August Komendant – Vikipeedia\nAugust Komendant, ka August-Eduard Komendant (2. oktoober 1906 Nurmsi küla, Mäo vald, Järvamaa – 14. september 1992 Upper Montclair, New Jersey) oli eesti ja Ameerika Ühendriikide ehitusinsener, -konstruktor, tehnikateadlane ja õppejõud.\nAugust Komendant oli raudbetoonkonstruktsioonide valdkonna juhtivaid spetsialiste ning ta on pälvinud laialdase tunnustuse pingbetoontarindite konstruktori ja propageerijana. Tema projektide järgi on rajatud üle 40 ehitise Eestis ja üle 50 hoone Ameerika Ühendriikides.\nSalki instituut San Diegos. Inseneritöö August Komendandilt. Ehitis pälvis Kahekümne Viie Aasta auhinna\nKimbelli kunstimuuseum Texases. Inseneritöö August Komendandilt. Ehitis pälvis Kahekümne Viie Aasta auhinna\nAugust Komendant tegi koostööd nimekate arhitektide Louis Kahni, Eero Saarineni ja Moshe Safdiega. Komendandi kauaaegne koostöö arhitekt Louis Kahniga andis mitmeid arhitektuurselt väljapaistvaid hooneid. Nende koostööst pälvisid kaks objekti prestiižika Ameerika Arhitektide Instituudi väljaantava Kahekümne Viie Aasta auhinna (Twenty-five Year Award). Auhind antakse kord aastas USA arhitekti loodud 25–35 aastat tagasi valminud objektile üle maailma.\n2 Insenerina Eestis\n2.1 Kadrioru staadioni tribüün\n2.1.1 Konsoolse varikatuse autorsus\n3 Tehnikaülikooli õppejõuna Koplis\n3.1 Professoriks kandideerimine\n5 Pärast sõda Ameerika Ühendriikides\n5.1 Tööreis Lõuna-Koreasse\n5.2 Pingbetoontoodete tehased\n6 Louis Kahniga koostöö algus\n6.1 Richardsi laborid\n6.2 Greensburgi trükikoda ja kirik New Yorgis\n6.3 Salki instituut\n7 Lahkhelid Kahniga\n8 Habitat '67\n9 Kimbelli kunstimuuseum\n10 Olivetti-Underwoodi tehas\n11 Pennsylvania ülikooli professor\n12.1 Ameerika Ühendriikides\nDresdeni tehnikakõrgkool. Selles õppis 1929–1934 ja töötas õppejõuna 1944–1945 August Komendant. Foto aastast 1953\nAugust Komendant oli pärit Järvamaalt Mäo vallast. Ta sündis Nurmsis Hindreko-Jaani talus Hans ja Leena Komendandi paljulapselises peres. Alghariduse omandas ta Sargvere koolis. Aastal 1927 lõpetas ta Järva Maakonna Paide Ühisgümnaasiumi kolmanda lennu reaalharu. Järgmised kaks aastat teenis Komendant sõjaväes, kus ta sai täieliku tehnilise väljaõppe lahingumasinate käsitlemisel ja lipniku aukraadi.\nInsenerist sugulase, Tartusse 1920. aastail Vabadussilla ehitanud Konstantin Zereni õhutusel, kes lubas Augustit edasiõppimisel aidata ja hiljem oma firmas osanikuks võtta, otsustaski Komendant ehitusinseneri ameti kasuks.\nKõrghariduse omandas Komendant välismaal. Aastail 1929–1934 õppis ta Dresdeni Tehnikakõrgkoolis. Komendant oli tugev matemaatikas, oma ülikooliõpingute kõrvalt Dresdenis andis ta matemaatikatunde ja tegi staatikaarvutusi. Kogu stuudiumi aja vältel töötas Komendant suviti Eesti ehitusplatsidel, kus ta Zereni käendusel tegutses kümniku ja töödejuhatajana. Komendant lõpetas kõrgkooli raudbetooni staatika erialal. Lõpueksami hindeks märgiti saksa kombe kohaselt 2a (gut bestanden), diplomitöö arvati 1b (sehr gut) vääriliseks. Tema õpetajaks seal koolis oli Kurt Beyer, sellase Euroopa tunnustatumaid raudbetooni asjatundjaid.\nInsenerina Eestis[muuda | muuda lähteteksti]\nNaasnud diplomeeritud insenerina Eestisse, sai Komendandi esimeseks töökohaks Teedeministeerium, kuhu kolonelist minister Otto Sternbeck parasjagu ministeeriumi avalike tööde osakonda koondas noori ärksaid arhitekte ja insenere. Üks esimesi vastutusrikkaid ülesandeid, mis Komendandile anti, oli kavandada raudbetoonist angaar kaitseväe lennuväljale Tartus. See projekt realiseerus ning tõstis Komendandi kohe raudbetooni asjatundjate esiritta. Sellele järgnesid riigiraamatukogu Toompeal, Ülemiste lennuvälja maandumisrajad, vesilennukite maandumissild ja muud objektid.\nTallinna linnas Paksu Margareetaga külgnev Suure Rannavärava eesvärav\nPalju vaeva kulus Komendandil vanade konstruktsioonide tugevdamisele Kawe keldris, Narva ketrusvabrikus, Voltas ning Suure Rannavärava eesväraval. Üle Pika tänava ulatuv eesvärava tugevasti läbinõtkunud võlv vajas tehnilist lahendust. Komendant tuli mõttele riputada see võlv tagamüüri õõnsusse peidetud kandetala külge. Tänu sellele kavalale lahendusele elas eesvärav üle Tallinna pommitamise 1944. aasta sügisel ja püsib tänaseni alles vanalinna ühe vaatamisväärsusena.\nKomendant oli ministeeriumis inseneri ametikohal 1934–1936. Aastal 1937 läks ta riigitöölt erasektorisse, asutades Tallinnas raudbetoonikonstruktsioonide projekteerimise inseneribüroo.\nKomendandi projekteerimistegevus oli viljakas, temast sai üks peamisi insenerikonstruktsioonide projekteerijaid Eestis. Kokku jõudis ta projekteerida enne sõda Eestis umbes 40 monoliitraudbetoonist põhikonstruktsiooniga ehitist.\nKomendant tegi ka Suure Munamäe vaatetorni staatika- ja dünaamikaarvutused. Tähelepanuväärsed olid ka Tallinna sadama külmhoone (kuuekorruseline raudbetoonist seenvahelagedega tarindatud hoone, ehitatud 1938–1939), Tallinna sõjasadama kütusehoidla, viljasilo ja veetorn Tartus, Maardu fosforiiditehas, Tallinna–Narva maanteesillad.\nKadrioru staadioni tribüün[muuda | muuda lähteteksti]\nKadrioru staadion. Avati pärast põhjalikku renoveerimist 1938. aastal. Foto on tehtud 2006. aastal\nKevadel 1936 keelati varisemisohtlikuks muutunud Kadrioru staadioni tribüüni kasutada. Kolme arhitekti vahel peetud valikvõistluse uue tribüüni eelprojekti saamiseks võitis Elmar Lohk. Vajalike konstruktsiooniarvutuste tegemiseks kaasas Lohk Komendandi. Sügiseks oli projekt valmis. Ehitatud aastail 1936–1937, ehitustööd teostas ehitusettevõtja Eduard Olari. Konstruktivistlikus stiilis väljapeetud Kadrioru staadioni tribüünist sai Komendandi Eestis tehtud töödest silmapaistvaim raudbetoonehitis. Tribüünide varikatus kujutab endast konsoolset 50 meetrit pikka ribiplaati, mille muutuva kõrgusega ribid paiknevad ülalpool plaati. Varikatuse konsoolne väljaulatus on 12,8 meetrit. Konsoolne varikatus oli küll väljaulatuselt Euroopa pikimaid, kuid jääb tublisti alla Pier Luigi Nervi projekteeritud ja 1932. aastal valminud Stadio Giovanni Berta tribüünile Firenzes.\nKonsoolse varikatuse autorsus[muuda | muuda lähteteksti]\nTehnilisel projekteerimisel osalesid staatikutena-konstruktoritena ka Heinrich Laul ja Tarmo Randvee, sel ajal ise olid veel üliõpilased. Palju aastaid hiljem on nii Laul kui ka Randvee nimetanud tribüüni konsoolset varikatust oma loominguks. 1990. aastal kirjutas Laul ühes artiklis, et: "Juhtus nii, et tribüüni projekteeris insener August Komendant, minu ülesandeks jäi projekteerida varikatus".\nSirbis 2010. aastal ilmunud artiklis möönavad kogumiku "Heinrich Laul 100" koostajad Maris Suits ja Carl-Dag Lige varikatuse autorsuse küsimuses, et tagantjärele on raske kindlaks teha meeste omavahelist tööjaotust ning arvavad, et praeguste uurimistulemuste põhjal paistab, et staadionitribüüni peamised konstruktorid olid ikkagi Komendant ja Randvee ning Heinrich Laul tegi ainult varikatuse deformatsiooniarvutuse, et prognoosida pragude tekkimise mõju ehitise konstruktsioonile.\nTehnikaülikooli õppejõuna Koplis[muuda | muuda lähteteksti]\nTallinna Tehnikaülikooli peahoone aastail 1934–1964. Foto aastast 1996\nEesti ainsas tehnikakõrgkoolis, Tallinna Tehnikainstituudis, mis 1938. aastal nimetati ümber Tallinna Tehnikaülikooliks, luges raudbetoonikursust professor Ottomar Maddison, tehnilise mehaanika ja raudkonstruktsioonide professor. August Komendandile, kes oli Dresdenis professor Kurt Beyeri juures õppinud, pakuti õppeülesandetäitjana lugeda raudbetoon- ja puitkonstruktsioonide kursusi. Nii sai Komendandist kolmeks aastaks (1937–1939) tehnikaülikooli lektor. Kui Komendant jõudis oma loengutsüklis staatikaga määramatute varrassüsteemide arvutusmeetoditeni, siis õpetas ta üliõpilastele ka uuemaid arvutusmeetodeid, mis sundis teisi õppejõude need samuti omandama, lõpuks oli seda sunnitud tegema ka professor Maddison ise. Tänu ajutisele õppeülesande täitjale oli Tallinna Tehnikaülikool jõudnud ehitusmehaanika kursuse esitamisel Euroopa parimate ülikoolide tasemele.\nProfessoriks kandideerimine[muuda | muuda lähteteksti]\nKui 1939. aastal kuulutati Tallinna Tehnikaülikoolis välja konkurss puu-, massiiv- ja raudbetoonkonstruktsioonide professuurile, kandideeris sinna kaks meest: August Komendant ja Hugo Oengo. Kummalgi neist ei olnud professoriks saamisel nõutavat doktorikraadi, mistõttu väljavalituks osutunu saanuks adjunktprofessoriks. Komendandil olid põhjalikud erialateadmised, hea konstruktorivaist ja rikkalik tegeliku töö kogemus, kuid erinevalt Oengost, vähene teadusalane tegevus. Vakantne professuur oli professor Maddisoni laiahaardelise tegevusvälja piirimail. Tema tahtis sellel kohal näha oma kauaaegset assistenti Oengot. Valiku otsus sõltus kolmest arvustajast.\nTeedeehituse professor Oskar Martin ja vesiehitiste professor Vladimir Paavel eelistasid professori kohale Komendanti. Martin argumenteeris sellega, et "edaspidine kandidaadi täiendamine teadusliku töö ja laboratoorse uurimise alal on tehnikaülikooli juures hõlpsam kui suureulatuslise ehituspraktika saamine välisehitiste juures". Paavel kirjutas järeldusotsuses, et "Komendandi valimine tagaks paremini viljakat õppetegevust kui ins. H. Oengo valimisel. Ka teaduslises tegevuses võiks ennustada insener Komendandile elulähedasemat suunda kui teisele kandidaadile".\nKuid otsustavaks sai Maddisoni arvustus, mis sisaldas hulgaliselt kiidusõnu lemmikõpilasele Oengole ja kriitilisi märkusi Komendandi kohta. Järeldusotsuses kirjutas Maddison: "vaatamata suurele arvule tema poolt koostatud arvutisele, kahjuks ei ole ins. A. Komendant leidnud võimalust tuua arvutusmeetoditesse uuendusi või täiendusi. Kui praktiline insener on A. Komendant seisnud kõrval teaduslikust tööst ja seega jäänud puutumata ka teaduslikust vaimust." Tehnikaajaloolane Vahur Mägi on kommenteerinud seda traktaati meenutava Maddisoni arvustust järgmiselt: "Kahtlen, kas eesti teaduslikus kirjasõnas üldse leidub jesuiitlikumat kirjatükki." Maddisoni tahtmine jäi peale, Oengo valitigi adjunktprofessori kohale.\nTehnikaülikoolis peetud loengute põhjal alustas August Komendant eestikeelse raudbetooni käsiraamatu koostamist. Esimene osa (156 lehekülge masinakirjas) oli käsikirjana 1939. aastal olemas, kuid sõja ning sunnitud emigreerumise tõttu jäi see tal lõpetamata.\nAlles kaks kümnendit hiljem ilmus Heinrich Laulu sulest esimene eestikeelne raudbetooniõpik.\n1944. aastal Komendant lahkus perega Eestist, temast sai Dresdeni Tehnikakõrgkooli, kus ta oli kümmekond aastat tagasi ise õppinud, lektor. Doktoriväitekirja kaitsmise järel kutsuti ta juhtivaks inseneriks Saksamaal paikneva Ameerika väekoondise peakorteri juurde. Selles rollis oli ta viis aastat (1945–1950).\nSylvensteini pais Ülem-Baieris\nKomendant oli hiljem rääkinud ühe juhtumi, kus USA 3. armee juhataja kindral George Patton käskis tal välja selgitada, kas pooleldi purustatud sillast on võimalik tankidega üle sõita. Komendant, tutvunud silla tehnilise seisundiga, tähistas kiiresti harja ja valget värvi kasutades lookleva, kuid ohutu tee üle silla. Selle lainelise tähise järgi saidki tankid üle silla. Tankide järel sõitis ka Patton ise sillast üle.\nTöötades sõjajärgsel Saksamaal oli Komendandi ülesandeks jälgida sõjas kahjustatud ehitisi, mille konstruktsioonid olid küll kannatada saanud, kuid mis siiski veel seisid püsti. Tema soovitusel hakati autoteede betoonist katteplaatides kasutama eelpingestatud sarrust. Komendant osales ka sõjast kahjustatud sildade taastamisel.\nKoos Berliini ülikooli professor Franz Dischingeriga töötas Komendant välja tammikonstruktsiooni, mis lubas oluliselt kokku hoida nii ehitamiseks kuluvat aega kui ka vajaminevaid materjale. Nende kahasse tehtud projekti järgi püstitati 1950. aastatel Saksamaal Isari jõele Sylvensteini pais. Ehitis on kaarekujuline, koosnedes kolmest erineva kõrgusega silindrilisest koorikust, nende eelpingestatud püsttrossid ankurdati dolomiitkalju taha. Pais tõstab vee 44 meetrit jõepõhjast kõrgemale. Leidlik insenerilahendus patenteeriti.\nPärast sõda Ameerika Ühendriikides[muuda | muuda lähteteksti]\nAugust Komendant emigreerus 1950. aastal Ameerika Ühendriikidesse. Elama asus ta New Yorgi lähistel asuvasse väikeasulasse Upper Montclairi. Aastail 1950–1953 töötas Komendant insenerina keemiakontsernis DuPont. Saanud New Yorgi osariigilt vastava litsentsi, tegutses Komendant 1953. aastast sõltumatu insenerina; ta on olnud arhitektide, tellijate ja ehitusettevõtjate nõustajaks, pälvides laialdase tunnustuse pingbetoontarindite konstruktori ja propageerijana.\nTööreis Lõuna-Koreasse[muuda | muuda lähteteksti]\nLõuna-Korea esimene president Syngman Rhee\nPärast Korea sõja lõppu (1953) kaasati paljud ettevõtted Lõuna-Korea ülesehitamisse, sealhulgas tööstusettevõte Kuksaing Industrial Co Ltd., kelle New Yorgi harukontori kaudu oli Komendant teinud firma tellimusel paarkümmend eelprojekti. 1954. aastal tehti talle ettepanek tutvuda konsulteeriva inseneri rollis olukorraga kohapeal. See viiski Eesti Vabariigi passiga reisiva mehe üle Tokio Kagu-Aasiasse. Kuu aja vältel sõitis ta Lõuna-Korea risti ja põiki läbi; sõjas tugevasti kannatada saanud riik oli varemeis. Saatjaks ja tõlgiks oli kogu reisi vältel kohalik arhitektuuriprofessor. Nähtu põhjal tehtud ettepanekud esitas Komendant Lõuna-Korea valitsusele; tal oli eraldi kohtumised tööstus-kaubandusministriga, transpordiministriga ja kaks korda peaministriga. Oli ka kokkusaamine Souli linnapeaga, kes lootis saada Komendandilt toetust oma linna taastamiskavadele.\nRiigi presidendi Syngman Rheega kohtus ta kolmel korral. Esimene kohtumine kestis umbes kolm tundi. Kuulanud vestluse käigus Komendandi ettepanekud ära, palus president need ka kirjalikult esitada, mida Komendant järgmisel päeval ka tegi. Hiljem on Komendant iseloomustanud Korea presidenti kui realistlikku riigimeest, tugeva karakteriga. Rhee nägi oma 79 aasta kohta väga hea ja energiline välja. Ta valdas ka hästi inglise keelt.\nMoodsa tööstuse planeerimise teemal pidas Komendant loengu Souli ülikoolis. Eraldi loengu luges ta inseneridele, teemaks Koreale sobilikud ehituskonstruktsioonid. Mõlemas loengus oli saal rahvast täis.\nPingbetoontoodete tehased[muuda | muuda lähteteksti]\nEttevõtliku inimesena oli Komendant monteeritavate pingbetoonist ehitustoodete tehase rajajaid, tehas valmis 1955. aastal New Yorgist 40 miili põhjas Norwalkis. Koos kahe ameeriklasega asutatud tehas PPP Corporation tootis silla- ja laetalasid, katusetalasid, koorikkatuseid, kergekaalulisi plaate, veetorne, poste ja muid vajalikke ehituselemente. Tehase tehnoloogia ja seadmed olid enamjaolt Komendandi enese looming.\nKa teinegi pingbetoontooteid väljastav tehas pandi käima mõni aeg hiljem (1956). Tehas jäi New Yorgist lõunasse – Lakewoodi. Selle eestvedajad olid kohalikud eestlased, kes asutasid osaühingu Lakewood Prestressing Co. Osanikeks võetigi ainult eestlasi, keda oli kokku 64. Komendandi roll oli projekteerimine ja konsulteerimine. Äriedu ettevõttel siiski kauaks ei jätkunud ning mõni aasta hiljem müüdi tehas oksjonil maha.\nLouis Kahniga koostöö algus[muuda | muuda lähteteksti]\nKomendant ja Kahn kohtusid 1956. aastal. Mehed leidsid kiiresti kontakti, kui Kahn sai Komendandilt teada, et ta polegi sakslane, nagu Kahn esialgu oli arvanud, ning asjaolu, et Kahn on Eesti juurtega. Varsti pärast tutvust külastas Kahn koos oma üliõpilastega eelpingestatud betooni tehast New Jerseys Lakewoodis, kus Komendant oli kaastegev konsultandina. Kahn oli nähtust vaimustatud, sest ta nägi nende tehniliselt kõrgel tasemel elementides tõhusat arhitektuurset potentsiaali.\nPennsylvania ülikooli Richardsi meditsiiniuuringute laborid\nSestpeale algas kahe Eestist pärit mehe viljakas koostöö, mis kestis kuni Kahni surmani 18 aastat hiljem. Louis Kahn oli 20. sajandi mõjukamaid arhitekte, August Komendant tema kõige olulisem koostööpartner.\nRichardsi laborid[muuda | muuda lähteteksti]\nVarsti pärast Lakewoodi tehase külastust tegi Kahn Komendandile ettepaneku võtta enda peale Philadelphias Pennsylvania ülikooli linnakusse kavandatavate Richardsi meditsiiniuuringute laborite konstruktiivse osa projekteerimine. Komendant lahendas hoone kandekonstruktsioonid pingbetoonist monteeritavate elementidega. See võimaldas neid monteerida kraanadega kiiresti ja valutult ehitusobjektil. Raamsõrestikena kavandatuna jäid nendesse suured nelinurksed õõnsused (vaata ). Õõnsused kasutati ära torustike ja kaablite paigaldamiseks. Vajadus ripplagede järele, et midagi varjata, jäi ära, sest konstruktsioon ja kommunikatsioonid moodustasid justkui ühe terviku. Arhitektuurialases kirjanduses kiideti Kahni julguse eest kasutada Komendandi eel- ja järelpingestatud betoontalasid kujunduselementidena.\nGreensburgi trükikoda ja kirik New Yorgis[muuda | muuda lähteteksti]\nRochesteri esimene unitaarne kirik New Yorgis\n1958 algas Komendandi jaoks uus koostööprojekt Kahniga: Pittsburghi ajalehe Greensburg Tribune-Review trükikoja projekteerimine. Asukoha valik langes Greensburgile. (vaata lõpptulemust siit )\nJärgmisel aastal (1959) algas järgmine koostööprojekt Kahniga, seekord New Yorki rajatava Rochesteri esimese unitaarse kiriku projekteerimine. Selle projekti juures seisis Kahn silmitsi probleemiga, kuidas toestada raske betoonist saali laekonstruktsioon saali laenurkadesse kavandatud suurte valgusšahtide vahele nii, et saali keskel vältida poste ja talasid. Probleemi lahendas Komendant pingbetoonist katuseplaadiga.\nPaul Goldberger, New York Timesi arhitektuurikriitik ja Pulitzeri preemia laureaat, on hinnanud seda hoonet kui "üht suurimat sakraaltarindust 20. sajandil".\nSalki instituut[muuda | muuda lähteteksti]\nSalki Bioloogiliste Uuringute Instituudi rajaja Jonas Salk soovis, et San Diegos La Jollasse ookeani kaldale rajatava hoonete kompleksi projekteeriks Louis Kahn. Pärast oma alma materile kärbitud eelarvega Richardsi laboritornide projekteerimist oli Kahnile Salki ettepanek igati meeltmööda. Oli ette öeldud, et instituudi ruumide kasutus pidi olema võimalikult paindlik; tuli tagada, et vajadusel saaks laboriinventari valutult teisaldada teise kohta.\nKahn, Komendant ja mehaanikainsener Fred Dubin töötasid välja tellijapoolse laborispetsialisti Earl Wallsi abi kasutades variantlahenduse, mis koosnes kahest murtud plaatide reast, mille vahele jäi laboriruum ning põhines õõnsatel vahelae paneelidel, mille sees olid torustikud ja kaablid, ning kus ventilatsioonikanalid paiknenuks kahe plaadi all ripptala sees. Lahendus tagas, et suures laboriruumis iga punkt asus kommunikatsioonide ühenduskohast kuni kolme meetri kaugusel.\nSalki instituudi laborihoone läbilõikeline skeem. Kolm laborikorrust, iga korruse kohal tehniline korrus\nKui aga projekteerimiseks ettenähtud tähtajad hakkasid lähenema, teatas Salk ootamatult, et projekteerija valitud kolmemeetrine moodul ei võimalda siiski tuua torustikke ja kaableid nii tihedalt, kui tema kujutles, ning lükkas Kahni variandi tagasi. Tuli välja mõelda uus lahendus. Aega oli vähe ja Kahn "laenas" lahenduse Richardsi ristlõikest – raamsõrestike jada, lisas raamsõrestike madalama vöö kõrgusele perforeeritud plaadi, et füüsiliselt eraldada tarindid, torustikud ja kaablid all asuvatest puhastest laboriruumidest. Sellega oli Kahn tekitanud kommunikatsioonidele "oma korruse" (tehnilise korruse). Sellist tüüpi raamsõrestiktarindusi, nagu kasutati Richardsi laborites ja nüüd Salki instituudis lausa korrusekõrguseni projekteerituna, nimetatakse Vierendeeli sõrestikuks.\nArhitektuuriuurija ja Iowa ülikooli õppejõud Thomas Leslie on arvanud, et raamsõrestiku sissetoomine oli Kahni mõte ning et Komendandile jäi siis juba vastavalt uuele ideele konkreetse tarindusprojekti koostamine.\nKomendant oli tellija meelemuutuse peale pahane. Algse variantlahenduse joonised oli ta jõudnud ära lõpetada. Ja nüüd – vähem kui kolme kuuga – tuli välja töötada uus konstruktiivne skeem. Hiljem on ta öelnud: "Mitte keegi ei taha projekti kaks korda teha, eriti kui teine lahendus parem pole". Komendandi arvates oli algne variant (mille tellija lükkas tagasi) parem, võrreldes raamsõrestiku variandiga, kuna see sõrestik tuli nüüd puhtast laboriruumist eraldada betoonlaega, sellega aga alumise ruumi arhitektuurne ilme tublisti kaotas.\nSellegipoolest töötas Komendant etteantud kolme kuuga välja korrusekõrgused raamsõrestikud, mille sisse mahtusid lahedalt suuremahulise ventilatsioonisüsteemi torustikud ja seadmed (vaata hoone läbilõiget ).