Hei sõbrad. Olemegi Balil kohal, seekord võiks tõesti öelda, et üle kivide ja kändude. Püüan siis paari sõnaga ülevaate anda, milles kännud seisnesid ja miks me ikkagi rõõmsad oleme neile vaatamata.\nMarsruut oli meil „eeskujulik“ – autoga Tallinnasse, sealt laevaga Helsingisse, trammiga linna, bussiga lennujaama, öö lennujaama terminalis asuvas Glo hotellis (täiesti super asi, kui on vaja hommikul lennata Helsingist, check ini saime õhtul juba ära teha ja pagasi ära anda, hotellis sõime mõnusalt hommikut ja siis edasi lennule), siis lend Milanosse, sealt Hong Kongi, sealt Jakartasse ja siis omakorda Balile. Kõik ei läinud aga päris plaanipäraselt.\nEestis oli päris hull ilm meie sõiduhommikul ja seega jõudsime sadamasse lausa 6 minutit enne check ini lõppu. Henri on vana rahu ise ja tema leiab, et täpselt õigel ajal :). Mina eelistaksin suuremat ajapuhvrit. Aga laevale me jõudsime, see kõigutas päris kõvasti, aga muidu polnud hullu. Üks lennujaama buss Helsingis jäi vahele ja meil õnnestus ilusat paksu lund veel pikemalt nautida :).\nHommikul Milaanosse jõudes öeldi juba lennukis, et Hong Kongi lendajatel palume esimestena väljuda ja kohtuda ees ootava lennujaama ametnikuga. Mõtlesime, et imelik, et nii kiire meil nüüd ka järgmisele lennule pole. Väljas selgus, et pole sugugi kiire. Nimelt oli New Yorgist saabunud ja meile Hong Kongist järgi tulema pidanud lennukil mingi tõsisem rike, mistõttu pidid nad lennukit vahetama hakkama ja see võttis nii kaua aega, et meie lend jäi 4,5h hiljaks. See pidi Cathay Pacificu puhul midagi ennekuulmatut olema. Nii et saime väga erilise lennu :). Meile korrutati pidevalt, et don´t worry, me anname teile lõunasöögi kupongi, aga lõunasöök polnud sugugi meie suurim mure. Lennu hilinemise tõttu pandi meid omakorda veelgi hilisemale Jakarta lennule, mistõttu kaotasime võimaluse jõuda oma Airasia lennule. Ostsime kiirest Jakarta-Bali lennule uued piletid, aga tegu oli päeva viimase lennuga ja meil jäi kahe eraldi piletitega lennu vahele vaid ca 1h või vähemagi. Kui meie lend vähegi hilineb, siis ei jõua me kindlasti. Kõigepealt oli vaja pagas kätte saada, siis passikontrollid, uus check in jne. Seega ei saanud HK lendu just eriti nautida. Muidu oli lend täitsa mõnus. Kahjuks on ka maailma parimad lennufirmad economy klassis oma teenindust kärpinud, ei mingeid sooje niiskeid käterätte, ega kingitusi lastele. Aga mudu oli ok, lapsed pidasid ka suurepäraselt vastu. Maandumise ajal kuvatakse ekraanile info jätkulendude kohta ja mulle jäi silma, et kohe peale meie maandumist väljub üks otselend Balile TigerAirwaysiga, mis on Cathay tütarfirma. Igaks juhuks läksime transfer deski ja Henri rääkis mure ära, et me oma lennule enam ei jõua hilinemiste tõttu. Ja nii uskumatu, kui see ka ei tundunud, tädi klõbistas veidi, printis meile piletid välja ja ütles, et minge kohe väravasse. Väravas jõudsime majaomanikule teatada, et auto varem järgi tuleks ja asusime Balile lendama. Saime veel kõrvuti kohad ja lennuk oli täpselt sama lux nagu Milaano HK otsal.\nNagu elus ikka on nii, et kui midagi tundub liiga hea, et tõsi olla, siis see nii ongi. Nimelt meie jõudsime küll mõnusalt Balile, mis oligi kõige tähtsam, aga meie kohver jäi Hong Kongi. Lubati järgmisel õhtul ära tuua. Autojuht oli vastas ja peagi olimegi oma mõnusas kodus Villa Palm Kuning.\nEelmisel aasta Tais talvitudes panime enda jaoks paika, mis on meile olulised talvekorteri juures. Esiteks – peab olema olemas katusega kaetud õues olemise koht, ventilaator laes. Teiseks, bassein peab olema oma aias, et lapsed ei peaks ootama ujumisega, kuni meie tööd teeme. Selle järgi jõudsimegi Palm Kuningini. Lisaväärtuseks on meie toapoiss Wayan, kes hommikul süüa teeb ja iga päev koristab. Te ei kujuta ette, milline luksus see minu jaoks on, sest mul on pidevalt käsil Hunt Kriimsilma 9 ametit. Siin saan rohkem neile ametitele keskenduda, mida rohkem naudin, kui koristamine – perega koos olemine ja Umamiga tegelemine, edaspidi loodetavasti ka uute retseptide katsetamine jne. Äkki isegi raamatute lugemine – siin riiulis on terve rida häid raamatuid, isegi see „100-aastane, kes hüppas aknast välja ja kadus“, mida ammu juba lugeda olen plaaninud, aga mis mu koduraamatukogust pidevalt välja on laenutatud. Emmy tulekuks oli valmis pandud talle printsessi-voodi ja basseinile aed ümber. Ilma on ilusam, aga issake, kui palju rahulikum on minu elu tänu sellele aiale. Nii et super. Villa rentijaks on üks tore härra Steve, kellel on siin veel mitmeid teisigi sarnaselt mõnusaid villasid Ubudis välja pakkuda. Ta tegeleb maalimisega (tema kontori kõrval on hiiglaslik ateljee, mille seintel värvikirevad suured maalid) ja luuletamisega ja kirjutamisega jne.\noma aia orhideed\nköök orhideepõõsa kõrval\nmeie abiline Wayan valmistab hommikusööki\nvärav ja rollerid\npreili naudib elu\nJärmine päev läksime endale rollerirenti otsima. Mina ei ole mingi rollerdaja, sest kui Emmyt veel polnud, siis mahtusime Manniga mõlemad Henri juhitavale rollerile. Olen mõned korrad turul sellega käinud, aga tundnud end väga ebakindlalt. Tee kodust linna on lühike, aga väga suurte laskumiste ja kurvidega. Kuskil poolel teel leidsime lõpuks väga hea rolleri pakkumise, ca 1 eur päevas, st et pidime rollerid ära võtma. Mõtlesin, et ümber nurga suudan sellega ikka veereda, et siis kodu juures harjutada. Müüja näitas, et siit käib käima, siin on gaas ja siin pidur ja headaega. Ei saanud ju talle öelda, et ma ei oska sellega sõita, sest muidu poleks ta oma vara meile usaldanud. Ja kas te kujutate ette, et me eksisime ära, sõitsime vist õigest käänakust mööda ja seiklesime siinsetel sinkavonka teedel ja meeletutel laskumistel üle tunni aja enne kui koju jõudsime. Ma olin üle keha krampis, aga koju ma jõudsin. Jeerum, kui hirmus see oli, aga ei saa salata, et paremat koolitust poleks saanud olla. Enne esimest laskumist mõtlesin, millised on minu võimalused, kas ronida rattalt maha ja nutta lahistada või hambad ristis edasi sõita. Omajagu jõudu annab see, kui mingi põlvepikkune kohalik poisike rõõmsalt mööda vuhiseb. Püüdsime ka lastele kiivreid hankida. Müüja ütles, et „eiei, seda pole küll teil vaja, kiivrid on nõutud ainult juhtidel“. No meie kanname kiivreid ohutuse, mitte politsei pärast (kuigi ma pean tunnistama, et ilusa soengu võin nüüd pikemaks ajaks ära unustada) ja sellepärast ostsimegi Emmyle Maša ja karu pildiga lastekiivri ja teistele saime koos rolleritega suurte omad.\nÜldiselt on kohalikud toredad, räägivad üsna kehva inglise keelt, millest on raske aru saada, aga loogika sarnaneb oluliselt rohkem meie omaga, kui taidel. See teeb asjaajamise palju lihtsamaks!\nLoodus on lausa uskumatu, maagiline, müstiline, lopsakas, elav. Koduloomadeks on meil muidugi gekod, kes on küll väga nunnud, aga nende miinuseks on see, et suuremad teevad korralikke hiirepabulaid aegajalt meie elamisse ja täna hommikul õnnestus mul juba kaks korda neile sisse astuda unise peaga. Öösiti lendavad aia kohal nahkhiired, päeval käivad ilusad liblikad lilleõitel ja linnud puuokstes sabistamas. Üks pea tikutoosi suurune elukas jagas meiega ühel hommikul magamistuba, aga hommikul läks ilusti ise uksest välja, üle elutoa ja kukkus basseini, aitasin ta sealt siis ilusti põõsastesse. Ämblikuid on ka, üks suurem vaatas Emmyga hommikul multikaid ja oli nii kiire, et mul ei õnnestunud teda kuidagi suure klaasi alla saada, et ta siis koos padja peal muru sisse viia. Teeääres olen kaks korda näinud sellise rästiku sarnase mao lömastatud ja kuivanud nahka. Sääsed on ka, aga kuna ei saja nii palju, nagu tavaliselt sajuperioodil, siis vist mitte kuigi palju. Saime teada ka huvitava fakti. Siin on nimelt probleemiks sääskede kantav dende palavik, mille vastu ei saa vaktsineerida. Ja seda haigust kannavad edasi ainult päevased sääsed. Öiste käest on jälle võimalik malaaria saada, aga see ei olevat siin eriti probleemiks. Linn on lahe, kodune, hubane, müstiline, roheline. Siin on väiksed salajased kõrvaltänavad, liaanidesse uppuv peatänav, linnast voolab läbi kuristikus voolav kärestikuline jõgi, mille nõlvad on kaetud paksu džungliga, siitsealt paistavad templitornid...