda nädalas olema kahes kohas korraga, et oma vajalikud punktid kätte saada. Vahva. Tegelikult on see täitsa hea lahendus, sest sedasi saan ma kaks korda nädalas olla algajatele mõeldud norra keele tunnis, üleliigsena küll ja ilma ainepunktideta, aga see on mu edasijõudmiseks eluliselt vajalik. Kolmas kord on antiigi pärand, mis langeb kokku rahvalauluga. Üks norra keel langeb kokku usundilooga, teine kultuurilooga, mia ma võtma ei peaks tegelikult, aga mille võtmisest ma ei pääse, kui tahan õppekavas püsida.\nLisaks on mul pisike külmetus, ning selle koosmõju hommikuse samblatee ja öise nelja unetunniga ei paista mulle mingit mõju avaldavat. Kuidas nii saab? Oleks ju loogiline, et enesetunne vähemalt veidi mängib. Mitte et ma seda tahaks, aga siiski. Miks ma üleval olin? Kleiti õmblesin, sellepärast. Sattusin liiga hoogu, nüüd tuleb osa üles harutada, et ilusti istuks. Mõtlesin välja ka asjad, mida ma tahan enda riietuse juures balli jaoks parandada, ja selle, mida selga panna ülikooli aastapäevaballile - kui mul vahepeal paremat mõtet ei tule.\nJa hakkabki pisike ajaauk rahvalaulu ja norra keele vahel otsa saama, lähen loengusse.\nOlen korraks taas Tallinnas - tegelikult juba reede päevast saati. Ega polegi midagi eriti rääkida juhtunust. Nädalavahetuse õhtul käisin Karli juures sünnipäeval, kus põhitegevuseks oli pokkerimäng uute žetoonidega. Mina suutsin suisa kahe inimese mängumärgid organiseeritud korras ära anda - esmalt endale jagatud, seejärel peolt ära läinud Kirvest üle jäänud. Mingi hetk sai magama ka, peale seda kui kõik olid vaikselt järjest otsa saanud või ära läinud. Viimased kolm mängijat - Karl, Mandre ja Ott - mõjusid veidi enne lõppu tõeliste kaardihaidena. Puudu olid ainult laua kohal rippuv lamp ja õhku täitev suits.\nNeljapäeva õhtul vastu reedet toimus suuri edasiminekuid käsitöörindel. Täpsemalt sain ma magama alles vist nelja paiku, ent töö oli tulemusrikas - palju pikki õmblusi sai tehtud.\nNüüd mõtlen siin, kas ja millega liituda - üliõpilasorganisatsioonidest. Või üldse, organisatsioonidest. Näiteks NKK'l on 18. sept. avatud uste päev - sinna peaks vaatama minema. Ehk võiks ka Põhjala mingisugusele koosolekule-päevale sattuda. Ei tea, ei tea, ei tea.\nMõtlesin, et hakkan kirjutama midagi meeldib-ei-meeldi kokkuvõtte stiilis siia iga raamatu kohta, mida lugenud olen. Et harjutada eneseväljendust ja arvamuse kujundamist ja põhjendamist ja muud sellist. Nii igaks juhuks.\nJa nüüd välja, bussipiletit ostma ja vanaema ristsõna ja siis on vaja veel asju pakkida (jälle!) ja käsitööd teha ja tegelikult peaks norra keelest tõlkida ka üritama. Teisipäevaks on vaja. Ja järgmise nädalavahetuse saatus on ka ebakindel. Võibolla peab minema maale kartuleid võtma - sõltub ilmast.\nKirjutas Tho umbes kell 13:07 2 vastust\nTahtsin midagi öelda, aga unustasin ära.\nVõibolla võiks mainida, et kolm ööd järjest olen und näinud.\nKirjutas Tho umbes kell 15:21 0 vastust\nMa avastasin eile kaks asja. Vähemalt.\nEsiteks - ÕIS polegi kokkuvõttes päris nii hull kui alguses tundus.\nTeiseks - Ma ei saa poolpimedas korteris üksi ja hiirvaikselt olles lugeda Lovecrafti. No ei saa, sest iga naabri krõps peale seda kõlab nagu midagi kujuteldamatult kohutavat. (muig)\nÖösel nägin und. Pikka ja huvitavat, ärkasin alles äratukella peale ja kirjutasin pool tundi unenägu üles. Ehk riputan siia ka, kui õhtul ta arvutisse toksitud saan, hetkel on see paber kodus.\nTäna sain ka mõned asjad teada.\nEsiteks - Ülikooli kohvik on kallim kui tundub.\nTeiseks - Varsti tuleb üür ära maksta. See eeldab koristamist ja seinte pesemist. Mingisugune tundmatu plekk on soolaleiva ajal seina peale saanud, ma kahtlustan selle tekkimises lambijuhet.\nKolmandaks - ma pean juba nüüd mingeid vabaaineid võtma, et mitte õppekavast maha jääda punktide arvestuses.\nNeljandaks - uni on.\nÜhesõnaga peaks raamatukogust koju minema, (oi, nüüd tuli kuri onu ütlema, et ma jalga laseks siit.)\nAhah. Noh jah. Et siis, kuhu ma jäingi. Koju minema. Jah, enne tuleb raamat osta. Ja veel mõned asjad ära teha - linnas.\nSide lõpp. Päikest!\nKirjutas Tho umbes kell 15:43 0 vastust\nIstun ülikooli kohvikus ja teen aega parajaks. Esimene aktus - üldine, terve ülikooli oma ja sellele vaatamata päris väheste osalejatega on juba läbi. Lukas rääkis muhedalt, Kruusa seevastu täiesti igavalt ja Peeter-Johannesel oli kehv diktsioon (või rääkis ta mikrist mööda, ma ei saanudki aru).\nEsimesel päeval, kui olin siia tulnud, sai asjad lahti pakitud ja siis meloni tänavasse suundutud. Seal oli lahkumispidu - mõlemad elanikud kolisid umbes järgmisel päeval välja ja uusi sissetulijaid polnud silmapiiril, maja ootab kevadel lammutamist. Kurb, seda enam, et oli aru saada, kui tohutult palju häid emotsioone seal tekkinud oli, ja kui tohutult hästi sellega seotud inimesed omavahel läbi olid saanud (saavad siiani). Mingi hetk liitud mulle enam-vähem pooltuttava seltskonnaga Ott, kes sinna sisse kuulus, koju jõudsime nii viie-poole kuue paiku hommikul. Reede jäi vahele, uni oli.\nLaupäev algas see-eet varakult, sest oli esimene kuupäev ja me põgenesime näitu vaatama pidanud hullu omaniku eest linna. Kui ma nii kolme paiku tagasi koju tulin, oli perenaine veel aias, oli aru saada, et ta oli mind oodanud. Kirjutasin talle paberi peale näidu välja ja siis ta läks ära - sisse vaatama ei tulnudki, kuigi ma olin ilusti ära koristanud kõik.\nMõne aja pärast oli kõik velgi rohkem korda pandud, voodi ümber tõstetud ja lodud tingimused külaliste tulekuks. Kõige esimesena jõudis õnneks koju Ott (nagu pidigi), siis mängisime natuke Pyyga ja varsti olidki esimesed külalised kohal - Inwe, Kirves, Riion. Varsti tulid ka Liis ja Elo, kes olid Rauli ka kaasa võtnud, kuid kes keeldus enne sisse tulemast, kui ma ise talle õue järgi läksin, sest ma polnud teda ametlikult kutsunud. Heakene küll, igaühele oma normid. Kõige viimastena jõudsid Liisa ja Kris. Siis oli pidu.