\nSalki instituut pälvis 1992. aastal Ameerika Arhitektide Instituudi väljaantava Kahekümne Viie Aasta auhinna.\nLahkhelid Kahniga[muuda | muuda lähteteksti]\nKui Richardsi laborite projektiga ühele poole saadi, jätkus Kahni ja Komendandi koostöö kolmel suuremal objektil korraga. Need olid Greensburgi trükikoda Pennsylvanias, Rochesteri esimene unitaarne kirik New Yorgis ja Salki instituut Californias La Jollas.\nBryn Mawr College'i Erdman Hall\nKui trükikoja ja kiriku projekteerimisel olid kahe mehel vahel väiksemad vaidlused (näiteks kujunduse pärast), siis Salki instituudi projekteerimisel pinge kahe mehe vahel kasvas. Thomas Leslie sõnul halvasid projekteerimist nii eelarveprobleemid kui ka asjaolu, et pärast kolmeaastast tööd tuli tellija uue seisukoha pärast kogu projekt ümber teha.\nPinged kasvasid haripunkti Ida-Pakistani pealinna Dhakasse rajatava parlamendihoone eelprojekteerimisel, kui Leslie sõnul "Kahn, kes oli pakutud kavandite pärast närviline, oli enne tellijaga kohtumist Komendandi jooniste komplekti sõna otseses mõttes pihta pannud ning sellega kogu projekti ohtu seadnud". See viis selleni, et Komendant loobus Dhaka projekteerimisest. Ometi oli Dhaka projekt alanud paljulubavalt: 1963. aasta märtsis sõitsid Kahn koos Komendandiga Dhakasse uurimaks kohalike olusid, mida projekteerimise ja ehitamise juures arvesse võtta. Seejuures toimus arvukalt kohtumisi tellija poole esindajatega ning läbirääkimiste lõppakordina bankett Pakistani presidendi Ayub Khani residentsis.\nKa Bryn Mawri ühiselamute koosprojekteerimine ei läinud valutult – lahkarvamused Kahni ja Komendandi vahel olid esteetika ja finantseerimise osas. Hiljem on Komendant meenutanud oma vaidlust selle projekti juures: "Sain maruvihaseks ja ütlesin talle: "Sa väidad nagu mina ei saakski arhitektuuri mõista, kuna olen insener. Paistab, et sa oled unustanud, et sellised insenerid nagu Frank Lloyd Wright, Maillart, Torroja, Nervi ja teised on edendanud arhitektuuri rohkem kui enamik arhitekte… Kui palju teab üks arhitekt tarinditest ja betoonist? Lou, võta teadmiseks, et insenerikunst saab läbi ka arhitektuurita, aga arhitektuur ilma inseneritööta on võimatu."\nJahedate suhete perioodil, mis kestis umbes kolm aastat, ei katkenud suhted kahe mehe vahel siiski mitte täielikult. Jätkus koostöö Salki instituudi lõpetamisel ning mõlemad puutusid paratamatult kokku ka Pennsylvania ülikooli arhitektuuriosakonnas, kus nad mõlemad pidasid professoriametit.\nHabitat '67[muuda | muuda lähteteksti]\nFragment tulevikumajast Habitat '67 Montrealis\nAjavahemikus 1964–1967, kui Komendandi koostöö Kahniga oli parasjagu madalseisus, osales ta arhitekt Moshe Safdie Habitat '67 projektis Montrealis Saint Lawrence'i jõe sadamas. Noor arhitekt Safdie sai õiguse projekteerida elamukompleks Montreali maailmanäituse Expo '67 raames. Komendant oli Safdie'ga varem kokku puutunud Kahni büroos, kus Safdie oli praktikal. Safdie palvel nõustus Komendant saama projekti konstruktoriks.\nArhitekti kavandatud kärgelamu kujutas endast näiliselt juhuslikult üksteise peale tõstetud majakarpide kogumit. Komendant lahendas projekti tehniliselt nii, et kogu karbistik tõsteti tervikuks kokku kraana abil ruumilistest elementidest (moodulitest). Kõik 354 identset moodulit valati pingbetoonist sealsamas ehitusplatsi kõrvale ehitatud ajutises valusõlmes. Ka mooduli viimistlus- ja sanitaartehnilised tööd tehti maapinnal, samuti paigaldati vannitubade ja köökide sisustus. Alles seejärel tõsteti sellisel viisil valmistatud ja sisustatud moodulid hiigelkraanaga paika oma kohale majakarbistikus. Kuna kortereid planeeriti majja eri suuruses, läks ühe korteri jaoks vaja vähemalt ühte moodulit. Suuremad korterid formeeriti kahest, kolmest või enamast moodulist.\nKokku ehitati majja 158 korterit. Igas korteril on privaatne aedrõdu. Korterid paiknevad 11 kõrgustasandil. Ülesliikumiseks on majas liftid, horisontaalliikumiseks aga tänavad teisel, viiendal ja üheksandal korrusel.\nSellise ehitise keerukus tingis üksikosade ülima täpsuse. Iga moodul kaalus 85 tonni. Nende kokkupanemisel ei tohtinud eksida üle kolme millimeetri. Arhitekt Moshe Safdie leidis, et maailmas leidub vaid üks mees, kes selle täpsuse tagab – August Komendant.\nKimbelli kunstimuuseum[muuda | muuda lähteteksti]\nKimbelli kunstimuuseum Fort Worthis\nKimbelli muuseumi äärmine lööv. Sarnaselt teiste löövidega toetub koorikkate ka seal vaid neljale postile\nKimbelli kunstimuuseum, Louis Kahni üks meistriteoseid, valmis 1972. aastal. Kahn sai selle töö 1966. aastal, kui tema suhted Komendandiga olid parasjagu madalseisus ning viimane hõivatud Moshe Safdie' Habitat '67-ga Montrealis. Kui Kahni meeskond oli valinud katusekandekonstruktsiooniks välja madalkaarse tsükloidvõlvi, pöörduti inseneritöö lahendamiseks Philadelphia insenerifirma Keast & Hoodi poole. Muret tekitas, et katuse kaarjas kuju eeldas lühikese sildega võlvi, kuid selle kava kohaselt oli katuseaken täpselt traditsioonilise võlvi suurima koormuse kohas. Kuidas lahendada? Keast & Hood maadles selle probleemiga, kuid lõpuks oli sunnitud alla vanduma. Vastus Kahnile kõlas: "selline töö käib neil üle jõu ja mingu Kahn Komendandi juurde".\nKahn pöörduski Komendandi poole. Komendant viskas plaanile kiirelt pilgu peale ja teatas – ilma arvutusteta –, et selleks, et selline plaan ellu viia, on vaja täita kolm tingimust. Kõigepealt tuleb iga "võlvi" tippu katuseakna juurde lisada aste. Teise olulise sammuna peaks võlvi otstesse tugevduseks lisama kaartalad. Kolmandaks tingimuseks, et skeem töötaks, tuleb võlvid järelpingestada, see tähendab, et enne betoneerimist asetatud terastrossid tuleb pärast betooni kõvenemist pingestada. Lõpptulemusena saame mitte "võlvid", vaid pigem betoonkoorikud. Sellise tarinduse järgi kandsid katuseosad mitte külgsuunas võlvidena, vaid nagu talad pikisuunas, sest katuseakna ja võlvikandade vaheline osa jäigastab katuse. Ning kõige tähtsam – kuna oleme võlvide asemel saanud koorikud, siis selline lahendus muudab katuse harjal pikisuunalise valgusakna koormusete seisukohalt ebaoluliseks asjaoluks.\nKomendant oli Kimbelli projektis ka arhitekti väga ustav liitlane. Ta pidas enesestmõistetavaks platsil käies ehitajate töö üle kontrollida. Leslie on kirjeldanud, et Komendant pani Kimbelli ehitusel rõõmuga pähe kiivri ja jalga töösaapad ning saavutas peaaegu üksi betooniviimistluse, mis on üks parimaid nii Kahni ehitustel kui kogu maailmas. Leslie lisas, et Komandandi töö Kimbellis, lojaalsus Kahnile ja tema visioonile olid kindlasti peamised põhjused, miks Kahn projektiga töötama jäeti ja hoone üldse valmis sai.\nKimbelli Kunstimuuseum pälvis 1998. aastal Ameerika Arhitektide Instituudi väljaantava Kahekümne Viie Aasta auhinna.\nOlivetti-Underwoodi tehas[muuda | muuda lähteteksti]\nKahn ja Komendant on projekteerinud koos ka ühe tehasehoone – Harrisburgis (Pennsylvania pealinnas) kirjutusmasinate tehase Olivetti-Underwood Factory (1966–1970). Hiiglasuure pindalaga hoone koosneb 72 moodulist, iga moodul koosneb pingbetoonist katuseelemendist suurusega 330 ruutmeetrit ja katuse tugisüsteemist. Moodulit moodustavad pealtvaates 8 × 9 silmaga võrgustiku (vt üldpilti siit ).\nPennsylvania ülikooli professor[muuda | muuda lähteteksti]\nAnne & Jerome Fisher Fine Arts Library, endise nimega Furness Library\nAastail 1959–1974 oli Komendant Pennsylvania ülikooli arhitektuuriprofessor, samuti nagu ka tema kolleeg Louis Kahn, Graduate School of Fine Artsi (praegu School of Design) koloriitseim kuju ja vaimne liider.\nKomendant luges kraadiõppuritele teadusfilosoofiat ja insenerifilosoofiat ning käsitles oma erialaloengutes nüüdisaegseid tarindussüsteeme, tarindussüsteemides kasutatavaid materjale ja ehitusmeetodeid, aga samuti eri ehitusmeetodite võrdlevat ökonoomikat. Kord kuus luges Komendant kõikidele üliõpilastele eriloengu aktuaalsetest probleemidest, mis tavaliselt õppekavadest puudusid, näiteks tarindusest seismilistes piirkondades ja orkaanide ja tornaadode levialas, keskkonnakaitsest ja saastumisest, moodsast betoonitehnoloogiast. Lisaks loenguvormile hõlmas tulevaste magistrite õppetöö veel stuudiotööd, mis käsitles arhitektuurset projekteerimist ja linnaplaneerimist. Kolmanda õppetöövormina olid hindamiskomisjonitööd, kus analüüsiti ja kritiseeriti kraadiõppurite stuudiotöö raames valminud projekte.\nKomendandi meelest olid hindamiskomisjonide koosolekud semestri kõige huvitavam õppeosa. Komisjoni liikmed, arhitektuuriosakonna õppejõud (kõik peale Komendandi ja Robert LeRicolais’ olid arhitektid), avaldasid iga projekti kohta arvamust. Üliõpilastel oli põnev jälgida professorite vaidlusi. Karmimad hinnangud tulid tavaliselt inseneridelt. Astuti dialoogi ka üliõpilastega. Kord ütles Komendant ühele kraadiõppurile "Teie töö ei sisalda midagi sellist, millele teie omistate nii kõrgeid väärtusi. Usun, et arhitekt on kohustatud teenima arhitektuuri, nii nagu mina teenin inseneriteadust, mis tähendab mulle kõike, ehk nagu ütleks professor Kahn: arhitektuur on minu religioon. Kui ma projekteerin, ei ole mul asja ei humaanse ega millegi muuga; nii peaks olema ka arhitektil."\n1960. aastate alguses plaanis ülikool ehitada Graduate School of Fine Artsile uue õppehoone. Enesestmõistetavalt lootis Kahn, et projekti tegemine usaldatakse talle. Ta oli jõudnud juba paluda Komendandi kaastööd projekteerimisel ja konstrueerimisel. Kuid sellest tööst jäi Kahn ilma, väidetavalt poliitilistel põhjustel. Hoone, mida hakati kutsuma Meyerson Halliks, ehitasid teised ja see valmis 1967. aastal. Graduate School of Fine Arts kolis sisse. Protestiks keeldus Kahn oma meistriklassiga sinna üle kolimast ning jäi edasi Meyerson Halli vastas asuvasse Furness Librarysse kuni oma surmani 1974. aastal. Komendant on oma Kahnile pühendatud raamatus väitnud, et Meyerson Hallil pole arhitektuurilist väärtust.\nPärast Pennsylvania ülikoolist lahkumist 1974. aastal töötas Komendant aastail 1975–1976 New Yorgis Pratti Instituudis külalisprofessorina. Seal luges ta teadus-ja tehnikafilosoofia kursust.\nAugust Komendant töötas väga kõrge vanuseni, kuni 1988. aastani. Neli aastat hiljem raske haiguse tõttu tema elutee katkes. New York Times avaldas järelehüüde.\nInseneritöid[muuda | muuda lähteteksti]\nMärkus: järjestatud projekteerimise algusaasta järgi, tagumine aastaarv märgib ehitise valmimise aastat\nPhiladelphia politsei peamaja, tuntud kui Philadelphia Roundhouse\nPennsylvania Ülikooli Richardsi meditsiinilaborid (1957–1965, arhitekt Louis Kahn)\nGreensburgi trükikoda (1958–1962, arhitekt Louis Kahn)\nYale'i Ülikooli söögisaalid New Havenis (1959–1961, arhitekt Eero Saarinen)\nRochesteri esimene unitaarne kirik (1959–1969, arhitekt Louis Kahn)\nSalki bioloogiliste uuringute instituut San Diegos (1959–1965, arhitekt Louis Kahn)\nPhiladelphia Roundhouse, Philadelphia politsei peamaja (1961–1963, arhitektibüroo Geddes Brecher Qualls & Cunningham)\nOlivetti-Underwoodi tehas Harrisburgis (1966–1970, arhitekt Louis Kahn)\nKimbelli kunstimuuseum Texases Fort Worthis (1966–1972, arhitekt Louis Kahn)\nDhaka parlamendihoone (1962–1983, arhitekt Louis Kahn, Komendant lahkus projektist 1964)\nTulevikuelamu Habitat '67, Montrealis (1964–1967, arhitekt Moshe Safdie)\nPalazzo dei Congressi Veneetsias (1968–1974, arhitekt Louis Kahn, jäi ehitamata)\n"Prestressed Concrete Structures" ("Pingbetoonkonstruktsioonid"), 1952\nMonograafia põhines tema kogemustel kahjustatud sildade taastamisel kasutatud pingbetooni erinevaid meetodeid analüüsides. See töö tutvustas Ameerikas esmakordselt Euroopa uusimat pingbetooni tehnoloogiat, inseneriringkondades saatis seda suur menu ja tegi temast selle valdkonna tunnustatud autoriteedi. Raamatust ilmus üle kümne uustrüki ning seda tõlgiti hiina ja 1959. aastal vene keelde. Nõukogude Liidus võeti see kasutusele tehnikakõrgkoolide õpikuna.\n"Contemporary Concrete Structures" ("Nüüdisaegsed betoontarindid"), 1972\nMonograafia pingbetoonkonstruktsioonide arvutamisest ja tehnoloogiast. Koos paarkümmend aastat varem avaldatud kuulsaima Komendandi publikatsiooniga kuuluvad need kaks eesti inseneri kirjutatud teost nüüdseks maailma ehituskirjanduse klassika varasalve.\n"18 years with Architect Louis I. Kahn" ("18 aastat koos arhitekt Louis I. Kahniga"), 1975, eestikeelne tõlge ilmus 2019. aastal Carl-Dag Lige ja Tiit Masso toimetamisel.\nAastal 1975 avaldas Komendant oma kolmanda kuulsa raamatu (). Selles on ta haaravalt kirjutanud Kahnist kui arhitektist õpetajast ja poeedist mõttetargast ning loojast, kes ei tunnistanud kompromisse ja kellele arhitektuur oli usk.\nKahn oli põhiolemuselt kunstnik. Tal puudusid praktilised ja sügavad teoreetilised teadmised – seetõttu projekteerimise praktilise osa juhendajana oli ta nõrk. Kuid inspiratsioonis oli ta ületamatu. Tugev oli ta ka meeskonnatöö innustajana, samuti kriitikuna.\nÜldiselt on Kahni peetud ikka filosoof-arhitektiks. Komendandi nägemust mööda olnuks õigem teda pidada hoopis poeet-arhitektiks. Paljudele tegevarhitektidele ta aga meeltmööda ei olnud. Nad ei mõistnud, kuidas sai poeet olla ühtlasi hiilgav arhitekt. Nende meelest oli Kahni jutt vastuolus tema tähtteostega arhitektuuris.\nOli hetki, kus ka Kahn ei suutnud tellijaile veenvalt põhjendada intuitiivselt saadud õigeid lahendusi. Juudi memoriaalkomitee soovis, et memoriaalansamblis Battery Parkis New Yorgis oleks "kuus mingit asja", mis sümboliseeriksid koonduslaagrites hävitatud kuut miljonit juuti. Kahn tuli mõttele lahendada seda klaasist raskete kuupide kaudu. Ta tegi kuue kuubiga mitmeid makette (vaata ), paigutades neid erinevalt, kuid intuitiivselt tundis, et vaja on lisada vee üks kuup. Ta tegi vastava maketi ja esitas tellijale, kuid tema arhitektuurilisi põhjendusi seitsmenda kuubi lisamise osas ei aktsepteeritud ning projekt lükati tagasi. Nõutuna küsis Kahn Komendandilt nõu. Komendandi vastus oli ühene – ainuõige on seitsme kuubiga lahendus. Selle peale Kahn küsis: "August, ma olen nõus, kuid kuidas sa põhjendad seitset kuupi?", millele Komendant vastas: "Kuus miljonit inimest on surnud, tõsi küll, kuid surmast ja tuhast kasvab uus elu – seitsmes kuup sümboliseeribki seda. Kõik teised kuubid on tumedad ja elutud, ainult keskmine olgu valgustatud." Kahnile vastus meeldis. Sellise põhjendusega esines ta uuesti tellija ees. Nüüd kiideti projekt üksmeelselt heaks.\nSelles raamatus tõi Komendant välja Ameerika ja Euroopa arhitektuuriõppe erisused. Sel teemal oli ta ka Kahniga korduvalt arutlenud. Kahn teadis väga hästi, et tema inseneriteadmised olid nõrgad ning pidas selles süüdlaseks oma ülikooli (Kahn lõpetas Pennsylvania ülikooli 1924. aastal). Insenerieriala kui teadust õppis ta alles Komendandi kõrvalt. Erinevalt Ameerikast, kus arhitektuuritudengile õpetatakse inseneriasjandust pealiskaudselt, õpetatakse Euroopas tulevastele arhitektidele teaduse ja tehnika põhimõtteid ning tulevastele ehitusinseneridele tutvustatakse mitme semestri jooksul arhitektuuri esteetilisi printsiipe. Kui kord üliõpilane küsis Komendandilt: "Mida peab tegema noor arhitekt, et saavutada edu?", vastas Komendant: "Õppima insenerieriala!" \nTehnikaajaloolase Vahur Mäe hinnangul on selle mälestusteraamatu näol tegemist maailmaklassikaga ja ingliskeelsete maade arhitektuuri- ja ehitusringkondades väga hinnatud teosega ning avaldas kahetsust, et seda pole tõlgitud eesti keelde.\n"Practical Structural Analysis for Architectural Engineering", 1987\nA. Komandant. "Tallinna Kadrioru staadioni raudbetoon-tribüün" – Tehnika Ajakiri, 12/1937. Lk 278–282\nAugust Komendant. Kahn kui poeet-filosoof ja arhitekt-õpetaja Ehituskunst 47–48\nAugust Komendant pälvis 1978. aastal Ameerika Arhitektide Instituudi auhinna AIA Honors for Collaborative Achievement arhitektide elukutset mõjutavate tööde eest.\nAugust Komendant elas perega enne sõda Tallinnas Raua tänaval. 1944. aastal siirdus Saksamaale ka Augusti vend Verner oma perega. Verneri pere emigreerus 1950. aastal USA-sse. Verneri poeg Aado Kommendant teenis USA armees lendurina ja hukkus Vietnami sõjas.\nAugust Komendandi esimene abielu lagunes. Tema lapsed esimesest abielust olid tütar, hilisem arhitekt Merike Komendant Phillips, ja poeg, hilisem insener Jüri Komendant (sündinud 1941).\nHiljem oli August Komendandi elukaaslane näitleja ja laulja (sopran) Helmi Aren. Tuntud ooperisolist ja ooperiprimadonna oli nooruses matemaatikahuviline. Sellealaseid võimeid rakendas ta hiljem Ameerikas, kui üksikesinemised jäid juba harvadeks, oma abikaasa laiaulatuslike projektide arvestuste ja tema raamatute korrektuuri tegemisele.\n↑ Ajalugu. Paide Hammerbecki Põhikooli veebisait.\n↑ Personaalia: August Komendant – Ehitusinsenerid TPI-st. Tallinn: Kirjastus "Valgus", 1986, lk 196.\n↑ Eesti Arhitektuur. 1 köide. Tallinn: Kirjastus "Valgus", 1993, lk 211.\n↑ Insenerikutuur Eestis. 1. köide. Tallinn: Tallinna Tehnikaülikooli Kirjastus, 1992, lk 56.\n↑ 5,0 5,1 5,2 Insener Heinrich Laul ja Eesti XX sajandi ehituskultuur Sirp. 17.09.2010.\n↑ "Heinrich Laul 100". Koostajad Signe Jantson, Maris Suits, Carl-Dag Lige. Tallinn: 2010 lk 84.\n↑ 7,0 7,1 Nikolai Alumäe. Kuidas keegi – Ehitusinsenerid TPI-st. Tallinn: Kirjastus "Valgus", 1986, lk 115.\n↑ 8,0 8,1 8,2 "Arvustajate arvamused kandideerijate kohta puu-, massiiv- ja raudbetoonkonstruktsioonide professuurile", 1939.\n↑ 9,0 9,1 9,2 9,3 Vahur Mägi. Minerva rüütlid. Tallinn: 2005, lk 297–304.\n↑ Teistel andmetel omandas Komendant doktorikraadi 1951. aastal Pennsylvania ülikoolis. Eesti teaduse biograafiline leksikon. 2. köide. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2005.\n↑ 11,0 11,1 Leslie, Thomas. Louis I. Kahn: Building Art, Building Science. New York: George Braziller, Inc., 2005, lk 274. ISBN0807615439.\n↑ Louis I. Kahn: Beyond Time and Style. New York: Norton, 2007 ISBN 0393731650.\n↑ "Eesti insener Korea ülesehitustöödel nõuandjaks" – Vaba Eesti Sõna, 29. juuli 1954.\n↑ "Esimene uustulnukast tehase asutaja" – Vaba Eesti Sõna, 7. juuli 1955.\n↑ "Lakewoodi eelpingestatud raudbetooni tehas käigus" – Vaba Eesti Sõna, 14. veebruar 1957.\n↑ Kahni ja Komendandi ühisfoto\n↑ 17,0 17,1 17,2 17,3 17,4 Thomas Leslie. "Vältimatud nuhtlused"\n↑ "Eesti insener projekteeris Kanada maailmanäitusel ehitusime" – Vaba Eesti Sõna, 20. aprill 1967.\n↑ 1001 ehitist. Tallinn: Varrak, 2009.\n↑ August Komendant Pennsylvania ülikooli arhiiviandmed.\n↑ 21,0 21,1 21,2 21,3 21,4 21,5 21,6 August Komendant. Kahn kui poeet-filosoof ja arhitekt-õpetaja Ehituskunst 47–48.\n↑ Eesti teaduse biograafiline leksikon. 2. köide. Tallinn: Eesti Entsüklopeediakirjastus, 2005.\n↑ 23,0 23,1 Eesti ehitusinsener August Komendant ERRi saatesarjas "Labor". 25.04.2010\n↑ Eesti teadlased ja insenerid välismaal. Vahur Mägi. August Komendant maailma ehitustandril. Tallinn: Teaduste Akadeemia Kirjastus, 2011, lk 190-200.\n↑ AIA Honours for Collaborative Achievement Almanach of Architecture & Design 2006.\n↑ Arnika Tegelman "Kojutulek võis musta märgi külge jätta" – Järva Teataja, 29. september 2002.\n↑ "Helmi Aren 90" – Vaba Eesti Sõna, 10. oktoober 1996.\n"Arvustajate arvamused kandideerijate kohta puu-, massiiv- ja raudbetoonkonstruktsioonide professuurile". Tallinna Tehnikaülikooli Toimetuste Lisad nr 1. Tallinn 1939\n"Eesti insener Korea ülesehitustöödel nõuandjaks" – Vaba Eesti Sõna, 29. juuli 1954\n"Eesti insener projekteeris Kanada maailmanäitusel ehitusime" – Vaba Eesti Sõna, 20. aprill 1967\nEneken Helme. "Komendant, August, ehitusinsener". // Eesti kunsti ja arhitektuuri biograafiline leksikon. Eesti Entsüklopeediakirjastus. Tallinn 1996. Lk 196–197\nVahur Mägi. Minerva rüütlid. "Mees kes ei mahtunud paati". Tallinn 2005. Lk 297–304 (esmakordselt ilmunud ajakirjas Aja Pulss, 1991)\nToivo Tammik "Kahn jõudis Eestisse tagasi, Komendant mitte veel". Sirp, 27. oktoober 2006\nThomas Leslie. "Vältimatud nuhtlused". Maja, 16. jaanuar 2007\nEesti teadlased ja insenerid välismaal. Vahur Mägi. "August Komendant maailma ehitustandril". Teaduste Akadeemia Kirjastus. Tallinn 2011. Lk 190–200\nEesti ehitusinsener August Komendant ERRi saatesarjas "Labor". 25. aprill 2010\nPhiladelphia Roundhouse, arhitekt Robert L. Geddes. Video\nPilt August Komendandist (vasakul); foto tehtud 1973\nPärit leheküljelt "https://et.wikipedia.org/w/index.php?title=August_Komendant&oldid=5946236"\nSelle lehekülje viimane muutmine: 22:44, 16. august 2021.


