Iga lugemine on möödalugemine - Kirjandus - Kultuur\nIga lugemine on möödalugemine\n11. mai 2019, 3:00\nkas ühiskondlik tellimus Tõe, Õiguse ning Õigluse järele surub kultuurikriitikast välja subjektiivsuse?\nKas oleks aeg hakata harjuma ning leppima, et kaunite kunstide valdkonnas on iga lugemine möödalugemine, iga tõlgendus on eksitõlgendus...\nLeian end kultuurikriitikuna taas kord olukorrast, kus hakkan kirjutama vastulauset vastulausele. Mis on iseenesest mõttetu tegu. Sest sellistes väitlustes ei selgu kunagi mingi intellektuaalne, tehniline või teadmispõhine paremus ega ammugi mitte tõde. Ei saagi selguda. Küll aga pakuvad need tänuväärset võimalust esitada seisukohti kriitika funktsioonide ja kriitiku rolli kohta, eksplitseerida – ning vajadusel otsapidi ka vaidlustada – kriitikat saatvaid eeldusi ja ootusi ning neist tulenevaid paratamatuid pettumusi. Mida ma kavatsen teha ka järgnevas.\nAvaldasin 15. märtsi Postimehes negatiivseid hinnanguid sisaldava arvustuse Eda Ahi luulekogule „Sõda ja rahutus“, mis oli päev varem võitnud kultuurkapitali kirjanduse aastapreemia. Olen sestpeale siit ja sealt kuulnud ning lugenud, et märkimisväärselt suur osa sellest väiksearvulisest seltskonnast, kes kohaliku kauniskirjanduse vastu huvi tunneb, on pidanud mu seisukohavõttu kitsarinnaliseks ja kultuurivaenulikuks. Tuleb välja, et olen jälle olnud kas harimatusest, maitselagedusest, süvenemissuutmatusest ja/või pahasoovlikkusest lugupidamatu geniaalse teose ning tema talendika autori vastu, varjanud oma lobaga vaadet Olümposele, jätnud ime tabamata.\nMa palun siinkohal vabandust kõigilt, keda minu seisukohad või nende avaldamiseks valitud sõnastus ja/või ajastus on riivanud, kuid tõden samas, et ei tunne vähimatki süüd ega kahetsust, veel vähem vajadust midagi tagasi võtta. Olen öelnud kõik, mida toonase (erinevatel põhjustel põgusaks jäänud) lugemismulje pealt soovisin ja lühikese ajaga suutsin. Ma ei taha hakata selles küsimuses uuesti saagi käima tõmbama.\nAbsoluutset kirjanduslikku kuulmist pole olemas\nMind paneb kirjutama hoopis asjaolu, et Ahi luulekogu kriitika kriitikas on algselt esteetika valdkonda kuuluv väitlus muutunud oma loomult eetiliseks ning otsapidi isegi epistemoloogiliseks (mõni kõrgendatud õiglustunde ning madalama sentimentaalse valulävega lugeja näib kuuldavasti olevat valmis andma asjale ühtlasi juriidilist käiku). Mis on sellistes situatsioonides kahjuks üsna sümptomaatiline. Õhus näib olevat pettumisest ja solvumisest tõukuv küsimus, kas mul on õigus?, mis sisaldab eneses kahte üksteisest kardinaalselt erinevat probleemipüstitust.\nEsimene neist: kas mul oli õigus öelda, mida ma ütlesin? (Võttes arvesse, et vaatlusalune kogu oli pälvinud just suure riikliku tunnustuse ning selle autorit peaks sedasorti „matslike rünnakute“ eest kaitsma poetessi ning tema poeesia pühadus, mis on paljude meelest puutumatud.) Leian, et mul – nagu ka kõigil teistel – oli ja on õigus teha väljaütlemisi vastavalt oma tõekspidamistele ja maitseotsustustele. Eda Ahi raamat on avalikus käibes olev tekst, pealegi auhinnatud. Just viimane asjaolu teeb temast mööda vaatamise mitte üksnes raskeks, vaid ajakirjanduslikus mõttes koguni peaaegu võimatuks. Ja kui selle kohta on lubatud öelda hästi (mida keegi ilmselt iialgi ei vaidlustaks), siis peaks olema (vajadusel) lubatud öelda ka halvasti.\nMeie kollektiivsesse teadvusesse ning otsapidi ka moraaliteadvusesse on pesa teinud vanasõna „võitjate üle kohut ei mõisteta“. Ma ei tea ega aima, kust see piibelliku oreooliga paatoslik imperatiiv pärineb või mida ta oma algses kasutuskontekstis täpselt tähendas, aga esteetika valdkonnas, mis ei tohiks vähemalt kvaliteedi küsimustes alluda mingitele sportlikele kriteeriumitele (ning seega ei peaks seal üldse olema mingeid võitjaid), näib see täiesti sisutu. Tegelikkuses on praktiline sundus igati põhjendatult hoopis vastupidine: mida rohkem midagi või kedagi pärjatakse, seda kriitilisemalt (ehk terasemalt ja tähelepanelikumalt) seda või teda paratamatult vaatlema hakatakse.\nJa teine küsimus: kas minu Ahi kogu aadressil esitatud seisukohad on õiged? Ei, mu seisukohad on kindlasti valed. Sest nad ei saa juba üksnes oma loomu poolest olla õiged. Ükski esteetika (nagu ka nt gastronoomia) valdkonda kuuluv hinnang ei saa pretendeerida absoluutsele tõele. Ilma eranditeta. Sest need kõik on kõigest maitseotsustused.\nMeil kõigil on kunstiküsimustes oma arvamus, mida vähesed on kohati valmis ausalt ja avameelselt väljendama, aga meist keegi ei valda tõde. Aususe ja tõe vahele ei saa maitseotsustuste puhul panna võrdusmärki, nagu ka mitte harituse ja tõe või tarkuse ja tõe vahele. Sest asi on kõigest maitses. Ja veatut maitset – mis ilmneks luule kontekstis absoluutse kirjandusliku kuulmisena – pole olemas.\nÜks teine vanasõna ütleb, et maitse üle ei vaielda. Olen nõus, et humanitaarias pole seda mõtet teha mingitest sportlikest või teaduslikest ideaalidest lähtuvalt. Küll aga diskursuste, koolkondade, põlvkondade, isikute jt vahelise dialoogi ning kultuurilise sidususe alalhoidmiseks. See, et meil on inimestena erinev maitse, on meie suurim kultuuriline rikkus (ning seksuaalkäitumise puhul koguni meie bioloogilise jätkusuutlikkuse võti – kui kõigile naistele meeldiks ühte tüüpi mehed ning meestele ühte tüüpi naised, oleksime loodusliku liigina juba ammu välja surnud).\nSeega on maitse üle vägagi mõtet vaielda. Humanitaaria kas otseses või ülekantud tähenduses millegi muuga ei tegelegi. Kuid tuleb silmas pidada, et see on mäng, mille ilu, ja kui lubate, siis ka tarkus peituvad asjaolus, et see vaidlus ei anna võitjat. Mis läheb vastuollu meie tavaloogikaga, kuna vastukäivad väited säilitavad kuni lõpuni (ning sisuliselt a priori) oma suhtelise tõeväärtuse. Sest nende vahel valimiseks puudub objektiivne kriteerium – ka maitseotsustuste vahel valimine pole midagi rohkemat kui järjekordne maitseotsustus.\nÜhte teksti kaks korda ei astu\nÜkski lugemine ei suuda kunagi ammendada teksti potentsiaalsete lugemisviiside, mõnupunktide ja tähenduste paljust; ükski kaanon või kriteerium ei tööta universaalselt. Võimalikke vaatepunkte ning subjektiivseid ootusi ja eeldusi on lõputu hulk ning need varieeruvad ajas. Ning seda ka ühe isiku lõikes. Mis tähendab Herakleitost parafraseerides, et ühte teksti kaks korda ei astu.\nSeega on igasugune maitseotsustus teaduslikust perspektiivist alati luhtumine. Meid piiravad ühtviisi nii meie olemasolevad teadmised ja kogemused kui ka nende puudumine. Kunstiteos on oma komplekssuses inimliku taju jaoks puhas transtsendents, kantilik asi iseeneses. Kui selle ambivalentsus pole ammendamatu inimlikule tajule, siis on ta kindlasti ammendamatu inimlikule tõlgendusvõimele. Subjekt näeb sellega kohtudes eelkõige omaenese eelduste ja ootuste äraspidist vastupeegeldust.\nMis tähendab, et iga lugemine on paratamatult möödalugemine. Ja oleks aeg hakata harjuma ning leppima, et me kõik loeme mööda erinevat moodi. Kultuurikriitika võiks ideaalis olla selle erinevuse pühitsemine, aga ta on paraku igapäevaselt selle erinevuse ilmnemine emotsionaalselt ja intellektuaalselt ületamatu praktilise probleemina.\nTunnistan, et minu jaoks on selle erinevuse ilmnemise kvantitatiivne määr otsapidi kultuurikriitika žanrisse kuuluva teksti sisulise kvaliteedi hindamise kriteerium: kui tekstis pole ühtegi väidet, millega ma ei nõustu (eeldusel, et olen arvustatava teosega tuttav), siis pole selle autor teinud katset väljendada midagi isiklikku, vaid on jäänud „kultuurselt“ üldsõnaliseks, hillitsevalt interpretatiivseks, ajakirjanduslikult ümberjutustavaks jms. Olen korduvalt pidanud tõdema, et pole tagantjärele sageli nõus ka iseenda mingite varasemate seisukohavõttudega.\nKunstilised tekstid on nagu semiootilised pommid, mille tegelikku plahvatusjõudu ei suuda hinnata ja ennustada nende autorid ega esmased lugejad, kellest mõni võib ühtlasi osutuda kriitikuks (pean vajalikuks rõhutada, et kriitik pole minu hinnangul mitte staatusemarker, vaid tegijanimi – inimesest ei tee kriitikut mitte niivõrd teadmised ja oskused ning nende ilmnemine tema kirjapandud tekstis, vaid toimetaja, kes on valmis seda teksti kriitika pähe avaldama).\nHea ilukirjanduslik tekst elab üle nii oma kirjutaja kui kohtumõistjad, tema jaoks on alati kuskil võimalik uus kevad täis tärkavaid tähendusi – arglikke esimesi pilguvahetusi uue lugejaga, kellest võib kujuneda imetlev austaja (või koguni apostel) kogu eluks. Iga teost kui vaeslapsest Tuhkatriinut ootab potentsiaalselt kuskil ball koos esimesest silmapilgust armuva printsiga. Et see teoks saaks, peab keegi kõrvitsad tõllaratasteks lugema. Minul jäi see Eda Ahi seni viimase luulekogu tekstide puhul isikliku maitse eripäradest tingitult kahjuks tegemata.\nAasta luuleraamat otsib mudellugejat\nNõudlus Ahi kogu positiivse avaliku retseptsiooni järele on olnud sestpeale tajutavalt õhus. Nende poeeside kunstiline väärtus püsib paljude „tõsiusklike“ jaoks kuuldavasti väljaspool kahtlust, aga keegi ei näi täpselt teadvat ega oskavat osutada, milles see seisneb. Avalikus sotsiaalmeediapostituses on oma usku ning seda saatvat metodoloogilist nõutust väljendanud ka Aare Pilv, kes oli üks Ahi kogule preemia määranud žürii liikmetest.\nJa lõpuks see prints siiski saabus, ratsutades uljalt „õigel“ lugemisviisil kui valgel hobusel. 12. aprilli Sirbis avaldatud Joosep Susi artikkel „Kas Eda Ahi on käpard?“ kujutab enesest katset teha kriitikas seni kööbakaks vaeslapseks peetud luulekogust kuningannat. Mis on mõistagi ülimalt rüütellik tegu (või vähemalt kukub sellisena välja). Ehkki Susi jõuab minu hinnangul lõpus pooleldi implitsiitselt samade hinnanguliste järeldusteni kui teised arvustajad, läheneb ta tekstile enda meelest teise meetodiga.\nViimane asjaolu annab talle näilise õiguse delegitimeerida ilma sisulise argumentatsioonita nelja Ahi luulekogu teemadel varem sõna võtnud kriitiku – Kivisildniku, Jüri Kolgi, Andrus Kasemaa ja minu – seisukohad, nimetades neid „totruseks“. Minul Susi hinnanguliste järeldustega ühtegi intellektuaalset või emotsionaalset probleemi ei ole, küll aga on mul raske tunnistada tema teatud eeldusi ja hoiakuid ning neid saatvat pretensioonikust, mida pean põhjendamatuks.\nMinu ja Kivisildniku sõnavõtte nimetab Susi „keskealiste meeste sõimuks noore kena tütarlapse aadressil“. Olen selle määratluse puhul nõus kõigi sõnadega peale kahe: „sõim“ ning „aadressil“. Usun, et kumbki meist kahest pole avaldanud avalikult luulekriitika pähe seisukohti Eda Ahi kui noore kena tütarlapse aadressil, vaid andnud hinnangu üksnes tema viimase kogu tekstidele (kusjuures Kivisildniku sõnavõtu hinnanguline fookus on hoopis žürii tegevusel). Eda Ahi noorus, kenadus ja tütarlapsesus ei puutu hinnangu seisukohalt absoluutselt asjasse (meie kahe mehelikkus ja keskealisus võib-olla küll, aga see pole oluline).\nJa ma ei läheks niikaugele, et nimetada meie kahe teineteisest sõltumatult esitatud seisukohti sõimuks. Sest sõim on väljendusviisina midagi taotluslikult halvustavat, labast, emotsionaalset ja kontrollimatut, põhjustatud ja kantud mingist negatiivse iseloomuga afektiseisundist. Ma näen selles osutuses alusetut katset diskrediteerida meid mitte üksnes kriitikute, vaid ka inimestena. Mis ei ole hea lähtepunkt konstruktiivse kultuurikriitilise diskussiooni pidamiseks.\n„Totruse“ ja „sõimu“ asemele pakub Susi oma suhteliselt paljusõnalise tõlgenduse koos seda saatva napisõnalise hinnanguga, mis pretendeerivad rohkemal või vähemal määral teaduslikule objektiivsusele. Sellise eksperthinnangu järele on olnud aegade algusest peale sotsiaalne tellimus – segaduses loojate ja lugejate hulgad on alati oodanud, ootavad praegu ning ilmselt jäävadki ootama kultuurikriitikalt väljaütlemisi, mis nimetavad vastuvaidlematu autoritaarsusega asju nii, nagu need on. Üks tekst, üks „õige“ lugemisviis, üks Tõlgendus, üks Tähendus, üks Tõde.\nKunstilises tekstis on sõnade- ning kohati ka tähtedevaheline ruum täis eksiradu. Kultuurikriitikalt eeldatakse, et see ei suurendaks semiootilist entroopiat, vaid aitaks seda korrastada, lõplike tõlgenduste ja objektiivsete hinnangutega ohjata. Vendade Strugatskite ulmejutustuses „Põgenemiskatse“ vihjatakse uuele paljutõotavale kriitikadiskursusele – emotsiolismile, mis avab „laia perspektiivi kunstialase emotsionaalse informatsiooni entroopia oluliseks vähendamiseks“ (tõlkija Ralf Toming).\nSusi on tõupuhas emotsiolist. Tema arutlus näib tõukuvat eeldusest, et luulekriitika ei ole maitse asi, vaid on olemas mingi objektiivne – ning sellisena „õige“ ja „õiglane“ – lugemisviis, mille normatiivne ainuõigus delegitimeerib seega ühtlasi kõik ülejäänud. Ta usub, et on selle leidnud. Ning heidab seega teised väga kergekäeliselt ja ilma sisuliste vastuargumentideta lõplikult kõrvale kui ekslikud. Tehke tee vabaks, Tõde on kohal! See on kirjanduspaavsti positsioon, kes kõneleb kaanoni nimel; püüab sarnaselt oma kolleegidega kirikutest esindada midagi üleinimlikku.\nKas tuleb lugeda seni, kuni meeldima hakkab?\nSusi teksti sissejuhatav osa vastandab selgelt ja hinnanguliselt kahte erinevat luule lugemise ning hindamise viisi. Neist esimene – ning tema jaoks metodoloogiliselt õige – on „traditsiooniline luulekriitika“, mille pealisülesandeks on „loogiliste järelduste tegemine ja analüütiline üldistamine“. Sellele vastandub isikliku arvamuse väljendus, mis johtub „tuntavalt subjektiivsetest tundmustest“.\nMind on alati sedasorti diskussioonides – ja neid on olnud palju! – jäänud painama seni vastuseta olev küsimus: millised on objektiivsed tundmused? Millise organiga peaks neid püüdma? Minul pole oma inimlikus piiratuses neid seni kogeda õnnestunud. Aga luban, et kui kogen, lähen kohe ravile. Kaugelearenenud mania grandiosa peaks olema tõsiseltvõetav diagnoos – küll nad mulle maa peale tulekuks rahuliku palati leiavad...\nEhkki Susi tõdeb, et mu arvustus „mõjub loogiliselt“, näib probleem olevat selle mulje petlikkuses ning sisulises kattetuses. Sest tegelikult pidavat seal esitatud seisukohti põhistama pelgalt „puhas intuitsioon“, mille kohta lisab Susi, et see „toimib valdavalt suurepäraselt, mõnikord jällegi mitte“. Ma sooviks isikliku arengu seisukohast väga teada: milline on intuitsiooni toimimise mõõtmisel väline objektiivne kriteerium?\nNäib selge, et see ei saa ise tugineda intuitsioonile, mis on sisemine ja subjektiivne ning seega ebateaduslik ja ebausaldusväärne. Intuitsiooni objektiivse legitiimsuse määramine näib eeldavat mingeid füüsikalisi parameetreid ja mõõteriistasid, jumalikku vaatepunkti, ilmutust vms. Ma sooviks rohkem meditsiinilisest kui metodoloogilisest huvist väga teada, millist neist Susi kasutab.\nVeel kirjutab Susi, et „mõistagi vajab kriitika ka otsekohest hinnangulisust, aga sealjuures tuleks kasuks põhjalikum ja tekstile sobivam analüüs“. See on ilus ja üllas mõte, aga tekitab seda praktikas teostama hakates rohkem küsimusi, kui ise lahendada suudab. Nimelt: kui põhjalik peab analüüs olema, et olla sobiv? Millega seda põhjalikkust mõõta? Ning mis peaasi: mis on sobivuse määramise kriteerium? Kas sobiv – ning sellisena universaalselt ja objektiivselt õige – on see, mis võimaldab positiivseid hinnanguid? Kas tuleb lugeda seni, kuni meeldima hakkab?\nKas ilusaks ja tähenduslikuks lugemisega on sama nagu ilusaks joomisega? Kõik mehed teavad, et ei ole olemas koledaid naisi, on üksnes liiga valgustatud ruumid, väikesed vahemaad ning alkoholist, melanhooliast ja/või seksuaalsest rahuldamatusest tuhmistamata pilgud, mis nende ilul korralikult õitsele ei lase lüüa. Mis viib mind taas kord tõdemuseni, et kõik on suhteline, kõik oleneb kontekstist, kõik on maitse asi...\nVähenõudlikkus on voorus?\nSusi on ehitanud oma analüüsi ning kriitika teiste kriitikute aadressil väitele, et Eda Ahi tekste tuleks lugeda lüürilises võtmes, mida meie, ülejäänud, pole justkui teinud. Sellega murrab Susi, tuline mõõk käes, sisse lahtisest uksest. Sest ma ei usu ega suuda kujutleda, et keegi on Ahi luulega tutvudes kasutanud mingit teist lugemisstrateegiat. Ja milline see sel juhul üldse olla saaks? Proosa? Draama? Mõtteluule? Satiir? Paroodia? Sürrealism? Sotsiaalkriitika?...\nSusi nõtke ja tiheda analüüsi ühest Ahi luuletusest lõpetab üldistav katse taandada selle voorusi „eri tasandite sünteesist tekkivale üldisele rütmile“, mida ta vastandab mõtteliselt teksti „konkreetsele sisule“. See on minu hinnangul ühtaegu väga tähelepanelik ja heasoovlik lugemisstrateegia, mis avardab kindlasti loovalt ning tulemuslikult teksti võimalike positiivsete tarbijakogemuste hulka ja määra.\nSamas jäi silma, et Susi lõpetab oma analüüsi lühilausega: „Just siin võib peituda luulekogu mõjususe tuum.“ Mis tekitas minus kiusliku küsimuse. Kas siis peitub või ei peitu? Kas oli mõjus või ei olnud? Kelle nimel Susi kõneleb? Spekulatiivne toon reedab, et mitte iseenda, vaid mingi üleisikulise kaanoni nimel. Aga kaanon ise on kahjuks tumm, meie, kes me seda kasutame, peame otsustama ja ütlema! Kõik katsed end ja oma subjektiivset maitset analüüsist taandada viivad minu meelest ebaisikuliste seisukohtadeni, millega on lugedes väga raske (ning õigupoolest ka natuke mõttetu) suhestuda.\nEespool, kus Susi korraks enda nimel Ahi teksti kohta paar hinnangulist avaldust teeb, hakkas analüüs minu silmis elama, muutus tuimast õpikulikust tehnilisest kirjeldusest subjektiivse lugemismulje vahendamiseks. Ühtlasi pidin kurbusega tõdema, et seda oodatud õiget printsi temast sellele tekstile (ning vist laiemalt tervele Ahi kogule) siiski ei ole. Susi tunnistab, et teatud sõnad „solgivad lugemismõnu“ ning mõjuvad „monstrumitena“. Mis tähendab, et ka tema kukkus „keskealiste meeste“ klubisse, kuna iriseb samade asjade üle.\nÜlejäänud neljast näib teda eristavat üksnes erinev nõudlikkuse aste (mis võib tuleneda mitte niivõrd maitsemeele tuimusest, vaid üldinimlikust heasoovlikkusest). Sel puhul võib teda ilma igasuguse irooniata kadestada ja õnnitleda. Sest vähenõudlikkus on elus kindlasti praktilisest seisukohast mitte puudus, vaid voorus. Iseäranis sotsiaalsetes situatsioonides, iseäranis loomeinimeste seltskonnas.\nMina kuulun kahjuks nende kitsarinnaliste pedantide hulka, kelle jaoks seisneb luuleteksti väärtus eelkõige detailides – sõnade semantilises ja süntaktilises peenhäälestuses. Vanasõna staatuses väide, et iga kett on nii tugev kui tema kõige nõrgem lüli, kehtib minu jaoks ka värsside puhul. Aga ma teadvustan, mõistan ning aktsepteerin ka leplikumaid lugemisstrateegiaid. Ühte neist – mida näib viljelevat ka Susi – sobib ideaalselt illustreerima stseen Oskar Lutsu näidendist „Kapsapea“, kus leiab kastruli teemal aset umbes selline dialoog (tsiteerin mälu järgi): „Sellel on ju suured augud sees!?“ – „Aga augu kõrvalt on ju terve!“. Mida teha aukliku kastruliga? Mida teha „aukliku“ luuletusega?\nMis tõstatab taas kord „vana hea“ küsimuse: kas hindame kunstiteose puhul taotlusi ja püüdlusi või tulemusi? Mina olen seda meelt, et intentsioonis, meetodis vms – võimaldagu need kuitahes pikki (pseudo)teaduslikke analüüse ja interpretatsioone – võib peituda teose moraalne, ajalooline, ideoloogiline jms väärtus, aga mitte esteetiline väärtus.\nLuuleteksti väärtus ei saa seisneda tema alverlikkuses, lüürilisuses või auhinnatuses (nagu on seni Eda Ahi viimase kogu puhul püütud selgeks teha) ega ka mitte kanoniseerituses (sorri, kirjandusõpikute ja antoloogiate koostajad!), see saab seisneda üksnes lugemiselamuses, mis on alati isiklik, ajalik ning totaalselt subjektiivne.\nRootsi krimikirjanik Mattias Berg esineb Tartus Loe artiklit\nHeiti Talvik – neetud poeet või märter (1) Loe artiklit