\ntemplid paistavad sillalt\nrohelusse uppuv peatänav\nÕhtuks oli meil bronnitud laud Lotuse nimelises restoranis, millel on vist kõige uhkem vaade – lootoseväljale ja templile. Õhtuvalguses eriti maagiline. Restoran on kallis. Ja kahjuks, nagu enamasti Aasias on olnud, ei väljendu hind toidu sisus. Läksime sinna üldse sellepärast, et õhtuti on seal templi ees Bali traditsioonilise tantsu etendused. Mann teeb Bali traditisoonilisest kamelan ansamblist ja täpsemalt gongist uurimustööd ja siis oli huvitav vaadata, kuidas kamelani muusika saatel tantsiti. On ikka põnev tants, kus varbad ja sõrmed nii olulist rolli mängivad. Tellisime joogid ja söögiks võttis Henri mingi kecap manise sojakastmes hautatud sealiha, mis ei olnud üldse huvitav, Mann võttis Cap Cai, mis on vokitud köögiviljad, sarnased Tai omadega ja mina mingi kohaliku kalaroa, Be-Pasih Goa Lawah, mis on siis kalafileed (tükeldatud tuun ja mahi mahi oli minu roa puhul) kurkumi, sidrunheina, ingveri, tamarindi, küüslaugu, šalottsibula, tšilli, laimi ja kahvrilaimi lehtedest tehtud pastaga marineeritud ja siis banaanilehe sisse keeratuna grillitud. Kõrval punane riis ja peal värske sambal, ehk siis selline tšillipasta. Kõik puha minu lemmikud ja asi kõlas imeliselt. Maitse oli ok, aga kindlasti ei midagi erilist. Aga eriti huvitavaks läks siis, kui ma enamuse ära olin söönud ja mu keel järsku laiguliseks ja paiste läks, seejärel mu põsed seest paiste läksid, siis hakkas järsku pea valutama, siis käed värisema, siis läksid kõrvad kuumaks, siis tekkis üle keha punane kuum lööve ja siis algas kõige hirmuäratavam, üle keha oli tunda, kuidas veri pumpas, ma füüsiliselt kuulsin kõrvades oma vere pumpamist. Mõtlesime välja, et tegu võib olla mingi allergilise lööbega ja kuna mul oli kodus zyrteci tilkasid, siis kimasime rolleritega koju, kuigi tundus, et tuul tegi asja veel hullemaks ja kodus võtsin oma tilgad ja jäin ootama. Paanika kippus peale, kuigi ma püüdsin iga hinna eest rahulikuks jääda. Lõpuks kutsusime siiski arsti, kes konstanteeris ägeda allergilise reaktsiooni, mulle tehti süst ja anti tabletid ja mõne aja pärast hakkasid sümptomid järjest vähenema ja hommikul polnuks nagu midagi olnudki. Eriti kummaline on see, et ma pole mitte millegi vastu allergiline olnud, kui välja arvata apelsinid päris väikse lapsena. Nüüd tassin zyrtecit siis kaasas meiega.\nlootosteväli ja tempel\nõhtu saabub, ootame tantsijaid\nTäna käisime kaubanduskeskuses, et koju süüa osta. Jeerum kui terviseteadlikud siin ollakse, tavaline kohalike kaubanduskeskus, aga kõik superfoodid ja tervislikud jahud, pähklid ja kõik muu olemas. Üldse on pooled söögikohad orgaanilised ja pakuvad kõikvõimalikke tervisetoite ka. Superäge! Tegin isegi lõunaks esimese vokiroa bak choy, porgandite, minimaisi, küüslaugu, šalottsibula, austerservikute, suhkurherneste ja mahedate tšillidega austrikastmes. Õhtul käisime ühes lahedas kohas, mis jäi rolleriga ekseldes silma – silt oli selline, et üks nool näitas restorani poole ja ütles „pork ribs“, teine näitas tee poole ja ütles „no pork ribs“. Sees oli selline silt: „söö siin või me nälgime mõlemad“. Üks mees mängis kitarri ja üks majakülg avanes otse all kuristikus voolava jõe ja selle kõrgel nõlval kasvava džungli poole. Vägev! Mina sõin mingit kohutavat köögiviljarooga gado-gado, mis oli üle valatud magusapoolse pruuni maapäklikastmega. Teised sõid ribisid ja jäid rahule.\nSari Organic Penestatan\npuhastav smuuti ja mündiga limonaad, kõrred bambusest\nTuhat tervitust ja palju päikest teile!\nBali Reisijutud Umami gurmee\nTore hommikul ärgata, kui selline mõnus jutuke ootamas. Pildid on imelised!\nIlusat päeva! Parimad tervitused Kahupealt!\n18. jaanuar 2016 08:50\nKüll on tore, et sa jõudsid juba blogiloo kirja panna! Selle eest tuleb vist osaliselt teie võrratut teenindajapoissi kiita ;)\nOn teil ikka alles seiklused olnud! Marsruut oli muidugi muljetavaldav. Lõpp hea, kõik hea :) Närvikulu oli muidugi suur.\nJube see sinu allergiahoog. Allergiatega pidigi muidugi vist nii olema, et ühel hetkel saab nö karikas täis ja allergia ongi platsis. Ma muidugi loodan, et see oli mingi seletamatu asjade kokkulangemine, mis selle hullu reaktsiooni põhjustas. Zyrtec on äkki ehk liiga lahja allergiarohi? Kas sul mingit vingemat kraami pole, mida igaks petteks kaasas kanda?\nFotod on võrratud ja teie maja lihtsalt super! Kas te olete ikka Emmyle sada korda üle korranud, et üksi ei tohi basseini minna? Aed on küll ju ees, aga ikkagi natuke ohtlik (sülitan üle vasaku õla kolm korda).\nHead Bali avastamist! Jään põnevusega uusi fotosid ja uusi lugusid ootama!\nSuure lumehange täis tervitusi!\n18. jaanuar 2016 10:37\nToredad seiklused teil :)\nKusjuures loen hetkel raamatut, mille lugemist Sa Juta juba ammu plaaninud oled... Nii et väike äratundmis rõõm :)\n18. jaanuar 2016 12:00\nSuur aitäh ja tervitame vastu, Kahupea!\nEva ja co, blogipostitus on jah osaliselt tänu Wayanile, see on poisi nimi. Ma järgmises postituses räägin temast ja tema nimest veidi lähemalt. :)\nMul on ka mingit tabletti allergia vastu kaasas, kas need on tugevamad kui täiskasvanu annus zyrtecit? Emmyle oleme korranud küll 100 korda basseini juurde minekut.\nMüriseva taeva täis tervitusi teile.\nReelika, vaata kui huvitav, et sa sama raamatut loed. Mul on Eestist ka kaasas see Sichuani pipar ja haiuim või mis ta oligi. Nii et plaanin kohe mitu raamatut läbi saada :). Tervitused ikka ka!\n19. jaanuar 2016 10:07\nHeia kallikesed! Rõõm jälle lugeda ja ilusaid pilte vaadata, supper! Me ka vaikselt oleme kohanenud ja leppinud ilusa Eesti ilmaga :D Aasiasse küll hetkel rohkem ei igatse, lähiaastatel, aga samas kui teie pilte vaadata, siis võiks kohe seal olla :D\nKallistame ja tervitame kõiki, olge terved. Eva T\n29. jaanuar 2016 15:22\nKunsti ja surfi, riisipõlde ja sisalikke\nPühad ahvid, lilled jumalale ja kalaralli


Euroopa Parlamendi kodukord - Artikkel 135 - Inimõiguste, demokraatia ja õigusriigi põhimõtte rikkumise juhtumite arutamine - Juuli 2018\nArtikkel 135 : Inimõiguste, demokraatia ja õigusriigi põhimõtte rikkumise juhtumite arutamine\n1. Parlamendikomisjon, parlamentidevaheline delegatsioon, fraktsioon või vähemalt miinimumlävendile vastav arv parlamendiliikmeid võivad esitada presidendile kirjaliku taotluse korraldada arutelu inimõiguste, demokraatia ja õigusriigi põhimõtte rikkumise kiireloomuliste juhtumite üle.\n2. Lõikes 1 osutatud taotluste ja III lisa sätete alusel koostab esimeeste konverents nimekirja arutelu teemadest, mis lisatakse järgmise inimõiguste, demokraatia või õigusriigi põhimõtte rikkumist käsitleva arutelu lõplikku päevakorra projekti. Päevakorda võetavate teemade ja alateemade koguarv ei tohi olla suurem kui kolm.\nVastavalt artikli 149a sätetele võib parlament jätta kõrvale mõne teema, mille arutamine oli ette nähtud, ja asendada selle teemaga, mille arutamist ei olnud ette nähtud. Parlamendikomisjon, fraktsioon või vähemalt miinimumlävendile vastav arv parlamendiliikmeid võivad esitada resolutsiooni ettepanekuid nendel teemadel selle päeva õhtuks, kui päevakord vastu võetakse. Täpse tähtaja kõnealuste resolutsiooni ettepanekute esitamiseks määrab president.\n3. Fraktsioonidele ja fraktsioonilise kuuluvuseta parlamendiliikmetele eraldatakse arutelude koguajast kõneaega vastavalt artikli 162 lõigetele 4 ja 5 kokku kuni 60 minutit osaistungjärgu kohta.\nPärast resolutsiooni ettepanekute tutvustamiseks vajaliku aja ning Euroopa Komisjonile ja nõukogule eraldatud kõneaja arvesse võtmist üle jääv aeg jagatakse fraktsioonide ja fraktsioonilise kuuluvuseta parlamendiliikmete vahel.\n4. Arutelu lõppedes toimub viivitamatult hääletus. Artiklit 183 (hääletuse kohta selgituste andmine) ei kohaldata.\nPresidendi ja esimeeste konverentsi otsusega võib käesoleva artikli alusel toimuvaid hääletusi ühendada.\n5. Kui ühel ja samal teemal esitatakse kaks või enam resolutsiooni ettepanekut, kohaldatakse artikli 123 lõikeid 4 ja 5.\n6. President ja fraktsioonide esimehed võivad otsustada, et resolutsiooni ettepanek pannakse hääletusele ilma aruteluta. Sellise otsuse vastuvõtmiseks on vaja kõigi fraktsioonide esimeeste ühehäälset nõusolekut.\nResolutsiooni ettepanekutele, mis on lisatud päevakorda inimõiguste, demokraatia ja õigusriigi põhimõtte rikkumise juhtumite käsitlemiseks, artiklite 187 ja 188 sätteid ei kohaldata.\nInimõiguste, demokraatia ja õigusriigi põhimõtte rikkumise juhtumeid käsitlevaks aruteluks esitatakse resolutsiooni ettepanekud alles pärast teemade nimekirja võtmist. Resolutsiooni ettepanekud, mida ei jõuta aruteluks ette nähtud aja jooksul käsitleda, aeguvad. Sama kehtib resolutsiooni ettepanekute kohta, mille puhul on artikli 168 lõike 3 alusel esitatud taotluse põhjal kindlaks tehtud, et puudub kvoorum. Autoritel on õigus esitada sellised ettepanekud uuesti, et need vaadataks vastavalt artiklile 133 läbi parlamendikomisjonis või kantaks järgmise osaistungjärgu päevakorda inimõiguste, demokraatia ja õigusriigi põhimõtte rikkumise juhtumite aruteluks.\nTeemat ei saa võtta inimõiguste, demokraatia ja õigusriigi põhimõtte rikkumise arutelu raames päevakorda, kui see juba on sama osaistungjärgu päevakorras.\nKodukorras puudub säte, mis lubaks lõike 2 teise lõigu alusel esitatud resolutsiooni ettepaneku ja parlamendikomisjoni sama teemat käsitleva raporti üle korraldada ühise arutelu.\nKui artikli 168 lõike 3 alusel nõutakse kvoorumi kontrollimist, kehtib see nõue üksnes hääletusele pandavale resolutsiooni ettepanekule, mitte järgnevatele resolutsiooni ettepanekutele.