Õpilased: koolis ei ole eriti raske - Eesti - Postimees: Värsked uudised Eestist ja välismaalt\nÕpilased: koolis ei ole eriti raske\n3. juuni 2011, 16:50\nKoolides algas täna suvevaheaeg!\nTallinna 21. Koolis anti täna kätte lõputunnistusi. Pildil 1. klassi lõpetanud Siim (vasakult), Tambet, Alexander ja Mark.\nÕpilased, kellel ei seisa ees lõpueksameid, pääsesid tänasest pikale suvevaheajale. Õppeaastale tagasi vaadates leidsid Tallinna 21. Kooli õpilased sealt palju positiivset. Suvel aga plaanivad paljud koos perega reisima minna.\nOma esimese kooliaasta lõpetanud Mark, Alexander, Tambet ja Siim leidsid ühiselt, et 1. klassis oli kõik hästi ja klassikaaslased on samuti vahvad, olgugi, et poisid ja tüdrukud veel omavahel eriti hästi ei klapi.«Tüdrukud kiusavad,» leidis Tambet.\nÕpetajatega aga oli poistel endi sõnul hea läbisaamine ja positiivseks pidasid nad ka seda, et kooliülesanded jõuti enamasti tundides ära lahendada ja koduseid töid esimesel aastal eriti polnud.\nKiituskirjaga 3. klassi lõpetanud Donna ja Linda Terese leidsid, et koolis läheb iga aastaga natuke raskemaks, aga midagi üle jõu käivat siiski pole. «Kui õpid korralikult, siis tegelikult ei ole raske,» arvas Donna. Tema sõnul õpetajad küll mõnikord hoiatavad, et koostavad keerulise kontrolltöö, aga enamasti pole asi tüdruku arvates sugugi nii hull.\nOmavahelise läbisaamise kohta ütlesid nad, et tüdrukud klapivad omavahel hästi, aga poistel tuleb ikka aeg-ajalt nagistamisi ette, millest mõned lõpevad ka kergemate vigastustega.’\n5c klassi poistele jäi möödunud õppeaastast enim meelde Soome sõprusklassi külaskäik ja järgmisel aastal kavatsevad nad ise põhjanaabritele külla minna. Suviste plaanide kohta vastasid nad niipalju, et kavatsevad rannas olla, reisida ja kaua magada.\nSama klassi tüdrukud kiitsid kooli õpetajaid, eriti uusi. «Õpetajad on hästi toredad ja abivalmid, suhtumine on väga hea,» leidis Emma Mari.