Riigitee nr 11128 Kehra jaama tee - Infotöötlemise OÜ\nRiigitee nr 11128 Kehra jaama tee #52006\nUuendatud: 29. september 2017\nMaanteelõigu rekonstrueerimine. Tööd lõpetatakse novembris.\nKehra jaama tee km 0,0-0,86 rekonstrueerivad ühispakkujad Warren Teed OÜ ja Kiirkandur OÜ. Tööd lõpetatakse novembris.\nMaanteeamet kuulutab välja hanke riigitee nr 11128 Kehra jaama tee km 0,0-0,86 rekonstrueerimise omanikujärelevalvele. Inseneri ülesandeks on tagada Teenuse osutamisega kvaliteetne, Töövõtulepingust ja õigusaktidest tulenevatele nõuetele ja projektile riigitee nr 11128 Kehra jaama tee km 0,0-0,86 rekonstrueerimine.\nTööde kestus: 1900 päeva.\nPakkumuste esitamise tähtaeg: 01.08.2017 kell 11:00.\nLepingu täitmist alustatakse Tellija Projektijuhi kirjalikus korralduses märgitud kuupäeval, mistõttu võib muutuda riigihanke aruande punktis V.1.6) märgitud hankelepingu täitmise tähtpäev.\nMaanteeamet kuulutab välja hanke riigitee nr 11128 Kehra jaama tee km 0,0-0,86 rekonstrueerimiseks. Hankelepingute esemeks on riigitee nr 11128 Kehra jaama tee km 0,0-0,86 rekonstrueerimine vastavalt hankedokumentides toodud tingimustele ja mahule.\nEdukaks tunnistatud pakkumuse esitanud pakkujaga sõlmitakse kaks eraldi hankelepingut, mille projektid on esitatud HD lisas II-1 ja II-2.\nPakkumuste esitamise tähtaeg: 01.08.2017 kell 10:00.\nTööde teostamist alustatakse Tellija Projektijuhi kirjalikus korralduses märgitud kuupäeval, mistõttu võib muutuda ka riigihanke aruande punktis V.1.6) märgitud hankelepingute täitmise tähtpäev.\nTööde teostamise tähtaeg on 76 päeva alates Tellija Projektijuhi kirjalikus korralduses märgitud kuupäevast, millele lisandub 60 kuud garantiiperioodi.\nMaanteeamet sõlmis Teedeprojekt OÜga lepingu riigitee nr 11128 Kehra jaama tee km 0,0-0,86 ehitusprojekti koostamiseks koos tänavavalgustusega. Projekteerimistööd tuleb teostada koos geodeetiliste, geoloogiliste uurimistööde ja vajadusel muude projekteerimiseks vajalike uurimistöödega.\nMaanteeamet kuulutab välja hanke riigitee nr 11128 Kehra jaama tee km 0,0-0,86 ehitusprojekti koostamiseks koos tänavavalgustusega. Riigitee nr 11128 Kehra jaama tee km 0,0-0,86 ehitusprojekti koostamine koos tänavavalgustusega. Projekteerimistööd teostada koos geodeetiliste, geoloogiliste uurimistööde ja vajadusel muude projekteerimiseks vajalike uurimistöödega.\nTööde kestus: 42 kuud.\nPakkumuste esitamise tähtaeg: 14.09.2016 kell 10:00.\nAnija Vallavalitsus , KEHRA\n+372 608 4337 anija@anija.ee\nWarren Teed OÜ, Harkujärve, Harku vald\n+372 611 8010 info@warren.ee\nKiirkandur AS, Harkujärve, Harku vald\n+372 6870388,5013667 info@warren.ee\nTööde kestus 76 päeva + 60 kuud\nMaksumus 17 569,14 €\nTööde lõpp 13. november 2017


Seltskond 08. detsember 2017\nMoe- ja elustiilibränd GANT tähistas kümnendat tegutsemisaastat Eestis. Pärnu maanteel asuvas äris toimunud peol tegid muusikalise ettekande Raivo Tafenau ja Susanna Aleksandra bändiga, rüübati šampanjat ja uudistati lettidel pakutavat.\nRestorani- ja modelliäris tegutsev Beatrice.\nEI EKSI KUNAGI\nAlati filigraanselt sätitud kaunis stilist Merit Boeijkens.\nHOIDIS MELU ÜLEVAL\nStilist Ženja Fokin.\nÕhtu muusikalise poole eest kandsid hoolt Susanna Aleksandra ja Eesti armastatuim saksofonist Raivo Tafenau.


Tutvustame volikogu liikmeid — Teet Marran - Artiklid - Nõo Vallavalitsus\nTutvustame volikogu liikmeid — Teet Marran\n03.05.2022 57 Vaadatud\nJuba sügisest saati tuttavas rubriigis võtab seekord sõna meie vallas tuntud ettevõtja, kes oma tõsiduse ja peremeheliku suhtumisega on lugupeetud arvamusliider, positiivse ellusuhtumisega ja ratsionaalselt tulevikku vaatav visionäär.\nTeet Marran (54), majanduskomisjoni liige: „Olen Nõo vallas elanud aastast 1979. Algul alevikus ja 1992. aastal õnnestus soetada oma maamaja Luke mõisapargi lähedusse. Luke mõisapark on ka meie koduvalla üks populaarsemaid turismimagneteid, mis on järjest enam külastajate südameid võitnud tänu väga tublide eestvedajate ennastsalgavale tööle. Mitmesugused sündmused — teatrid, kontserdid, perepäevad — on teinud Luke pargist olulise turismiatraktsiooni ka üle-eestilises tähenduses.\nTöötan ettevõtjana ehitussektoris ja me tegutseme Lõuna- ja Põhja-Eestis ning Soomes ja Rootsis.\nOlen isa kolmele lapsele ja vanaisa neljale lapselapsele. Minu hobideks on reisimine ja sport — meeldivad erinevad pallimängud ja mäesuusatamine. Kuna abikaasa harrastuseks on aiandus ja taimed ning koduümbruse pidev hooldamine, kujundamine ja korrastamine, siis on olude sunnil tema hobi muutunud kohati ka minu hobiks ja vabal ajal tuleb suuremate tööde tegemisteks minulgi koduaia ja ümbruskonna korrashoidmiseks käed külge panna.\nOlen eluga Nõo vallas rahul. Nõo vald on hea asukohaga, paikneme kahe lähestikku asuva linna tuiksoonel, kuid samas on siin piisavalt rahulik. Vald areneb järjepidevalt ning elukvaliteet kasvab iga aastaga. Vallaelanikud on aktiivsed, kokkuhoidvad ja vahvad.\nVolikogu liige olen kolmandat koosseisu. Näen, et Nõo vallas liiguvad asjad positiivselt. Kõik muutused, alates ideest kuni teostuseni võtavad aega, suuremad kavad-investeeringud isegi mitmeid aastaid. Tihti on nii, et ühe volikogu koosseisu ajal vastu võetud otsused teostuvad alles järgmise või ülejärgmise volikogu juhtimise ajal. Mitte keegi volikogu liikmetest ei saa endale rinnale patsutades väita, et vaid tänu temale tehti midagi... või jäeti tegemata. Kõiki otsuseid on tehtud ja tehakse ka edaspidi ühiselt. Läbi komisjonide, arutelude ja kompromisside. Kõige edukamalt liigubki vald oma arengus edasi siis, kui vallaelanike seas ja volikogus valitseb rahulik ning konstruktiivne õhkkond, üksmeel ja tahe koduvalda paremaks muuta.\nKuidas edasi? Kindlasti peame jätkama oma elukeskkonna arendamist, tegema investeeringuid elukvaliteedi parendamiseks kogu vallas. Lasteaiad, koolid, teed, ettevõtlus, turism — nende märksõnade loetelu on kindlasti pikem, kuid ei ole mõtet siinkohal üksteist korrata ja teemasid pikemalt lahata. Kõige olulisem märksõna on tegelikult Nõo valla elanik — on tähtis, et igaüks meist tunneks end siin elades hästi ja oleks rahul."