Kalju Saareke 15. VIII 1926 – 20. IX 2015 — Sirp\nKalju Saareke sündis ja kasvas Tartus, kus ta sai esmase tantsuhariduse ning tegi 1943. aastal esimesed teatrisammud Vanemuise laval. Pärast Teise maailmasõja lõppu suundus ta Tallinnasse ja võeti tööle Estonia teatrisse, kus ta oli tantsija ja hiljem pedagoog-repetiitor kuni 1971. aastani.\nBalleti alal sai ta võimaluse end täiendada Moskva Suure teatri balletikoolis (1950–1952) ning hiljem ka NSVL Kvalifikatsiooni Tõstmise Instituudis. Õpingud lasksid tal vaadata avara pilguga nii tantsukunstile kui ka kultuurielule üldiselt.\nTallinna Koreograafiakooli (praeguse balletikooli) direktor Anna Ekston kutsus Saarekese pärast Moskvas õpitud aastaid poisteklasside õpetajaks ning tema käsi aitas vormida selliseid Eesti kultuurielus tuntud isiksusi nagu Ago-Endrik Kerge, Väino Aren, Sulev Nõmmik, Enn Suve, Ülo Vilimaa, Jüri Lass ja Juris Žigurs. Pedagoogina tegutses ta ka Eesti Filharmoonia Estraadistuudios, kus kujundas lauljate, sh Jaak Joala, Marju Kuudi, Mare Väljataga, Ahti Nurmise, Boris Lehtlaane, Reet Linna ja Katrin Karisma lavalist liikumist. Tihe koostöö oli tal ka ansamblitega Laine ja Mobile. Aastail 1975–1992 oli Saareke filharmoonia peaballettmeister ja kunstinõukogu liige.\nKõige enam on Saareke siiski tuntud Eesti varieteekultuuri taaselustajana ehk, nagu on maininud Lauri Leesi, ta taastas „midagi sellist, millest oldi küll palju head kuulnud, ent mitte eales oma silmaga nähtud“. 1967. aastal töötas ta viis aastat lavastaja ja koregraafina varietees Astoria, sellega paralleelselt (1968–1980) oli ta tegev varieteedes Kihnu Jõnn ja hotellis Tallinn nii nende asutaja kui ka tantsude loojana. Lisaks nimetatuile lavastas Kalju Saareke ka Haapsalus varietees Lääne Kalur (1973–1980), oli hotelli Olümpia varietee (1980–1992) ning varieteetrupi Golden Lady (1992–2004) asutaja, kunstiline juht ja lavastaja. Tema seatud olid ka tantsuprogrammid Tartu varietees Kaunas ja Püssirohukeldris.\nLauri Leesi on veendunud, et Saarekese taastatud varieteekunsti tase oli kindlasti kõrgem kui sõdadevahelise perioodi oma, ning ta on rõhutanud, et Saarekese loodud tantsunumbrid paistsid silma filigraanse viimistletuse, liigutuste harmoonia ja loomulikkusega ning tantsijate kehade silmipimestava musikaalsusega. Need omadused olid vaieldamatult põhjus, et Saareke kutsuti lavastama ka Moskvasse, nii varieteedesse Arbat ja Tähistaevas kui ka Operetiteatrisse (1972) looma tantse Raimond Valgre, Ülo Raudmäe „Muinasloole muusikas“ (lavastaja Sulev Nõmmik), ja Estraaditeatrisse (1976) humorist Gennadi Hazanovi benefissile ning Moskontserti (1975).\nVanasõna ütleb, et kes teeb, see jõuab – ja Kalju Saareke jõudis palju. Lisaks nimetatule oli ta koreograafia ekspert kultuuriministeeriumi juures 1978–1992, seejärel Eesti Autorite Ühingu juhatuse liige ja ekspert (1992–2004), Tallinna Balletikooli nõukogu esimees (2002–1913), kahel aastal (2008, 2010) teatriliidu balleti aastapreemiate žürii liige ning Eesti Kutseliste Tantsijate Loomeliidu juhatuse esimees (2006–2009) ja ka liige.\nSelle aukartustäratava rea lõppu tuleks lisada veel Saarekese raamatud. Pedagoogikogemust jagas ta 1963. aastal ilmunud „10 klassikalise tantsu harjutuste sarjas“, oma elu- ja kunstilisi kogemusi 2005. aastal ilmunud raamatus „Elu kui kabaree“ ja 2012. aastal ilmunud teoses „Maailm on imeline“.\nKalju Saareke oli mitmekülgne ja viljakas isiksus, kelle elu ja loomingut iseloomustas peen kunstiline tundlikkus, eetilisus ja hea maitse. Ehk kokkuvõtlikult – mees kui kabaree.\nKalju Saarekese ärasaatmine on laupäeval, 26. IX kell 14.30 Pärnamäe kabelis.


Liikluspinna kehtestamine ja katastriüksuste koha-aadresside muutmine (Leesika tänav) - Uudised ja teated - Anija Vallavalitsus\nLiikluspinna kehtestamine ja katastriüksuste koha-aadresside muutmine (Leesika tänav)\nAnija Vallavalitsus on ettevalmistanud 12.01.2021 korralduse eelnõu, millega kavandatakse määrata katastriüksusele Kosenõmme tänav lõik 1 (tee nr 1123091) uus kohanimi ja kehtestada see liikluspinnaks, mille järgi adresseeritakse tänavaga piirnevad maaüksused ja hooned. Kosenõmme tänav koosneb praegu kahest lahustükist, mis ei ole järjest läbitav. Selline liikluspinna kuju ei taga üheselt arusaadavat adresseerimist ja hoonete leitavust.\nKoos liikluspinna kehtestamisega algatab Anija Vallavalitsus ka Leesika tänavaga piirnevate katastriüksuste aadresside koha-aadresside muutmise. Liikluspinna järgi määratavates lähiaadressides kasutatavad aadressinumbrid määratakse nii, et ühel pool liikluspinda kõrvuti asetsevatel maaüksustel või järjestikku paiknevatel hoonetel on paaritud numbrid ja teisel pool liikluspinda asetsevatel maaüksustel või järjestikku paiknevatel hoonetel on paarisnumbrid.\nEelnõu järgi on muudetakse Anija vallas Aegviidu alevis asuvate katastriüksuste koha-aadressi alljärgnevalt:\nKosenõmme tänava lõik 1\nKosenõmme tn 14\nLeesika tn 1\nKosenõmme tn 16\nLeesika tn 3


Kibe eneseteadvus — Sirp\nKui Jürgen Ligi möödunud sügisel Jevgeni Ossinovskit sisserändaja pojaks nimetas, oli solvujaid kui palju: ühed arvasid, et solvus Ossinovski, teised jällegi, et hoopis Ligi ise. Kolmandad pakkusid, et solvusid siinsed venelased, ja neljandad olid veendunud, et solvus ainult Andrei Hvostov. Võta nüüd siis kinni, kes neist päriselt solvus, ilmselt omal moel kõik.\nSisserändaja poja juhtum hakkab küll vaikselt ununema, ent uued solvumised ei jää seepärast olemata. Ainuüksi sel kuul on avalikkus olnud tunnistajaks, kuidas solvus presidendi nõunik Iivi-Anna Masso, ning näinud otseülekannet president Toomas Hendrik Ilvese solvumisest. Rääkimata Tartust, kus üks kunstinäitus on põhjustanud lausa solvumislaine.\nSeejuures on kummaline, et tavaliselt, kui inimene solvub, siis tahab ta selle ebameeldiva kogemuse kiiresti unustada ja eluga edasi minna. Suuremate solvumiste (need, mis otsapidi meediasse jõuavad) puhul on asi aga risti vastupidi. Küll käiakse raadiosaates pikalt oma solvumise tagamaast rääkimas ja arutlemas, mis tundeid see ikkagi täpselt tekitas ja kes on antud olukorras põhisüüdlane. Küll postitatakse Facebooki või mujale ühismeediasse pikki heietusi, miks solvuja ise otsib põhjust solvumiseks. Tulemus on see, et solvumist mitte ei unustata, vaid võimendatakse veel sadu kordi, enne kui sel lõpuks minna lastakse.\nFjodor Dostojevski põrandaalune sai ühel hetkel aru, mis on solvumine. „See on ju seesmine puhastumine; see on kõige kibedam ja valusam eneseteadvus,“ tunnistas põrandaalune endale. Tema loogika järgi solvub inimene siis, kui talle öelda midagi ootamatult tõest tema kohta, midagi, mida on valus tunnistada. Ehk on põrandaalusel õiguski, tõde on teinekord valus, eriti kui see sulle jürgenligilikult näkku virutatakse.