\n(Ja nüüd on mul kibekiire teisele aktusele. Headaega, päikest ja kõike muud. Veidi igatsen Tallinnasse.)\nKirjutas Tho umbes kell 11:41 0 vastust\nKirjutas Tho umbes kell 15:34 4 vastust\nKirjutas Tho umbes kell 17:00 1 vastust\nNukker muie, hakitud\nMis juhtub, kui parajasti postitust kirjutades selline klomp kurku tõuseb, et hakka või nutma? Sai järgi proovitud. Tulemus: lohutav lause, mis sobis kui rusikas silmaauku, paremini kui oleks eluski võinud arvata.\nKlombi põhjustas elav meeldetuletus, et kohe-kohe hakkan tartlaseks. Mitte just järgmiesl minutil, tunnil või päeval, aga alla nädala on seda aega siia jäänud küll. Hea küll, ma ei vingu.\nLähen hoopiski õmblema - siis on ehk õhtul juba midagi selgagi panna, kui vaid mõne luku leian. Ja kõlada tuleks - vähemalt üks vöö tuleb valmis saada, pealegi ei ole tal meeletult keerulist mustrit isegi ega midagi. Niigi on sellega kaua viivitatud.\nEnesekriitikat võib veel veidi oodata. Nii homseni. Või ülehomseni.\nVeel - tundub, et mul ei ole mitte millestki rääkida-kirjutada siin. Varsti hakkab olema, ma loodan. Ja võimaluse peale loodan ka, et oleks, kuidas kirjutada, kirjutised võrku saada. Võrk on ju veel kahtlane nähtus mul Tartus.\nKui mitut suures osas võõrast keelt korraga lugeda üritada, paralleelselt, suureneb tõenäosus neist midagi aru saada. Tõestatud. Isegi väga magamata peaga.\nTahtsin midagi postitada, aga siis tuli mõte, et enne peaks muljed ja mälestused kirja panema. Kirjutan siis hiljem edasi.\nNüüd on hiljem. Lausa mitu päeva hiljem. Täpsemalt alustasin ma seda postitust üleeile, kuid kuna mälestuste üleskirjutamine võttis enamuse päevast ja ülejäänu kulus kolimiseks asjade pakkimise peale, jõudsin alles täna kirjutamiseni. Eile käisin perega Tartus, riideid ja riidekppi ära viimas, külmakppi kohale toomas ja raha maksmas. Vähemalt need olid põhilised, plaanitud asjad.\nPlaaniväliselt sadas mulle ja isale aga kaela üle tunni aja kestnud loeng teemal kuidas hoida korda, mida ma juba olen jõudnud valesti teha, mis asjad ma olen jõunud ära määrida, ära lõhkuda või muud sellist. Hetkel pean veel vastu, küsimus on aga selles, kui kaua veel.\nNädalavahetusel oli teine Beleriandi Lugude mäng. Selle muljeid ma siin nii agaralt kirjutasingi, et aega ei jäänud üldse üle. Mäng ise oli fanastiline, tähistaevas nii tipi-täpiline kui veel soovida andis ja langetas minu nähes suisa kaks tähte. Super! Veel väärib lisaks teiste muljetele erilist äramärkimist veidi ebamugav kõrge ja mättaline rohi, mis õhuniiskusest, udust ja sadanud vihmast tilkus ja kõik riiete alumised osad märjaks tegi. Plusspoole pealt ütleks aga, et ei tea, kas see oli juhuste kokkulangevus või mitte, aga ämblikud asusid päriselt põhjakaares, imelik udu lõunas, nagu Silmaillioni kaartidelgi kirjeldatud. Vale oli ainult inimeste tuleku suund - oleksime pidanud liikuma idast läände, kuid liikusime läänest itta. Siiski oli tegemist esimese korraga, kui midagi sellist märkasin - ei ole mitte jutu sisu kujundatud maastikule vastavaks, vaid maastik langeb sisuga kokku. Ma ei ütle, et se varem nii pole olnud - ma pole seda lihtsalt märganud, ja ega ole ausaltöeldes olnud ka vajadust ilmakaari kontrollida.\nNiipalju siis praeguseks - enne, kui lõunasse ära kaon (nii hilja kui võimalik, ehk tõenäoliselt 31. kuupäeval), tuleb veel mitu ja mitugi asja ära teha - õmmelda, põhiliselt, sest siin on mul võimalik kasutada elektrimasinat.\n(trükivigades süüdistan Pyyd)\nAmmu pole ühtegi postitust eetrisse saanud.\nVahepeal on olnud tegemist ja üritusi ja veel tegemist ja veel üritusi ja palju ringi liikumist ja targemaks saamist ja väga vähe võimalust internetti pääsemiseks.\nKui nüüd täpsemalt öelda, oli vahepeal... nädal Tartus, mis lõppes hansapäevadega, pool päeva Tallinnas ja siis Kraukaga tuurile. Siis - Krauka liikmed on muuseas ülimuhedad - marsruut ühesõnaga Haapsalu-Viljandi-Tartu-Kassinurme ja nädala lõpus Mütofest. Sealt pühapäeval Keldrimäele (et oleks aru saada, kuhu koju), ja teisipäeval siit jälle Tartusse, neljapäeval Viljandisse folgile. Pühapäeval sealt Tartusse koju, siis päev liiga vara Kassinurme ja öö ihuüksi maatarga majas. Seepeale tulin järgmisel päeval rongiga koju kartuses külmetada ja palavikku jääda (kui lõpuks rongi peale jõudsin) ja nüüd ma siis olen siin.\nMuljetada ilmselgelt kõigi nende ürituste kohta ei jõua ja ega see jutt vist ühte postitusse ära mahukski. Kui otsast alustada, võtaks kirjeldamine päris palju aega, set küllalt palju detaile on meeles.\nSain just teada, et homme ei olegi plaanis maale vanaema 70. sünnipäeva tähistama sõita. See on iseenesest natuke nõme, et nii hilja mind ka sellest teavitati, aga noh jah. Siis saabki homme midagi mõistlikku ära teha, või vastupidi, terve päeva maha magada.\nMida veel aktuaalsemat rääkida...