Matemaatika tööraamat gümnaasiumi lõpetajale. II osa - Matemaatika - 11. klass | TaskuTark\n11. klass, 12. klassMatemaatika\nEksamiülesanded koos vastustega.\nTööraamatu teemadega seotud õppevideod klassikomplektide tellijatele kirjastuse kodulehel või autori kodulehel.\nAllar Veelmaa on Loo kooli matemaatikaõpetaja ja matemaatika populariseerija. Ta on pikaajalise kogemusega ja hinnatud õppematerjalide autor ning matemaatikaõpetajate koolitaja. Allari tegemistest saab täpsemat infot tema koduleheküljelt allarveelmaa.ee


Urmas Oti pussitamise ööl valves olnud politseinik: telestaari päästis halvimast tema Moskvas elamise kogemus - Delfi\nUrmas Oti pussitamise ööl valves olnud politseinik: telestaari päästis halvimast tema Moskvas elamise kogemus\nTeletäht Urmas Oti vastu toime pandud jõhkra veretöö ööl Ida politseijaoskonnas valves olnud tolleaegse politseiniku sõnul pidasid uurijad kõige tõenäolisemaks versiooniks röövimiskatset.\n1999. aasta 1. aprilli ööl Meriväljal jõhkra rünnaku üle elanud teletähe Urmas Oti juhtumit uurinud politseinik soostus minevikus toimunud sündmuste tagamaid valgustama, et teemale igaveseks joon alla tõmmata.\nMillisele rünnakule osutasid Oti vigastused? Mis relvaga Otti rünnati?\nTerariistaga — mõõgast naasklini. Ekspertarvamust ega kannatanu ütlusi ja kirjeldust pole. Julgeks pakkuda nuga, mis vōis olla kurjategijal autodesse sissemurdmiseks. Siis oli palju nii nuge kui ka sissemurdmisi nii autodesse kui mujale.\nKas on tõene versioon, et vigastused viitasid sellele, et terariistaga varustatud inimene kaitses hoopis ennast rünnaku eest?\nLollus, kes sellist okset kunagi tootis?\nMiks ei soovinud Ott avaldust esitada?\nSee oli inimese seadusest tulenev õigus.\nMiks ei alustatud kriminaalmenetlust?\nTollane kriminaalmenetluse seadustik lubas kergete tervisekahjustuste korral koostada menetluse mittealustamise määrust.\nToonane seadus lubas küll menetlust mitte alustada, kuid kas oli ka võimalus, et hoolimata avalduse mitte esitamisest sai menetlust politsei initsiatiivil jätkata? Miks seda ei tehtud?\nTehti, koostöös Kesklinna politseijaoskonna ja Tallinna politseiprefektuuriga teostati kuriteo mustri põhiselt jälitustoiminguid. Saime kolleegidega hästi läbi, korraldasime hulga erinevaid kombinatsioone. Seda reguleeris siis kehtinud jälitustegevuse seadus.\nKas toimik, kuhu on kogutud menetluseelsete toimingute materjalid, ja mille säilitustähtaeg on vastavalt PPA reeglitele 5 aastat, hävitatakse kohe pärast säilitustähtaja möödumist?\nMarie Aava PPAst vastas ōigesti (“Vastavalt PPA dokumentide loetelule on nimetatud dokumentide säilitustähtaeg viis aastat ja seega on dokumendid hävitatud säilitustähtaja möödumise tõttu,” ütles Aava Delfile — toim), kuid ega ajakirjanik muud ka ei küsinud.


Professional Beauty Londoni ilumess — Tervisekeskus Wellness Studio Tallinnas\nLondonil on olnud maailma moe- ja ilutööstuses väga oluline roll aastakümneid. 25.-26. veebruaril 2018.a. toimus London ExCeli messikeskuses juba kolmekümnes ilmess Professional Beauty London.\nMina külastasin seda messi kolmandat korda ja olen iga kord väga rahul olnud. Olen küll siiani käinud kui külastaja, ei ole olnud eksponent, kuid olen näinud seal ka Eesti ettevõtteid oma tooteid müümas ja presenteerimas. Olen käinud sealt endale energiat saamas, hankimas uusi ideesid, uusi teenuseid. Tunnetamas, mis maailmas toimub ja kuhu suunda me liigume. Kahjuks on nii, et Eesti on pisike ja siia ei jõua ega trügi kiiresti suured firmad oma tooteid ja teenuseid pakkuma. Seetõttu kui meie väikese Eesti väikeste ettevõtete omanikud, juhid ja töötajad ei käiks väljaspool, siis ei jõuakski paljud head asjad meie õuele.\nWellness Studio ehk meie poolt pakutavatest teenustest olen leidnud Londonist mitmeid teenuseid, mida me oleme pakkunud juba paaril aastal, kuid näen ja kuulen, et paljud inimesed ei ole sellistest teenustest ja toodetest midagi veel kuulnud.\nNäiteks olen ma Londonist leidnud valgusteraapia, näojoogaga tutvusin ühel messil, ChinUp maski, mis on väga uuenduslik ja suurepärane lõuaaluse hooldus. Veel olen sealt leidnud põnevaid tooteid nagu: Jouvé kreemid, mis koheselt kortsud siluvad. Mikrokristallidega depilatsioonikomplektid, mis sobivad suurepäraselt tundlikule nahale ja on head reisile kaasa võtta.\nPaljud uuenduslikud tooted, mis sinna tulevad on pärit Lõuna-Korest ja USA-st ning London on esimene linn Euroopas kuhu soovivad nende toodete esindused ennast sisse seada. On selge, et Riiga näiteks ja ka Hispaaniasse, Itaaliasse jõuavad sellised asjad sageli läbi Londoni messi. Seega võime uhkusega tõdeda, et tänud sellel messil osalemisele on nii mõnigi teenus või toode jõudnud Eestisse juba varemgi kui ehk Soome või Rootsi.\nSee ei ole mitte ainult oma toodete ja teenuste tutvustamise koht, see on rahvusvaheline sündmus. Professional Beauty'l toimuvad rahuvusvaheline tootjate ja turustajate foorum ja maailma SPA ja Wellnessi foorum - kongress. Toimuvad erinevad koolitused, erinevates iluvaldkondades, seminarid ja töötoad (workshopid). Messil oli esindatud üle 800 brandi. Antakse auhindu, valitakse valdkondade parimad tegijaid, tunnustatakse uuenduslikke tooteid ja teenuseid jne. Auhindu antakse erinevates kategoorijates ning see on pikem protsess kui ainult 2 päeva. Seminarid ja workshopid olid jagatud 8-sse erinevasse kategooriasse.\nMessiala on hästi kompakne ja jagatud teenuste ja toodete ning valdkondade järgi sekotoriteks kus ka paralleelselt toimuvad showd ja esitlused. Näiteks on ühel alal kulmud, silmad jne. Teisel alal vahatamised, kolmandal juuksurid. Juuste poolel toimuvad pidevalt laval erinevate lõikuste ja soengute tegemise esitlused. Sellel aastal oli eraldi pruutide ja pulma ala, kus tehtid pruutidele soengud, meik jne, jne.\nUus oli sellel aastal veel Hiina tootajate ala, mis oli eraldi, samuti oli Korea ala. Järjest suuremal alal ja rohkem on igasuguste iluseadmete esindajaid. Samavõrra väiksemaks on jäänud ilusüstide müüjate ja nende teenuste presenteerimine. Need on minu kolme aasta võrdlused ja muljed. On selge, et need valdkonnd, mis on olnud ja tegustenud juba mitmeid aastaid ei vaja nii palju tutvustamist kui uued. Seega kasvav trend on masinad ja tehnoloogia, mis vähendab kindlasti ilusüstide ja süstimiste osakaalu. Tulemused on ka palju paremad ning teenus ohutum ja väiksemate tüsistuste võimalustega. Seadmetega on võimalik kreeme, seerumeid ja naha struktuuri parandavaid aineid valutult viia naha sügavamatesse kihtidesse ja käivitada naha loomulik uuenemise protsess. Mis on loomulikult jätkusuutlikum kui ainult täitesüstid. Seadmed muutuvad samuti järjest turvalisemaks ning nende kasutamiseks ei ole vaja eraldi meditsiinilist haridust. Tavaliselt tehakse ühepäevased väljaõpped seadmete turustajate poolt. Samuti on väiksem osakaal kreemide jm toodete müüjatel, sest tundub, et see äri kolib järjest rohkem ja rohkem netipoodidesse.\nPäris suurel alal esindatud ja populaarne on Londoni messil olnud alati nö Warpaint kosmeetika ja make up. Sellel aastal olid mõlemal päeval selles valdkonnas ka seminarid kuidas teha, mis on trendid ja ka ökotooted. Muidugi on Inglismaal tradistioone palju ja traditsioonilisi ning uusi üritusi-sündmusi, mille jaoks ennast ära dekoreeritakse, sestap on selles valdkonnas pakutavad tooted ja teenused seal iga aastaga kasvanud.\nVõrreledes eelmise aastaga oli päris palju juurde tulnud isepruunistuvaid kreeme, tooteid ja sprey päevituse tegemise komplekte jm selle valdkonna inventari pakkuvaid firmasid. Kus tuleb juurde tegijaid, teenused ja tooted muutuvad kättesaadavamaks, siis kliente rõõmustab see, et hinnad langevad.\nKui küüne, silma värvid on värvilised ja sädelevad ja kulmud ning kunstrpismed jätkuvalt trendikad, siis kreemid, seebid, shampoonid jm nahahooldus liigub loomulikult naturaalsuse suunas. Trendikad on seerumid, õlid, kehavõid. Kõik purgid ja potsikud on valgel või heledal keermjal taustal. Ilusad muidugi, lõhnavad hästi ja tundusid nahale ka head olevat.\nEraldi alal on aroomidele ja aroomiteraapiale, mis on Londonis olnud alati populaarne ning samuti wellness ja massaažiteenused, mis on ilumessi osaks alati olnud.\nSeminarid ja worshopid on alati olnud asjalikud. Sellel aastal ei olnud kahjuks enam ühtegi tasuta workshopi, kuid see tasu mis maksta oli vaja ei olnud kõrge. Mina sain ühe seminari 1.5£, kuna ostsin Delux pileti varem. Muidu oli tavahind seminarile 3£, mis pole ka kallis. Osalesin pühapäeval kahel seminaril ja esmaspäeval kolmel seminaril. Mõtlesin, et kui ma saan igalt seminarilt vähemalt ühe hea idee või mõtte, siis see on 1.5£ eest väga super. Tegelikult sain igalt seminarilt vähemalt paar ideed ja head mõtet. Veel mitmedki muud seminaride teemad olid inspireerivad ja huvitavad, kus oleks tahtnud osaleda, aga kuna iga seminar kestis 50 min, siis poleks jäänud mul aega messialal ringi vaatamiseks. Õhkkond ja keskkond seal on olnud alati meeldiv, töine ja kuigi inimesi on palju, siis tegelikult on seal sellisel üritusel olemine palju rahulikuma õhkkonnaga ja sõbralikum kui kahjuks Eestis kohad kuhu tuleb kokku näiteks ainult sadakond inimest. Sealsed inimesed on harjunud, et tuleb seista järjekorras ja on harjunud, et ümberringi on teised inimesed ning ei trügi, on sõbralikud, leplikud ja lasevad teised uksest enne sisse ja välja ning loomulikult vabandavad kui sina neile näiteks otsa trügid või jalale astud.\nMina olen nende käikudega väga rahul olnud ja nii ka seekord. Sain oma mõtted ja ideed mida ma otsima läksin kätte, sain postiivset energiat.\nLõpetuseks kutsun teid kõiki Tartus toimuvale koguperemessile Ilu 2018, mis toimub 2.-4. märtsil Tartu Messikeskuses. Sellel aastal osaleme seal ka meie ning tutvustame tooteid ja teenuseid, mille olen leidnud Londoni ilumessilt. Mitmeid teenuseid saate ise kohapeal proovida.\nKohtumiseni Tartus Ilumessil!\nTselluliit - mis see on?


Ralfi nurk: Mida saab näha 11. tARTuFFil: "Sing Street"\nMida saab näha 11. tARTuFFil: "Sing Street"\nLinastub: 01.08 kell 22:15 Tartu Raekoja platsil\nJohn Carney on endale filmimaailmas teinud nime kibemagusate draamadega inimestest, kes armastavad muusikat. Tema 2007. aasta "Once" võitis mitu olulist auhinda, sh Oscari parima filmilaulu eest; 2013. aasta "Begin Again" Mark Ruffalo ja Keira Knightleyga peaosas päris sama menukaks ei osutunud, kuid need, kes filmi nägid, olid sellest vähemalt võlutud. Kui "Begin Againi" tegevus toimus New York Citys, siis oma uusima filmi "Sing Street" väntas Carney kodupaigas Iirimaal, ja nagu pealkirjast järeldada võib, ei hakanud autor muutma valemit, mis tema jaoks senimaani nii sujuvalt töötanud — musitseerimisel on "Sing Streetis" mängida oluline roll. Südantsoojendav romantiline draama räägib Dublinis elavast koolipoisist nimega Conor, kes alustab impulsiivselt bändi, lootes avaldada muljet Raphina-nimelisele ronkmustade juustega tüdrukule, kes talle meeldib, olgugi et on pehmelt öeldes keskpärane laulja. Üheski teises filmis, muide, pole bändi loomine õnnestunud nii hõlpsasti kui "Sing Streetis", kus Conor leiab vaevata mitu huvilist, nende seas Eamon, kellel kodus muusikariistade arsenal. Poissi ei tõuka tagant ainult soov hurmava tüdruku südant võita: muusika loomine aitab ühtlasi viia mõtted eemale argielu probleemidest. Conor pole koolis teab mis populaarne ning peab kodus taluma kõrkide vanemate lakkamatut tülitsemist. Raphina, peaks märkima, on äärmiselt intrigeeriv tegelane — ta pole lootusrikkaid mehi ümber sõrme keerav sekspomm, vaid haavatud lind, kes kasutab meiki oma valu peitmiseks ning fantaseerib põgenemisest igavast Dublinist, mis äratab temas ainult halbu mälestusi. Tahaksin, et film keskenduks aktiivsemaltki Conori ja Raphina suhtele, sest osatäitjad Ferdia Walsh-Peelo ning Lucy Boynton on kahekesi tõesti vahvad.\nKuna filmi tegevus toimub 1985. aastal ja mitte tänapäeval, mainitakse seal möödaminnes erinevaid Suurbritannia bände, mis tol kümnendil populaarsuse tipus olid, ja üsna selgelt on Conor Raphinast sügavamalt huvitatud põhjusel, et viimane meenutab talle sensuaalset kaunitari Duran Durani hiti "Rio" muusikavideos. Musavideo tegemine on bändi jaoks esimeseks tõsiseks väljakutseks ning Conor hellitab lootust, et selles osaleb ka tema silmarõõm. Carney arvestab, et 1985. aastal olid muusikavideod küllaltki uus ja erutav nähtus — Conori vanem vend ütleb "Rio" kütkestava video kohta ekstaatilisel toonil: "It's the perfect mixture of music and visuals. It's short, to the point." Kui "Sing Street" pärineks Ühendriikidest, oleks tunne, et samalaadseid dramöödiaid juba küllalt nähtud, kerge tekkima, mistõttu valmistab heameelt, et tegevuspaigaks 80ndate Dublin. Linna hallikas miljöös, mis filmi suurepäraselt teenib, mõjub Conori glamuurse välimusega bänd Sing Street täiesti võõramaiselt. Vanema muusika austajaile pakuvad kindlasti naudingut filmis kõlavad laulud ja naljad ("No woman can truly love a man who listens to Phil Collins"). Sing Streeti originaalsed palad, mille autoriks mõistagi Carney, soundtracki soetama ei innusta, kuid ansambli imetlusväärset arengut jälgida on lõbus — mõni hetk pärast seda, kui filmis kõlab The Cure'i "Inbetween Days", näeb Sing Streeti mere ääres musitseerimas ja bändiliikmed on omandanud The Cure'ile omase gootipärase looki. Filmil pole ühesõnaga jutustada unikaalne või kompleksne lugu, aga selle rõhutatud naiivsus ja ekstsentriline huumor garanteerivad hea tuju.\nSildid ★★★★★★★, festival/sündmus, film, muusika