Keraamilised Tarvikud 🔨 Korter - 2019\nEt.EmTudoDesign.com Korter Keraamilised sisustustarvikud\nKõige enam kasutatavate materjalide hulgast kodumööbli valmistamiseks on kahtlemata keraamika, nagu käesolevas artiklis kirjeldatud.\nKeraamilise kunsti täiendab\nKeraamilised tarvikud värvi nimel\nKõige kasutatavamate materjalide seas kodumööbli valmistamiseks ei ole kahtlust keraamika.\nTegelikult on need iidsetest aegadest alates toodetud selle materjaliga laevad, kesksilmad, vihmavarjualused, fotoraamid, tuhatoosid ja palju muud.\nIsegi tänapäeval ei suuda praegune tootmine pakkuda huvitavaid loominguid, vaid tõlgendab seda täiesti kaasaegses.\nAjalooline labor Ceramiche Dal Pràmis asutati 19. sajandi lõpus Nove's Vicenza provintsis, on üks Itaalia keraamilise traditsiooni parimaid väljendeid.\nEttevõtte peakorter ei ole mitte ainult käsitöökoda, vaid ka näitus ja boutique, kus külastajad saavad selle iidse traditsiooni ajalugu tagasi näidata hinnaliste ja rafineeritud esemete kaudu.\nCeramiche Dal Prà on alati suunanud oma toodangut rohkem kvaliteedile kui kvantiteedile, ning just sellel vaatenurgast on ta teinud koostööd loominguga Carla Tolomei, mille kogumine toimub järgmisel Maison Objet'i väljaandel Pariisis.\nNiisiis, pärast prestiižset koostööd Tiffany ja Dioriga, võib firma ka kuulsa kunstniku allkirja.\nCarla Tolemei, kes teeb koostööd maailma kõige olulisemate disainimajadega, on Vicenza kaubamärgi jaoks välja töötanud kaks kollektsiooni, mis on inspireeritud kahest korduvast teemast oma tootmises: Kuu ja kiil.\nJust nendest teemadest on tegelikult loodud lambid, vaasid ja erinevad esemed kodule.\nSeeria vaasid ja küünlajalad on osa kollektsioonist bambus, kus see tugev ja pikaliimne taim annab keraamilistele esemetele erilise ja äratuntava kuju.\nNeid toodetakse trendikates värvides, nagu näiteks türkiissinine ja must, et muuta igapäevaelu veelgi täpsemaks.\nVaasid ulatuvad suurest 12x12x47 cm kõrgusest kuni 16x16x32 cm kõrguseni kuni 16x16x17 cm kõrguseni.\nKüünlajalad on kahes suuruses, kõrgusega 7x7x23 cm ja kõrgusega 6x6x11 cm.\nLoovus, tähelepanu detailidele ja kirg disainile on need elemendid, mis eristavad Creativando, brändi asutaja Laura Ellero ja Mauro Bassani.\nKuigi nüüd levitatakse oma tooteid üle kogu maailma, on ettevõte endiselt väike käsitööpõhine reaalsus, mille tugevad küljed on loovus ja tegelikult tähelepanu väikseimatele detailidele, samuti viljakas koostöö noortega andekad kunstnikud ja disainerid.\n2013. aasta uudised on kõik värvi, energiaallika ja hea huumori nimel.\nVärviline õhupalli, lastele meeldiv objekt, on keraamika dekoratiivse elemendina Baloon, mis on valmistatud täielikult käsitsi ja valmistatud Itaalias kaubamärgi all Heart Gallery ettevõte.\nDisaini järgi CDT, ei sisalda mürgiseid materjale ja pliid ning mõõtmed on 18 cm läbimõõduga 24 cm kõrgused. Seina külge kinnitamiseks piisab konkreetse toe kasutamisest ja seejärel suunake õhupalli vastavalt soovile.\nSeda nimetatakse irooniliseks Raha kastis - Das Kapital, on allkirjastanud 7x7 Design Studio ja C.B. Farinar ja see on klassikalise põrsase kaasaegne areng säästude säästmiseks.\nSee on tõesti piggy pank peidetud raamatu kujul, mis kordab kuulsat Pealinn Saksa filosoof Karl Marx.\nSeda saab kasutada ka lihtsa dekoratiivse elemendina ja kõrgusega 18,9x4,3x26,6 cm.\nKuigi see ei ole keraamikas, väärib väike tsitaat 2013. aasta kogumise jaoks ka ajakirjariiulit Minu südames, disain Area44 Studio, Gian Luca Tonelli ja Davide Carlesi.\nSelle täienduse teema on süda, armastuse sümbol par excellence.\nKuju sündis mõne lihtsa liigutusega, mis sobivad nelja kujuga.\nSel juhul on objekt tehtud stratifitseeritud HPL-pakkumistehing ja on saadaval punase või valge viimistlusega.\nMõõda 49x29,2x42,5 cm kõrgune.


postitatud: 22.10.2011, 21:28 postituse pealkiri: (teema puudub)\nMina lasin testiks Arch, Gnome 3 kõrvale Xubuntu ja peale seda eestindus scripti või mis ta oligi ei pea pettuma milleski. ID-kaart töötab, mingeid üleleliigseid vilesid ja suuri ikoone ei ole... kõik muu on seadistuse küsimus.\nPäris Gnome 2 ta muidugi pole, aga parem ikka kui G3\nKui selline lihtne script oleks ka Arch'ile, siis muidugi võiks ka sinna XFCE peale last.\npostitatud: 23.10.2011, 17:28 postituse pealkiri: (teema puudub)\nFirefox ja Chromium aadressiribal(asukohariba) üritan Ctrl+A vajutades aadressi kopeerimiseks aktiivseks teha, aga mingil põhjusel ei toimi.\nToimib hiirega Vali kõik.\nLehekülgede peal Ctrl+A toimib.\nKas Gnome3 omapära või miski teine nipp juures?\nEstobuntu 11.09 Firefox 7 aadressiribale vajutamisel läks aadress aktiivseks ja Chromiumis kasutasin Ctrl+A.\npostitatud: 23.10.2011, 18:23 postituse pealkiri: (teema puudub)\nFirefox ja Chromium aadressiribal(asukohariba) üritan Ctrl+A vajutades aadressi kopeerimiseks aktiivseks teha\npostitatud: 23.10.2011, 18:50 postituse pealkiri: (teema puudub)\nJAH, see teeb.\nCtrl+L teeb ka.\nVeel mõned asjad millest kohe aru ei saa:\n1. Firefoxi lisade all on keel English (South African) Language Pack\nmina ise ei ole paigaldanud\n2.aMSN tekitab ühe akna, aga Gnome3 "vaheta töölauda" režiimis näitab\nlisaks veel kahte akent, pildil punases ringis\npostitatud: 23.10.2011, 20:42 postituse pealkiri: (teema puudub)\naMSN puhul ehk tegu systray jubinaga mis ei oska gnome3 puhul õigesse kohta end paigutada.\nRaske ütelda kas see on Gnome3 probleem või aMSN oma.\npostitatud: 25.10.2011, 15:20 postituse pealkiri: Re: Ubuntu 11.10 Final\nIlmus Ubuntu 11.10 lõppversioon. Kasutusel on kernel 3.0.4 ja toimunud on üleminek Gnome 3.2 komponentidele.\nMinu Ubuntu plaadil on küll kerneli versiooniks 3.0.0.\npostitatud: 05.11.2011, 13:29 postituse pealkiri: (teema puudub)\nUue Kubuntuga on tulnud selline häiriv asi, et kui masin aku pealt masin töötab, siis mingil random momendil (näiteks 60% pealt) paneb hetkega arvuti kinni. Varem sai vabalt 2 tundi aku peal oldud ja siis kriitilises seisus andis arvuti märku, et ole nüüd hea ja pane juhe taha.\npostitatud: 06.11.2011, 18:17 postituse pealkiri: (teema puudub)\nVabandan, kui teemast juba kuskil juttu on, viidake.\nIgatahes, pärast pikka vastupanu otsustasin kah lõdvaks lasta 10.04 pealt 11.10 peale üle minna. Minu inteli videoga läpakas töötab OK kuid sisuliselt kõigis nvidia ja ati graafikaga arvutites unity 3d kas ei tööta üldse (st vägisi läheb 2d) või töötab aga aknad täiega läägavad. Aknad lohisevad sekundilise viitega.\nKas on kellegil sellest probleemist mingit ülevaadet ja lahendust?\nEdit: olgu lisatud, et kui unity 3d ikkagi käima hakkab ja aknad läägavad, siis muud 3d kiirendust nõudvad rakenused käivad siiski ilusti. Näiteks warzone2100\nJa ei aita vsynci maha võtmine või vertical refreshi käsitsi muutmine.\npostitatud: 06.11.2011, 20:57 postituse pealkiri: (teema puudub)\npean vist ka ikka õige ubuntu 11.10 peale panema ja vaatama kas mul töötab unity 3d ilusti mu ati/nvidia kaartidega (11.04 igatahes töötas), läpparis on mul ubuntu 11.10 cli install (+ xorg ja lxde) ning see töötab vägagi hästi\nE: muidu oli mul algul natuke probleeme sellega et kui üritasin enda graafikakaardile mach64 draiverit komplimeerida siis kurdeti et kernel liiga uus aga seda viga oli lihtne parandada.\npostitatud: 07.11.2011, 03:53 postituse pealkiri: (teema puudub)\nPaigaldatud süsteemis või laivkandjalt? Mul küll nVidia GT8600 töötab ja ei oska millegi üle kurta. Kui laivplaadilt käib, siis sellega on mul ka probleeme, kuigi ma pole kindel, millest need tulenevad.\npostitatud: 07.11.2011, 11:15 postituse pealkiri: (teema puudub)\nSeda esineb nii laivis kui paigaldatud süsteemis. Draiver, nagu mainitud, töötab ilusti, unity jupsib. Mul on palju erinevaid arvuteid, siiani pole veel nvidia videoga töötavat unityt näinud.\nEdit: veider on see, et ühes läpakas oli nvidia kaart suisa blacklistitud.\npostitatud: 08.11.2011, 11:58 postituse pealkiri: (teema puudub)\nMingi imelik teema on läpaka touchpadiga. Aegajalt läheb hulluks ja keeldub allumast kasutaja kontrollile. Süsteem on 64bit, Alps touchpad ja viga esineb nii kde 4.7 all kui ka Unity all, seega on vist midagi sügavamat.\nKde all ei tööta ka synaptics, st puuduvad kahe sõrme kerimine jne.\npostitatud: 08.11.2011, 13:00 postituse pealkiri: (teema puudub)\nAvastasin, et kogu selle akende aeglase või katkendliku lohistamise probleemi põhjuseks, nagu ma arvasingi, on ubuntu unity nimeline compize plugin. Kui see välja lülitada, siis aknad töötavad ilusti ja sujuvalt. MASENDAV!\npostitatud: 21.11.2011, 20:33 postituse pealkiri: (teema puudub)\nKaks probleemi, mis 11.10 seeria nr *buntu kasutamist takistasid on nüüd enam vähem lahenduse saanud.\nEsimene asi oli hiire teema. ALPS touchpad ja hiire hulluks minemised sai selle teema abil lahendatud. Lisaks töötavad nüüd kahe sõrmega kerimine ja kõik muu taoline.\nTeine ja palju tõsisem probleem puudutab uusi inteli i3, i5, i7 prosega masinaid, kus ilmselt on mingi grubi jura kerneliga vms. Ei ole eriline asjatndja aga igatahes, sai viidatud teema abil olukord lahendatud. Aku kestab jälle 6 tundi endise 3 asemel. Nüüd isegi teeb win7 poole tunniga ära läpakas on jahe ja vent vaevalt töötab.\nSeega great success. Aga selleks tuli surfata ca 4h internetis ja mässata kuskil terminalis. see ei ole eriti vastuvõetav kui tahta teha op süsteemi suuremale üldsusele ja reklaamitakse ennast kui plug & play materjali.\npostitatud: 13.12.2011, 18:25 postituse pealkiri: (teema puudub)\nJuhis GNOME3 klassikalise sessiooni tegemiseks võimalikult "vana hea" GNOME2 sarnaseks: http://www.omgubuntu.co.uk/2011/12/how-to-make-ubuntu-11-10-look-and-feel-like-gnome-2/\npostitatud: 13.12.2011, 21:58 postituse pealkiri: (teema puudub)\nSelle käsuga saab max; min; close ülemisse paremnurka: gconftool-2 --set /apps/metacity/general/button_layout \_


Putin: Venemaa ei tahagi olla superriik\nÄripäev • 12. jaanuar 2016 kell 8:30\nPutin: Venemaa ei tahagi olla superriik Foto: EPA\nVenemaa ei pretendeeri superriigi staatusele, sest see on kallis ja mõttetu, ütles Venemaa president Vladimir Putin Saksa ajakirjanikele väljaandest Bild, kus täna ilmus teine osa tema intervjuust.\nPutin ütles, et ei nõustu oma USA kolleegi Barack Obamaga, kes peab Venemaad piirkondlikuks suurriigiks – ta ootaks Obamalt sel juhul määratlust, millisest piirkonnast käib jutt. Putin pani ette võtta välja maailmakaart ja tuletada endale meelde Venemaa mastaapi. „Kus? Millisest piirkonnast käib jutt?“ imestas ta.\n„Igal inimesel, eriti aga Ühendriikide presidendil, on õigus oma arvamusele ükskõik mille kohta,“ ütles Putin. Ta lisas, et on teadlik ka Obama sellest seisukohast, et Ameerika rahvas on erakordne. „Ma pole nõus ühe ega teisega,“ vaidles Putin vastu.\n„Teistest riikidest halvustaval moel rääkimine – see on äraspidine püüe tõestada enda erakordsust. Mulle tundub, et see on vale positsioon,“ lõpetas Putin teema.\nPutin andis selle jutuga teada, et pole siiani unustanud Obama 2014. aasta märtsis öeldut, et Venemaa on piirkondlik suurriik, mis ähvardab oma naabreid mitte tugevuse, vaid nõrkuse tõttu. Tookord ütles Obama ka, et USA-l on oma naabritele oluline mõju ka ilma sõjalise jõu näitamiseta.