POOD Loo ise Vintage Kolm Tähte\nTead seda eredat täpikest taevas, mis sinuga alati kaasas käib? Vahel on ta ainus särav täheke tumesinises taevas, teinekord särab ta tähistaevas eredamalt kui ükski teine. Ta oli sinu teejuht ja abistaja, ta kannab siiani endaga sinu suuri unistusi ja igatsusi. Nüüd on ta sulle veelgi lähemal kolme tähe näol – tulevikus, minevikus ja olevikus.\nHelmes sisaldab 18 karaadist kulda.\nToote nr.: TAGBE-00001\nKaal: 3.31 g


Marta Jaakson • 4 jaanuar 2016\nLHV maaklertegevuse juht Alo Vallikivi sõnul on Hiina börsi languse mõju raskesti prognoositav. Foto: Andres Haabu\n„Hiina aktsiate suur langus tuli kõikidele suure üllatusena ning selle mõju on raskesti prognoositav,“ kommenteeris Vallikivi. Ta selgitas, et languse taga on oodatust kehvemad tööstuse aktiivsusnäitajad ning kindlasti ei mõjunud hästi ka kasvanud pinged Lähis-Idas.\nMöödunud aasta augustis toimunud suurem kukkumine Hiina turgudel ei toonud tema sõnul endaga kaasa müügisurvet ega paanikat. „Paaniline olukord valitses hetkeks küll 24. augustil ning seda pea kõikidel maailma aktsiaturgudel, kuid sellest taastuti kiiresti. Aasta on aktsiaturgudel küll väga halvasti alanud, kuid paanikat hetkel veel siiski märgata ei ole,“ hindas Vallikivi.\nTäna peatas Hiina kauplemise aktsiate, optsioonide ja futuuridega pärast seda, kui suur müügilaine tõi kaasa börsi järsu kukkumise. Kauplemine peatati, kui börsiindeks CSI 300 oli kukkunud 7%. Enne seda oli kauplemine 5% languse juures peatatud veerand tunniks. Hiina börsil oli see läbi aegade halvim aasta algus.