\nNäiteks ähvardab mind vist väljatõstmine. Igal juhul on peremees päris kuri, sest seina sees oleva augu kaudu tuleb peale vihma mulle vett tuppa, põrandale. Miks mul on seina sees auk? Sellepärast, et sealkaudu pääseb majja see neetud internet. (Juba päris mitmendat korda on jube tahtmine kirjutada internet kahe t'ga lõpust, ei tea, kas see on keelemeelega kuidagi seotud või mida...) Miks ma talle sellest varem rääkinud ei ole? Ma alguses arvasin, et sinine karbike koodnimega internet ajab ise seda vett välja, kondentsveena. See sai ära kuivatatud ja ma uskusin, et sellega ongi see probleem läbi. Kui vahepeal, enne Kassinurme minekut seal käisin ja koristasin, avastasin taas karbikese juurest vett. Mitte küll vabal kujul, vaid madratsi niiskeolemisena, aga siiski. Karbike sai taldriku peale pandud ja kapi peale tõstetud, heas usus, et hetkeks probleem lahendatud. Järgmisel või ülejärgmisel päeval aga pidi tulema peremees koos sidekarbi paigladusmeestega. Ja hommikul peale seda äratab mind kolm telefonikõnet. Esimest kahte ma ei jõudnudki vastu võtta (või oli neid üks?), kolmandal katsel aga sain teada, et nii ikka ei saavat, miks mul on põrandal loik ja pool madratsit märg, ja miks mul internetikarp vett täis taldriku peal on, ja miks ma olen selle veega lahti leotanud pool põrandaliistu ja üldse täiesti vastutustundetult mulle usaldatud varaga ümber käinud. Ei aitäh! Nüüd jäi nii, et järgmine kord, kui Tartusse minekut on, annan talle enne teada, tuleme mõlemad sinna ja vaatame asjad koos üle. (ja vanemad ka, nad aitavad mul sinna mööblit juurde tuua. Pregu on puudu/kohale viimata/ veel riidekapp ja peegel, täitsa puudu on külmkapp.) Olgu koht nii hea ja kena kui tahes, kui selline suhtumine tema poolt jätkub, olen nõus ise koha üles ütlema. Nii poolest oktoobrist või nii... Sest siis on kõik juba loodetavasti elukoha leidnud ja keegi ei lähe sinna. Olen jah nõme, ja meelega. Eelmine kord oli hädakisa lahti selle pärast, et WC-aken oli lahti ja tuul kõigutas seda, ja tuulduv põrandakalts trepipiirde peal andis ka põhjust minu kallal vinguda.\nNojah, veel ma minemas ei ole, siiski. Loodatavasti.\nMida veel... Ongi vist enam-vähem kõik. Naudin veel viimaseid internetiseeritud aegu, sest peale teist Beleriandi mängu kaon mingi hetk lõplikult Tartusse. Veel pole teada, kunas ja kuidas sinna võrguühenduse saan, aga selle olemasolu on üsnagi vältimatu.\nPotteri lugesin läbi. Veidi vinguks selle tema "erilisuse" kallal, ainuke maailmas (või vähemalt üks miljonist) ja nii edasi. Muidu.... Tjah. Tegevus arenes kohati uskumatult kiiresti ja nagu päriselus, nii tulid ka seal juhtumised alati korraga. Rohkem ei räägi, lugege ise, kui tahate. Mina lähen loen hoopis muinasjutte.\nKirjutas Tho umbes kell 20:49 0 vastust\nÜks väga aeglane postitus\nTänane päev on möödunud väsinud olemise tähe all. See pole ka suur ime, sest lõplikult magama jäin vist küll oma poole kuue paiku ja õhtu oli pingutav. Päeval kella kahest aktiivne käsitöötegevus, sinna hulka teiste innustamine-taganttorkimine, kui suu kippus kiiremini käima kui sõrmed. Sinna hulka ka korduv vihastumine kõlapaela peale, mis jällegi streigib. Juba järgmine. Kuid kui põhilised telki kinni hoidvad õmblused hakkasid lõpusirgele jõudma ja teha oli veel kolmeerand pikka ja mitte ühtegi lühikest, jõudis kätte aeg lühikeste õmbluste tükk katki lõigata. See sai (nii poole kahe-kolme paiku öösel) siis välja murule laotatud ja lõikamiseks valmis pandud, kui selgus, et on veidi liiga pime et kääritööd näha. Pole hullu, saab ju lambi aknast välja suunata et valgusvihk ilusti vajalikule alale langeks. Selle korraldamise käigus tabas mind aga Löök. Oma olemuselt oli see elektri-, toimelt mõnevõrra tagasilöök. Kohkusin päris kõvasti - särakas käis, sõrm surises, kõik läks pimedaks ja mina pillasin pikendusjuhtme, kiljatasin-karjastasin vist ka. Seda kõike ühelsamal hetkel. Välja minnes olin sunnitud päris varsti maha istuma, enesetunne läks üleüldiselt halvaks. Sellegipoolest oli tegemist õnneliku õnnetusega, sest kui peakaitse (nagu ma hiljem isa käest teada sain) poleks kiiresti läbi läinud, oleksin võinud saada rohkemat kui natuke sirakat. Hirmus mõeldagi.\nMis ma vahepeal veel olen saanud, peale elektrilöögi - võtmed, 82 punkti, võrgupüüdmise masina ja tõenäoliselt päris palju nii õnnesoove, kiitust kui pahandamist.\nHomme maale - vanaisal on sünnipäev, ja ehk saab kuigipalju raudrohtu ka korjata. Õitseb teine juba pikemat aega teeservades, usutavasti ka põlluveerel. Talvel külmetusega hea võtta. Õele tuleb lindipärg ka teha - kuidas ta ilma mingi peakatteta ikka laulupeole läheb. Seda jõuab ka homme kunagi vahepeal.\nNüüd veel arvuti üle vaadata ja siis magama. Teine arvuti, see tähendab. Et õiged pildid õigetes kohtades oleksid ja nii edasi.\nKirjutas Tho umbes kell 21:13 0 vastust\nMinu oma oli küll hea. Enne seda oli veel kooli lõpetamine kah. Ja nende kahe vahel oli fondüüpidu, et seda mitte grillpeoks nimetada.\nLõpetamise põhimärksõnad: nõme fotograaf, huvitavad kõned, palju ootamist, veidi segadust, ilusad laulud, väga palju aplausi, ülikondades klassivennad (mida näeb harva), ilus ilm, kehv maniküür, super soeng, kaotatud kontsaplekk (ja sellest tulenevalt valed kingad) ja mis kõige tähtsam - endaga rahulolu.\nGrillpeost võin veidi pikemalt kirjutada kui märksõnade kaupa. Alguses oli rake, sest palju asju tahtsid korraga tegemist, ühed sõitsid teistele sisse. Siis läks kergemaks, sest osad asjad said tehtud ja ma suutsin ka maha rahuneda. Inimesed hakkasid ka vaikselt laekuma - märksa hiljem kui arvata oli. Suhtlemine, fondüü nii õlis kui s(krtküll, numbrid ära õppida!)hokolaadis. Kui hämarduma hakkas, tuli siil meid külastama. Ta on vist mingi kohalik, eelmisel aastal oli teda ka mitmeid kordi nähtud. Koort, mis me talle tassi peale valasime, ta siiski ei tahtnud. Ju vist kartis. ja siis olgii juba päris hämar, taevas hakkas teisest otsast üha valgemaks minema ja kohalolijad läksid lõpuks magama. Need, keda kohal ei olnud, magasid usutavasti juba. Öösel kostus telkide ümbert klähvimist. Seda uurima läinud, aastasin neli pisikest musta nähvitsat ja ühe suurema kutsa. Kui nemad mind nägid, siis arvasid, et on selle koha õigluslikud peremehed ja võivad mu peale lärmata küll. Mõne kõssi peale nad siiski taandusid veidi. Kahjuks oli õues külm ja ma olin poolpime, nii et kaugemale neid ajama ei hakanud. Hommikul inimeseks hakates kuulsin neilt, kes varem tõusid, et prügikott oli mööda aeda laiali veetud. Ju neil oli siis lõbus. Varsti tulidki vanemad, asjad said kokku pakitud, hommik söödud ja minek. Seejuures lahknes seltskond - Liis ja Elo kuhuiganes nad edasi läksid, mina ja Ott jaanipäevale. Algselt Muhku.