Roostevabast terasest, peegel läikega elektriliselt poleeritud trimmiplaadid Uflex. Ei vaja uusi auke juhul kui varem on kasutatud Lenco® või Bennett® plaate. Kaal paari kohta: 6,7 kg. Mõõtmed: 305 x 457 mm. Sobivad paadile: 8,0 - 11,0 m. Minimaalne ahtri kõrgus: 33.06 cm. Ei ole mõeldud kasutamiseks võidusõidu paatidel!


Sustavo ola valus - Immobilisatsiooni faas (esimesed 3 nädalat pärast luumurdu)\nKuidas ravida õla nihestust\nSiis annab arst märgi oma assistendile, kes liigutab õla ringis, jätkates kudede tõmbamist. Traumatoloog või kirurg valib optimaalse kohanemismeetodi oma äranägemise järgi, sõltuvalt patsiendi seisundist ja konkreetse kliinilise juhtumi tunnustest. Tema kaenla alla lükatakse rätik ja kui see on üsna pikk ja õhuke, mähivad nad kord liigese ümber. Selles etapis suureneb vigastatud käe koormus järk-järgult ja patsiendi igapäevane tegevus laieneb. Skapulaarne manipuleerimine Vigastatud istub või lamab laua peal nii, et vigastatud õlg pisut väändub. Elan kogukonnaliikmena kaasa ka Kuuste Kooli tegemistele.\nKirjanduskonkursi võitja toob Eestisse Aserbaidžaani ilu ja valu Kersti Kivirüüt Foto: Raili Mäll Vana tehase tühermaale jäetakse maha kolm muumiat meenutavat pampu.\nEnt need ei ole muumiad Kes on see mees, kes niidi otsas rippuva elu päästab? Mis roll on täita nende sündmuste keerises vabatahtlikul eestlannal? Ja kui palju juhtuvad elus asjad juhuslikult või hoopis sellepärast, et jumal nii soovis ja kõik on kõigega seotud? Kersti Kivirüüdi "Tuulte linnast" leiab vastuse nendele küsimustele. Kersti Kivirüüt toob oma raamatus lugejani Aserbaidžaani mineviku ja sustavo ola valus, musta kulla lõhna ja keerulised inimsuhted, erinevate epohhide ja isiksuste ristuvad saatused ning ehitab põnevad ühenduslülid Eesti ja Aserbaidžaani vahele.\nKäsikiri võitis Juba sel suvel peaks "Tuulte linn" ilmuma ka aserbaidžaani keeles. Tuulte linnas" põimuvad põnevate kihtidena nii Läänemere kallastel kui kaugel Aserbaidžaanis muinasaeg, saja aasta tagused sündmused, 80ndad ja tänapäev. On ajaloolisi kirjeldusi, fakte, fantaasialendu, tragöödiat ja draamat.\nSeal on väga suurtes summades äri, poliitikat, laste ärakasutamist mustas äris, laste päästmist, vabatahtlikku tööd, armastust, sõprust, julmust ja manipulatsioone. Sinu seniseid kirjutisi on žanrikriitikud määratlenud kui "etnothrillerit". Kuhu sa oma verivärske "Tuulte linna" iseenda jaoks paigutaksid? Ega ma väga ei mõtle enda loomingu žanripaigutuse peale ja usaldan täiel määral siin kirjandusteadlasi. Võtan omaks nii "thrilleri", "etno" kui ka "horrori" sildid. Mulle endale meeldib lugeda teoseid, mille süžee on üles ehitatud mõistatuse lahendamisele - kriminullid, müsteeriumid.\nPüüan ka oma teostega tabada just sellist ülesehitust, rohkem tegevust, vähem tegelaskujude sisekaemust ja suhtedraamat. Sa kirjutasid kümmekond aastat tagasi Tartu ülikoolis õppides eestlasest Robert Puurist oma seminaritöö.\nRober Puur oli Lisaks oli ta ka Eesti konsul Aserbaidžaanis.\nKas jõudsid Aserbaidžaanini just tänu sellele seminaritööle või on see maa sinu südames juba kauem tuksunud? Kümmekond aastat tagasi sain tänu Avatud Eesti Fondi Ida-ida programmile tuttavaks seltskonna aserbaidžaani juristidega, kes tulid Eestisse laste õiguste kaitse praktikaid sustavo ola valus. Tänu sellele tutvusele õnnestus mul tõesti Bakuus uurida arhiivis sealse eesti seltsi tegevust.\nTaastusravi pärast õla (kaela) luumurdu - Põlved\nSümpaatia Aserbaidžaani, selle ajaloo ja inimeste vastu kasvas aga läbi Euroopa Noorte noortevahetuste. Kuuste Kooli noortel õnnestus Aserbaidžaanis käia kahel korral, ühel korral saime Aserbaidžaanist noori Eestisse kutsuda. See, et "Tuulte linna" Anneliis on Euroopa Noorte vabatahtlik, on minupoolne lugupidav reveranss Euroopa Liidu noorsootööpoliitikale, mis on aidanud ühe väikese maakooli noortel nii võimsalt maailma avardada.\nMillal saab tänavu trükisooja "Tuulte linna" ka aserbaidžaani keeles lugeda? Olen tõesti väga tänulik Eesti aserbaidžaani kogukonnale, eriti aga Sanam Aliyevale niivõrd aktiivse huvi eest. Praeguse seisuga on leping sõlmitud Aserbaidžaani kirjastuse Teas Pressiga raamatu väljaandmiseks Aserbaidžaanis. Siinkohal on hea võimalus tänada vana head sõpra Nadir Adilovit asjaajamise abi eest ning Teas Pressi valutab liiget Luiza-Mariya Babadjanovat erakordselt operatiivse ja meeldiva suhtluse eest.\nPraeguste plaanide järgi on kavas raamat aserbaidžaani keeles avaldada südasuvel. Kuidas su raamatud sünnivad?\nHabitaciones Samy, San Francisco – aasta uuendatud hinnad\nArtiklid › Treening › Suured käed - Gustavo Badell | jazztime.ee\nKas kirjutad kindla "režiimi" järgi? Minu pilgu läbi on autor nii-öelda universumi teener, kes vahendab nähtamatud sõnumid inimmõistusele hoomatavasse keelde - kirjandus, maalikunst, helikeel, tants, draama jne.\nKuuste Koolis õpetajana töötades meeldis mulle aeg-ajalt üksi koolimajas ringi kulgeda ja lasta pähe tulevatel piltidel vabalt voolata, vanal mõisamajal oli palju lugusid rääkida. Nii kultuurilooliselt tihkeid paiku külastades kui ka luues sõprussuhteid väga huvitavate isiksustega.\nMul on tavaks panna kirja etüüde pildikestest, mida ümbritsev maailm mulle pähe istutab. Kui mõned etüüdid hakkavad kokku kõlama, siis see ongi pikema loo alge. Kust sa oma ainese võtad? Kas sulle antakse vaimusilmas pilte ette või tugined diplomeeritud ajaloolasena oma juttudes ajaloolisele tegelikkusele ja hakkad siis enda mõttelennuga liha luudele kasvatama?\nTerav valu liigestes ja maarimises meestel\nNagu eelpool mainisin, lähtub tõuge hakata kirjutama lugu emotsionaalsest impulsist ja spontaansetest pildikestest. Elu ennast trehvab mu raamatutes päris palju. Sustavo ola valus sõpradel ja tuttavatel peaks mu raamatuid lugedes olema päris palju avastamisrõõmu.\nAjaloolase haridus on raamatute kirjutamisel tänuväärne pagas. Kuigi väga ortodoksselt range ma faktidega ei ole, pigem püüan luua usutava fooni ja kui fakt segab fiktsiooni, siis toon teaduse ilma suuremate südametunniste piinadeta kunstile ohvriks.\nIgaks juhuks rõhutan, et mängu ajaloolise kontekstiga luban endale vaid kirjanikuna. Ajalooõpetajana ei tuleks selline kergemeelsus kõne allagi. Mida sa igapäevaselt lisaks kirjutamisele teed ja kas "kirjanikuks saada" oli juba sinu lapsepõlveunistus?\nKusjuures algklassides käis kirjanikuks saamise soov peast läbi küll.\nBRCA1 – Vikipeedia\nToonane eesti keele õpetaja Silvi Luik aga ütles, et kirjanikuks võib saada iga ameti kõrvalt. Väga mõistlik näpunäide tema poolt. Sustavo ola valus tegutsenud haridusvaldkonnas nüüdseks juba kaheksateist aastat nii õpetaja, noorsootöötaja kui ka haridusametnikuna.\nKõige vingem amet selles loetelus on kahtlemata õpetaja ja hetkel olengi otsimas võimalusi õpetajaametis jätkata. Elan kogukonnaliikmena kaasa ka Kuuste Kooli tegemistele. Praegu näiteks pakub väga suurt rõõmu Kuuste näiteringi edu lavastaja Kaija Maarit Kalveti juhendamisel.\nAprillis etendab näitering Petrozavodskis teatrifestivalil "Kuldvõtmekesed" Faehlmanni muistendeid. Kogu kooli kogukond on sellele üritusele õla alla pannud, nii lapsevanemad, vabatahtlikud kui ka piirkonna eraettevõte Raitwood.\nSee, kuidas maakool terve küla käima tõmbab, on sõnulseletamatult vinge. Vabal ajal tegutsen jõudumööda ka Naiskodukaitses, olen Tartu jaoskonna tegevliige.\nRaamatud võivad olla kasvades ja oma teel püsides olulisteks eeskujudeks ja 24 aasta jooksul valus liigesed. Kes on sinu elus olnud eeskujud ja õpetajad, olgu siis sustavo ola valus, raamatute või ka elusündmuste näol?\nTagasiulatuvalt tundub, et minu kui autori käekirja on kujundanud esmajärjekorras etnomõjud. Ilma pikema jututa on üheks suuremaks kirjanduslikuks mõjutajaks Juhan Jaigi "Kaarnakivi", aga ka kogutud eesti muistendid. Näiteks "Tark mees taskus". Kindlasti on etnotunnetust kasvatanud ka koolivaheajad Suurekõrve metsatalus Lahemaal koos kompaniitäie sugulastega. Sellesse aega mahuvad tegevused, mida toona ei sallinud, aga mille kogemust nüüd väärtustan, näiteks heina- ja võitegu, ja ka tegevused, mis toona tundusid lahedad, aga nüüd erakordselt ebamõistlikud.\nNäiteks lahtiste sandaalidega Hara rabas ringi trookamine ning laudakatuselt sõnnikuhunnikusse salto viskamine. Gümnaasiumi ajal mõjutasid minu etnomaailmapilti kaks karismaatilist isikut. Folklorist Marju Kõivupuu, kelle juures käisime Tartu 8. Keskkooli kirjandusklassi õpilastena rahvaluuleringis, ning dramaturg Kulno Süvalep, kelle juures käisin vahel koolist poppi tehes külas. Andsin talle lugeda enda kirjutatud näidenditekste.\nSüvakas jõi teeklaasist viina, rääkis vanu lugusid Tartu kultuurielust ning andis asjalikke näpunäiteid minu draamatekstide viimistlemiseks. Fenomenaalne vanahärra oli.\nAlles tagantjärgi olen mõistnud, et tänu nendele külaskäikudele oli mul privileeg olla Kulno Süvalepa õpilane.\nBRCA1 geen koosneb 24 eksonist22 nendest on kodeerivad.\nTaastusravi pärast õlaluumurdu (õla kael) - Massaaž\nLoetelu võiks jätkata. Tõin ära valiku kõige väärtuslikumatest mõjudest. Kas ja kui, siis miks sinu arvates raamatute lugemine on oluline? Loomulikult on. Armastus kirjasõna vastu on minu arvates terviklik ja universaalne nähtus.\nMul on raske ette kujutada inimest, kes ise loob tekste, aga ei oska nautida teiste autorite loodut. Võib-olla on sul endal veel midagi, mida ilmtingimata lugejaga jagada soovid? Intervjueeris Ursula Zimmermann.