Oo kaalulanguse napunaited, Rasva poletamine 3 paeva jooksul\nLooduslikud kaalulanguse näpunäited: uurige, kuidas parem uni aitab teil kaalust alla võtta Kaalulangetamise arutelud hõlmavad sageli toitumis- ja treeningteavet.\nOma elukäiguga jätame sageli magamise vahele, et kõike sinna sisse tõmmata. Ühes hiljutises Case Western Reserve University uuringus leiti, et keskmiselt viis tundi või vähem öö magavad naised panevad 32 protsenti suurema tõenäosusega kilo ja 15 protsenti on rasvunud tõenäolisemalt kui need, kes saavad vähemalt seitse tundi.\nVeel üks Kanada Lavali oo kaalulanguse napunaited pärit uuring näitab, et veelgi rohkem magada on kasulik. Teadlased jälgisid kümne aasta jooksul peaaegu inimest ja leidsid, et naised, kes magasid kuus kuni seitse tundi öösel, olid 11 naela kõhnemad kui need, kes snoopeerisid seitse kuni kaheksa tundi. Plus, varasemate uuringute kohaselt on seos vähema une ja suurema toidutarbimise vahel.\nNeli asja, mida saate nüüd teha, et saada oma 40 võitu täna õhtul tervislikumaks kaalukaotuseks: Looduslikud kaalulangetamise näpunäited nr 1: minge varem magama. Alguses võib tunduda, et enne tavapärast aega on raske magama jääda, kuid umbes nädala pärast harjub keha sellega ja peate hakkama väsima.\nNaturaalsed kaalulangetamise näpunäited 4: rahunege enne sisenemist sooja vanni või kuulake pehmet muusikat.\nEnamik inimesi vajab aktiivse päeva ja magamamineku vahel puhkamiseks kahetunnist kuni kolmetunnist puhvertsooni. Toimetaja Valik.


Xiaomi India vajab krüpto omaksvõtmiseks regulatiivset selgust, ütleb exec - CryptoPumpUudised - krüptoraha uudised\nAvaleht » bitcoini uudised » Xiaomi India vajab krüpto omaksvõtmiseks regulatiivset selgust, ütleb exec\nXiaomi India vajab krüpto omaksvõtmiseks regulatiivset selgust, ütleb exec\nXiaomi India käitlemisjuhendaja Manu Jaini sõnul on krüptoraha “uskumatult intrigeeriv” asukoht, millel läheb väga hästi.\nXiaomi India - märkimisväärse mobiiltelefonide tarnija subkontinendi haru - soovib krüptovaluutaturgu, kuid vajab föderaalvalitsuselt regulatiivset selgust.\nEttevõtte käitlemisjärelevalve teostaja Manu Jain ütles kohtumisel The Economic Timesiga: „Kindlasti soovime oodata kõiki regulatiivseid punkte. Programmi järgi on krüpto asukoht, mis on uskumatult intrigeeriv, samuti kõige olulisem moesõna ja ka väga hästi. Kuid kindlasti tahaksime seaduse poolelt palju rohkem aru saada. ”\nJaini kõige värskemad avaldused järgnesid ettevõtte rahalahenduste organisatsiooni taastamisele 2021. aastal, nähes esimeses kvartalis 35% -list tõusu võrreldes eelmise aasta sama perioodiga, kuna see laienes veelgi rohkemateks rahalisteks objektideks.\nEttevõte on tegelikult ennetavalt laiendanud oma kirjeid täies ulatuses rahastamissüsteemiks, mis keskendub tagasimaksetele, rahastamisele ja ka kindlustuskaitsele, tutvustades 2014. aastal Indias ostu- ja ka rahastamislahendusi.\nSeotud: Xiaomi lükkab tagasi osalemise poes, mis kinnitab Bitcoini Portugalis\nIndia on väidetavalt Xiaomi kõige olulisem turg väljaspool Hiinat, samuti ei mõisteta kumbki rahvas eriti meeldivat krüptot, Hiina föderaalvalitsus vaatab julgelt krüptokaubandust ja ka kaevandamist ning ka India krüptoturul esineb endiselt tõsist regulatiivset ettearvamatust.\nXiaomi Global ja ka Xiaomi India ei reageerinud krüptole koheseltPumpUudised paluvad märkust.\nXiaomi lükkas hiljuti tagasi osalemise Portugali Xiaomi poe algatuses Bitcoini (BTC) tagasimaksete kinnitamise alustamiseks. Mi Store Portugal jättis lõpuks maha strateegiad, et võimaldada Xiaomi tööriistade eest krüpto tagasimakseid pärast seda, kui Hiina elektroonikaseadmete tarnija teatas, et pood ei ole otseselt seotud selle protseduuridega.\nPolkadex otsib kogukonna toetust Nabi ihaldatud Polkadoti paraahela pesale\nXiaomi India käitlemisjuhendaja Manu Jaini sõnul on krüptovaluuta “uskumatult intrigeeriv” asukoht