Noor kunstnik ehitas maalides üles uue valgusmaailma - Kultuur - Tartu Postimees\n21. detsember 2017, 16:31\nKaks maali Mirjam Hinni näitusel.\nE-kunstisalongis on avatud Mirjam Hinni maalide näitus, mis koosneb tänavu seerias «Murtud valgus» valminud kuuest suurest teosest. Hinn lõpetas 2010. aastal Tartu kõrgema kunstikooli maali erialal ning õpib praegu Tartu ülikooli maaliosakonna magistrantuuris. Mitmel rühma- ja isikunäitusel osalenud tartlanna on noorema kunstnike põlvkonna andekas esindaja.\nEsimene kokkupuude Mirjam Hinni loominguga oli E-kunstisalongil 2014. aastal. Noore maalikunstniku teoste puhul torkas juba siis silma erakordne meisterlikkus töötada suure formaadiga. Hinni teosed haarasid vaatajat läbimõeldud ülesehitusega, kus olid kooskõlla asetatud realistlikud ning abstraktsed motiivid.\nKuigi kunstniku kujundikeel on mõne aastaga märkimisväärselt muutunud, on tema loomingus jäänud äratuntavaks värvipalett. Ebamaiselt tehislikud toonid, nagu erkroheline, -lilla, -roosa, -kollane või -sinine, mis lausa helendavad, on saanud Hinni teoste kandvaks aktsendiks.\nHinn ei pelga ka süsimusta, mida ta kasutab kontuurimisel või järskude kontrastide tarvis, ning lumivalget tooni, mis toimib tema teostel esiletõstva taustana.\nSeerias «Murtud valgus» läheneb kunstnik maaliliste vahenditega füüsikalisele nähtusele.\nOptikas on valguse murdumise seadusega seotud sellised visuaalselt kaunid fenomenid nagu vikerkaar, halo või miraaž. Hinn on valguse seaduspärasusest esitanud omakorda uue nägemuse. Vaataja ette laotuvad kõikvõimalike värvide kooskõlad, kus abstraktne vorm on lahendatud rangelt geomeetriliste kujundite ja lendlevalt uitava vabajoone vaheldumisega.\n«Selle seeriaga ma ehitan üles justkui uue maailma või paralleelreaalsuse, kus pidevalt toimub midagi,» sõnastas kunstnik «Murtud valguse» valmimise tagamaad. «Minu mõtted ongi sellised, nagu ma need maalinud olen, ideed tulevad mõtetesse intensiivselt, ma tean alati täpselt, mida ma tahan kujutada, ja see kõik tuleb minu enda seest. Vahel domineerib mõtetes mingi kindel värvitoon nii tugevalt, et kõik muu hakkab iseenesest selle ümber ehituma.»\nMõõtmetelt suured lõuendid mõjuvad löövalt oma jõuliste ja liikuvate kompositsioonidega, kus korduvate motiividena esinevad valguse langevad ja murduvad kiired. Lai värvispekter on maalitud kord peente varjundirohkete üleminekutena, siis jällegi äkiliste värvilaikudena.\nKuigi maalid on vormilt abstraktsed, toob nendes sisalduv dünaamika vaataja ette põneva lahenduse looduse seaduspärasustest ja inimtajust.\nE-kunstisalongis (Tehase 16) saab vaadata Mirjam Hinni näitust «Murtud valgus».\nVäljapanekus on kuus suurt abstraktset maali.\nMaalid maksavad 672–718 eurot, neli neist on juba müüdud.\nNäitus on avatud 29. detsembrini.\nE-kunstisalong on suletud 23.–26. detsembrini ning 30. detsembrist 1. jaanuarini.\nHando Runnel: raamatukultuur käib allamäge ja tee peal jääb lugejaid vähemaks (3) Loe artiklit\nEerik-Niiles Kross: loodame, et Soome annab meile andeks (3) Loe artiklit


Suzuki Grand Vitara | tehnikamaailm.ee\nLinnamaasturi “leiutamise” au kuulub küll Ladale, ent seda tüüpi autode tänaseni kestvale populaarsusele Euroopas pani 90ndatel aluse Suzuki Vitara. Kummaline, aga kandevkere ja automaatselt lülitatava nelikveoga SUVide laine vallandanud auto oli ise hingelt tõsine maastur – ehitatud redelraamile ja varustatud aeglustiga.\nMudeliuuendus leidis aset 1998. aastal, kui Euroopas jõudis müügile kümme aastat vana eelkäija tehnikal põhinev Grand Vitara. Uustulnuka ümaram kere oli lisanime Grand õigustamiseks igas suunas kasvanud ning paremini varustatud.\nKeretüüpe on neli – Eestis on levinuim viieukseline mudel, lisaks on olemas lühikese telgede vahega 3ukseline (nii kinnise kui lahtikäiva katusega) ning tublisti pikema telgede vahe ja kerega (vastavalt 32 ja 47 cm) XL-7. Viimane leidis oma niši, olles soodsamaid seitsmekohalisi maastureid turul.\nBensiinimootorite valik erines keretüüpide kaupa: kolmeukseline mudel on 1,6- või 2liitrine ja viieukseline 2- või 2,5liitrine (V6). XL-7 tarvis suurendati V6 mahtu 2,7 liitrini. Turbodiislid on kaheliitrised ja olid saadaval kõikidele keretüüpidele (alguses kasutati Mazda, hiljem PSA mootoreid). Käigukastiks on kas 5käiguline manuaal või 4astmeline automaat, esimene tõmbab endale tähelepanu raske käiguvahetusega – tegu pole mitte rikke, vaid konstruktsiooni eripäraga, millega tuleb lihtsalt leppida.\nMazda diislid on töökindlad, oluliselt paremad PSA omadest, aga kahjuks ka vähem levinud. Prantsuse päritolu mootoritega on seevastu probleeme küllaga – mootoriõli kipub väntvõlli tagumise otsatihendi vahelt välja pääsema, rikneda võib turbo ning ummistuda toitesüsteem. Viimast riket ei saa otseselt auto süüks panna, pigem on asi selles vedelikus, mida siinmail kütuse pähe müüakse – täpsemalt selle kehvas kvaliteedis. Põhjanaabrite juures seda probleemi väidetavalt ei esine.\nBensiinimootorid kipuvad õli kulutama, mistõttu peaks selle taset hooldusvälba vahepeal vähemalt paar-kolm korda kontrollima, vastasel juhul võivad tagajärjed kalliks maksma minna; jälgida tuleks, et õlikulu ei kasvaks üle tehase poolt lubatud normi. Hooldusvälp on 15 000 km ja diiselmootoril tuleb hammasrihma vahetada 105 000 km järel. Bensiinimootor on ketiga ning sellevõrra muretum. 2,7liitrise mootoriga XL-7 probleemiks on liiga kiiresti kuluv sidur.\nRuumikus jätab soovida\nSõitjateruum on vaikne – eraldi raamil konstruktsioon loob head eeldused teemüra ja vibratsiooni isoleerimiseks. Suurematel kiirustel hakkab sisse kostma tuulemüha.\nSiseruum on kõrge, aga kitsavõitu, mis tuleb eriti esile XL-7 ebaproportsionaalselt pika kere puhul. Ilma igasuguste süümepiinadeta võib esiistmeid kehvadeks nimetada – need on liiga väikesed ega paku mingisugust külgtuge. Aga kui nende puudujääkidega harjuda, kannatab autoga sõita ka pikemat maad. Tagaistmel on vähe jalaruumi ja kuju poolest on see mõeldud siiski vaid kahele inimesele, kolmas peab läbi ajama ilma peatoeta ja kõigest kahepunktiturvavööga. Ruumi saadi juurde 2001. aastal, kui tagaistet 50 mm tahapoole nihutati.\nXL-7 keskmine istmerida võimaldab ka kolmel inimesel ennast hästi tunda, kõige tagumine iste mõistagi teab mis mugav ei ole. Küljepeeglid on suured ja ülevaatlikud ning väljavaade on väga hea igas suunas, välja arvatud taha.\nHiilates klassi väikseima pakiruumiga, pole Grand Vitara kauba vedamiseks hea valik. Lühikese mudeli napid 113 liitrit mahutavad vaid paar poekotti ning ka viieukseline jääb oma 277 liitriga konkurentidele selgelt alla. Kui kõik istmed on paigas, mahutab XL-7 187 liitri jagu kraami, aga kuna paljud omanikud tagumisi istmeid niikuinii ei kasuta, võib need kokku panna (täitsa välja neid autost kahjuks tõsta ei saa) ja sellega veoseruumi märgatavalt suurendada.\nGrand Vitara varustus on mõistlik, kõik oluline on olemas – mingit liigset luksust ei leia. Hinna sees olid muu hulgas kaks turvapatja, eelpingutitega turvavööd, elektriaknad ja -peeglid ning soojendusega esiistmed.\nMadal põhi seab piirid\nGrand Vitara tagasild on jäik, ees on sõltumatu MacPherson-tüüpi vedrustus. Agregaatide paigutus on traditsiooniline – mootor ja käigukast on ees pikuti, nende taga on kolmeastmeline jaotuskast. Juht saab valida tagaveo ja kiire ning aeglase nelikveo vahel. Nime Drive Select kandev süsteem võimaldab kiire nelikveo sisse lülitada sõites kiirusega kuni 100 km/h, veojõud jaguneb telgede vahel võrdselt.\nSõiduomadused erinevad keretüüpide kaupa ning sõltuvad auto pikkusest – suurust mööda kasvab ka maanteemugavus, samas kui maastikusuutlikus kahaneb. Lühemad mudelid on mugavad linnas sõitmiseks, auto on väle ja selle roolimine kerge, plussiks on hea manööverdusvõime (kolmeukselise pöörderaadius on vaid 4,7 meetrit). Ja kuna tegu on siiski maasturiga, ei valmista probleeme ka kõrgete tänavakivide ületamine või asfaltiaukude läbimine.\nMaanteede kuningat Suzukist ei ole, sõiduautolikumad linnamaasturid on sellel alal kõvemad tegijad. Siledal teel sujub sõit hästi, aga pikiroopad ja külgtuul sunnivad juhti pidevalt sõidusuunda korrigeerima; ka väikesed ebatasasused kõigutavad ja raputavad autot. XL-7 on seevastu oma märksa stabiilsema oleku ja pika kerega rohkem maanteede mõõtmiseks mõeldud.\nSuzuki ise väitis, et linnadžiibid pakuvad läbitavuse asemel vaid välimust, Grand Vitaral on aga pakkuda sama raha eest mõlemat. Tõsi ta on, auto veab isegi kehvade rehvidega läbi kohtadest, kuhu linnamaastur kinni oleks jäänud; suurte pärismaasturitega võrreldes tulevad hea manööverdamisvõime ja väike mass ainult kasuks. Miinuspoolele võib lugeda diferentsiaalilukkude puudumise ning ka Grand Vitara kliirents osutub paraku küllaltki väikeseks – diiselmootoriga mudelil vaid 183 mm, bensiinimootoriga 12 mm rohkem. Kellel huvi karmima maastikusõidu vastu, saab oma auto võimete või tugevuse tõstmiseks seda vastava lisavarustusega modifitseerida.\nMaastikul võib autot vigastada\nMaasturit ostes ei saa kunagi välistada võimalust, et eelmine omanik on autot kõikvõimsaks pidades seda vastutustundetult kivide ja kändude otsas lõhkumas käinud – põhjaaluse hoolikam silmitsemine ei teeks paha. Eelkõige tasub kontrollida käigukasti tala, mis kipub kõveraks minema. Et probleeme vähem oleks, paigaldati siin müüdud autodele reeglina metallist karteri- ja käigukasti kaitsed.\nKui te juba autot altpoolt uurite, visake pilk peale ka esimeste pooltelgede liigenditele ja nende tolmukatetele. Viimased võivad maastikul sõites puruneda, tagajärjeks liigendite kiire kulumine. Jõuülekande juures tuleks veel kontrollida esisilla töötamist: tüüpiliseks veaks on esisilla ja selle korpuse purunemine olukorras, kus koormuste erinevus on liialt suur, näiteks liiga hoogsalt maastikult asfaltteele sõites.\nEsisillas on kulumisaltimaks kohaks nn stabilisaatorvarda kont, B-osana ostes on selle hind 200 krooni. Kulunud šarniirid toovad endaga kaasa suurema väljamineku – neid saab osta vaid koos õõtshoova ja 3000kroonise tükihinnaga. Grand Vitara B-kategooria detailide saadavus on hea ja hinnatase keskmine, kolmeukselise mudeli osade leidmine on raskem\nTagaluugi käepide on hapra konstruktsiooni tõttu luugi hooletu avamise korral purunemisohus – soovitatav on sellega ettevaatlikult käituda. Aga kui õnnetus on juba aset leidnud, tuleb esindusest uus käepide tuua – võite arvestada, et te lahkute sealt 967 krooni võrra kergema rahakotiga.\nMuudest vigadest võib esile tuua veel XL-7 tagumise konditsioneeritoru lekke. Esinduse soovitus on kindluse mõttes enne ostu nende juures auto üle kontrollida, muu hulgas vaadatakse üle ka auto elektrisüsteemid, kust on mõnikord kummalisi vigu välja tulnud.\nUuena oli Suzuki hind linnamaasturite tasemel, tänapäeval saab selle aga kunagistest rivaalidest märksa odavamalt kätte. Hinnad algavad vanemate autode puhul umbes 100 000 krooni juurest, üle 200 000 tuhande küsitakse vaid mõnede viimase tootmisaasta autode eest.