ARULA KÜLA TÄNA: oktoober 2018\nTeatan kurbusega, et 18.10.2018 lahkus jäädavalt Austraalia koondise\nvil! Leonhard Praks c.37-II, sünd. 10.09.1911.\nLeonhard Praks sündis Tartumaal Palupera vallas. Hiljem lõpetas\npõhikooli, õhtugümnaasiumi ja astus sõjakooli, kus elas üle\nlõhkeaineplahvatuse, mille tõttu hukkusid paljud kaaskadetid. 1934.\naastal lõpetas politseikolledži ning 1937. aastal alustas õpinguid Tartu\nÜlikoolis. Sel ajal sai temast ka korp! Ugala liige. 1939. aastal\nedutati Leonhard tööle Tartu kriminaalpolitseisse. 1940. aastal\nNõukogude annektsiooni ja sellele järgnenud okupatsiooni tingimustes\nkaotas kriminaalpolitseinik Praks oma töö politseiametnikuna ning pidi\nend metsatöölisena varjama. Teises maailmasõjas osales Leonhard Praks\nSaksa sõjaväes ohvitserina. 1944. aastal sai ta Narva kaitselahingute\nkäigus haavata ja siirdus taganevate vägedega Saksamaale. Saksamaalt\nsuunati Leonhard edasi Tsehhimaale ohvitseride õppejõuks, kus ta sattus\nkorduvalt punavägede kätte vangi, kuid tal õnnestus siiski jõuda\nBayerisse, ameeriklaste okupatsioonitsooni. Seal kohtas ta taas oma\nabikaasat ja tütart. Koos elati mitu aastat eestlaste põgenikelaagris\nkuni 1949. aastal avanes võimalus Austraaliasse emigreeruda, kus tuli\nuut elu taas nullist alustada. Tutvuse kaudu sai Praks peatselt koha\nriigi trükikotta raamatuköitjaks. Kahe aastase sundusliku töökohustuse\nlõppedes läks tööle Siseministeeriumi maamõõdu joonestajana, kuni sai\nalalise töökoha kartograafina ja kaartide joonestajana. Lõpetas töö\nvanema kartograafina 1976. a septembris.\nSellega seoses on korp! Ugalas tänasest kuni matusepäevani (26.10.2018)\nksv! Andres-Kristjan Kuura\n102. aasta sünnipäev. Leonhard Praks abikaasa Lainega Austraalias Canberras.\nLeonhard sündis 10. septembril 1911 Arula külas, Lutsu talus, 107 aastat tagasi. Parimad tervitused siiakanti saatis ta ilusa selge käekirjaga ja ikka kirja teel nagu vanasti. Inglise kuninganna on saatnud Praksidele nii sünnipäevade kui ka pulma-aastapäevade puhul oma auaadressid.\nLeonhard Praks jalgrattaga Otepää trükikoja ees. Siin trükiti esimene Otepää Teataja. Kõik tolleaegsed Arulas toimunud pidude piletid trükiti siin trükikojas. Arulas on Praksimägi. Siin elanud Prakside pere andis selle nime. Omanimelist mäge on isegi Austraaliast vaatamas käidud.\nMeil oli hea meel, et saime kohtuda Põlvamaa külavanematega Lutsu talus. Parasjagu räägib külavanem Voldemar Tasa küla tegemistest. Ennem oldi juba käinud Otepää vallavalitsuses, kus saadi kuulata kuidas Põlva vallas külade arendamine toimub ja kuidas neil on korraldatud külavanemate koostöö. Eike Tasa tutvustas meie raamatut "Kõik teed viivad Arulasse".\nJutud räägitud, siirduti Madsale\nMadsal heideti pilk Arula kõlakojale ja paluti külavanematel teha mõned hääleharjutused. Eike Tasa rääkis siin nii Ferdi Sannamehest kui teistest Arulas sündinud inimestest. Edasi suundus seltskod Kappermäe Seltsimajja, Vidrike ja Pedajamäe külla. Plaanis oli veel külastada Sangaste taluturgu, Puka kogukonda ja Puka sügislaata.\nLoodame, et sel aastal saab tunnustust meie Ferdi Sannamees. Peeter Volkonski räägib 300 mälestuskivi või -plaadiga tähistatud sünnipaigast. Seoses projektiga "Sünnipaik".\nKolme aasta pärast saab Eesti rahva muuseumil olema virtuaalne kaart, kust näha, millised Eesti suurmehed kus sündinud on.\nReaali Poiss on vabadussõjas langenud Tallinna õpetajatele ja õpilastele pühendatud mälestusmärk. Mälestusmärgi valmistamiseks vajaminev raha koguti paljuski korjandustega, samuti toetasid ehitust Tallinna linn, Eesti riik ja Kultuurkapital.Kuju autorid olid skulptor Ferdi Sannamees ja arhitekt Anton Soans. Esialgne kavand nägi ette keskse kuju kõrvale veel kaht kuju, mis kujutanuks kaht surmavalt haavatud sõdurpoissi. Monumendi alus pidi suurenema selle võrra, et oleks jätkunud ruumi Vabadussõjas langenud õpetajate ja õpilaste nimede raiumiseks graniiti. Kolmest kujust valmis vaid keskmine. Modelliks kujule oli Tallinna Poeglaste Kommertsgümnaasiumi õpilane Harry Nurmet. Metall Poisi jaoks saadi endise Peeter Suure monumendi kätest ja saabastest.\nMonument avati pidulikult 13. novembril 1927. aastal, kohal oli nii tähtsaid riigimehi, välisriikide saadikuid kui kõik koolid lippudega ja tuhanded linnaelanikud.1940. aastal võeti Nõukogude võimu korraldusel ausammas maha, taaspüstitati järgmisel aastal Saksa okupatsiooni ajal. Kuju püsis kooli ees kuni 1948. aastani, mil Nõukogude okupatsioonivõim kuju hävitas.Enne monumendi taastamist oli ühiskonnas pikk vastasseis, kus üks pool soovis algse kuju taasloomist ja teine pool “murtud” kuju loomist. 1993. aastal lõid skulptor Vambola Mets ja arhitekt Rein Heiduk uue monumendi algsete kavandite järgi. Kooli esimese korruse koridoris on aga Ekke Väli “Monument monumendile,” mis kujutab Poissi pärast pommitabamusi


Kuidas klaviatuuri ja hiirt ühendada Androidiga - atmet.org\nKuidas klaviatuuri ja hiirt ühendada Androidiga\nTahad kasutada oma Android-seadet rohkem kui arvutit, ühendades sellega hiire ja klaviatuuri? Peaaegu iga Android-seade võimaldab teil seda teha, kui teil on õige riistvara. Siin on, kuidas see on tehtud.\nValik 1: On-the-Go kaabelühendus\nMärkus. See valik toimib ainult siis, kui teie seade toetab funktsiooni On-the-Go (OTG) ühendusi. Enamik uuemaid Android-seadmeid toetab OTG-d. Kontrollige oma seadme tootja poole.\nOTG-jaoturi (USB-C-mudel või Micro-USB-mudel) ostmine, kui soovite üheaegselt hiire ja klaviatuuri oma Androidiga ühendada. Kui ühendate ainult ühe seadme ja teie Androidil on USB-C-port, saate osta USB-C USB-kaabli. Muidugi on saadaval ka mikro-USB mudelid.\nÜhendage USB-klaviatuur ja / või hiir jaoturiga või kaabliga, seejärel ühendage jaotur või kaabel oma Android-seadmega.\nSee on tegelikult kõik, mida pead tegema. Android OS-is on kõik ehitatud, mis toetab peaaegu iga USB klaviatuuri ja hiirt.\n2. valik: Bluetooth-ühendus\nKui teie Android-seade töötab Android OS 3.0 või uuema versiooniga, on tõenäoline, et võite leida sellega koos töötava Bluetoothi klaviatuuri ja hiire. Lihtsalt lülitage klaviatuur või hiir sisse, seejärel vaadake oma Android'i seadistustes > „ Bluetooth “ ja siduge klaviatuur ja / või hiir nagu teegi muu Bluetooth-seade.\nKas ma saan laadida oma Android-seadme samal ajal, kasutades mikro-USB-porti ühendatud klaviatuuri või hiirt?\nRiistvarapiirangute tõttu ei ole veel võimalik Android-seadet mikro-USB-pordi kaudu laadida, kui teine riistvaraseade on sellega ühendatud.\nKas ma saan kasutada Android-seadmega traadita klaviatuuri?\nEnamikul juhtudel on jah. Seal on mõned traadita klaviatuurid ja hiired seal saitidel nagu eBay, mis ei pruugi küll töötada.