\nTee peal muutsime sihtkohta - kell oli juba palju saanud. Bussiga Antslasse, enne veel siit läbi et aega parajaks teha. Antslas poest leitud tuttava küüdiga pidime kohale saama, kuid see ei õnnestunud sugugi. Jõudsime hoopiski ühte teise tuttavasse tallu, kõik viiekesi. Imekena koht! Vaikne, keset metsa, paeaaegu privaatse järvekese ja täiesti oma suitsusaunaga. Milline luksus! Vesi ja elekter on märksa vähem olulised. Vahepeal oli küll plaanis edasi minna, et jõuda kõrvaltallu, mis oli algne siht - aga siis oli juba saunas käidud ja lõke üleval ja õhtu ja uni ja mugav. Hommikul oli äratuseks peremehe hõigatus, et tulgu me pudrule. Peale seda sai kõrvalkoht ka ära nähtud ja siis oligi aeg niikaugel, et kiire hakkas. Tallinna poole, see tähendab. Marsruut Kaika-Antsla-Võru-Tallinn-kodu. Nüüd olengi siin ja kirjutan.\nJube palju jäi ütlemata, näiteks kogu selle asja ja ürituse vahvasust ei jõuaks ilma peal ära rääkida. Ma loodan, et kõigil teistel oli ka tore.\nKirjutas Tho umbes kell 22:02 0 vastust\nSest on vaja ennast välja elada. Ärge pange tähele, ma tegelikult veel saan hakkama. Lihtsalt kohati ajab pinge emotsionaalseks, kohati nutma, kohati vihaseks iseenda ja teiste peale. Nii palju on teha ja ma ei kujuta ette, kust kõik see aeg võetakse. Uni on niigi juba tappev, aga ees ootab vähemalt üks öö kõlamist. Siis hommikul Linnukülla, töö kaasa, vist, võibolla ka mitte, kui sinna kedagi tulemas pole, mispuhul ma jään lihtsalt koju ja teen siin tööd edasi, Kui vahepeal magama ei jää. Tegelikult kunagi hommikupoole paar tundi vist ikka peab, muidu ei suuda õe aktust ära kannatada.\nMuide - ärge tundke ennast kõlade tellimise pärast süüdi - mul on täitsa tarvis tööd teha ja raha saada. Lihtsalt pinge või midagi. Hammustab. Ja kui ma kellegi mõne järgneva aja jooksul halvasti ütlen, siis vabandan juba nüüd ja kohe ette.\nKuri, kurb, väsinud kuid siiski otsusekindel\nKirjutas Tho umbes kell 22:55 0 vastust\nKirjutas Tho umbes kell 00:20 0 vastust\nMa sain teada, et bürokraatiaei olegi nii kole lohe kui ma arvasin, esiteks.\nTeiseks sain ma teada, et kui mulle säetakse vastu vaatama kandilised ja koledad faktid, millega ma pean hakkama saama, siis ma kipun naerma hakkama. Sest seda on liiga palju et suuta sellega tegeleda ilma enda üle naermata. Kesse käskis ette võtta nii suure tüki, et see ei aja mitte ainult suud lõhki vaid pea pooleks. Ja seda minu puuduliku organiseerimisoskuse juures.\nEks näe, millal sellest asja saab.\nKirjutas Tho umbes kell 12:02 0 vastust\nEhk siis tujukõikumiste graafik on üle pika aja nii madalal. Täielik masenduse ja kasutuse meeleolu. Või kui mitte just kasutuse, siis pidurdamise, koormaksolemise ja mitte-piisavalt-hea olemise meeleolu küll. Miks ma üldse üritan, nagunii unustan midagi tähtsat ära, olen liiga laisk et migadi tähtajaks valmis jõuda või keeran muul viisil miskit nässu. Ja sel juhul see miski parem ärgu olgu palju riiet, sest muidu ma ei tea...\nEile tuli esimene eksamitulemus, ajalugu. Ma olen endas sügavalt pettunud.\nTööde hunnik kipub ka kerkima, ja aktiivsus on kuhugi kadunud - või kasutan ma seda valedes kohtades.\nEdaspidi, kui mind arvuti taga (või MSNis) juhtute nägema, siis on kõigil õigus mind arvuti tagant ära kamandada ja tööle suunata.\nKirjutas Tho umbes kell 21:05 0 vastust\nKirjutas Tho umbes kell 13:47 0 vastust\nMulle ei meeldi rääkida võõraste inimestega. Üldse ei meeldi, niisiis lükkan ma seda edasi niipalju kui võimalik ja suhtlen nendega alustuseks meili teel. Aga tulemuseks on see, et neil on märksa lihtsam ära öelda ja üldsegi... Niu-viu. Ja siis ärkan ma hommikul lõplikult selle peale, et telefon helises. Telefonil oli maakler - võõras inimene äratuseks. Aitäh.\nTäna ootab mind jälle Tartu. Seekord on pakkumisi veidi rohkem kui kaks - vaadatavaid kohti soovitavalt viis. Loodame, et ükski neist ära ei kuku, muidu on jälle virinat kui palju - et mis me sõidame, kaks ja pool tundi kummaski suunas sõita ja kohapeal kümme minutit.\nNiisiis. Nüüd. Kohe. Helistama. Ohappi...\nKirjutas Tho umbes kell 10:28 0 vastust\nTänane mõttetu päev\nEi olnudki päris mõttetu, sest tegelikult sain ma teada, mida tegin eile kõlavööga valesti, et muster kohe välja ei tulnud. Ja hetkeseisuga on olemas neli teoreetilist kohta kuhu võibolla saab Tartus elama asuda. Muidugi tuleks nüüd kätte võtta ja nende kontaktisikutega rääkida ning üheks päevaks kokkusaamised kokku leppida, võimaluse korral kõigiga. Aga... ma ei julge ju! Võõraste inimestega rääkimine on ikka alati probleeme valmistanud. Mis siis et telefonis ja puha, aga ikkagi... Nojah.\nTegelikult ma midagi mõttekat teinud ei ole, kuigi terve päev on kuidagi peaaegu otsa saanud. Üks mõte ajab teist taga, seisma ükski ei jää, tegemist on aga midagi tehtud ei saa. Selline nüri tunne tekib, kuigi ma olen tegelikult väga heas meeleolus.\nÜks huvitav mõte: mu käest küsiti täna, kumb mulle rohkem meeldib, õmblemine või kõlatöö. Küsimus polnud raske, nagu arvata võib, aga pani mu hoopis sellele mõtlema, et igaühel peaks olema mõni hobi, millega seoses tahetakse täiustuda, milles oleks tarvis kõige parem olla ja nii edasi. Kui paljudel see on? See miski, mis aitab lõdvestuda, kui mõtted sõlmes, see miski, ilma milleta ei saa. Minul on ja ma olen ka selle üle õnnelik.