Hole in One Media | Hole in One Media\nOlgem ausad inimesed ei ärka hommikul lihtsalt põleva sooviga korraldada meeldejääv kliendisündmus või edukas meediakampaania.\nKui fookus nihkub turundustegevusele, on põhjuseks see,\net otsite ühte – kasvu. Elame ajal, kus eristumine on edu võti. Läbi tänapäevaste online-kanalite efektiivse kasutamise ja sündmuskorraldamise oleme valmis teie ootusi ületama.\nMeie tööriistade hulka kuuluvad\nHole in One Media tugevuseks on kombinatsioon targast,\nmõtestatud ning loovast lähenemisest turundusele ja sündmuste korraldamisele.\nSotsiaalmeedia on peegeldus brändi tegemistest, väärtustest ning oskusest kliendiga suhelda. Korrektselt haldatud sotsiaalmeedia on visiitkaart, mille kasu on täiskohaga müügiinimesega võrdväärne!\nKaardistame, loome sisu, suhtleme, raporteerime ja mis peamine, juhime brändi eduloo uuele tasemele!\nAGA mitte rohkem kui rahvusvaheline turundus, koostöö meediamajadega ning strateegiate loomine ja sünmduste korraldamine. Leian, et igal brändil on oma lugu ja oma keel, mida tarbijad kuulda soovivad ja mõistavad. Headus ja positiivsus on see, mida enda töös garanteerin.\nMulle meeldivad jäätis ja\nLennukad ideed on viinud mind viimastel aastatel Viirelaiu turunduse ja juhtimisega tegelema. Olen tegelenud kinnisvara, kaatrite, jahtide ja autode müügi ja turundusega. Teha midagi, mis on võimatu või leida lahendusi, et brändi eripäraselt kommunikeerida on minu üks paljudest tugevustest. Out of the box sündmuste korraldamine, huumor ja toredad vimkad on minu pärusmaa.\nMina olen Hunt Kriimsilm,\n20 aastat turundus ja kommunikatsiooni kogemust peamiselt eesti venelastele ning koostöö eesti tipp brändidega: Liviko, BLRT, Riigikantselei, Haigekassa, Sisekaitseakadeemia, Credit24, Apollo Kino, Burger King, Tartu Linnavalitsus, Ühisteenused, LHV pank, Citadele pank, Henkell, Mionetto, Törley, Admiral Markets, Arco Vara, Ekspress Grupp ja muidugi veel kümned brände kellega koostöö edenes läbi Eesti agentuuride võrgustiku. Korrektsus ja detailsus on minu töö eetika.\nKas on turundusspetsialiste, kellega me pole koostööd teinud?\nNaudin ettevõtete aitamist inimeste tähelepanu võitmisel - sotsiaalmeedia turundus ja sisu loomine ning läti-, vene- ja inglisekeelne kommunikatsioon on minu tugevuseks. Loomingulisus ja kunstiline perspektiiv on mulle väga südamelähedane.\nMa olen unistaja ja saavutaja\nAjakirjanik, kirjanik, avaliku elu figuur.\n15 aastat blogijaks olemist annab võimaluse brände suunata, et läbi tänapäevaste trendide luua suhtlus tarbijatega. Ausus ja otsekohesus ning järjepidevus “mitte kunagi alla anda” on minu thing.\nKas ma vajan tutvustust? :)\nOlen töötanud turisminduses viimased 13 aastat. Teekond läbi erinevate suur hotellide ja turismiettevõtete on olnud värvikirev ja põnev. Kõige huvitavam oli pea ees jäissesse vette hüppamine ehk kui võtsin vastu käibejuhi ametikoha. Nende aastate jooksul olen õppinud armastama numbreid ja tehnilisi lahendusi majutusasutuse ja maailma vahel.\nMinu eesmärk on muuta Sinu majutusasutus ülemaailma kättesaadavaks!\nMa jumaldan numbreid ja kollast värvi!\nOlen veebiarendaja ja disainer, oman 7 aastat wordpressi kogemust. Samapalju, kui ma armastan veebi strateegiat ja konversiooni protsesse, ma armastan veelgi enam avarat, hästi tehtud ja kaunist disaini.\nVeebimeister - loon kunsti veebis\nTel: 545 420 20 | hello@holein1.ee\nomaltpoolt kõik, et tugevdada ja tutvustada Teie brändi ning viia teie äri müügitulemused uuele tasemele!\nJAH, me anname\nPanime Sind kirja :)\n© 2020 Hole in One MEDIA


Pangad laenuportaalidega koostööd teha ei soovi | Rahageenius\nPangad laenuportaalidega koostööd teha ei soovi\n14. veebruar 2019 kell&nbsp11:14\nEsmaspäeval tuli avalikkuse ette uus laenuvõrdluse portaal Compara, kes teatas, et ehkki alguses vahendatakse vaid väiksemaid pakkujaid, on käimas ka töö, et hakata koostööd tegema suurte tegijatega. Mida aga arvavad sellest pangad?\nSwedbank ei kiirusta kaasa\nErakliendi finantseerimise divisjoni direktor Tarmo Ulla ütleb, et pank tervitab uusi initsiatiive, kuid kohest liitumist uue krediidivahendusportaaliga ei pea nad vajalikuks.\n“Tarbimislaenude intressid on avaliku infona panga kodulehel kõigile kättesaadavad ning Swedbanki klientidele suunatud personaalsed kliendipakkumised on leitavad nii interneti- kui mobiilipangas,” selgitab ta.\nLHV ei plaani liituda\nLHV Finance’i juhataja Kadri Kiisel kommenteeris Geeniusele, et pank on keskendunud sellele, et pakkuda tarbijale lihtsat, kiiret ja mugavat lahendust laenu taotlemiseks.\n“Meil on hästitoimiv kanal, mille kliendid on omaks võtnud. See on peamine põhjus, miks me ei näe vajadust vahendajaga liituda. Enda kanali kasutamine võimaldab meil pakkuda kliendile ka paremaid tingimusi,” selgitab Kiisel.\nSamas tervitab LHV uute kasutajasõbralike teenuste turuletulekut. “Eks see paneb meid ka veel rohkem pingutama, et olla klientidele oma pakkumisega atraktiivne,” ütleb Kadri Kiisel.\nMärksõnad: Compara, laenuvõrdlus, LHV, swedbank\nTeenustasude hinnavõrdlus: mis panga kliendid maksavad ülekannete pealt kopsakaimat lisa?


- Kuunarnuki liigeste artriit\nKuunarnuki liigeste artriit. Küünarnuki anatoomia\nKui see on valus, võib põlvi sirutada selili lamades, padi põlvede all. See ilmneb liiga intensiivse mõjuga liigesele, mille puhul kõõlused on kahjustatud. Pikkade luude välimise kihi — plinkolluse — läbimõõdu mõõtmine on samuti hea, kuid töömahukas menetlus. Üldseisund halveneb sedamööda, mida rohkem liigeseid on haigestunud ja mida kiirem on sete.\nLaine Kuunarnuki liigeste artriit arvab, et valutavate luude-liigeste peamine põhjus on kaltsiumi puudus.\nKuni enam ei saanud üldse liikuma. Siis kutsus ühe teise arsti koju ja röntgen näitas luumurdu. Tegemist on liigespõletikuga, mis on põhjustatud naha ja küünte psoriaasist.\nMis põhjustab liigese ja luude haigusi? Paljude liigeste ja luude haiguste puhul kirjutavad meditsiiniportaalid, et pole teada, mis võib neid haigusi põhjustada, kuid mõned viited, millele viidatakse on järgmised: ülekoormus Kuunarnuki liigeste artriit nt mingi pidev ühtne liigutus nt sportlastel ja ehitajatel, ülekaal — liigne kaal surub liigestele, infektsioon — mõne viiruse, bakteri või seeninfektsiooni tagajärjel tekkinud liigesepõletik, pärilikkus, ainevahetushäired.\nKuunarnuki liigeste artriit Viiruse taandamiseks tuleb puhastada organismmuuta söömisharjumusi, lahendada stressiallikad nt väsimuse korral oma vajadustest teada andmine, muuta või vabastada sissesööbinud arusaamu nt pean kõigega üksi hakkama saama, jne. Liigesed ühendavad mõtted ja tunded liikumise ja tegutsemisega. Nad annavad väljendusvabaduse: me võime tantsida, hüpta, kallistada ja emmata. Nad võimaldavad meil liikuda sujuvalt ja kergelt või hüplevalt ja katkendlikult, olenevalt meie psüühilisemotsionaalsest seisundist.\nKui liigesed valutavad või on põletikus, siis on väljendatavad tunded sageli kriitilised, pahased või paindumatud ning meil oleks vaja nendest tunnete põhjustest lahti saada. Mida on vaja liigeste lõdvestumiseks vaja? Väljendada oma tõelisi tundeid? Rohkem enda Kuunarnuki liigeste artriit mõelda? Endale ja teistele andeks anda? Ennast heaks kiita, aktsepteerida ja armastada? Reumatoidartriit — kui ülemäärane enesekriitilisus, hukkamõist ja madal enesehinnang See on autoimmuunne haigus, kus meie enda immuunsüsteem kahjustab liigeste kelmeid, kuna veres on abnormne reumatoidne faktor.\nKas tunned, et oled takerdunud negatiivsesse ja kritiseerivasse ellusuhtumisse? Kas oled kellegi või millegi pärast pahane ja kibestunud? Seetõttu tuleb murrukahtluse korral teostada röntgeniuuringud. Valuaistingu tekkimine küünarnukis sõltub sellest, kui palju sidemeid ja kui tugevalt on ülevenitatud. Seejuures tekib valu küünarnukis rahuasendis, painutamisel ja sirutamisel.\nSelle protseduuri ajal saab arst tuvastada muutusi liigese struktuuris. Röntgenikiirgus ette nähtud vigastuste või degeneratiivse haiguse kahtluse korral. Neuroloogilised testid. CT või MRI.\nSelliseid protseduure soovitatakse sagedamini pahaloomulise kasvaja kahtluse korral liigesepiirkonda on tekkinud tükikeosteokondroosi. Millist diagnostilist protseduuri neist kahest parem valida on ja mis nende vahel erineb, ütleb kogenud neuroloog Mihhail Moisejevitš Sperling: Üldine vereanalüüs, mis võib kinnitada või ümber lükata põletikulise protsessi olemasolu kehas. Kardiogramm on ette nähtud, kui patsiendil on küünarnukis põletav valu.\nAntibakteriaalsed ravimid mädase artriidi ja bursiidi tunnuste kõrvaldamiseks. Need määratakse patsiendile Kuunarnuki liigeste artriit vormis. Vasodilataatorravimid, mis aitavad taastada liigese vereringet. Lihasrelaksandid lihasspasmide kõrvaldamiseks. Narkoteraapia on ainult osa terviklikust ravist. Seda täiendavad muud patoloogia vastu võitlemise viisid ja meetodid. Kui käe painutamine ja rusika kokkupõrge on patsiendil raskendatud, hakkab küünarnukk pragunema, haiget tekitama ja isegi tuimaks muutuma, võite siin kasutada liigese funktsionaalsuse taastamiseks järgmisi meetodeid: Vasaku või parema küünarnuki liigese koormuse vähendamine ortopeediliste vahendite abil: ortoosid, sidemed.\nHoolimata asjaolust, et valu lokaliseerub liigese Kuunarnuki liigeste artriit osas, küljelt või ülalt, tuleb seda igal juhul ravida.