Beskidy MTB Trophy 2016 - CC Rota Mobilis\nIkka ja jälle käivad meie klubi liikmed elamusi otsimas ka väljaspool Eestit. Sellel hiliskevadel võtsid 6 meest ette teekonna Poola Beskidy MTB Trophyle. Olgu ära mainitud, et eestlasi oli veel teisigi.\nKolm päeva enne väljasõitu teatas Kristjan Sepp (Pirita Hawaii amordi- ja piduriguru), et selle amordiga Poolas kaugele ei purjeta. Vana amort läks kohe Leetu hooldusesse ja asendus amort alla. Minu poolt kummardus ja Poola õlled Sepale! (Person raising both hands in celebration smiley).\nKriisa, Taikki, Leer, Maidla, Ennok ja mina pakkisime end esmaspäeval musta Citroeni Jumpysse ja trip võis alata. Selleks, et me end tursanäoga rekkajuhiks ei sõidaks tegime Kaunase külje all igaks juhuks ööbimise. Taikki tegi kohe Guinessi rekordi “mees sa ei tea kui kiiresti ma vanakaga hakkama saan”. Isegi Padar ei suutnud seda vanadel headel aegadel nii kiiresti!\nTuleb tõdeda, et Poola teedel pole suurt häda midagi. Kõik need 10.a. tagused Poola kitsasteede õudused võib unustada. Kui Istebnasse kohale jõudsime laiusid meie ees aukartust äratavad mäed. Õhku tekkisid kohe küsimused, et kas, kuidas ja miks?\nEelpäev. Kolmapäeval läksime kohalike oludega tutvust tegema. Kõik kena, kuni suutsin metsa vahel ühel sinkul ümaratest palkidest tehtud sillakesel tagajooksuga palkide vahele kinni kiiluda ja seoses sellega vajusin pöia kõveraks. Tõeliselt äss lüke ja väga piinlik olukord! Porteri Martti Lung aitas kännu otsas jooksu enam-vähem parlanksi väänata ja saime edasi liikuda. Hotelli all rattatoas avasime õhtul töökoja, kus ohjad haaras peamehaanik Sander Saar. Vahetusse läks kannatada saanud raamikõrv ja nipet-näpet veel. Kuldarilt tuli laenuks tagajooks mis oli omakorda Asse Kotsalaineni käest laenatud.\nViljar Kriis tuli Poola fatiga. Kõva vana! Kusjuures ainus paksuke rajal. Kahjuks ütles tutika ratta tirr töölepingu üles. Viljar käis õhtul peaaegu Eestis ära, et hommikul ikka joonel olla. Kahjuks seda tirri nii korda ei saanudki ja paaril etapil kuhu peale läks tuli poolepealt maha. Ühesõnaga tuur polnud veel alanud, aga juba hakkas looma.\nEsimene etapp: “Czantoria”. Vastu ööd viskas suraka vihma. Karta oli, et loota saab veidi ligasemat esimest rada. Hommikul äratas meid eesli möirgamine. Hotelli taga oli suusanõlv. See nõlv oli täitsa korraliku nurgaga kus Leer eelmisel päeval sellili käis ja Maidla laskumisel maoli pani. Selle nõlva peal oli lisaks miniloomaaed, kus eeslid üksteist sudisid ja selle peale rõõmust hõiskasid.\nStardipauk ja kohe uhasime mäkke. Ronid ja ronid… 15min pärast hakkasin juba silmaga tõusu lõppu otsima. Pinnas oli alguses kruus, siis edasi mulla kivide segu ja lõpuks viskas soppa ka sisse. Garmini kaldenurka vaadates laoti 20+ numbreid ette, aga lõppu ikka ei tulnud.\nAlgul proovisin Andrus Konga saba peale end settida, aga proovimiseks see jäigi. Siis ilmus silmapiirile Martti Lung kellega sai nats koos sõidetud. Lõpuks sai see pikk ronimine umbes 35. minutil läbi. Garmin näitas, et jõudsime peaaegu 1000m kõrgusele mille peale lõid mu kõrvad lukku. Ja nii juhtus korduvalt selle nelja päeva jooksul. Esimesed laskumised tõesti ehmatasid. Ainus mõte oli see, et saaks siit elusana kuidagi alla. Kogu etapp oli üks nn tutvumise ring. Lõpus olin õnnelik, et risu ei pannud ja kõik terveks jäi.\nTeine etapp: “Rysianka” (minu jaoks “Mama Ljuba”). Numbrite järgi pidi olema raskeim etapp. Tõusu 2249m ja trassi pikkuseks 67km. Alustuseks läks Ennok tervet punti vedama! Vaatasin uuesti ja mõtlesin, et ma olen vist segi ja see on keegi teine? Konx kõrvalt ütleb, et kle vaata mis pidu ees käib. Ja nii oligi 🙂\nTõusud läksid sellel etapil kohati ulme valusaks ja laskumised olid liuglevate lahtiste kividega. Kohe alguses proovisin end taas Konxu külge kleepida, aga läks nii nagu esimesel etapil.\nMeelde jäi üks pikk ja lõputu ronimine mille nimetasin “Mama Ljubaks”. Viimase kolmandiku peal oli üks tüüp seljakoti lahti pakkinud ja grillipeo avanud. Mees nautis super vaadet orule ja kõike paremat mis tal kotis leidus. Tglt peab elu ju nautima ja mõttes olin isegi temaga. Asja kaugemalt vaadeldes võtsin selle peale ühe Squeezy geeli ja rassisin edasi.\nEemalt sillerdas Konxu selg ja tärkas lootus uus, et äkki saan kätte? Sellele järgnes veidi laugemat maad (tegelikult lauget maad seal ei olnud kuna kõik kulges kas ülesse või alla) ja uuesti üks tõus mida võib nimetada “Mama Ljuba tütre-tütreks”. Vot see oli haige tõus. Olin seda eelnevalt juutuubist vaadanud aga, et ta nii värdjas on ei julgenud isegi unistada.\nNagu ikka järgnes tip-top tõusule tip-top laskumine, kus tuli seekord veidi rohkem turist-matkajatega rada jagada. See oli nagu avatud rada kus laped, penskarid ja kõik muud tegelased üles-alla liikusid. Kohati oli tegemist nagu Super Mario mänguga kus tuli juba kaugelt arvestada kes kuhu ja millal liigub, et sellest objektist mööda slaidida. Umbes-täpselt samal laskumisel pani Ennok korraliku risu. Rõvedad kivid jätsid kehale korralikud maalingud. Kiiver päästis hullemast. Võimalik, et sinna see M4 klassi üldi poodiumikoht läks. Kahju. Finishis jõudisn paar sõna Kolloga vahetada, et mis ma sellest värgist arvan. Midagi ilusalt mu suust sel hetkel ei tulnud.\nKoju jõudes avastasin, et tagarehv oli tühjaks vajunud. Õhtul sai piim igaks juhuks sisse pandud. Samal ajal kui õhtul söömas sai käidud ja rehviga mässatud hakkas väljas kallama. Meil muidugi hotellitoas katuseaknad pärani ja õhtul ootas mind jahe vesivoodi.\nKolmas etapp: Wielka Racza. Alguses paar kiltsa asfalti, millele järgnes norm pikk tõus, mis lõppes vahvlitõusuga. Leer pani seistes peal üles ja eest nii minema, et kõigil suu ammuli. Hiljem nõudis spordidirektor olukorra kohta seletuskirja.\nPärast vahvli maitsmist settisin end jälle Konxu saba peale, et näha kuidas see kiiresti laskumine käib. Eelnevad päevad olid andnud juba veidi kogemust ja julgust, et kiiremini alla veereda. Asi hakkas juba looma. Kiirus suurenes ja sisse hakkasid tulema mõned hüpped. Poolel teel alla tundsin, et tagaots ujub imelikult. Kurve ei julgenud enam kiirelt võtta ja pidin Konxu minema laskma. Jäin seisma ja sudisin ühe ballooni tagarehvi. Martti jõudis ka vaepeal mööda vuhiseda.\nJärgmisel laskumisel oli nagu copy/paste, ainult nüüd sõitis kõrvale Kaschan “noh räägi?”. Mis siin ikka rääkida sudisin teise balloon tagarehvi ja Kaschanit jälitama. Umbes 5km pärast sain ta kätte, aga mööda minekuks enam jaksu polnud.\nMiskisel järjekordsel üüratul imeval tõusul hakkas veerevus ära kaduma ja sain aru, et tagarehv hakkab taas oma tähelepanu püüdma. Nüüd tuli teha pikem boxipeatus. Siselohv sisse, väike metsapeatus, geel sisse ja edasi. Olin vajunud sektorisse, kus kulges igast kaadrit. Kes sõitis tossudega ja kes suure linnaratta svammist sadulaga. Kõik väiksemadki põksud jalutati vahet ei olnud kas põks oli alla või üles. Jõhker kass tuli peale ja rohkem sellest midagi rääkida ei olegi.\nNeljas etapp: Klimczok. Lühike 43km pikkune 1742 tõusumeetriga sutsakas kujunes lõpuks raskeimaks etapiks. Konx ja Martti panid kohe minema. Marttiga oli meil üldis umbes 30sekine vahe minu kasuks. Otsustasin esimest korda sel nädalal alguses rahulikumalt võtta. Mis seal salata väsimus oli juba korralik ja jalad suht tühjad.\nEsimesel pikemal laskumisel sain kaasa pöidla jämeduse ja 1,5m pikkuse puujuurika, mis end kavalalt ümber esimese rummu keris. Nagu tellitud, kurat teab mitmes kord sel nädalal, saabus korralik chain suck. Rattaga pusides vuhises Kaschan mööda ja tundus, et kõik kordub taas. Õnneks seekordne boxipeatus käis kiiremalt. Vandusin endale, et rohkem ees kahe hammakaga ei sõida!\nJaht Kaschanile võis taas alata. Ühe laskumise lõpus pusis Konx midagi ratta kallal. Pärimise peale otsustas ta rehvi lappida uudse nööri tehnoloogiaga. Hiljem sain teada, et ei toiminud ja ma ei taha seda ka järgi proovida. Kui lõpuni oli jäänud umbes 6-7km vaatasin kompu pealt, et jess ainult 300 tõusumeetrit veel ja siis saab see hullus läbi. Hüüdsin üle õla Kaschanile, et veidi veel vaja ära kannatada.\nRajameister oli, aga raja 4km pikemaks joonistanud ja umbes 100m tõusu ka juurde lajatanud. Raamile kleebitav rajaprofiili spikker, mis eelnevatel etappidel ideaalselt toimis, näitas hoopis muud kui see mis tegelikuses oli. Täielik segadus! Teadsin, et lõpus peab tulema Poola presidendi residentsi 2,5km pikkune keerutav asfalti tõus, aga me müttasime ikka metsas.\nKergelt hakkas vihma sabistama ja kogu see Poola pesni-pljaski hakkas vaikselt närvidele käima. Kaschan oli vaheleal tagant kadunud ja ees polnud ka kedagi. Mõttes olin juba rajameistril luud ära murdnud ja plaanisin temaga juba igast muid rõvedusi. Kaua oodatud presidendi tõus siiski tuli. Keerutas mis ta keerutas, aga ühtäkki keerutas Martti mulle silmapiirile. Sellele tõusule jätsin pmst kõik padrunid, et end järgi pressida. Laskumisel sain Marttile saba peale.\nEes paistis väike põntsakas mille peale Martti ütles, et tal enam jalga pole ja mingu ma nüüd oma teed. Sellel põntsakal vajutasin nii kuis sain, aga minema ikka ei saanud. Mõistsin, et kergelt ei tule siin täna midagi. Mõlemad liikusime aurude peal. Metsas keerutas rada igat pidi ja aru ei saanud millal lõpuks finish tuleb. Finishi sirgele sai Martti esimesena ja pidin seekord alla vanduma. Positiivne oli, aga see, et üldis jäin paarikümne sekiga ikkagi ette. Kommentaator veel ütles, et vaadake eestlased madistavad omavahel 😀 Finishi koridorist sõna otseses mõttes komberdasin tuikudes minema. Seekord jäi küll kõik rajale.\nLõpetuseks. Lõpuni tuli lühemal Mega distantsil 247 ratturit, kus platseerusin 101. kohal. Esimese tuuri kohta olen rahul. Ja mis põhiline klubi tõi koju meeskondliku esikoha ning meeskonnakaaslased korjasid pea igalt etapilt oma vanuseklassis poodiumikohti. Kui Taikki lubas pärast sõitu ratta ära kinkida, kuna rattasõit talle enam ei passi, siis mina ootan juba uut tuuri. Elamus oli võimas ja seltskond 5+!\nEelmine aasta Sudety tuurilt tagasi sõites sai otsustatud, et teeme 2016 Beskidy tuuri, kuna Classik distants tundus sellel aastal veidi liiga raske minu jaoks, siis otsustasin sõita Mega distantsi, mis on lühem variant. Enamus Rota klubist arvasid sama, ainult Janek Maidla läks pikka sõitma.\n25 mai, asjad lahti pakitud ja vaja teha väike treening, et tõusudega harjuda. Vanad olijad teadsid rääkida, et kuskil läheduses on kolme riigipiiri kokkusaamis koht, lähme sinna. Janek Maidla teejuhiks, lühidalt, eksisime ära. Lõpuks võttis Ziil kaardilugemise enda peale ja leidsime selle riigipiiride põkkumise koha ikka üles. Kokku väike treening koguajaga 1h 18min, 22km ja ca 900 tõusumeetrit.\nÕhtul numbritel järgi käies otsustasime Kaidoga jooksvalt, et paneme ikka tiimi arvestuses ka võistkonna välja, Taikki käest väga ei küsinud ja panime tema ka tiimi eest sõitma (ta lubas selle eest meile kunagi rängalt kätte maksta).\nEsimene etapp. Kohe alguses 8km tõus keskmise nurgaga 8%, mida ülespoole, seda udusemaks pilt läks, esimest korda üle 8 aasta olin otsustanud prillidega sõita ja nüüd arvasin, et see oli viga, aga kui lükkasin prillid eest, siis pilt oli sama udune edasi. Heal juhul nägid ca 10 meetrit ette, jälle omamoodi elamus. Ega sõidust väga rohkem midagi ei mäleta, võtsin tasa ja targu ning ootasin viimast 15km mis pidid veidi kergemad olema.\nOlime koos 5-6 mehelise grupiga, singlitel tundsin ennast nende seas kõige paremini, ja nii otsustasin ühel singli eest ära sõita, mis ka õnnestus, kuid minu õnnetuseks tuli edasi kergelt allamäga asfalt kus minu 30-11 ülekanne oli selgelt nõrgim ja kinni mind püüti. Finiši tegemisest loobusin mõeldes juba jägmisele päevale. Finiši protokolli vaadates leidsin ennast üldarvestuses 16 realt ja ülla-ülla vanuseklassi kolmandana, mees kellega finiši tegemisest loobusin oli vanuseklassi teine, olin enda peale veidi pahane. Tiimidest võitsime 10min eduga esikoha.\nTeine etapp. Hing oli veidi haige eelmise päeva kaotatud vanuseklassi teisest kohast ja otsustasin selle vea parandada. Esimesed kilomeetrid olid mööda asfalti, terve grupp võttis asja väga rahulikult ja niimoodi sattusin grupi etteotsa ning mingi hetk seljataha vaadates olin grupil ca 50 meetriga eest ära sõitnud (selle eest sõimati õhtul Taikki ja Kaido poolt läbi ja võeti lubadus, et ma enam nii ei tee), lasin tempos järgi ja ootasin teised ka järgi.\nEsimene tõusupõks, nurga keiris vahepeal 20% peale, jube raske hakkas, Kaido ja Taikki libisesid vaikselt eest ära, kuid jäid ikkagi silmapiirile. Õnneks oli koguaeg nähtav ka eelmise päeva teise koha mees (rahvuselt sakslane ja väga sõbralik tüüp). Päeva raskeima tõusu alla jõudes olime ikkagi enamvähem kõik koos, Kaido, Taikki, sakslane ja mina.\nTõusu pikkus jälle ca 8km ja veritikaali ca 700m. Igatahes oli seal vahepeal täiesti sõidetamatu kiviklibu ja oma pikkade sammudega astusin kõigil eest ära. Vahepeal sõitsin, vahepeal kõndisin, enesetunne ja jalad läksid aina paremaks, üles jõudes olin paraja vahega sakslasel eest ära saanud.\nLaskumisel panin, aga tempot juurde, võtsin mitu skalpi ja siis litaki esijooks alt ära, mina üle lenksu kivide peale, valus oli rsk. Räme ragin käis kaelast läbi, aga terveks jäi. Ajasin ennast kohaliku mägimatkaja abiga püsti ja koristasin ennast rajalt eest ära. Esirehv susises ja seal sees oli veel mitte rohkem kui 1 bari jagu õhku, käsi verine ja kogu ülakeha valus installisin õhukummi sisse, vahepeal sööstis mööda sakslane, siis Kaido, Taikki, Leer, Pohl, kokku kulus 13 min rehvivahetusele. Läbi valude ja pisarate sain kuidagi lõppu, viimastel km-l sain krambid ka veel, aeg 1min üle 4 tunni ja koht 34-s. Tiimidest ikkagi võitsime ära.\nKolmas etapp. Abivalmis Spa personal, kus ööbisime, puhastasid ja sidusid mu lahtised haavad kinni, kaela peale installis Kaido kineose teibid ning sellise poolvigasena olin stardiks valmis.\nEsiritta ei läinud ja gruppi vedama samuti mitte, esimesed 4km rahulikult ennast soojaks ja siis jälle mäkke, Taikki ja Kaido hakkasid jälle vaikselt eest ära minema, tagant tuli veel Leer sellise litakaga nagu oleks selle mäe otsas finiš, igatahes kadus ta väga kiiresti silmapiirilt.\nTõusule järgnenud laskumisel lendas Marko Pohl ühes kurvis mulle külje alla ja jäi sinna midagi ootama-passima, avaldasin arvamust, et kui juba tulid sellise hooga, siis pane kohe ka edasi. Seda ta ka tegi, kuid hoog oli ikkagi liiga suur ja järgmine kurv läks pikaks ning kiskus Pohli ratta driftima nagu korralikus söeraja sõidus ning siis käis laks ära, rehv pöia pealt minema ja valget plöga lendas kaarega metsa alla laiali, rehv pooltühi, soovitasin tal seisma jääda ja õhku juurde panna, seda ta ka tegi.\nLaskumise lõpus jõudsin järgi Kaidole ja ühel haruldastest sileda lõikudest ootas meid järgi ka Taikki. Kuna eelmine öö, õhtu ja ka öösel oli korralikult sadanud ja ennem meid oli raja läbinud ca 400 Classik distantsi meest, siis järgnevad tõusud olid ikka väga pehmed ja ligased, oli tükk tegemist, et pidamist leida. Taikkile see väga ei meeldinud ja ta jäi meist Kaidoga maha.\nKahekesi tandemina me liikusime, kord Kaido ees, kord mina ees. Viimasel 10 km hakkas ka Leeri selg jälle paistma, aga tundus, et liigume suht samas tempos. Viimasel tõusul tuli Kaido mulle kõrvale ja ütles, et meie ees on vanuseklassi kolmas mees ja tal endal midagi sees pole, kui minul on siis proovigu, ennem tõusu lõppu võtsin ennast kokku ja panin korraliku litakaga minema, sain eest ära. Sama tempoga edasi, väga raske viimane kilomeeter oli. Kui Kaido ka lõppu jõudis, siis ütles et ta eksis, see oli hoopis M vanuseklassi 3 mees. Meie kohad see kord vanuseklassides 4. ja 5., 3. koht jäi 40 sek ja 2. koht 50 sek kaugusele. Tiimidest jälle võit.\nNeljas etapp. Otsustasin hommikul, et lähen panema, sees kripeldas eilne napp kaotus 2. ja 3. kohale. Võib öelda, et see oli kõige ägedam etapp, väga ränkade tõusudega, kuid ka põnevate laskumistega, kus isegi minu konkurendid tulid rattaseljast maha, mis andis mulle eelise.\nEsimeste tõusudega panin kohe sakslasest mööda, järgmisel järsul mullasel ja suurte lahtiste kividega laskumisel nägin meie vanuseklassi 2. koha meest jalgsi alla tulemas, panin sõites alla ja olin teisel kohal, see andis jõudu juurde.\nSeda jõudu jätkus kuni 20 km-ni, siis hakkas raske, tagant tuli Kaido järele, pakkus, et sõidame koos, ajasin ta minema, et vähemalt üks meist oleks poodiumil, nägin Kaidot kuni viimase tõusuni, siis läks ta oma teed, igatahes pingutasin nii kuis jõudsin lõpuni ja tasuks 3. koht, Kaido 2. koht. 50sek minust hiljem laekusid ka 4. ja 5. koht koos. Tiimidest üldvõit taskus.\nIgatahes üle ootuste edukas tuur nii mulle kui klubile, kripeldama jäi teise etapi kukkumine ja selle nahka läinud üldkoht.


Kas olete DC või Marveli fänn? Kas teile meeldivad Superman, Kapten Ameerika või Batman? Tellige kohandatud taustaga mustvalges stiilis superkangelase karikatuur, käsitsi joonistatud karikatuur, kus on ka teie ise, oma sõbrad või pereliikmed! Meie isikupärastatud karikatuurid teevad vapustavaid sünnipäeva- ja aastapäevakingitusi. Laadige oma fotod üles ja me edastame täielikult kohandatud superkangelase karikatuuri, mis näitab teie isiklikku suurriiki! Joonis luuakse täielikult vastavalt teie vajadustele ja soovidele. Teie joonis edastatakse vaikimisi suure eraldusvõimega (4000 pikslit 300 dpi) JPG-failidena teie e-posti aadressile 8 × 10 kuvasuhtega. Võite printida joonise kohapeal kuni 40 "või tellida printimine meie juurest. Pakume erineva suurusega plakateid ja lõuendeid. Kõik printimisvalikud valitakse kassas.\nKas otsite toodet Kohandatud taustaga mustvalges stiilis superkangelase karikatuur? Joonistame teie fotodest käsitsi täiusliku meistriteose.