7 märke, et keha vananeb ja vajab arsti - Tervis - 2020\nNende nähtude varajane avastamine aitab mitte ainult ebamugavust vabastada - see võib päästa teie elu.\nMe kõik teame ilmset iseloomulikku vananemise märki: varesed, kortsud, vanuse laigud. Kuid need on ainult välised märgid. Mis on sinu tervise jaoks oluline juba aastaid, on see, kuidas keha seestpoolt kasvab. Vaadake neid häireid.\nSuukuivus hommikul võib olla unenäo apnoe või une ajalise hingamise ajutise katkestamise kindel märk - potentsiaalselt tõsine unehäire, mille korral hingamine peatub ja kordub. Et teada saada, kas teil on see probleem, määrake oma "norskamise määr", vastates järgmistele küsimustele. Iga positiivse vastuse kohta anna endale punkt:\nKas sa hoorad oma unes?\nKas te ärkate unine või peavaluga?\nKas tunnete kroonilist väsimust päeva jooksul?\nKas te magate, lugedes, telerit vaadates või sõites?\nKas teil on probleeme mälu või kontsentratsiooniga?\nKui vastasite jaatavalt kahele või enamale nendest küsimustest, on teil oht, et magama hingamine ajutiselt lakkab, ja te peaksite pöörduma arsti poole. Samal ajal ärge unustage magada oma poolel. Seljas magamine võib põhjustada teie keele ja pehme suulae langemist kurgu tagaosale, blokeerides teie hingamisteed. Asetage tennisepall oma selja alla või asetage padjad jalgade vahele - see võib aidata teil tagada turvalisema une, tagades, et magate kogu oma öö poole.\nPõletatud silmad võivad olla artriidi, valuliku põletiku ja liigeste jäikuse märk. Sama raku protsess, mis põhjustab liigeste põletikku, võib samuti põhjustada silmade põletikku, muutes need punaks.\nUuringud on näidanud, et mida kiiremini hakkate ravima artriiti, seda paremad on pikaajalised tulemused, nii et konsulteerige oma arstiga esimesel häire märgil. Et aidata vältida või leevendada artriiti, proovige võtta tüdruku padrunit (neiu herb) - taime, millel on traditsiooniline ja traditsiooniline meditsiin. Müüakse tervisliku toiduainete kauplustes, kuldlilledel on suurepärased põletikuvastased omadused.\nKui teie nahk ei “kuma”, kuidas see varem oli, võib see olla häirivaks märkiks neeruprobleemide ilmnemisel. Teie neerud filtreerivad välja toksiinid ja vere liigse vedeliku, mis erituvad seejärel uriiniga. Kui krooniline neerupuudulikkus jõuab hilisesse staadiumisse, võivad teie kehas tekkida ohtlikud vedelikud, elektrolüüdid ja toksiinid.\n„Hea uudis” on see, et neeruprobleemid võivad põhjustada aneemia, mis toob kaasa hoiatusmärgi halli nahana. Kui märkate, et nahk tundub tavapärasest nõrgem, konsulteerige kindlasti oma arstiga.\nLõhnalangus võib olla Parkinsoni tõve varane märk. Degeneratiivne närvihäire algab aja jooksul aeglaselt ja halveneb, põhjustades lihaste värisemist ja vabatahtlike liikumiste aeglustumist, lihasjäikust, tasakaalustamatust, muutusi kõnes ja dementsuses (dementsus).\nDiagnoosige see tõsine haigus varajases staadiumis, kontrollides oma lõhna. Alustage sellest treeningust: hoidke tampooni naba sisse alkoholis ja tõstke see aeglaselt nina poole. Kui suudate lõhna 20-30 cm kaugusel ninast, on teie lõhnatunne normaalne. Aga kui sa oled hakanud lõhna 10 sentimeetri kaugusel, näitab see lõhna kadu.\nOn ka muid põhjusi, miks lõhna võib esineda, ja alfa-lipohape võib mõnel juhul aidata. Närvisüsteemi haiguste raviks on aastakümneid kasutatud Euroopas looduslikult kehast saadud ja toiduainetest, nagu näiteks spinat, brokkoli ja pärm, saadav alfa-lipohape.\nJalad ja varbad ilma juustega\nKuigi tänapäeva kultuur dikteerib naistele moe täiesti puhta karvata nahaga kõikjal, välja arvatud pea, jalad või varbad ilma juustega, on tegelikult murettekitav märk veresoonkonna haigustest, mis võivad viia insultide ja südameatakkide tekkeni! Reeglina on kõigil juuksed juuksed. Naha alla jäävad juuksefolliikulid elus tänu verele, mis voolab läbi veenide ja arterite.\nKaalu suurenemisel suureneb teie kolesterooli tase aja jooksul ja naastud kogunevad teie arterites, blokeerivad ja blokeerivad verevoolu. Selle tulemusena surevad kõik naha alla jäävad väikesed veresooned ja tapavad juuksefolliikulid. Kui märkate läikivat, karvadeta nahka jalgadel, võib see tähendada naastude moodustumist, mis võib lõppkokkuvõttes põhjustada surmava südamehaiguse riski.\nÕnneks saab arterites peatada või isegi takistada pleki kogunemist õige toitumise ja treeninguga. Pidage kindlasti nõu oma arstiga.\nKui te kontrollite oma jalgu juuksed, jääte veel ühe minuti jooksul, et kontrollida oma varbad: sõrmeotsingud võivad näidata kopsuvähki. Seda nähtust tuntakse sagedamini kui sõrmede otsakalangide paksenemist: kui märkate laienenud lööki varvaste ja küünte vahel, tähendab see, et hapnik ei voola kogu kehas korralikult ja võib viidata kopsu- või südamehaigusele. Planeerige kohtumine arstiga.\nPaljud meist eeldavad, et kuulmiskaotus on vältimatu osa elust, kuid tegelikult on see häiriv kella number, mis annab märku, et vananeb enneaegselt ja võib olla dementsuse või Alzheimeri tõve märk. Nagu te ilmselt teate, on ajus mitmed “keskused”, mis kontrollivad erinevaid keha funktsioone: üks osa kontrollib nägemist, teine osa kontrollib lõhna, teine vastutab mälu eest, järgmine kuulutab kuulmist, järgmine kontrollib kuulmist jne, teine kontrollib kuulmist jne.\nÜks Alzheimeri tõve tunnuseid on naastude moodustumine ajus, mis paiknevad närvirakkude vahel. Need naastud põhjustavad aju neuronite funktsioneerimise lakkamise, mistõttu ei ole võimalik saata kõiki soovitud signaale. Selle tulemusena hakkavad erinevad aju keskused lahti võtma. Seega võib kuuldekeskuse töö lõpetamine olla otseselt seotud Alzheimeri tõbe iseloomustavate naastude moodustumisega. Mis veelgi hullem, kuna meie kuulmisvõime väheneb, väheneb ka meie igapäevaelus toimimise võime, mis aitab kaasa vaimsele langusele.\nKuigi arstidel ei ole veel ravi Alzheimeri tõve vastu, võite alustada oma kuulmise kaitsmist magneesiumiga. Hiljutise uuringu kohaselt vähendab suukaudne magneesiumravi mürast põhjustatud ajutise ja püsiva kuulmiskao sagedust. Uuringud on näidanud ka aju aktiivsuse säilitamise eeliseid ristsõnu ja teisi aju mänge lugedes või lahendades. Lugege huvitav raamat või lahendage sudoku puzzle. Teie aju tervis võib sellest otseselt sõltuda.\nCopyright 2020 \_ none \_ 7 märke, et keha vananeb ja vajab arsti


Talgud Karlovas ja abikäed Karlova päevadeks | Karlova Selts\nTalgud Karlovas ja abikäed Karlova päevadeks 3. mai 2012 Anna Gramberg\nLisaks osalemisrõõmule 14-20.mail toimuvatel Karlova päevadel on headel inimestel võimalus mitmel viisil kaasa aidata Karlova päevade õnnestumisele. Abiks saab olla järgmisel moel:\n- Tule talgutele 5. ja 6.mail\n- Aita levitada Karlova päevade voldikuid\n- Aita 19.mail peoplatsile varustust paigutada\nTULE TALGUTELE 5. ja 6.MAIL!\n1.Talgud Tartu Loomemajanduskeskuse (Kalevi 13) õuealal ehk tule aita Karlova päeva peoplatsi korda teha! Ala on suur ja kõik abikäed on väga oodatud.\nTalgud toimuvad Teeme Ära talgupäeva raames 5.mail kl. 11.00-16.00, võimalusel võta kaasa reha, labidas. Talgulistele pakutakse talgusuppi ja jooki.\nRohkem infot ja talgutele registreerimine siin.\n2. Talgud Aleksandri tn 41 krundil ja majas (Tartu SRIK-i maja talgud), kuhu tuleb säästva renoveerimise infokeskus. Hea võimalus osaleda ühe vana maja renoveerimistöödes.\nTalgud toimuvad Teeme Ära talgupäeva raames 5. ja 6. mail kl.10.00-16.00. Selga soovitame panna tolmukindlad rõivad. Kaasa võib võtta ka oma tööriista, millega töödes kaasa lüüa, nt haamri, sõrgkangi, kirve vms. Töökindad, tolmumaskid jmt. on korraldajate poolt, lisaks tutvustatakse maja ajalugu ja renoveerimisplaane.\nAITA LEVITADA KARLOVA PÄEVADE VOLDIKUID!\nKarlova päevade programmi tutvustavaid voldikuid jagame Karlova linnaosa elanike postkastides, linnaosa asutustes ja laiemalt Tartu linna tavapärastest voldikute levitamise punktides (nt. raamatukogud, kohvikud, õppehooned jt).\nKui oled valmis oma kodutänava postkastidesse või mujale oma igapäevasele teekonnale jäävatesse asutustesse voldikuid viima, siis võta ühendust Karlova päevade meeskonna liikme Annaga: anna.aadress(at)gmail.com ning täpsustame, kuhu ja kuidas.\nAITA KARLOVA PÄEVAL 19.MAIL PEOPLATSILE VARUSTUST PAIGUTADA!\nLaupäeval, 19.mail, toimub Karlova päev Tartu Loomemajanduskeskuse õuealal (Kalevi 13). Vajame tugevaid ja osavaid abikäsi, kes aitaksid platsile laadalaudu tassida, õpitubade jaoks telke üles panna jmt. Abi vajame laupäeva hommikul ja õhtul asjade kokkupanemisel. Tule aita kasvõi tunnike ja võta sõber ka kaasa!\nOma valmisolekust anna palun teada Karlova päevade koordinaator Margele: mashake(at)gmail.com\nKarlova päevade meeskonna nimel ette tänulik,