1Partner: poolik maja on mõtet konserveerida - Ehitusuudised\n1Partner: poolik maja on mõtet konserveerida\nKui on ette näha, et maja ehitamiseks vahendeid ei jätku ning pank laenu juurde ei anna siis kõige mõistlikum oleks hetkel konkreetselt selle objektiga mitte midagi teha, ütles 1Partner Kinnisvara tegevjuht Martin Vahter ehitusuudised.net-le.\nKui on valminud juba vundament siis ka selle puhul ei ole investeeringud suured võrreldes tervikhoone maksumusega ning projekt tasuks koheselt seisma panna, märkis ta. „Kui aga valminud on juba müürid ja vahelaed jm sarnane siis selleks, et tulevast kahjumit minimeerida tasuks hoonekarp sulgeda. Konstruktsioonide kaitsmiseks ilmastikukahjustuste eest tuleks katus katta kasvõi odava rullmaterjaliga, sulgeda akna- ja ukseavad vineeriga jne,“ ütles Vahter.\nTa lisas, et kui aga valminud on veelgi rohkem hoonest siis tasuks mõelda juba sissekolimisele. Kuigi hoone on osaliselt valmimata tasuks kasutusele võtta need pinnad mis on juba valminud. Viimane eeldab aga seda, et vabanetakse eelmisest elukohast kas seda müües või kui elati üüripinnal siis vabanetakse üürimaksest.\nViimasele olukorrale on lahenduseks ka müük, sest kui hoonekarp on valminud, kuid puudu on ainult siseviimistlus on see juba mõne ostja jaoks atraktiivne, eriti nende jaoks, kes soovivad siseviimistlust oma maitse järgi kujundada, osutas ta.


EESTI MUUSIKA PÄEVAD TULEVAD SEL AASTAL TEISITI - MuusikaPlaneet\n22. mai 2022 @ 7:23\nEESTI MUUSIKA PÄEVAD TULEVAD SEL AASTAL TEISITI\nMP 14. apr. 2022 @ 8:06\nEesti suurim esiettekannete festival toob 16.-24. aprillini publikuni 32 spetsiaalselt kirjutatud uudisteost erinevate põlvkondade väljapaistvatelt heliloojatelt. Tänavu toimub festival hübriidvormis – kontserdid toimuvad kontserdisaalides ning valik sündmusi kantakse üle ka voogedastuse kaudu. Festivali kunstilised juhid on heliloojad Helena Tulve ja Timo Steiner, Tartus Märt-Matis Lill ning läbivaks teemaks on “Teisiti”.\nEMP-i avakontserdi Tartus annavad oma põlvkonna ühed tunnustatumad interpreedid, kes on koos on tegutsetud juba 17 aastat – Ulla Krigul orelil ja Virgo Veldi saksofonil.\nMärt-Matis Lille ja Leho Rubise juhitud teid mööda kogetakse mitmete paikade helikeskkondi ja rütme. Helirännak lõpeb Tartu botaanikaaias, kus teemal “Teisiti” arutlevad Viljandi Kultuuriakadeemia rahvusliku ehituse õppejõud Priit-Kalev Parts, arhitekt Helmi Marie Langsepp ja keskkonnakorralduse lektor Piret Vacht, modereerib Märt-Matis Lill.\nTartu Ülikooli Sümfooniaorkester esineb nii Tartus kui Tallinnas, mõlema kontserdi piletimüügitulu kogutakse “Ukraina heaks!”. Tartus astub üles ka alates 2003. aastast tegutsev Trio ’95 (Robert Traksmann, Marcel Johannes Kits, Rasmus Andreas Raide). Triole on värsked teosed loonud Liisa Hõbepappel, Ülo Krigul ja Rein Rannap.\nArvo Pärdi Keskuses on kaks EMPi kontserti. Eesti-Rootsi kollektiiv The Bright Future Ensemble toob kadunud traditsioonidest pärit instrumentidega kaasaegses dialoogis uuele elule varajase muusika seadeid ning Helena Tulve teose maailmaesiettekande. Ansambel esitleb ka Rootsi helilooja Britta Byströmi uudisteost, mille instrumentaarium on altplokkflööt, klavessiin, kannel ja süntesaator/theremin.\nEesti ühe hinnatuma pianisti Irina Zahharenkova esituses tuleb ettekandele terve rida uudisteoseid. Erkki-Sven Tüür on on üle pika aja kirjutanud klaverisonaadi ning klaverile on värskelt loonud ka Toivo Tulev. Irinat kuuleb mängimas ka klavessiini: Tõnu Kõrvitsa kuutõusu luulest inspireeritud muusika ning Krimmis sündinud ja praeguses Eestis väga omanäolise helilooja Galina Grigorjeva uudisteos. Esiettekandele tulevad samuti Michael Buki kaks teost – “Etude C major” ja “The Shyness”.\nERSO kontsert on alati üks Eesti Muusika Päevade kõrghetki. Seekord juhatab orkestrit dirigent Kaspar Mänd. Mainekalt rahvusvaheliselt konkursilt värskelt võitjana naasnud Hans Christian Aaviku soleerimisel tuleb ettekandele Rasmus Puuri viiulikontsert, mille eest helilooja pälvis möödunud aastal LHV uue heliloomingu Au-tasu. Viimasel ajal nii oma sümfooniliste teoste kui ooperitega tähelepanu äratanud Jüri Reinvere oopus tuleb samuti Eesti esiettekandele ning varasemat muusikat esindab Helena Tulve. Uued teosed on kirjutanud Ameerikas tegutsev eesti juurtega komponist Jonas Tarm ja Tõnis Kaumann.\nFestivalil jätkuvad kaks olulist heliloomingu konkurssi, mille preemiafondi on välja pannud LHV. “Noor helilooja 2022” finaalkontsert Heino Elleri Muusikakoolis pühapäeval, 17. aprillil. “LHV uue heliloomingu Au-tasu 2022” preemia laureaat selgub ERSO kontserdil 22. aprillil. EMTA Sinfonietta esitab klassikalise repertuaari kõrval noorte heliloojate kompositsioone tasuta kontserdil 16. aprillil.\nEesti Filharmoonia Kammerkoori kava on põnevalt rahvusvaheline, koori dirigeerib hollandi päritolu laulja ja dirigent Lodewijk van der Ree. Esiettekandele tuleb Saksamaal tegutseva helilooja Jüri Reinvere teos, samuti Soomes õppinud Andrus Kallastu ja juba aastaid Eestis resideeruv iraani komponist Arash Yazdani uudisteos. Üles astub serbia akordionist Momir Novakovic, kellelt kõlab Arne Nordheimi, Sofia Gubaidulina ja Erkki-Sven Tüüri muusika.\nViiuli-akordioni kooslus on midagi üpris ebatavalist. Mari Poll on rahvusvahelistel lavadel silma paistnud noor andekas viiuldaja, kes koos oma ansamblipartneri, tunnustatud akordionisti Momir Novakoviciga toovad kuulajate ette mitmeid kõlavärve sisaldava kava (Elo Masing, Rasmus Puur, Alisson Kruusmaa, Lazar Đorđevići, Mikołaj Majkusiak).\nTallinna Kammerorkestrit juhatab mitmekülgne muusik ja dirigent Andres Kaljuste. Lisaks uudisloomingule (Alisson Kruusmaa, Ülo Krigul, Madli Marje Gildemann, Marianna Liik) pakutakse ka eesti klassikat Ester Mägilt ja Jaan Räätsalt.\nEesti Elektroonilise Muusika Seltsi Ansambel süüvib sel korral Eesti tehismuusika probleemidesse, pakkudes tõelisi üllatusi ja pärle. Hetkeolukorda kaduva CD kultuuri taustal analüüsib tänapäeva kuulaja vajadusi “Residentuu:r 2022”. Sündmuse käigus valmib Scott Milleri (USA) ja Taavi Kerikmäe koostöös kaugsalvestuses interaktiivne album.\nFestivali programmis on sel aastal ka Theatrumi muusikateatrilavastus. 23. aprillil esietendub Maarja Kangro romaani “Klaaslaps” ainetel valminud “söövitab.tuhk”, mille heliloojaks on Tatjana Kozlova-Johannes, libreto autor ja lavastaja Liis Kolle.\nEMP toimub tänavu 43. korda. EMPil saab kuulda eesti heliloojate värskeimat loomingut, kava hõlmab mitmesugustest žanritest tuntud muusikuid ja ühendab eri kunstivorme. Festival tasakaalustab kodumaist välismaisega, kammerlikkust mastaapsusega ning festivali kavadest leiab aasta aastalt üha enam žanri- ja stiiliülest. Seetõttu võib ka EMPi publiku hulgast leida üsna erineva maitse, kuid tundliku kõrva ja meelega kuulajaid.\nRohkem infot: https://www.eestimuusikapaevad.ee/\nTags: Alisson Kruusmaa Andres Kaljuste Andrus Kallastu Arash Yazdani Arne Nordheim Ülo Krigul Britta Byström Eesti Elektroonilise Muusika Seltsi Ansambel Eesti Filharmoonia Kammerkoor Eesti Riiklik Sümfooniaorkester Elo Masing EMTA Sinfonietta Erkki-Sven Tüür Ester Mägi Galina Grigorjeva Hans Christian Aavik Helena Tulve Helmi Marie Langsepp Irina Zahharenkova Jaan Rääts Jüri Reinvere Jonas Tarm Kaspar Mänd Lazar Đorđevići Leho Rubis Liis Kolle Liisa Hõbepappel Lodewijk van der Ree Maarja Kangro Madli Marje Gildemann Marcel Johannes Kits Mari Poll Marianna Liik Märt-Matis Lill Michael Buk Mikołaj Majkusiak Momir Novakovic Piret Vacht Priit-Kalev Parts Rasmus Andreas Raide Rasmus Puur Rein Rannap Robert Traksmann Scott Miller Sofia Gubaidulina Taavi Kerikmäe Tallinna Kammerorkester Tartu Ülikooli Sümfooniaorkester Tatjana Kozlova-Johannes Tõnis Kaumann Tõnu Kõrvits The Bright Future Ensemble Timo Steiner Toivo Tulev TRIO ’95 Ulla Krigul Virgo Veldi\nEelmine uudis: VÄLISMINISTEERIUM KORRALDAB 9. MAIL VÕIMSA KONTSERDI\nJärgmine uudis: 1990NDATE REIVIMUUSIKAT SÄMPLIV UK PRODUTSENT JA DJ DANNY BYRD ESINEB SEL REEDEL TJUUN IN PEOL, KLUBIS D3


Hiina trafo radiaatori tehases - radiaatori Trafotootjate ja tarnija - ERG tehnoloogia\nKodu > Toote > Trafo jahedam > Trafo radiaator\n520mm elektriplaadi tüüpi radiaator transformaatori osade jaoks - ERG\n2. paneelide laius: 520mm, 480mm;\n3. Pits: 45mm;\n4. paneeli arv: 6-40 tk;\n5.Tüüp: FA, FG, FR.\nTooted kasutavad kõrgekvaliteedilist külmriba terast, et viia täis lainepapi terasplaadi läbi kombineeritud keevituspunkti keevitamise ja õmbluse keevitamise üheks lõiguks lahendada defekt probleem keevitusjäätmete raud täidised põhjustatud. Inter-keevitus, mis tõsiselt mõjutab vastuvõtva kvaliteedi . Me...Rohkem\nERG kohandatud trafo lahti jahedam\nToodete kasutamise kõrge kvaliteediga külma-ribad terasest teha täielik gofreeritud terasest plaat läbi kombineeritud keevitus punkti keevitus ja õmbluse keevitus arvesse ühe viilu keevitus .by omavahel keevitus mis tõsiselt tekitatud jäätmete raud täidised puuduse probleemi lahendada vastuvõtva kvaliteeti mõjutada. Me...Rohkem\nAlumiiniumist trafo radiaatori Fin\nTrafo radiaatori fin 1 Main funktsioon 1). Laius: 520 mm, 480 mm, 310 mm 2 keskused). Nurga all lõikamine, swan kaela või hane kaela ja vertikaalne 3). Pinnatöötlus: ainult värvitud Paited pärast kuum galvaniseerimine 4). Saame toota kliendi soovi ' s nõue 2. Laius paneelid 520mm Fin radiaatori arv...Rohkem\nLeia parim kvaliteet transformer radiaatori laos siin meie kutse Hiina tootjate ja tarnijatega. Kõik trafo radiaator on valmistatud range kvaliteedikontrolli-ja juhtimissüsteem. ja kohandatud on ka konkurentsivõimelise hinnaga.