Ilm ja inimesed: Täpsustusi mitmekordsete vikerkaarte kohta\nTäpsustusi mitmekordsete vikerkaarte kohta\nVikerkaarte artiklis (http://www.horisont.ee/node/1168) olen toonud näiteid, et kui vikerkaar on enam kui kolmekordne, siis on nähtud kaared olnud tükilised ja selliseid kirjeldusi on avaldatud ka Nõukogudeaegses Eesti Looduses. Fotosid pole, kuid joonised on tehtud.\nTegelikult pole asi üldse nii lihtne, et iga järgnev vikerkaar tekib lihtsalt eelmisest kõrgemale, nagu on teise kaarega, mis on tõesti peakaarest (41° antisolaarsest punktist) lihtsalt kõrgemal (51°; värvide järjestus on vastupidine, kuid pole küsimuse juures hetkel tähtis). Lähemal uurimisel selgub, et teisest kaarest järgnevad kaared on nähtavad sealpool, kus paistab päike (!) ja seda raskemini märgatavad. Maailmas on teada üksikuid vaatlusjuhtumeid. Milline siis näeb näiteks 3. kaar välja?\n3. kaar asub niisiis päikese pool, päike jääb vikerkaare keskpunkti. Nurkraadius on sarnane peakaarele (umbes 42 kraadi), kuid 3. kaar on laiem ja palju kahvatum - heledus ainult 24% peakaarest. 3. kaart on raske avastada ka seetõttu, et seda varjab üsna tugev helk, mis niigi aitab päikese pimestavat efekti veelgi suurendada. See efekt tekib siis, kui päikese ja vaatleja vahel sajab vihma. Osa valgusest, mis ei osale vikerkaare moodustumisel (ehk ei sisepeegeldu piisa tagaseinal), pääseb piisast otse läbi ja koondub pisut, tekitades päikese poole vaadates helgi (kel huvi, vaadake päikese lähedale, kui seal pool sajab vihma). Eestikeelset õiget terminit nähtusele kahjuks pole. Teine avastamist raskendav asjaolu on juba mainitud suurem laius, mis muudab 3. järku vikerkaare vastavalt veelgi kahvatumaks. 4. järku vikerkaart pole teadaolevalt nähtud, kuid laboris on modelleeritud. Selle heledus on umbes 15% peakaare heledusest, asub 3. järku kaare lähedal ning värvid on vastupidisest järjekorras 3. võrreldes. Huvitav on see, et kui 3. järku on nähtudki, siis see kaar pulseerib.\nHetkel ei oska seletust anda, mida on näinud need inimesed, kes on usaldusväärselt (ses mõttes, et kirjeldus on piisavalt detailne ja pole põhjust arvata, et tegemist on valetamise või eksitud mäletamisega) kirjeldanud 3...5-kordset vikerkaart.\nPostitas Jüri kell 21:00\nTäpsustusi nn kasvuhooneefekti kohta (300....\nMiks on nii? Mis on nende nähtuste põhjusteks?\nMiks on sügisel ja talvel pilved madalamal kui suvel?\n14. augustil (vkj) on suure tormi aastapäev\nVeel pilte 24. augusti äikesest 2007


Tööinspektsioon avab kaks uut nõustamisbürood - Raamatupidaja\nAutor: Tuuli Seinberg • 9. aprill 2015\nTööinspektsioon avab kaks uut nõustamisbürood\nTööinspektsiooni nõustamistegevust rahastatakse Euroopa Sotsiaalfondi toetuse andmise tingimustest ,,Töövõimet hoidva ja säästva töökeskkonna arendamine''. Kokku on plaanis sel aastal luua 17 nõustamisbürood üle Eesti – esimesed neist avati Põltsamaal, Tapal ja Karksi-Nuias.) saab töökeskkonnaalastele küsimuste kohta nõu küsida ka infotelefonil (640 6000), mis töötab igal tööpäeval kell 9.00–16.30. E-kirju on võimalik saata [email protected]. Lisaks saab tööelu puudutavatele küsimustele vastuseid Tööelu portaalist www.tööelu.ee.\nLisaks Tööinspektsiooni büroodes ja kontorites toimuvatele vastuvõttudele (täpsem info on Tööinspektsiooni kodulehel www.ti.ee


Nõukogu tagandas ametist Võrumaa Teataja peatoimetaja PM - Estonian World Review\nNõukogu tagandas ametist Võrumaa Teataja peatoimetaja PM\nKuumad uudised 07 Jan 2010 EWR\nMaakonnalehte Võrumaa Teataja välja andva ASi Võru Teataja nõukogu tagandas ametist lehe peatoimetaja ja juhatuse liikme Kalev Annomi.\nVõru maakonnalehe Võrumaa Teataja uue aasta esimene number tõi lugejatele ja maakonna üldsusele üllatuse - fotodega illustreeritud lehe tegijate nimekirjast oli kadunud lehe kauaaegne peatoimetaja Kalev Annom, kirjutab Lõunaleht.\nVana aasta viimasel päeval oli äriregistrisse tehtud sissekanne, mille tulemusena oli aktsiaseltsi Võru Teataja ainsaks juhatuse liikmeks saanud Kalev Annomi asemel hoopis Juhan Kunts.\nKunts selgitas lehele, et eelmise juhatuse tagasi kutsumise põhjustasid suured segadused aktsiaseltsi raamatupidamises ja küsitavused lehe majandustegevuses.\nKalev Annom ei olnud mitte üksnes lehe peatoimetaja, vaid ta kuulub ka lehe kolme suurima omaniku hulka ja on lisaks Ajalehtede Liidu nõukogu liige


Tegelikke teateid tuulerindelt | Tuuletehnoloogia Liit\nRaadios, ajalehtedes ja internetis ilmuvad ärevad teated kaitseministeeriumi paanilisest võitlusest Aidu tuuleparki paigaldatavate tuulegeneraatorite vastu. Kaitseministeeriumi kaitseplaneerimise asekantsler Meelis Oidsalu on värvanud Aidu rindele enesele appi juba nii Tehnilise Järelevalve Ameti kui ka politsei.\nAvalikkusele paisatud propagandistlikust sõjahüüdest saame Meelis Oidsalu suu läbi teda, et Aidu tuuleparki arendavad vennad Sõnajalad on hullemad kui ükskõik millised pahalased mõnest verd tarretama panevast õudusfilmist, kuid meie riik ei tohi alla anda ja on tugevam ning suudab bürokraatlike paberiveskite toel paisata rindele aina uusi pabereid ja käsuridade üksuseid.\nJääb mulje, et kevadsuvel viiakse läbi ka totaalne mobilisatsioon gümnaasiumilõpetajate hulgas, täiendamaks vabatahtlike abipolitseinike ridu.\nSeda seisukohta kinnitab nii kaitseminister Jüri Luik kui ka meie president Lüganuse vallavolikogu rahvaga kohtudes.\nKuid kas kõik on nii nagu Meelis Oidsalu ja pealtnäha soliidne seltskond rahva rahustamiseks räägib? Kuidagi kaheldav. Kas või sellepärast, et lisaks Aidu tuulepargi vastu sõdimisele sõdib samamoodi kaitseministeerium kõikide teiste tuuleenergiat arendavate isikutega ja seda üle kogu Eesti.\nKuid millegipärast ei käi võitlus Eesti Energia vastu, vaid kõikide teiste vastu, kes võiksid odavalt toodetud elektrienergiaga pakkuda Eesti Energiale mingitki konkurentsi.\nSügavalt vaenupoole tagalast teatab võitluskaaslane Igor „vana luuraja“ Gräzin: „Eesti Energia EI OLE ETTEVÔTE vaid rahandusministeeriumi osakond. Tal ei ole käivet, vaid maksulaekumine, sest tal puudub majandustegevus, vaid on administreerimine ja raha kogumine.“\nSelleks, et minna teemaga radikaalselt juurteni, tuleb alustada päris algusest ja just nimelt sellest, et 2012. aasta aprillikuus kooskõlastas kaitseministeerium Aidu tuulepargi eelprojekti märkusteta. Seega oli kaitseministeeriumile juba siis selge, et Aidu tuuleparki rajatavad tuulegeneraatorid ei sega Kellavere kalli ja kvaliteetse radari tööd.\nKaitseministeerium on teistelegi arendajatele korduvalt väitnud, et nende tuuleparkide keelustamise üheks oluliseks põhjuseks on rajatavate tuuleparkide koosmõju, mis omavat riigi kaitsevõime ohustamisel tunduvalt suuremat tähtsust.\nHuvitav tähelepanek, kuid kuidas siis Kaitseministeerium kooskõlastas märkusteta just Aidu tuulepargi arenduse, kui samal ajal oli piirkonnas juba teisigi varem alustatud tuuleparkide arendusi, mille olemasolust kaitseministeeriumi esindajad suurepäraselt teadsid ning kuhu oli tehtud arendajate poolt juba olulisi investeeringuid? Kuhu kadus siis tuuleparkide müstiline koosmõju?\nAidu teema arenes omasoodu ja 22. jaanuaril 2015. aastal toimus Vabariigi valitsuse märgilise tähendusega istung, kus päevakorra ühe punktina oli arutusel Aidu karjääris olevate maade koormamine hoonestusõigustega tuulepargi rajamiseks.\nEttekande tuulepargi tarbeks hoonestusõiguste seadmiseks tegi tollane keskkonnaminister Mati Raidma. Usutavalt oli kõigile koosviibijatel selge ja üheselt mõistetav, et hoonestusõigused seatakse just nimelt kõrgete tuulegeneraatorite püstitamiseks.\nKoosolekul viibis ka tollane kaitseminister Sven Mikser, kes oleks pidanud oma positsiooni arvestades koheselt protesteerima Aidu tuulepargi rajamise vastu kuid nii nagu me loeme istungi protokollist, hääletas kogu valitsus ühehäälselt tuulepargi rajamise poolt.\nSeega tunnistas kogu Eesti Vabariigi valitsus ametlikult, et tuulegeneraatorite püstitamine Ida-Virumaale ei ole Eesti riigi kaitsevõimele mingiks ohuks.\nLüganuse vald, kes sai hoonestusõiguste omanikuks, ei oleks ise suutnud tuuleparki rajada ja nii pandigi hoonestusõigused avalikule enampakkumisele. Pakkumiste esitamise tähtaeg oli 20. veebruaril 2015. aastal.\nPäev enne seda saatis Eesti Energia Lüganuse vallavalitsusele kirja, milles palus pakkumise tähtaega edasi lükata, kuna nad ei suutvat nii lühikese aja jooksul oma pakkumise materjale esitada. Sellega nõuti esimest korda ja ootamatult endale eritingimusi. Kas tõesti võttis Jordaania ja Utah’ hiigelkaevanduste kallal toimetamine Eesti Energialt kogu jõu ja võimekuse? See pole kahjuks teada.\nLüganuse vald vastas ausa keeldumisega, sest kõik pakkujad olid võrdselt koheldud ja kui teised pakkujad said oma pakkumised esitatud, siis puudus igasugune õiguspärane võimalus Eesti Energia saamatuse pärast enampakkumise tähtaega pikendada. Hoonestusõiguste enampakkumise võitsid vennad Sõnajalad oma äriühinguga.\nPärast Eesti Energiale äraütlemist algasidki selle rinde avalahingud. Keskkonnaministeeriumi ettepanekul alustas Ida-Viru maavanem järelevalve menetluse Lüganuse valla tegevuse üle, põhjendusega, et Lüganuse vallal puudus seaduslik õigus hoonestusõiguste enampakkumist korraldada, mis oli sulaselge vale nagu enamuse maailmas peetavate ründesõdade puhul. Seda kinnitas ka oma aususest ja neutraliteedist kasvõi elu hinnaga kinni hoidev kohus.\n3. märtsil 2015. aastal kohtusin koos vendade Sõnajalgadega minister Sven Mikseriga. Minister oli millegipärast oma seisukohta väga lühikese aja jooksul kardinaalselt muutnud ja nüüd äkki oli kavandatav Aidu tuulepark saanud Eesti julgeolekule juba otseseks ohuks, teised arendatavad tuulepargid veel takkaotsa.\nEi taha spekuleerida, kuid usutavasti põhjustas ministri meelemuutuse asjaolu, et nii hästi plaanitud ja ettevalmistatud Aidu tuulepargi afäär lõppes Eesti Energia jaoks lüüasaamisega.\nSamasugust „riigitruud“ meelusust ilmutas ka Ida-Virumaa tollane maasekretär Eve East, kelle sõnul olid Sõnajalad üldse ühed vastikud tegelased, kelle tegutsemiskoht ei peaks olema Ida-Virumaal. Kui püüdsin selgitada, et neil plaanis on luua Ida-Virumaale sadu töökohti, siis naeris ta mind välja põhjendusega, et Ida-Virumaal ei ole kedagi, kes oleksid suutelisedki mingit vastutusrikkamat tööd tegema. Tasuks arvestada, et Eve East oli sellel hetkel maavanema ülesannetes, ehk siis kõneles tema suu läbi Riik Ise.\nLõpuks, peale pikki vaidlusi, kui kõik Keskkonnaministeeriumi esitatud vastuväited olid ümber lükatud, andis Keskkonnaministeerium nõusoleku hoonestusõiguse seadmiseks vendade Sõnajalgade äriühingule ning ühishüpoteegi seadmiseks Lüganuse valla kasuks. Nüüd tundus olevat kõik korras, kuid kaotus jäi „peastaabi“ hinge kripeldama ning Aidu tuulepargi arendajate ründamiseks seati oma sõjavankri ette Kaitseministeerium suure kimbu riigisaladuselooridega.\nOleme kuulnud läbi aegade erinevate kaitseministeeriumi ametnike meeleheitlikest sooloponnistustest tuuleparkide rajamise takistamiseks Ida-Virumaal. Küll on keegi tark rääkinud tähtsal koosolekul tuulegeneraatorite mõjutustest raadioluurele, jättes kõrvale, et näiteks 330 kV elektriülekandeliin on oluliselt suurema mõjuga kui tuulegeneraatorid kokku.\nKeegi teine soovinud kogunisti, et kõik planeeringud, mis on Ida- Virumaal tuuleparkide rajamiseks kehtestatud, tuleks uuesti Ida-Virumaad hõlmavast üldplaneeringust välja arvata. Nagu „põletatud maa“ taktika kohe!\nKõige markantsem kuju Aidu tuulepargi vastu võitlemises on loomulikult Kaitseministeeriumi kaitseplaneerimise asekantsler Meelis Oidsalu. Ma saatsin talle isiklikult Postimehe ajakirjaniku Siiri Liivaga ettepaneku, et kohtuksime DELFi kaamerate ees ja räägiksime silmast silma, kuidas ja mismoodi on riik käitunud tuuleenergeetika arendajatega ning kuidas on ikkagi tegelikult lood selle kurikuulsa Aidu tuulepargiga.\nLiiga palju on ministeeriumi poolt esitatud üldsusele valeinformatsiooni, mida on väga kerge ümber lükata. Nagu arvata oligi, ei soostunud Meelis Oidsalu minuga avalikkuse ees kohtuma, tuues põhjuseks, et on antud teema käsitlemisest üdini väsinud.\nTema edasist vendade Sõnajalgade avalikku tõrvamist ja pidevat sildistamist vaadates ei saa küll tõdeda, et vaese mehikese oleks tuulegeneraatorite teema surmani ära väsitanud. On ju sõimamine vahevorm kakluse ja põgenemise vahel.\nPöördusin avaliku kirjaga kaitseministri Jüri Luige poole ja küsisin, kas ta peab kohaseks kui kõrge ametiisik kasutab ärimeeste laimamiseks väljendeid, mis võiksid paremal juhul olla sobilikud voorimehele. Kaitseminister Jüri Luik ei leidnud Meelis Oidsalu kõnepruugis midagi taunimisväärset. Ju siis kadestab ise teise „sõnaosavust“.\nSeega vahest ongi nii, et kaitseministeeriumiga tulebki suhelda just sellises keeles, mida nad mõistavad ja millest aru saavad. Nii nagu on kunagi avalikult kirjutanud Raigo Sõlg kaitseminister Jürgen Ligi kohta, et see mees on värdelajas, nii saab seda kaunilt kujundlikku sõna kasutada ka teiste kaitseministrite kohta. Kohus leidis, et Raigo Sõle väljendusviis on täpne ja iseloomustav nimetatud persoonile ja selle tulemusena ennistati Raigo Sõlg uuesti kaitseliidu ridadesse.\nMilles siis Aidu tuulepargi arendajaid konkreetselt süüdistatakse, et nende poolt rajatavad generaatorid ohustavad Eesti riigi kaitsevõimet? Eks ikka sellepärast, et nad ehitasid tuulegeneraatorite vundamendid kokku kuhjatud pinnasehunnikutele ja nende tuulegeneraatorite labad on kaks meetrit (sic!) pikemad kui peaksid olema.\nMe oleme teinud põhjalikud uuringud nii Aidu kui ka teiste tuuleparkide osas, et selgitada välja, kui kõrged tuulegeneraatorid ei ole radari otseses vaateväljas. Aidu tuulepargi kohal on maapinnalt arvestades radari eest peidus kuni kuuekümne meetrilise kõrgusega objektid. Neid objekte radar ei näe. Rajatavad tuulegeneraatorid on aga sada kaheksakümmend meetrit kõrged. Seega on kogu tuulegeneraatori pöörlev osa ja rohkemgi veel otseselt radari vaateväljas, sõltumata sellest, kas nad on kümme meetrit kõrgemad või mitte.\nSamas ei ole kahe meetri erinevus labade pikkuses nii pika vahemaa tagant radarile üldse äratuntav ning see suurusjärk kaob ümardades iseenesest. Ka radaritootja väidab, et tuulepargid ei sega nende radari tööd.\nRaadioluure segamisest ei ole mõtet üldse rääkida, sest see teemapüstitus kaitseministeeriumi poolt on igale raadioasjandust tundvale inimesele sulaselge naerukoht. Kui raadioluure teostamise takistamine oleks tuulegeneraatorite poolt reaalne, siis tuleks päevapealt Narva tuhaväljal asuv Eesti Energiale kuuluv suur piiriäärne tuulepark likvideerida.\nKaitseministeerium keeldub selle kohta täpsustavaid selgitusi andmast, kuid Päite – Vaivina tuulepargi rajamisel olevat väidetav raadioluure kahjustamine ainsaks tuulepargi rajamist takistavaks teguriks. See tuulepark ei ole isegi radari otseses vaateväljas ja asub riigipiirist kümnete kilomeetrite kaugusel.\nJa nii nagu ma olen juba öelnud, saab riigisaladuseks olla ainult see asjaolu, et meie luurajad on oma olemuselt niivõrd äpud, et nad suudavad luurata ainult kunstlikult loodud tehiskeskkonnas, kus kõik ümberringi hinge kinni pidades kikivarvul seisavad.\nKas see pole mitte kaitseministeeriumi poolne avalik solvang meie luurajatele? Õiged luurajad peaksid olema võimelised luurama ikkagi tegelikes tingimustes. Või paluvad nad ka vaenlasel istuda hiirvaikselt, kui neil tuleb parasjagu luuramise tuju?\nSeega saame täna kindlalt väita, et sõda Aidu tuulepargi vastu on käsurea osana Meelis Oidsalu ja veel kellegi isiklik üritus, kus võidu saavutamiseks eiratakse seadusi ning oma ametipositsiooni ära kasutades antakse suuniseid riigi jõustruktuuridele.\n„Kindral“ Oidsalu ässitab riigiametit ja jõustruktuure enese eest tegevusse ning sekkuma küsimustesse, kus kohtuvaidlused pooleli. Kui me oleme kodanikena selliste ilmingute vastu ükskõiksed ja hoolimatud, siis ühel hetkel võib mõni ennasttäis ning süüdimatu inimene võimu juurde pääsedes seada tõeliselt ohtu meie kõikide turvalisuse.\nRiigivõimu kasutamine isiklikel eesmärkidel ja oma ihade rahuldamiseks teeb riigi mainele oluliselt suuremat kahju kui mõni kinni püütud välisriigi spioon.\nSellised Luige, Mikseri, Easti ja Oidsalu sugused ning nende seljataga seisvad inimesed õõnestavad riigi autoriteeti seestpoolt. Need isikud ongi meie riigis kellegi käsurea moodustanud tegelikud sisevaenlased. Kuidas meil kodanikena saab olla austust ja lugupidamist riigiametite vastu, kui need on muudetud isiklike ambitsioonide väljaelamise atribuutideks?\nTänane siseminister, EKRE esimees Mart Helme on öelnud, et ta ei ole rahul riigi jõustruktuuride tegevusega, kuna need teevad poliitilisi tellimustöid. Väga õige tähelepanek.\nKaitseministeerium on just üheks selliseks selline asutuseks, kus ametnike korruptsioon on ületamas ühiskonna valuläve ning on muutunud paljude ettevõtlike inimeste jaoks isiklikuks asjaks.\nTäna on härra Helmel võimalus end tõestada ja näidata oma valijatele, et tegemist ei ole järjekordse ministritooli täitva mölamokast tühikargajaga, kes teeb ainult suuga suuri linnu ja käega ei kärbse pesagi.\nJa lõpetuseks küsiks, kas kaitseministeeriumi ametnikud ja nende sabarakud ikkagi hoomavad, mida nad tegelikult korda saadavad? Kas nad hakkavad seekord omast taskust kinni maksma kahjusid, mida nad on riigile ja rahvale aastate jooksul tekitanud? Või üritavad nad oma ülbuses jätkuvalt ka kohtunikke enese pilli järgi tantsima panna? See selgub juba lähitulevikus.\nOtt Sõnajalg\t2019-04-24T07:53:25+00:00\taprill 24th, 2019|