\nKirjutas Tho umbes kell 21:18 2 vastust\nMillest kõigest on vahepeal rääkimata jäänud: tantsimine! oli! super!, eile laamendati linnas (& kuidas ma koju sain) ja kindaslti veelgi asju.\nAga täna käisin Riias. Kolme unetunni pealt bussile, kerged tukastused täpselt Läti piirini. edasi und ei olnud. Muljed: Riia bussijaam on kohutav koht! Nagu mu õde nina kirtsutades ütles - vana jaamahoone ja Keskturu korrutis. Õnneks ei pidanud me seal kaua ootama vaid saime peagi isaga kokku. Järgnes päev põhiliselt püstijalu - poest poodi, vahepeal autosse, vahepeal proovima, vahepeal istumispunkt ja kohvi. Tulemus: minu lõpukleit (mida ma lähemalt kirjeldama ei hakka), õele lõpetamiseks seelik. Ja siis padavai Tallinna poole tagasi, seekord auto, mitte bussiga. Neile, kes veel ei tea: ma loobusin plaanist lõpetada rahvariietes, sest tundsin, et minus puudub pealehakkamine et need õigeks ajaks valmis jõuda. Ja kõige selle sh(ta ei lase mul sellele katust teha!)oppamise vahele kõned Tallinnasse - mis toimub, kuidas asjad on ja nii edasi. Muretsesin ju. Päriselt ka.\nHäbematult lühikesed muljed said, aga ma vabandan end vähese magamise ja liiga suure emotsioonihulgaga.\nKirjutas Tho umbes kell 22:30 1 vastust\nSee on siis möödas nüüd. Kahjuks enamalt jaolt minu osavõtuta, aga ma ei usu, et see oleks asja palju muutnud. Mis siis Kassinurmel (ja edasi) toimus, ehk kuidas ma esimest korda elus larbilt jalga lasin.\nKui olime kohale jõudnud, algas kogu see tohuvabohu ja külm. esiteks, asjad kile alla ära, ja "Oodake siin". Ootasime. Vihma sadas, mina sain miski ime (või Tini käe) läbi oma sõbaserva sedasi pähe, et ma olevat välja näinud nagu Maarja. Vähemalt ei tilkunud kogu see taevane vesi mulle sedasi lagipähe. Siis tuli lõpuks käsk minna oksi lõkkesse vedama, ja kindad olid otsas. Seevastu andis käte kuivatamine ja soojendamine hea võimaluse natuke jälle lõkke ääres seista ja soojeneda ja kuivada. (missugune mõtte-ja sõnakordus...) Tegelikult mulle ei meeldi Kassinurmel tööst viilida, see ei ole õige. Aga süües kasvab isu või midagi seesarnast ja nii me vedasime järjest suuremaid asju. Lõpuks tirisime välja kõigepealt ühe murdunud või sartud puutüve, mille transpordi juures paar venelast appi tulid (üks oli vist German). Teist nad aitasid juba välja ka tirida ja märksa suurema hulgaga, sest see oli suur ja pikk ja külmunud ja vettinud ja kõike muud sellist. Igal juhul tuli mingi hetk söögipaus ja mulle meenus, et olin nõud maha unustanud. Polnud sellestki häda, õnneks oli kohapeal plastnõusid ka.\nPärast sööki läksime siis tüdrukutega Loovälja külla ennast lahti pakkima ja kohati ümber riietama. Selleks ajaks ei onlud enam nii külm ja märg, eriti kui oli saanud veidi aega telgis olla, aga vaimne seisund aina halvenes. Siia juurde siis seletuseks, et oli selline tunne, nagu Kassinurmel oleks midagi paigast ära. Või ei tegemist oleks vale Kassinurmega - varem on see alati olnud nii kodune, et mine või südaöösel peale tondijuttude kuulamist üksi metsa, sest midagi ei saa juhtuda. Kassinurme on tavaliselt kodu. Nüüd ei olnud. Juba saabudes oli tunne, et miskit on korrast ära, ei ole enam seda vaimu. Nii küpses otsus sealt ära minna. Veel enne käisin hiieplatsil ja nägin kurvastusega, et vana puu oli ära murdunud. Juba eelmine kord kui seal olin, oli see kaotanud ühe oksa, aga nüüd oli tervenisti maas. Selle asemel oli platsi keskele istutatud uus, noor puu. Kena neist, kes seda tegid. Edasi läksin mööda mingit rada ja jõudsin kohtadesse, kuhu ma polnud varem sattunud. Seegi oli imelik. Telgi juurde tagasi jõudes olin kindel, et lähen ära. Kui Kassinurmel tekib tahtmine ära joosta, sest kõik on korrast ära, on midagi tõesti valesti. Tavaliselt tekib just tahtmine sinnasamma jõuda.\nMõned kõned hiljem oli selge, kuidas see toimuma saab. Algne plaan: kiiresti asjad pakkida ja jalad selga, Jõgevalt rongiga Tartusse. Ja kõne Liisale, kes oli juba enne nõustunud mulle laenama, sest Jüriöö puhul ei pidanud sõidukuludega arvestama ja pankrot olen ma kuu lõpus niiehknii. Aga ei läinud kõik asjad nii nagu plaanis. Jõgevale jõudes nägin parajasti, kuidas rong pani uksed kinni ja liikuma hakkas. Aega et kaubamaja juurde minna ja raha võtta ei onlud, ja sellest poleks suurt aidanud ka, sest raha ei olnud. Minu asjae seis Jõgeval: raha null, telefoni akut peaaegu et null, orienteerumisvõimet samamoodi null ja tagasiminekusoovi mitte mingi hinna eest. Paar sõnumit hiljem vantsisin risti läbi Jõgeva, et saada ühe maantee peale, kust hääletada. Üksi. Ma ei fänna seda liikumisviisi just eriti, üksi veel kõige vähem, kostüümiga... Õnneks sain päris ruttu kahe auto peale. Vabandused ootajale.\nEi kahetsenud kordagi, et ära tulin, veel vähem kahetsen nüüd, kui olen lugenud teiste muljeid sellest sündmusest. Pealegi oli hommikul nii ilus ilm ja puha.\nKui olin koju jõudnud, oodatult nii kahe paiku, olin veel veidi aega üleval ja lskin neljast magama. Öösel samal ajal ärkasin üles ja märkasin, et olin näinud und. Erinevalt muljest, mis sellest tõdemusest võib eelnevate postituste tõttu jääda, olin ma selle üle õnnelik. Sest nüüd ma usun jälle, et elan päris maailmas - unes ma und ei näe, kui juhtungi magama. See kõik toimubki! Uuesti ärkasin alles kella peale. Homme on päris tõeliselt viimane koolikell ja puha... Kolmapäeval tantsima, reedel Riiga... Jah, suvi hakkab vist varsti kohale jõudma. See ringiliikumise aeg, kus piisab ka ainult keebist, et põõsa all tukkuda, kui muud pole.\n*ootab juba suve ja Seiklusi*\nPäikest ja vabandust et seekord ootamatult käitusin.\nKirjutas Tho umbes kell 12:47 0 vastust