Premier League kaotab peagi juba hooaja kolmanda peatreeneri - Inglise liiga - Jalgpall - Postimees Sport: Värsked spordiuudised Eestist ja välismaalt\n20. oktoober 2017, 8:01\nRonald Koeman kohtunikega vestlemas.\n«Lõpliku otsuse teeb klubi juhatus, mitte mina. Kui juhatus arvab, et ma ei ole enam õige mees sellele tööle, siis nad annavad sellest mulle teada,» vahendab Koemani eilsele kaotusele järgnenud sõnumit BBC. «Kui meeskond ei võida, kui meeskond ei mängi hästi, kuigi nad võib-olla võiksid, siis on alati süüdi peatreener,» lisas hollandlane, et tajub kirvest enda pea kohal rippumas.\nKlubijuhid andsid sel nädalal juba teada, et nad usuvad ja toetavad Koemani täielikult. Sellistel väljaütlemistel on Inglismaal küljes aga halb maik, sest kui meeskonna tähtsad ninad peavad välja tulema taoliste avaldustega, siis järelikult on seis nirumast niru ning tegelikult otsitakse tagatubades juba uut treenerit.\n«Seis on keeruline. Enesekindlus kasvab mängude võitmisest,» rääkis Koeman eile. «Kuidas me täna teisel poolajal võitlesime, see tuleb meeles pidada ja sedasi jätkata. Kõik teavad, et nädalavahetusel ootab ees oluline mäng.» Goodison Parkile sõidab pühapäeval külla Londoni Arsenal.\nKui Inglismaa kõrgliigahooaeg on kõigest kaheksa mängu noor, on juba hundipassi saanud kaks peatreenerit – Crystal Palace vallandas 11. septembril Frank de Boeri ja Leicester City alles sel teisipäeval Craig Shakespeare’i. Kihlveokontorites on kolmanda kingasaaja ülisuur favoriit just veidi üle aasta ametis olnud, aga tänavu Evertonile vaid kaheksa punkti teeninud Koeman – koefitsient on nõnda madal kui 1,14.


Veel kord failidest ja akrobaatikast\nKuna viimasest korrast, kui ma PDFi (portable document format) ja Adobe Acrobati ülistasin, on jupp aega möödas ja tähelepanekute kohaselt hulk arvutikasutajaid ikka veel teadmatuses, oleks vist paras hetk teema uuesti üles võtta.\nPDF (portable document format -- portatiivse dokumendi formaat) tähendab failiformaati, nagu näiteks ka Word'i .DOC-failid või Paintbrushist salvestatud .BMPd. (Kui su Windows ei näita selliseid kolmetähelisi failinime-laiendeid, siis ava My Computer või mõni teine kataloog ning võta View menüüst Options, sealt View-kaart ning kustuta linnuke rea «Hide MS-DOS file extensions...» eest.)\nKui enamik failiformaate on seotud mingi programmiga, siis PDF on seotud printimisega ja sellest võiks mõelda kui digitaalsest paberist -- sa trükid oma mistahes programmis tehtud dokumendi kettale PDFiks, saadad selle siis ei-tea-kuhu ja igaüks võib seda lugeda. Wordi puhul pole asi nii kindel, sest saajal ei pruugi olla sama versioon, mõned fondid võivad puududa jne. PDFi näitab igaühe arvutis samasugusena (ja lubab välja trükkida) tasuta jagatav Adobe Acrobat Reader.\nMillised on praktilised rakendused? Näiteks ajaleht Postimees võtab reklaami vastu PDF-kujul. Kui muidu viib reklaamifirma lehte värvilahutuse-filmid, mis trükikojas leheküljel sobivasse kohta kleebitakse, siis PDFi puhul läheb reklaam küljele juba arvutis koos teksti ja piltidega, suurendades nii töökiirust, vähendades vigu ja lubades sama reklaami muretult korduvalt kasutada.\nTeine koht on plangimajandus. Paljude kontoritega firmale on suur kulu hoida igal pool kõiki, tihti vaid mõned korrad aastas vaja minevaid planke. Üks server, kust igaüks vajaliku plangi kätte saab, on märksa odavam lahendus. PDF on hea formaat, sest tihti on plangid tehtud joonistusprogrammis, mida kindlasti igal töökohal ei ole. Ka meil Uniprindis on osa kasutatavaid planke PDF-kujul vaatamata sellele, et trükikojana ei peaks trükkimine probleem olema.\nPDF-plangil on paberplangi ees aga ka muid eeliseid peale lihtsama kättesaadavuse -- selle peale saab panna arvutis täidetavad tekstiväljad, mida on lihtne siduda www- või andmebaasisüsteemiga. Muide, varsti peaks saama avalikuks server, kust leiab PDF-kujul hulga firmale või eraisikule vajaminevaid planke, näiteks tulumaksupabereid.


Logistika klubi Via 3Lis välja müüdud. Vaata, kes osalevad - Logistikauudised\nAutor: Tanel Raig • 3. aprill 2014\n29. aprillil toimub Logistika klubi üritus Via 3Li vastvalminud uues laos, kus arutatakse koos Via 3Li ja Prisma Peremarketi inimestega, kuidas vähendada logistikas kulusid.\nVia 3Lil valmis märtsi alguses 13 000 ruutmeetrit uut laopinda, millega kasvas ettevõtte Lagedil asuva laokompleksi maht 35 000 ruutmeetrini. Via 3Li juht Elmer Maas näitab 29. aprillil toimuvas Logistika klubis, mida uut on juurde ehitatud laopinnal ja kuidas töötab Eesti üks suurimaid logistikafirmasid.\nEraldi võetakse klubis seekord arutusele, kuidas vähendada logistikaga seotud kulusid tööstus- ja kaubandusettevõtetes. Maas ütleb, et võimalused on ettevõtetel erinevad, kuid kohe oskab ta nimetada vähemalt viis kulu, mida on logistikaga seoses võimalik ettevõttes vähendada. Ta lubas analüüsida võimalusi, kuidas vähendada transpordikulu, laokulu, administreerimiskulu, IT investeeringuid, jaekettide võimalikke trahve.\nOma kogemusi logistikaga seotud kulude vähendamisest tuleb rääkima ka Prisma Peremarketi Baltikumi logistikajuht Marek Aigro.\nLogistika klubi Via 3Li uues laos: Kuidas vähendada logistikakulusid29 . aprill, AS Via 3L, Kalmari tee 10, Lagedi, Harjumaa, Elmer Maas, Lauri Latt, Joel Rothberg – Via 3L, Marek Aigro - Prisma Peremarketi Baltikumi logistikajuht\n10:00-10:15 Kogunemine ja kohvi10:15-11:00 Kuidas vabaneda liigsetest kuludest logistikas\n11:00-11:20 Prisma Peremarketi kogemus: mida võitsime logistikategevuste delegeerimisega\n11:30-11:40 Kohvipaus11:40-12:30 Ekskursioon Via 3Li uues laos\nRegistreerumine Logistika klubisse Via 3Lis on lõppenud kohtade täitumise tõttu.\nAllar Kahju, Rimi Eesti FoodAllar Lauring, Tallink Duty FreeAndo Nõupuu, Agora DCAndri Jõema, NordnetEno Saar, HTG InvestErki Antonis, KaubaekspressHeiki Kask, Agora DCIndrek Eirand, Smarten LogisticsIngrid Kormik, Tallinna Kaubamaja,Katrin Riisalu, SelverKristo Kohv, AQ LasertoolLenno Põder, AmetikoolitusMarek Musting, SchenkerMargus Ärm, BepcoMarit Mandel, SchenkerMarko Jurkatamm, Tallink Duty FreeMart Liibert, JungentMart Värtina, VärtinaMartin Kivimäe, ÄripäevOtt Sarv, SelverRaivo Lill, AutsecRene Merkulov, AutsecRoger Allas, Havi LogisticsTanel Raig, ÄripäevToomas Orutar, Logistika PlussTõnu Juhkam, K.G. KnutssonValdek Kamp, KodupaberVillu Valgi, Hydroscand\nVia 3L pole aga ainus, kes tänavu logistikafirmadest uue lao avas. Septembri teises pooles külastab Logistika klubi ka Logistika Plussi energiasäästlikku modernset ladu, kus energiat toodetakse päikesepaneelidega, valgustust kontrollib automaatika ning prügikulust on tehtud tulu. Külastusele on registreerunud juba kümmekond osalejat. registreeruda saab e-posti aadressil [email protected]. Osalustasu 79 eurot + km.


Kompostiussiblogi teisipäev 27. juuni\n11. oktoober 15 Ei ole mingi saladus, et keskkonnasõbralikud inimesed armastavad kompostimisest rääkida. Selles postituses toon esile viis põhjust, miks kompostimine on üks jätkusuutlikem tegevus, millega igaüks oma kodus tegeleda saab. Loe edasi...\tMida teha kompostiga aia puudumisel?\n10. oktoober 15 Kui sa oled kompostimisest huvitatud, siis sa ehk juba tead, et see on väga loodus- ja keskkonnasõbralik tegevus. Kompostimine vähendab prügilatesse jõudvate jäätmete kogust ja kahjulike gaaside teket, lisaks teeb see head meie maapinnale ja mullale. Loe edasi...\tVermikompostimise probleeme ja lahendusi\n29. august 15 Värsked vermikompostijad arvavad, et kui nad täidavad kompostriga kaasatulnud juhiseid, siis neil ei teki usside ja kompostriga seoses mingeid probleeme. Varsti saab aga selgeks, et usside kasvatamine nõuab teadmisi ja oskusi ning mõnikord võivad ka probleemid tekkida. Edukat vermikompostijat mitteedukast eristab oskus probleeme ära tunda ja need kiiresti kõrvaldada. Loe edasi...\tKuus põnevat fakti vihmaussidest\n18. august 15 Kui oled kunagi mõelnud, kas vihmaussil on silmad või hambad, kuidas ta oma toitu närib, mis juhtub, kui vihmauss pooleks lõigata, kas nad surevad kompostris või kui kaua vihmaussid elavad, siis palun loe edasi, see postitus on sulle! Loe edasi...\tMilleks meile vihmaussid?\n14. august 15 Vihmaussid on kõige töökamad olendid maa peal (või all). Neil on looduses mitu märkimisväärset rolli, näiteks mulla segamine ja õhutamine, mulla struktuuri ja vee infiltratsiooni parandamine, mulla pH tasakaalustamine, taimedele toitainete kättesaadavamaks muutmine, taimse ja loomse materjali kompostiks muutmine. Need ülesanded ei ole eriti lihtsad, kuid vihmaussid saavad sellega lihtsasti tänu oma toitumisharjumustele hakkama. Loe edasi...\tTaimekasvatuseksperimendi tulemused\n21. mai 15 Nagu te minu eelmisest blogipostitusest lugesite, siis alustasin täpselt kahe kuu eest taimekasvatuseksperimendiga, kus panin kaheksasse mullasegusse tomatiseemneid. Nüüd on käes aeg, kus edukamad taimed on valmis kasvuhoonesse kolima ja mitte nii edukad kolivad hoopiski prügikasti. Loe edasi...\tEksperiment alaku!\n08. aprill 15 Ilusat jürikuu algust, armsad sõbrad! Pean ka vabandama, kuna pole väga kaua siia kirjutama jõudnud, kuid vahepeal jagus igasuguseid muid põnevaid tegemisi: käisin praktikal, kirjutasin seminaritööd (bakatöö teooriaosa), käisin koolis. Nüüd on praktika läbi ja seminaritöö hindele A kaitstud, seega on mul veidi rohkem aega ja olen oma tegemistega jõudnud taimekasvatuseksperimendini. Loe edasi...\tVermikompostimisest\n07. veebruar 15 "Taevaisa teab, kuidas teha viljakat mulda ja ta on usaldanud oma saladuse ussidele." (Prantsuse talupojatarkus) Loe edasi...\tMeediaülevaade kompostimisest\n30. jaanuar 15 Pidin koolis infoanalüüsi ja refereerimise aines iseseisva tööna koostama meedia- ehk ajakirjandusülevaate. Otsustasin ühendada kohustusliku tegevuse huvitavaga ja valisin teemaks kompostimise. Sain meediaülevaate eest 38 punkti 40st. Meedia- ehk ajakirjandusülevaade on mingi teema kajastamist ajakirjanduses (meedias) peegeldav tekst.\nLoe edasi...\tTere tulemast Kompostiussi blogisse!\n19. jaanuar 15 Tere, armas lugeja! Oled praegu väga tähtsa sündmuse tunnistaja, kuna see kirjatükk on minu blogi esimene sissekanne. Ka sinul on siin suur roll (kui sa ise tahad), varsti räägin sellest lähemalt. Loe edasi...\tMarkko Mäll: „Ussid sobivad igasse majapidamisse!”\n13. jaanuar 15 Markko Mäll (34) on ambitsioonikas mees, kes tahab saada Eesti tuntuimaks ussikauplejaks. Ei, ta unistuseks pole 5000-pealine rästikufarm, ussisõnade tundmine või maomürgilabor. Markko soovib sõnnikuusside abil võimalikult paljud inimesed biojäätmete raiskamise ringist välja aidata. Toidujäägid ei ole prügi, see on tooraine kvaliteetseima kompostmulla saamiseks. Sõnnikuussid on ka kalameeste lemmikud. Loe edasi...\tVõta toimetajaga ühendust