Politsei- ja Piirivalveameti ööpäevasündmused (2018-02-13 22:44:00)\nMöödunud ööpäeval registreeriti Politsei- ja Piirivalveametis 68 avaldust ja teadet kuritegudest. Nende hulgas oli 31 varavastast kuritegu, sealhulgas 21 vargust ja üks sõidukivargus ning omavoliline kasutamine. Registreeriti üks inimvigastustega liiklusõnnetus, milles sai vigastada kaks inimest. Tabati 12 alkoholijoobes ja üks narkojoobes sõidukijuht. Registreeriti 259 väärtegu.\nPiirilt väljastati kaks sisenemiskeeldu ja Eestist saadeti välja üks inimene.\n12. veebruaril teatati, et Kesklinnas Juhkentali tänaval asuvas korteris lõi 51-aastane mees 50-aastast meest.\n12. veebruaril teatati, et Tartus Soola tänava kaupluses varastati 59-aastase naise käekotist rahakott koos dokumentide ja sularahaga. Kahju on selgitamisel.\n12. veebruaril teatati, et Tartus Varju tänaval varastati garaažiboksi eest kaks valvekaamerat. Kahju on 320 eurot.\n12. veebruaril kella 22.24 ajal tõkestati Luhamaa piiripunktis Eestisse sisenemine 34-aastasel Moldova Vabariigi kodanikul, kelle põhjendused reisi eesmärgi kohta ei olnud usaldusväärsed. Niisamuti puudusid tal asjakohased dokumendid, mis õigustaksid reisi eesmärki ja tingimusi. Isik saadeti tagasi Venemaa Föderatsiooni.\n12. veebruaril tekitas 28-aastane mees Narvas Malmi tänaval asuvas korteris füüsilist valu oma elukaaslasele, 30-aastasele naisele. Politsei pidas mehe kuriteos kahtlustatavana kinni.\n12. veebruaril leiti Kohtla-Järvel Turu tänaval nelja looma surnukehad. Politsei alustas juhtunu täpsemate asjaolude väljaselgitamiseks kriminaalmenetlust Karistusseadustiku paragrahvi järgi, mis käsitleb looma julma kohtlemist.\n11. veebruaril põles Narva-Jõesuus Mäe tänaval sõiduauto KIA. Kahju on 16 000 eurot.\n11. veebruaril alustati kriminaalmenetlus selles, et Järva vallas Käru alevikus lõi 28-aastane mees 29-aastast meest. Löök tekitas kannatanule tervisekahjustuse ja ta tundis füüsilist valu.\n12. veebruaril alustati kriminaalmenetlus selles, et Pärnus Rõugu tänaval asuvas korteris kägistas ja lõi 27-aastane mees endist 20-aastast elukaaslast.\n11.veebruaril ähvardas 24-aastane mees Pärnus Vana-Rääma tänaval asuvas trepikojas enda 28-aastast naabrit.\nAllikas;: Politsei- ja Piirivalveameti 13.02.2018 pressiteade


9. aprill 2018, 13:46\nEttevõtja Raivo Hein Postimehe otsestuudios.\nDividendide maksustamise debatti jälgival investoril Raivo Heinal tekib küsimus, kas kapitalism on viimati sotsialismi erijuhus, kirjutab Äripäev.\n2015. aastal, kui kusagilt keegi imes välja teema ja pani sellele nimeks OÜtamine, kirjutasin loo «Miks on Luisa Värki OÜ tähtis». Aastad on mööda läinud ja ennäe, jällegi on sama teema diivani alt üles korjatud ja seda võimendama hakatud.\nKeegi kuskil ei saa ikka magada ja üritab teistele selgeks teha, et ettevõtjad on pätid, sest maksavad enesele dividende, mitte palka. Kahjuks on ka majandusleht ise seda teed läinud, et unustab ära majanduse toimimise ja rikkuse loomise põhitõed.


Tere, käin siis barridel (loe: torudel) vahest trenni tegemas, jõusaalile vahelduseks hea ka väljas värske õhu käes trenni teha, kuid kui ma barridel kõhulihaseid tegema hakkan- pean silmas jalgade tõstmist ette, siis harjutuse lõpuks või selle ajal tekitab suurt ebamugavust õlalihased. Kas see on seotud sellest, et liiga kitsalt või laialt hoian kinni kätega torust, või mingi muu probleem? Igatahes päris ebamugav on õlgadel seda harjutust teha. Kellegil veel nii on või ma ainuke, sest kui ma sõbraga koos käin ja jalgade ettesirutust teeme torudel, siis tema küll midagi õlgades ei tunne. Aitäh!\nTere Sai käidud tervisekontrollis, kus koormustestist ilmnes (dikteerin):"Vererõhu reaktsioon normis, taastumise kolmandal minutil diastoolne hüpotoonia-kolmas minut 135/35 mmHg, viies minut 105/60 mmHg. Pulsi reaktsioon koormusele kiire tõus, taastumine aeglustunud - kolmas minut 34x minutis" Kuna selle raviks/parandamiseks soovitas nädalas 3x kuni 1h madalamal pulsisagedusel 130x minutis, siis hakkasin nüüd joostes käies kandma pulsikella. Sain teada, et joostes oma tavalise tempoga, tõuseb pulss 160-180, kui märkasin et liiga kiire, proovisin jälle aeglasemaks võtta, raske oli hoida pulssi juba ainult 160 kanti, see sarnanes rohkem juba kõnnile. Mis on selle põhjus ja kuidas seda "välja treenida"? Kas võin üldse tegeleda jooksuspordiga? Endast nii palju, et jooksmas on käidud viimase aasta jooksul vähemalt kord nädalas, vahest tihedamalt, vahest mitte üldse, muidu vabamalt võtnud: jalgrattasport, jõusaalis käimine. Kehakaal normaalne, KMI 21, vanus 22. Suur aitäh vastuste eest! Liis


Põllumasina all peab hästi vastu vaid õigesti koormatud rehv - Tehnika - Maa Elu\nPõllumasina all peab hästi vastu vaid õigesti koormatud rehv\n26. juuni 2019, 23:32\nUute ja raskete (võimsate) traktorite ning kombainide rehvid on spetsiaalse konstruktsiooniga ja mõeldud kasutamiseks vaid kindlat marki masina all.\nRehvid moodustavad olulise osa põllumajandusettevõtte tehnikapargi kuluosast, võiks hinnata, et isegi neljandiku, sest rehve kulub palju ja hinnalt pole need sugugi odavad.\nRehvimajandus on valdkond, mis agrofirmades ikka aeg-ajalt peavalu valmistab, eriti kui mõni juhtub keset kiiret tööaega rivist välja minema. On ju näiteks mõnel suurel külvikul neid all oma paarkümmend, kõik ühtviisi vajalikud.\nTänapäevased rehvid on tugevad ning niisama huupi need puruks ei lähe, ka iseenda lollusest pole neid kuigi lihtne katki ajada. Samas – kui ikka üks suur traktorirehv läheb, on kulu üpris kopsakas. Kui seda parandada ei õnnestu, tuleb soetada teinekord kõva 2000 eurot või enamgi maksev uus rehv.\nKuigi tõsi: aja jooksul on rehvide hinnad üksjagu alanenud ja nende kättesaadavus tublisti paranenud. Paar-kolm aastat tagasi oli aga rehvifirmadel n-ö spetsiaalrehvide tarnetega tõsiseid probleeme. Suur nõudlus ja kehvapoolne pakkumine kergitasid tublisti hinda, mistõttu masinamüüjadki olid hädas, sest just rehvide arvelt kasvasid traktorite ja põllutööriistade hinnad. Põhjuseks oli toona see, et toorkummi tootmises oli keeruline aeg. Nüüd öeldakse olevat mõnevõrra lihtsam.\nIgal rehvil oma koormustaluvus\nOÜ Agroprofi müügijuht Karmo Karrik räägib, et kui eelkõige teraviljakülvikutel saab kasutada mittestandardseid rehvegi, siis näiteks lägatehnika, haagiskogurite jmt, samuti väiksemate traktorite all kasutatakse standardmõõtudes rehve, mille hankimisega iga normaalne rehvifirma peab hakkama saama.\n„Teine lugu on järjest peale tulevate suurte, 500 ja enam hobujõudu võimsust arendavate traktoritega,” märgib Karrik. „Nende rehvid on välja töötatud puhtalt rehvitootja ja traktoritootja koostöös ning standardrehvidega pole nende puhul midagi tegemist.”\nTavaline kulumine ei ole üldiselt see, mis rehvi utiili saadab, vähemalt ei juhtu see ootamatult. Põhiliselt tuleb töökotta minna siis, kui rehv saab torke. Karmo Karrik ütleb, et põllul võib leiduda igasuguseid asju: vanaaegse rootorkartulivõtja ogasid, vanu kultivaatoripiisid, terava servaga kive. Nii võib lame paelahmakas jääda teraviljakülviku mõne rattapaari vahele ja enne kui traktorijuht seda märkab, rehvid puruks kulutada.\nOluline roll rehvide säästmisel on muidugi töömeestel, kes põllutehnikaga toimetavad. Iseäranis sellise tehnika alla käivatel rehvidel, millega sõidetakse ka maanteel ja veetakse veoseid, on tootja määranud ära koormus- ja kiirusindeksid, mille suhet peab arvestama masina koormamisel ja sõidukiiruse valimisel. Traktorite ja haakeseadmete puhul on eelkõige oluline koormusindeks, mis arvutataksegi lubatud kaalu ja selle juures maksimaalselt lubatud kiiruse suhtest.\n„Rehvide koormusindeksit peab jälgima, see ei ole niisama paberimäärimise pärast kirja pandud, sest jõud, mis kiiruse kasvades rehvile mõjuvad, on ootamatult suured. Näiteks tandemsillaga haagiskoguri kaal võib täislastis olla oma veerandsada tonni, mis tähendab, et kui selle all kasutada ebaõigeid rehve, need kaua vastu ei pea,” kirjeldab Karrik. „Ja kui selle haagisega sõita maanteel ikka pikalt üle lubatud kiiruse, hakkavad rehv ja velg üle kuumenema, võib tekkida resonants ning rehv, teinekord ka kogu ratas läheb puruks.”\nÜldine reegel on, et normaalselt survestatud kalasabamustriga põllumajandusrehvi puhul peaksid kolm selle nn klotsi olema vastu maad.\nAsja iseloomustamiseks – kui näiteks rehvi koormustaluvus on kuus tonni kiirusel maksimaalselt 40 km/h, siis sõites selle rehviga 50 km/h, kahaneb koormustaluvus ehk hoopis neljale tonnile.\nRehvide vastupidamise huvides peab neis olev rõhk olema etteantud piires. Üldlevinud praktika kohaselt tehakse põllutöid mõnevõrra madalama rehvirõhuga, kui maanteel sõidetakse. Meil pole see eriti levinud, aga Karrik teab, et teistes riikides, kus paljud firmad spetsialiseerunud põllumajandustööde teenuse osutamisele, kasutatakse traktoreid, mil peal rehvirõhu reguleerimise süsteem. Lihtsa nupuvajutusega saab rehvirõhku reguleerida, masina kompressor lööb kas rõhku juurde või laseb seda alla.\nÜldine reegel on, et normaalselt survestatud kalasabamustriga põllumajandusrehvi puhul peaksid kolm selle nn klotsi olema vastu maad, siis on sellel rehvil haarduvust piisavalt. Kusjuures eriti oluline on õige rehvirõhu hoidmine ja rataste paika timmitud kokkujooks esisilla puhul. Karmo Karrik räägib, et esiteks lõhuvad n-ö viltu vaatavad rattad silda, teiseks muudavad juhtimise ebamugavaks ning kolmandaks võib vale kokkujooksuga esisild uue rehvijooksu poole hooajaga hakkama panna.\nRehve säästab õige kokkujooks\nKui traktoril kasutatakse topeltrattaid, kehtib rusikareegel, et paarisratta välimise rehvi rõhk oleks poole väiksem sisemise rehvi ehk kandva ratta rehvi rõhust.\n„See on iseäranis nende traktorite puhul, millega palju transporditöid tehakse, üleüldine probleem, et parempoolsete, st teeservapoolsete rehvide välimised küljed kuluvad ülejäänud rehvist kiiremini,” kirjeldab Karmo Karrik. „See on tingitud teeprofiili omapärast, tee on servade poole kumer.”\nTänapäeval on ka põllumajandusmasinate rehvid valdavalt õhukummita ehk nn tubelessrehvid (TL). Seda näitab vastav märgis rehvi välispinnal. Teinekord võib õhukummist aga ikka veel kasu olla. Näiteks kui rehv ei pea õhku sellepärast, et velg on mõlkis või kulunud. Sellisel juhul saab mõnda aega töötada, pannes põhirehvi sisse sisekummi. Karrik kinnitab, et seda lahendust võib hädapärast kasutada, aga kindlasti on see vaid ajutine abinõu. Põhjuseks asjaolu, et tubelessrehvi sisepind ei ole sile, seal on sooned ning teatud aja pärast kulub sellise rehvi sisse pandud lohv ikkagi puruks.\nTublisti on edasi arenenud rehviparanduse tehnoloogia. Jätame selle spetsiifika spetsialistide teada, aga märkimist väärib tõsiasi, et kui kunagi läks külgtorkega rehv ilma pikema jututa mahakandmisele, siis nüüd võtavad rehvifirmad need taastamisele. Sõltub muidugi asjaoludest ja sellestki, kui palju on rehvi struktuurne osa vigastada saanud.\nRehvimustri sügavus pole põllutöödel eriti teemaks, kui, siis sellistel agregaatidel, millega tuleb tihti põllu ja maantee vahet sõita. Neil kasutatakse pigem madala mustrisügavusega rehve, et need endaga põllult võimalikult vähe pinnast sõiduteele tassiksid ja oleksid n-ö isepuhastuvad.\nRehvi koormus- ja kiirusindeks\n* Rehvi koormusindeks näitab ühe rehvi maksimaalset kandevõimet (kg).\n* Koormusindeks on märgitud rehvi küljele, diameetrist paremale. Näiteks tähistus 130 näitab, et seda rehvi võib koormata kuni 1900 kg.\n* Kiirusindeks on rehvi maksimaalne lubatud kiirus õige rehvirõhu ja ettenähtud koormuse korral. Näiteks A8 tähistab, et kiirus võib olla kuni 40 km/h.\n* Kiirusindeks on märgitud rehvi küljele koormusindeksi numbri järele.\n* Üldjuhul on lubatud kasutada ettenähtust kõrgema näitajaga rehve.\n* Koormus- ja kiirusindekseid tuleb uute rehvide ostmisel koos vaadata.\n* Sõiduki ülekoormamine seab rehvid ja muud olulised osad pinge alla, mille tagajärjeks võib olla halb juhitavus, suurem kütusekulu ja rehvide, velgede või sildade purunemine.\nAllikad: OÜ Reff, Goodyear, North Tyres, Aalux Trading