Harju omavalitsusjuhid ootavad uuest riigieelarvest suuremat rahastust teedele - Maaleht\nHarju omavalitsusjuhid ootavad uuest riigieelarvest suuremat rahastust teedele\nRahandusministeeriumi, Eesti Maaomavalitsuste Liidu ning riigikogu esindajad tutvustasid Harju omavalitsusjuhtidele 2016. aasta riigieelarve projekti.\nLIBE TEE Foto: Arno Mikkor\nAndrus Jõgi rahandusministeeriumi KOV finantsjuhtimise osakonnast saabus kolmapäeval, 21. oktoobril Harju omavalitsusjuhtide ette positiivse sõnumiga – tuleval aastal on riigieelarves lisaks 5,4 miljonit eurot haridustoetust peamiselt õpetajate palgafondi, kohalikele teedele 5 miljonit rohkem, toimetulekutoetusteks lisaks 9 miljonit ning regionaalarengu programmi, mis hõlmab näiteks kergliiklusteede rajamist, lisaks 0,3 miljonit. „Loodetavasti võtab see koormat omavalitsustelt vähemaks,” märkis ta.\nOmavalitsusjuhid sõnumit nii positiivselt vastu ei võtnud, sest tunduvalt on kasvanud ka kulud.\nTeede rahastamisel on võrreldes käesoleva aastaga muudatus. Möödunud aastal loodi transiitteede meede, kuhu kohaliku omavalitsused said esitada taotlusi. Selliseid projektipõhiseid rahastusi järgmisel aastal enam ei tule, raha pannakse kokku ja jagatakse olemasoleva valemi alusel ehk vastavalt teede pikkusele, erinevalt arvestatakse alevike ja hajaasustuse teid. Kuna projektipõhist toetust enam pole ning kõik on valemipõhine, on teede rahastus suurenenud veidi üle miljoni euro.\nRaasiku vallavanem Raivo Uukkivi tõi näite, et võrreldes 2008. aastaga on teedele eraldatud summa vähenenud 4 korda ning pole siiani taastatud: „Iga aastaga suureneb rahavajadus kordades, teede koormus kasvab ning remontida neid omavalitsuse raha eest lihtsalt ei jõua.”\nAndrus Jõgi tutvustas graafikut – 2000. aastal küsiti, kui palju on omavalitsuste hinnangul nende tulubaasist puudu: „Leiti, et 150 protsenti. Vahepeal see vahe saavutati, majanduslanguse ajal oli tagasilöök, kuid nüüdseks on see tase taas saavutatud. Kindlasti on suurenenud ootused. Loomulik, et ei olda rahul sellega, mis on ning loodetakse alati paremat.”\nRaivo Uukkivi märkis, et suurenenud on omavalitsustele seadusega pandud hädavajadused, mitte ootused.\nOmavalitsusjuhid märkisid, et tuleks üle vaadata koolivõrgu korrastamise summa, mis on mõeldud koolipindade vähendamiseks, riigigümnaasiumide loomiseks. Tallinna ümbruses aga ehitatakse lasteaedu-koole aina juurde.\nToodi välja ka seda, et kui Praxis analüüsis maakonniti Euroopa Liidu rahade kasutamist, siis Harjumaale tuli küll mahult suurim summa, kuid ühe elaniku kohta jagatuna oli Harju viimaste hulgas ning esikohal Hiiumaa. Omavalitsusjuhtide sõnul aga Hiiu ja Harju väga erinevad nii rahvastikutiheduselt, transpordi- ja liikumissageduse poolest ning Harjumaad tuleks vaadelda eraldi teistest omavalitsustest. Andrus Jõgi põhjendas, et riik ei soovi maakondade ebavõrdsust võimendada.\nTa lisas, et Eestis on võrreldes teiste riikidega omavalitsustel pigem vähem ülesandeid: „Toetus on meil üldiselt sihtotstarbeline, mujal üldtoetus, et saaja saaks ise otsustada, kui palju ja mis valdkonnas seda kasutada. Näiteks Norras tuleb raha riigilt koolidirektorile ning ei sekkuta, millele ta raha kulutab, koolilt oodatakse vaid tulemusi. See variant võib olla kokkuvõttes aga kõigile keerulisem.”\nRiigikogu rahanduskomisjoni esimees Remo Holsmer sai vastata küsimustele, mis saab riigieelarvest ning kas on analüüsitud, mis juhtub siis, kui Euroopa Liidu toetused otsa saavad: „Pole veel täpselt teada, mis saab, kuid see ei tähenda, et toetus 2020. aastal hoobilt kaob. Euroopa Liidu uue eelarve koostamisel saab teha valikuid, kuhu investeeringuid suunata. Kindlasti tuleks omavalitsustel sellega ka arvestada, planeerida oma tegevusi pikemalt ette.”\nTa lausus, et riigieelarve koostamisel on peetud kõige rohkem debatte põllumajandustoetuste ning hariduse rahastamise üle.


Tasulise sisu tingimused - Fonte.News\nMeeskond annab oma väärtuslikku energiat Fonte.News artiklite ja uudiste loomisel. Energia vastastikku jagamine toob alati parema tulemuse kõigi jaoks. Energia vahetuseks oleme hetkel valinud kehtiva makseinstrumendi EUR.\nKehtib alates 01.04.2022\nMeie loodud artiklid ja uudised on lugemiseks vaid Sulle – Palun ära jaga oma parooli edasi ja ära kopeeri, sest sellisel juhul võib see kaasa tuua ebameeldivad sündmused. Pikemalt saad lugeda altpoolt tingimuste alt!\nMeie Fonte.News, sina kui tellija\nVäljaannetes avaldatud materjalid (artiklid, fotod, blogi- ja foorumite sissekanded, videod, kommentaarid, kujundused jms) on autoriõiguse seaduse tähenduses autorikaitse objekt, mille kopeerimine ja levitamine ilma meie, Fonte.News, kirjaliku nõusolekuta on üldjuhul keelatud.\nFonte.Newsi kirjaliku nõusolekuta ei ole lubatud materjale tervikuna ega õigusaktidega lubatud mahtu ületavas osas kopeerida, avaldada ega muul viisil kolmandatele isikutele kättesaadavaks teha ühelgi füüsilisel ega elektroonsel andmekandjal, sealhulgas sotsiaalmeedias. Sealhulgas on keelatud automaatne või mitteautomaatne materjali allalaadimine või muul viisil salvestamine või töötlemine, samuti materjali edasisaatmine mis tahes kolmandale isikule, sealhulgas edastamine allalaadimiseks.\nFonte.News materjalide refereerimine\nMeie, Fonte.News, artiklite tasulist sisu ei ole lubatud refereerida. Kui väljaannetes avaldatud materjali on refereeritud, on Fonte.Newsil õigus küsida selle eest tasu järgnevalt: 500 € ühekordse kooskõlastamata materjali kasutamise eest; 1000 € korduva (kaks või rohkema) kooskõlastamata materjalide igakordse kasutamise eest.\nFonte.News uudiste tellimine\nPraegu on võimalik Fonte.News artikleid ja uudiseid tellida pangakaardi, Google Pay või Apple Payga. Tulevikus on lisandumas ka mobiilimaksed. Valida saad kas ühekordse makse (üks artikkel 2 €) või kuumakse (10 € kuu). Püsimakse puhul pikeneb tellimus automaatselt.


Soome IT-boss jättis uue Volvo metsatee äärde ja kadus - hiljem jäi ühe kalamehe õngenööri külge tükike peanahka: mis pereisaga juhtus? - eestinen\nSoome IT-boss jättis uue Volvo metsatee äärde ja kadus – hiljem jäi ühe kalamehe õngenööri külge tükike peanahka: mis pereisaga juhtus?\nOrienteerumisega tegelenud Jyväskylä mees läks 13 aastat tagasi kodust välja ega naasnud. Politseile räägiti salapärasest vastutulijast, kes inimestest eemale hoidis ning õõvastavast leiust järvel. Müsteeriumiks jäid armastuse puudumist tähistavad sõnumid.\nOli 2007. aasta juulikuu 1. päev. Sel päeval kuulsid lähedased 37-aastasest Marko Ovaska’st viimast korda, vahendab MTV.\nTehnoloogia valdkonnas juhina töötanud pereisa oli lahkunud kodust Jyväskyläs ja võtnud ühendust oma vennaga. Ta oli käinud veebis, aga kustutanud lehitsemise andmed. Pangakaarti oli viimati kasutatud samuti samal päeval juulikuu algul. Ovaska oli võtnud välja 140 eurot sularaha. Pärast seda enam konto seis ei muutunud.\nUmbes nädal peale kadumist sai politsei teate uuest Volvo V40-st, mis oli seisnud mitu päeva mahajäetuna kõrvalisel metsateel Põhja-Savos Sonkajärvi vallas Koirakoskis. Kaugus Jyväskyläst auto leidmise kohani Pohjoismäentiel oli ligi 250 kilomeetrit. Kohalike väitel seisis auto metsateel alates esmaspäevast, 2. juulist.\nOvaska autos oleks jätkunud veel bensiini sõidu jätkamiseks, mis tähendas, et et reis ei lõppenud seoses kütuse lõppemisega. Auto istmelt leiti Kuusamo koha pealt lahti võetud kaart, hügieenitarbed ja mehel viimati seljas nähtud t-särk ning dressipüksid. Matkatarbed oli ta jätnud koju.\nPolitsei andmetel oli mees võinud midagi tee pealt kaasa osta, aga selline oli seis tol hetkel. Politsei jaoks olid otsingud suure metsamassiivi ääres tõsine pähkel. Telefoni positsioneerimisest polnud abi. Ovaska kaks mobiili olid jäänud autosse.\nLähedased olid hämmingus, sest mehel polnud teadaolevalt Põhja-Savos mingeid kontakte. Viimaste jutuajamiste ajal lähedastega ei tulnud välja midagi kadumisele viitavat. Uudistes paluti infot ligi 180 cm pikkuse, saleda, kitsa näo ja helepruunide juustega mehe kohta.\nOvaska töötas programmeerimisfirma TietoEnator tootmis- ja logistikajuhina. Ta oli kogenud looduses liikuja, kes tegeles orienteerumisega. Ta oli osalenud mitmel korral Jukola öisel orienteerumise teatejooksul.\nUurimise käigus sai politseile ühtlasi teatavaks, et mehel oli parasjagu raske aeg – ta oli lahutamas abielu. Politsei arusaama kohaselt oli Ovaska ise sõitnud autoga metsatee äärde, mistõttu hakati teda sealt otsima. Mitmeid päevi kestnud otsingutele oli kaasatud kümneid inimesi nii politseist kui vabatahtlike hulgast.\nOvaskast ei leitud mitte ühtegi jälge, aga politsei sai mõningaid vihjeid kadumiskoha lähedalt. Keegi oli näinud Ovaskat autoroolis Sonkajärvi vallas Paisuas. Lähedases marjasoos liikujad aga olid näinud tundmatut meest, kel polnud kaasas marjakorjamise nõud.\nJuulikuu lõpus avastas üks Sonkajärvi suvilaomanik, et keegi oli käinud hoovis. Sissemurdmise jälgi ei olnud, aga hoovis oleva laua peale oli kraabitud kahel korral tekst: „NOBODY LOVES ME”.\nAugustis nägi üks inimene Vehkalampis tee pealt metsa jooksvat meest. Septembri algul otsiti Ovaskat Sonklajärvi Kaunislahti rannast. Politseile laekunud vihje kohaselt, oli järve äärest leitud sedel, millel oli sama ingliskeelne tekst. Keegi ei armasta mind. Sedelit ennast aga ei leitud.\nPealtnägijate tähelepanekuid ühendas see, et mees põgenes teiste inimeste eest. Politsei ei teadnud kindlalt, kellega oli tegu. Armastuse puudumisest kõnelevaid sõnumeid ei osatud esialgu seostada kadunud pereisaga.\nPolitsei arvas, et tegemist võib olla kadunud mehega, kes väldib kontakti teiste inimestega. Arvati, et see võib olla tema, aga täit kindlust selles ei olnud. Politsei otsustas lõpetada mehe otsingud 2007. aasta detsembris.\nMeest ei leitudki. Teatud küsimusi tekitas see, et Ovaskat ei otsitud esimest korda. Ta oli kadunud vaid kuu aega varem, mais-juunis 2007. Ka esimesel korral oli mees lahkunud Jyväskyläst. Tookord oli põhjuseks peresisene tüli. Paari päeva pärast leiti mehe auto Leivonmäki rahvuspargi lähedalt. Veidi hiljem leiti telk. Läks kaks nädalat, kui üks autojuht nägi tee ääres üht nälginud meest. Ovaska viidi kiirabiga haiglasse.\nKui teisest, juulikuu kadumisest oli möödunud kaks aastat, sai politsei teate ühelt noorelt Vieremä vallas elavalt mehelt. Tema õngenööri otsa oli jäänud ühe kalalkäigu ajal inimese kehaosa. Oli 2009. aasta juuli.\nMees oli kalastanud Sonkajärvi vallas Haajaistenjärvi ääres, paarikümne kilomeetri kaugusel Ovaska kadumisekohast. Järve äärde viib matkarada nimega Volokinpolku. Mees oli püüdnud kala järve ääres ühe saare lähedal. Ta tõmbas õnge välja ja nööri külge oli jäänud tükike inimese peanahka või midagi seesugust. Mees oli olnud šokeeritud ja hämmingus.\nPolitsei läks Haajaistenjärvi äärde mitme laibakoeraga otsima. Abi paluti Soome lahe piirivalve sukeldujatelt. Otsingud kestsid mitu päeva.\nKoerad andsid mõista, et midagi järves on. Midagi konkreetset inimese kehaosadele viitavat aga järvest ei leitud. Otsida oli raske. Tegemist oli mudase põhjaga madala järvega, kus nähtavus oli pea olematu. Järve pindala on ligi 4,5 ruutkilomeetrit.\nKui vees olidki inimese kehaosad, oli neid väga raske märgata. Koerte tähelepanekud võisid tähendada ka seda, et keha oli vees mitmes kohas laiali.\nPeanahka meenutav leid saadeti keskkriminaalpolitsei laborisse. Seal tehti kindlaks, et tegemist oli inimese juustega. Aga polnud teada, kelle omadega. Juuste kohta ei saanud teada muud kui et kui vanale mehele või naisele need olid kuulunud. Ovaska juhtumi lahendamisele see leid kaasa ei aidanud.\nHiljem võttis uurimine veel traagilisema pöörde. Nimelt hukkus peanaha tüki leidnud noor mees mootorrattaõnnetuses vaid kaks nädalat peale seda, kui oli oma leiust teada andnud. Mees kuulati enne seda üle ja ta näitas leidmise koha politseile ära. Temalt oleks võidud veel midagi täpsustavat küsida, aga läks nagu läks.\nMarko Ovaska oleks nüüd 50-aastane. Ta on tunnistatud surnuks. Politsei hinnangul pole juhtumiga seotud kuritegu. Ovaska juhtumit peetakse aga politseis erakordseks, kuigi inimesi on kadunud nii enne kui pärast seda nii omal soovil kui kellegi teise mõjul.\n(Külastatud 15,720 korda, 1 külastust täna)\n23. jaanuar 2022, 06:38


Rõivad ja peakatted keskajal | Ajalugu\nRõivad ja peakatted keskajal (1)\n13.sajandi alguses muutus rõiva mood. Kleidid olid läbilõigatava pihaga, mis rõhutasid piha joont. Meeste särgid olid lühemad ja varukad kitsamad. Jalad kaeti sääristega mis olid pikad ja puusadeni ulatuvad. Need õmmeldi kahest riidetükist kokku ja kinnitati vööle.\n14. sajandil muutusid kleidid alt laiemaks ja meeste rõivad veelgi kitsamaks. Hakati kandama liibuvaid pükse ning lühikeste hõlmadega kuubesid. Sajandi lõpus muutus trendikaks kanda väga pikkade käistega rüüd. Meeste kuued muutusid veelgi lühemaks ning mehed hakkasid kandama sukkpükse. Väga tavaliseks muutus ka see, et jõukamad prouad kandsid korraga mitut kleiti. Alumised kleidid olid pikkade ja kitsaste varukatega ning pealmiseid kledid lühemate varrukatega\nrõivad , peakatted , keskaeg\nRõivad ja aksesuaarid keskajal. Riietus oli keskaegse inimese sotsiaalse kuuluvuse peamine tunnus. Kui inimeselt võeti mingi süü pärast õigus kanda tema seisusele va...\nKeskaegsed rõivad Referaat 2007 Rõivastus Keskaegne linnapilt oli ääretult kirju. Rõivad olenesid seisusest, elukutsest, traditsioonidest ja muidugi ka moest....\nKESKAEG 5 - 16. sajand\nKESKAEG 5 - 16. sajand ISELOOMUSTUS Keskaeg on ajalooperiood vanaaja ja uusaja vahel. Tavaliselt paigutatakse keskaeg ajavahemikku 5. sajandist 15. sajandini ja see oleneb nii vaadeldavast piirkonnast kui ka ...\nKeskaegne arhitektuur, moekunst ja muusika.\nMis mulle meeldib/imponeerib keskaegses arhitektuuris, muusikas ja moekunstis? Keskaegne maailm erineb tänapäevasest maailmast väga. Keskaegne kunst ja muusika ...