Suvi on enamasti puhkuste aeg ja sul on rohkem võimalusi pühenduda iseendale!\nRannamõnusid või maakodu vaikust nautides keskendu kehale ja meelele ning siin on sulle tosin väiksemat nippi ja soovitust, mis lõpptulemusena toovad kaasa suuremaid muutusi!\nSuurim viga, mida enamik inimesi elustiili muutmisel teeb, on võtta kohe suurem samm ja saavutada kiiresti edu. Muidugi, ambitsioonid ja unistused peavadki olema suured, kuid rääkides tegevuskavast, siis väiksemaid samme astudes jõuab eesmärgini palju tõhusamalt. Tehes järjepidevalt väiksemaid muudatusi, jõuad lõpptulemusena suurte saavutusteni, olgu siis tegu kaalulangetamise või toitumisharjumuste muutmisega. Vali endale sobiv nipp ning proovi juba täna järele, homme võta ette järgmine muudatus!\nMärka ja loe edasi toitumine tervis treening Suvi2017 40plus wellness motivatsioon\nKategooria Treening Motivatsioon


Õpi koos Jänku-Jussiga!: Vannis. "Jänku-Jussi lood 4" kahekümnes pilt ja lugu\nPostitas Unknown at 2:04 AM\nJuss oli kuulnud hommikul raadiost Vannilalulu: Pinni ja Panni meie lähme vanni! Mis me seal teeme? Seebivahtu sööme...! ja kohe hirmsasti tuli omal ka tahtmine minna seebivahu sisse koos vennaga hullama. Mõeldud-tehtud! Vannivahust said osa ka pardid, konnakesed ning laevadki.Vannilaulu lauldi aga vannis üheskoos edasi.\nOli pühapäevaõhtu ning Juss ja Jass pidid minema vanni. Kummalegi vennale ei meeldinud aga millegipärast peapesu, ükskõik kui uhkeid ja lahedaid shampoone ka ema polnud neile ostnud. Ema oli aga kaval ja mõtles seekord poiste tarbeks ühe toreda vesise päästemissiooni-legomehikeste päästmise hulpivatel seebivahulainetel. No selle nimel võis isegi peapesu välja kannatada, arvasid Juss ja Jass ning tormasid vannivette. Pead said puhtaks ning legomehed päästetud.\npühapäev oli jussi ja jassi peres vannipäev. õhtul enne voodi miekut lasi ema vanni vee sisse ja kutsus poisi vanni. poisid vannis, läks ema toimetama. ema oli oma toimetustega ühele poole saanud kui märkas et poisid on kahtlaselt vaikselt. ning see tähendas et nad on mingi rumalusega hakkama saanud.vannitoa ust avades seisis emal ees vahust sein.ema puhus väga palju et poisse lõppuks leida vahust.vot see oli tore vannis või õigemini vahus käik.


Kuidas IPO toimib? - Tips for you - Tipsed.Com\nIPO või väärtpaberite avalik pakkumine toimub siis, kui osaühingu pakub aktsiate oma ettevõte müügiks avalikkusele, kes ostes need aktsiad ise tükk ettevõte.Väike eraettevõtted teostada IPO kapitali kaasamise kasvu ja laienemist, samas kui väljakujunenud eraettevõtted on IPO saada börsil noteeritud ja isegi suurem.Näiteks kui Rupert Murdoch News Corporation läks avalike müüs ta umbes 19% osalus äriühingu tõsta peaaegu 3000000000 $.\ninvestorid, kes ostavad ettevõtte aktsiaid osta tükk osaluse firmas võimalus saada kasu tulevasest kasumist.Omanikele firma, see tähendab loobumist teatud kontrolli sõltuvalt sellest, milline protsent müüakse ettevõte, avades ettevõte kuni avaliku ja valitsuse kontrolli ja on aruandekohustuslik osanike.\nKui ettevõte otsustab pakuvad IPO, see palkab emissiooni äriühingu või äriühingute, mis on tavaliselt investeerimispangad, et võtta arvesse ülesande uurides ettevõtte kohta minna avaliku, turundus ettevõtte jalõpuks väljastanud ja müüa börsil.\nKui kindlustusandjad on lõpetanud oma teadustöö nad võtavad ettevõtte nad kavatsevad müüa maanteel show esitlused ja müük keerutab veenda institutsionaalseid investoreid ja analüütikuid osta arvesse IPO.Need suured investorid ja mitte üksikisikud on need, kes teevad suurema osa ostmine ja tõsta ettevõtte kõige rohkem raha.Seetõttu ei ole juhus, et keskmine Joes ei kutsutud osalema IPO enne esimese kauplemispäeva.\nParim viis saada sisse IPO nagu individuaalne väike investor on võtta ühendust oma maakleri või on kauplemiskontole ühel investeerimispankade olles kindlustusandjad IPO.\nLõppude hype ja reklaami firma valib päevast IPO pakkumise.Aktsiad on tavaliselt pakutakse institutsionaalsetele investoritele ja suured ostjad läbi oksjoni käigus.\nPärast seda, kauplemise toimub esmakordselt avatud börsil alghinnaga otsustas nii väljalaskehinnaga.Sõltuvalt sellest, kui hästi esimesel kauplemispäeval läheb ettevõtte suudab täita oma esialgse prognoose, kui palju kapitali eeldatakse tõsta.\nMitte kõik eksperdid nõus, et investeerimine IPO üksikute investorite on nii hea idee.Selle üheks põhjuseks on üksikisikute julgustatakse hoiavad oma laos vähemalt kuu enne müüki, erinevalt institutsionaalsetele investoritele, kes saavad osta ja müüa, kui nad tahavad.Kuna hype ümbritseva IPO aktsia hind tõuseb tavaliselt suuri esimestel päevadel kauplemise ja siis kitseneb lülitatud või isegi langeb.Algfaasis, kui kutselised investorid võivad liikuda ja välja ning teha tapmine.\nÜksikisiku investor, eriti üks investeerimisest huvitatud pikaajalise, parim aeg osta ei ole tingimata IPO laval vaid siis, kui erutus on kahanenud välja ja hind on langenud.Kuu või kaks hiljem on sama hea.Muidugi on harvad erandid.\nMotley Fool kohta IPO\nIPO Teave Securities and Exchange Commission


Esmaspäev, 21. jaanuar – Pille Blogi\n/ jaanuar 21, 2013/ 0 comments\nMa olen nii nii näljane. Kogu aeg. Praeguse seisuga tunduvad ainsad söödavad ja joodavad asjad banaan, porgand, õun, vesi, pett, jogurt, keedukartul, hapukapsasupp, kurk (nii toores, marineeritud kui hapu). Kõik sellised hapukad ja/või toored asjad.\nMõnikord kui hommikul tunnen, et süda pole veel pahaks läinud, söön kohe midagi rammusamat, enne kui iiveldus vahele jõuab astuda. Lihtsalt et organism täiesti ära ei väsiks.\nLaupäeva hommikul õnnestus lausa nii hästi, et sain pannkooke ja kohupiima süüa. Üllataval kombel oli isegi päris okei tunne pärast.\nAga üldiselt magusad asjad – kohukesed, saiakesed, pirukad, jäätis, kommid, šokolaad -, mida ma siiani jumaldanud olen, tunduvad maailma kõige rõvedamad.\nKohv, milleta mul alati hommikuti pea valutama on hakanud – ka see on kõlbavate asjade nimekirjast hetkel väljas. No lihtsalt ei salli seda maitset. Nädalavahetusel katsetasin, et äkki lihtsalt kontoris ei taha, aga ei. Kontoriga pole sel midagi pistmist.\nRasvased ja rammusad toidud, näiteks praekartulid, praemuna, seljanka, pasta, pitsa, pelmeenid, friikartulid või ükskõik mil moel valmistatud lihatooted – FUH! Ma ei saa isegi mõelda nende peale. Soojad toidud on üldse suht out.\nKa salatid (nt kartuli-, feta- jms salatid), mida varem suurema nälja kustutamiseks tihtipeale sõin, hakkavad vastu.\nJa nüüd ma saatsin Rene poodi süüa tooma. Mõlemad vaikime nõutult teine teiselpool telefonitoru tema küsimuse peale, et mida ma süüa tahan. Esimene refleks oli kriiskama hakata, et “mul on nälg, too MIDAGIGIGIGI!”, aga peale seda kui ta suutis mulle selgeks teha, et tal pole aimugi, mis see MIDAGI täna olla võiks (sest mõnel päeval läheb mõni asi natuke edukamalt alla kui mõnel teisel päeval), siis…vaikisime veel. Lõpuks ütlesin, et ta tooks lihtsalt kartulit.\nKai kinkis mulle sügisel millalgi korvitäie enda tehtud moose ja muid hoidiseid. Sealhulgas üks purk marineeritud kurke. Eile kui näljast vaevatud meeleheite käigus külmkappi revideerisin, jäigi see sama kurgipurk silma. Kangutasin korgi lahti ja haukasin ühest kurgist mehise ampsu. Marineeritud kurgist polnud suurt midagi järgi – see oli TÄIESTI käärima läinud. Mitte nagu hapukurk, vaid selline…roostene maitse, kergelt gaasiline. Eeem…\nNüüdseks vedeleb kurgivees veel viimane kurk ning ma ei raatsi seda kohe mitte kuidagi ära süüa. Need pahaks läinud kurgid on üllataval kombel kõige paremini mu süda-paha-tunnet ohjeldanud. Näiteks praekartulit ei oleks ma saanud eile süüa kui poleks iga kartuliampsu vahele seda sama kurki peale hammustanud. Jumalik kraam!\nKuigi suurem osa muudatusi isude osas on tõepoolest toimunud viimase pooleteise nädala jooksul, pole see pelgalt peale rasedustesti kahte triipu endale külge mõeldud raseduspuue. Sest esiteks ma tõeliselt naudiksin kui ma saaksin rahulikult, kõht täis tuju hea, tööd teha ja üleüldse keskenduda. Mida ma ei saa. Sest energiat on päris vähe. Tunne on nagu inimlike vajaduste ahela kõige madalamal astmel – nälg kontrollib tervet mu elu.\nTeiseks, tuntavad isu-muutused olid ära jäänud päevade kõrval üheks mõjuvaimaks põhjuses, miks ma üleüldse rasedustesti peale mõtlesin. Sest päevad on ikka aeg-ajalt vigurdanud ja siia- või sinnapoole paigast nihkunud – see üksinda pole küll tõsiseltvõetav põhjus, et midagi kahtlustama hakata.\nTäna täpselt nädala pärast on mu esimene peale-testi-arstivisiit ka tehtud. Ei jõua ära oodata. Kõigepealt tahaks teada, kas kõik on korras ja seejärel tahaks teada, kuidas teha nii, et kõik jääkski korda.\nKuigi… TV3-st tuleb “Kolmedok: Inglilapsed“. Ja on vähe asju, mis tõestaks paremini, et puhtalt headest kavatsustest ja lootustest jääb mõnikord täiesti ebaõiglaselt väheks. Rene keelas mul seda vaadata ning vähegi rahulikuma une nimel võtan see üks kord teda kuulda.\nÜhele positiivsele järeldusele olen ka jõudnud. Nimelt, see pidev väsimus ja unisus on mu igapäevasele töörutiinile väga väga kasulikult mõjunud. Varasema öösel veerand ühe ajal voodisse loivamise asemel olen nüüd iga õhtu plaks enne ühtteist teki all (tavaliselt isegi juba natuke peale kümmet) ja on ainult ettekujutamise vaev KUI lihtne on tänu sellele hommikuti ärgata. Oi kui lihtne!\nimelikud isudnälgraseduse vaevadsüda pahaväsinud\n← Tere, positiivne rasedustest! Esmaspäev, 18. veebruar →