Aed: Mow Stripi Ideed - 2019 | Et.Interior-Designy.com\nPõhiline > Aed > Mow Stripi Ideed\nMaastikel on erinevad maastikul olevad servad erinevad lillesambadest, aedadest või kõnniteedest. Need võivad sisaldada või välistada mulda, levitada maa-aluseid ja multši, võimaldada jalgsi või niiduki liiklust ja aidata kaasa laevatehase üldisele väljanägemisele. Lisaks võivad teatud tüüpi servad olla niitmisribaks, mis...\nTelli või kivi\nMuude maastike või lähistel asuvatel struktuuridel kasutatud niitriba materjali valimine annab saidile järjepidevuse.\nMaastikel on erinevad maastikul olevad servad erinevad lillesambadest, aedadest või kõnniteedest. Need võivad sisaldada või välistada mulda, levitada maa-aluseid ja multši, võimaldada jalgsi või niiduki liiklust ja aidata kaasa laevatehase üldisele väljanägemisele. Lisaks võivad teatud tüüpi servad olla niitmisriba, mis võimaldab niiduki ühel küljel olevaid ratastel materjali pinnal liikuda, kõrvaldades muru serva vajaduse täiendava kärpimise järele.\nTelliskivi, sillutuskivid ja lamedad, paksud kivid võivad luua üsna vastupidava ja atraktiivse serva või niitriba. Blokeerivad sillutuskivid, tellised ja rasked kivid üldiselt ei vaja mörti turvaliseks paigal hoidmiseks, kui teete kraavi nõuetekohaselt ja mullas kindlalt materjali mõlemal küljel. Mortara tellised ja kivid võivad osutuda vastupidavaks, kuigi mört või telliskivid võivad puruneda, ja möiratud riba võib takistada tulevasi maastikukavasid, mis hõlmavad muru piiri asukoha muutmist. Hõõguv räherastik võib siseneda ruumidesse, mis jäävad kivimitesse, mis ei sobi hästi kokku, nii et mööda kivide paigaldamine või ettevalmistatud kraaviku põhja ja külgede vooderdus maastikukangaga on vajalik käte korrastamise vajaduse vältimiseks.\nMaastikpuu, lõigatud palkide või isegi tavapäraste ehituspuitmaterjalide kasutamine on suhteliselt taskukohane ja võib maastikule kaasa tuua loodusliku või maalähedase mulje, kuid seda on raskem kasutada kui tellist või kivi, kus niite serv on palgaastmel või peab kõverdama. Kui puitu ei töödeldud külgedega säilitusaineid ega hermetiseerivaid aineid ega pinnasega kokku puutunud otsad, võib see pöörlema üsna kiiresti.\nBetoon kui niitriba tekitab korrektse, pikaajalise piiri, kuigi see võib tekitada probleeme, kui püütakse muuta muru suurust või kuju või muid maastikuomadusi. Betoon valatakse otse paika ajutistesse vormidesse või väikestesse sektsioonidesse valuvormide ajal ja seejärel asetatakse kohale. Värvilised lisandid, tembeldamine ja muud viimistlusmeetodid võivad soovi korral muuta betooni niitriba välimust.\nSeadke koorimismaterjali nii, et selle ülemine osa oleks tasane ja pinnasega pinnale või pisut kõrgemale. Kui see ulatub liiga kaugele mullapinnast kõrgemale, puutub niiduk teraga kokku, muudab niitmise serva serva lähedal võimatuks ja nõuab lisakäsitsemist. Enamiku koorimisriba materjalide paigaldamiseks kaevake kraavi mõne tolli sügavamale ja vähemalt paar tolli laiemale kui kavandatud riba, mis peaks mõõtma vähemalt 5-6 tolli, seejärel täitke see umbes 2 tolli pakitud kruusa ja 1 tolli pakitud, tasasel liiva enne niitmisriba materjali paigaldamist.\nVideo Juhend: Rihanna - Needed Me.


2. Erinevate terasest ja liimpuidust kandekonstruktsioonide dimensioneerimine ja maksumuse võrdlemine Kanepi Coop kaupluse näitel. Designing different steel and glulam load-bearing structures and comparing costs in example of Kanepi Coop store Jaakson, Andrus03.06.2021 magistritööd\n3. Elamute vahelagede puittalade maksumuste võrdlus tulenevalt läbiviikude vajadusest. Cost comparison of timber beams with openings for ceiling solutions of residential buildings Kolpakov, Liisi10.06.2020 magistritööd\n4. Tallinna ringtee Luige - Saku lõigu ehitamise variantide võrdlus. Comparison of the construction options of the Luige - Saku section of the Tallinn bypass road Kukk, Sander31.05.2019 diplomitööd\n5. Vundamendi niiskuskahjustuste põhjuste väljaselgitamine Valga Muusikakooli näitel. A study investigating the reasons behind moisture damage in the foundation of Valga Music School Lange, Sulev09.06.2016 magistritööd\n6. Tallinnas, Pärnu mnt 18 ärimaja arendusprojekti analüüs. The Analysis of The Development Project of 18 Pärnu Road in Tallinn Luhse, Allan08.06.2016 magistritööd\n7. Ehitustehnoloogia ja platsikorralduse analüüs Tallinnas, Alvari tn 18 korterelamu ehituse näitel. Analysis of construction technology and building site management based on the case study of apartment buildings at 18 Alvari Street in Tallinn Morozov, Artjom08.06.2017 magistritööd\n8. Terasest katusesõrestike optimaalsuse võrdlus erinevate sillete korral. Comparison of steel roof truss shapes considering different spans Olonen, Laura13.08.2021 magistritööd\n9. Valga kesklinna korterelamu rekonstrueerimine munitsipaalkorterelamuks. Reconstruction of apartment house in central Valga into a municipal apartment house Pai, Tauri12.06.2015 magistritööd\n10. Hooldekodu hoone rekonstrueerimine ja korrashoiu kava koostamine Tallinnas, Lõuna tn. 50. Reconstruction of a nursing home building in Tallinn, Lõuna Street 50, and compiling the maintenance plan Parno, Elizaveta25.01.2018 diplomitööd\n11. Harju seina ja saepurutäidisega karkassiga seintega väikeelamu energiatõhususe parandamine. Energy Efficiency Improvement of a Small Residential Building With Harju Wall and Framework Walls With Sawdust Insulation Rosenberg, Allan12.06.2014 magistritööd\n12. Harjumaa eluhoone konstruktiivne projekt ja kandekonstruktsioonide arvutus. Construction project of Harjumaa residential building and calculation of supporting structures Sokolov, Gleb10.01.2019 diplomitööd