joonistajad koos: september 2010\nKuna ühtegi head ja vägisi välja kippuvat teemat hetkel pähe ei tule ja enamusel osalejaist viimasedki ju tegemata, siis kehtestub siin blogis järjekordne eksperimentaalne režiim -\nkolm nädalat uusi teemasid\nüks järelnoppimise nädal.\nLoodetavasti on sellest hingetõmbest abi ja pilte laekub nii rohkemgi kui päris iganädalaste teemade korral.\nSellega seoses ka meeldetuletus - joonistage oma mõjukaarte! (Teema #102.) Pole ju võimalik, et siinsed osalejad ei oska paika panna, kes ja mis neid kujunemiseteel kõige rohkem mõjutanud on. Ja vaadake üle ka tegemata varasemad teemad! Kes eriti kaval, võib neist mitu tükki ühte pilti kokku joonistada.\nPostitas Ivar at 17:19 7 kommentaari\nPostitas Ivar at 03:33 3 kommentaari\nPolegi meil juba tükil ajal mingit sporditeemat olnud, seepärast - joonistame nüüd ilusaid ja väledaid mehi üksteist müksimas ja mudimas. Teemaks on Eestiski ülimalt populaarne spordiala - Sumo!\nPiltide postitamispäev - teisipäev, 5. oktoober.\nSildid 103 - Sumo, nädalateema\nHei! Sügis on alanud ja aeg pastakas kõhu alt välja lükata ning hoolega joonistama hakata. Minu töö lemmikmuusikust on meenutus sumedadest suveõhtutest. Tehnikaks linoollõige.\nPostitas Ragne Uutsalu at 21:28 2 kommentaari\nSildid 093 - Lemmikmuusik, ragne\nÜks üpris kiirelt ja spontaanselt valminud skitseering. Värvid (niipalju kui neid on) on digitaalsed, muu brushpen ja pintsel.\nPostitas Joonas at 01:54 1 kommentaari\nSildid 099 - Seened, Joonas\nPostitas Ivar at 20:35 3 kommentaari\nMinu panus muinasjutu silueti teemasse. Algne visand valmis järjekordse koosjoonistamise käigus, aga suurem töö on tehtud siiski PS-s.\nPostitas Elina at 19:16 4 kommentaari\nSildid 018 - Kaunitar ja koletis, 089 - Muinasjutu-siluett, Elina\nLe theatre d'étérnité.\nPostitas Gerda Märtens at 15:35 0 kommentaari\nSildid 046 - Tsirkus, Gerda\nStradivarius. Lost & found.\nPostitas Gerda Märtens at 15:30 4 kommentaari\nSildid 020 - Film noir, Gerda\nPostitas Gerda Märtens at 15:19 0 kommentaari\nSildid 090 - Viikingid, Gerda\nTegu on ühe pildiga seeriast "Muusikauudised" aastast 2008 - kauge minevik, eksole - ja sellel figureerib kuulus pianist Alexandre Tharaud. Et ta on rahvuselt prantslane, võib see mingit kauget rada mööda tähistada ka minu homset Prantsusmaale sõitu:) Üldiselt pilt on üles fotografeeritud, nii et kvaliteet on üsna möga, väga vuntsima ei hakanud, see isegi ei sobiks sellele.\nPostitas Gerda Märtens at 15:16 1 kommentaari\nSildid 093 - Lemmikmuusik, Gerda\nEsimene pilt minult siis. Loodud ühe tulevase pianistide festivali kujunduse tarbeks. Puhtalt joonistamise lõbu pärast joonistada pole alates augusti lõpust kahjuks aega olnud... Aga lisan kohe ühe sarnase motiiviga joonistuse veel :P loodetavasti keegi ei pahanda, et ühte teemasse mitu pilti läheb.\nPostitas Gerda Märtens at 15:07 2 kommentaari\nSuure juubeli puhul mõtlesin postitada pildi üle tüki aja õigel päeval (kell on peaaegu üksteist õhtul ja keegi teine ei paista olevat samale mõttele tulnud...).\nNagu alati, olid plaanid selle pildiga palju suuremad kui tegelikkus, kuid pean siis vähemalt ühest kinni - õigeaegselt postitada!\nTehnika poolest on seekord tegu otsast lõpuni digitaalse kriitseldusega.\nJa palju õnne kõigile uutele ja vanadele, aktiivsetele ja mitteaktiivsetele blogilistele!\nPostitas Joonas at 22:28 4 kommentaari\nSildid 100 - Arst ja õde, Joonas\nPostitas Mattias Mälk at 19:29 6 kommentaari\nUue pildisaja esimene teema on Muumia kättemaks. Ehk on nii huvitavam kui lihtsalt muumia... Ehk siis - õudu ja ajalugu!\nKõige suurem egiptimaavaimustus läks teatavasti lahti peale seda kui Howard Carter 1922. aastal Tutanhamoni hauakambri välja kaevas; vaaraode mõjud jõudsid toona kõikjale, art deco kujundusega moest ja arhitektuurist filmide ja kriminullideni. Seega peaks riideribadesse mähitud olevused pakkuma ainest mitmest ajastust pärit piltidele, välistatud pole ka pätsuaegne Eesti Wabariik. Miks mitte!\nPüüamegi siis sügisel uue hoo sisse saamiseks edaspidi igal nädalal uue teema välja käia, jättes siiski joonistamiseks kaks nädalat.\nSeega: muumiapiltide esimene lubatud postituspäev on teisipäev, 21. september. Hirmsaid ideid ja õudu tööle!\nPostitas Ivar at 15:51 1 kommentaari\nSildid 101 - Muumia kättemaks, nädalateema\nEt suvelõpu letargiat veidi leevendada, panime augusti lõpus püsti väikese küsitluse. Püüdsime uurida, mida "Joonistajad koos" blogi külastajad ja registreerunud osalised üldse siinsest asjast arvavad; mis on huvitav ja mis mitte ning miks ikkagi on aktiivseid joonistajaid nii vähe. Tulemused olid tegelikult päris huvitavad ja üllatavad; loomulikult ei olnud tegu teadusliku uurimusega, aga midagi saime teada küll.\nKokku kogunes üheteistkümnele vastusevariandile 27 hääletajat ja anti 30 häält. Nimelt võis iga hääletaja valida mitu vastusevarianti. Muidugi võis vabalt juhtuda, et kõik seda võimalust lihtsalt ei märganudki...\nNüüd siis vastustest. Rõõmustav on see, et mitte keegi ei arvanud, et "Teemad on nõmedad". Seda on hea kuulda! Mida edasi, seda raskem on millegi uue või huvitavaga välja tulla, aga me püüame!\nKa ei arvanud keegi, et siin joonistamine oleks "Mõttetu ajaraisk". Fakt on see, et see blog ON arendav ja õpetlik.\nSamuti ei arvanud keegi, et see blog on "Mingi Eesti värk" või, et "Mujal on huvitavam". See tähendab siis ilmselt, et JK suudab pakkuda pinget nii kodu- kui välismaiste karmide konkurentide kontekstis. Ma loodan, et see pole puhtalt keelelise tausta teene ja et siin on ikkagi oma osa ka piltidel. Kuigi, selge on see, et "Joonistajate" üks suuri plusse peitubki sõnalises pooles - asjalikes kommentaarides ja konstruktiivses kriitikas. Ma usun, et juhused, kus vastukaja piltidele oleks olnud kuidagi kohatu või ebaviisakas, on üsna haruldased. Pigem on neist ikka abi, avavad silmi ja juhivad tähelepanu alternatiividele.\nÜllataval kombel ei arvanud keegi ka, et "Tase on liiga madal". Ma loodan, et see ei olnud puhas viisakus! :-) Otse loomulikult saaks tase olla veel parem ja mitmekesisem, selleks aga oleks vaja veel rohkem aktiivseid osalisi. Nende leidmine on aga tõepoolest keeruline... Keerulisem kui võiks arvata. Kus on kõik eestimaised joonistajad? Keegi pole ju väitnud, et siin peaksid osalema ainult amatöörid, või, et tuntud nimedel oleks keelatud kampa lüüa. Ei ole! Võime ka kinnitada, et kõik praegused osalejad EI OLE omavahel ka väljaspool JK-d tuttavad.\nKõige rohkem hääli - 10 - sai vastus "Aeg kaob kiirelt käest!" See on tõepoolest nii, aeg KAOB kiirelt ja postituspäevad tunduvad saabuvat liiga ruttu. Ilmselt me PÄRIS nädalasele pildirütmile seetõttu niipea enam tagasi ei lähegi. Kaalume hoopis juba katsetatud varianti, kus teema tuleks igal nädalal, aga aega joonistamiseks oleks kaks. Asi lihtsalt selles, et blogis PEAB regulaarselt midagi uut lisanduma, vastasel juhul läheb asi uimaseks ja see lõpetab vaikse hääbumisega. Kui meil vähegi võhma, siis püüame sügistalvel ikkagi igal nädalal uue pildi-idee välja käia.\n7 inimest arvas, et "Tase on liiga kõrge" ja 5, et "Tahaks, aga ei oska". No ma ei tea... Selge on see, et mingil määral joonistada oskab ju iga inimene, need, kes siin blogis oma pilte teistele vaatamiseks ja arvamiseks pakuvad, võiksid asja küll keskmisest kõrgemal tasemel või siis mingi omapärase nipiga osata. Seetõttu ei ole me ka päris kõiki soovijaid vastu võtnud. Samas, me tõepoolest loodame, et praegused osalised pigem inspireerivad kui peletavad uusi võimailikke kaaskondlasi. Ärge kartke, vaadake oma seniseid pilte tiba enesekriitiliselt ja kui nad ikka on paremad kui tavalise koolilapse kritseldused, siis astuge ligi ja joonistage kaasa!\nJa need, kes tõepoolest joonistada ei oska - arvata oskate ikka! Kommenteerida ja "meeldib"-hääli anda saavad kõik lugejad. Tundub küll, et nupuga kiire poolehoiuvõimaluse lisamine võttis paljudelt viitsimise oma arvamust lauseteks vormistada. Aga pangem siiski ka oma sõnalised mõtted kirja, nii on palju huvitavam.\nNeli hääletajat teatas, et "Oskan, aga ei viitsi". Selle peale ei oska muud kosta, kui et loodetavasti täidab teie päeva siis midagi vähemalt samavõrra huvitavat. Kahe inimese arvamust, et "Omaette on mõnusam" tuleb aga respekteerida ja loota, et ehk saavad sellest mõnust kunagi siiski osa ka teised.\n"Stiimuleid on vähevõitu", arvas ka kaks inimest. See aga on tegelikult mitme otsaga asi. Muidugi võiks olla mingeid stiimuleid lisaks kaaskondlaste kiitusele, aga kuidas neid realiseerida? Võiks ju muidugi püüda leida näiteks mõnda printimisega tegelevat sponsorfirmat, kes valiks mõne teema osalejate seast oma lemmiku ja pakuks võimaluse pilt oma kulul kangale trükkida. Või midagi seesugust... See, et blogi osalejad hakkavad auhinna teenimiseks pilte paremusjärjekorda panema, on igatahes välistatud - see ei ole lihtsalt JK eesmärk. Raha ka keegi osalemise eest maksma ei hakka... :-)\nKui, siis ehk võiks kasutada JK-d kuidagiviisi autorite reklaamimiseks - pole ju välistatud, et siitkaudu võiks maanduda mõni tööots. Samas toimib see tegelikult ka nüüd - kui autoril on oma blog ja selles kontaktandmed, siis saab ju ühenduse ka praegu. Kõik sõltub autorist endast.\nSamas tuleks kõne alla võimalus lihtsalt midagi kõigi osalejate vahel välja loosida. Kellel on auhindu pakkuda ja kes soovib neid jagada, andke aga teada!\nIgatahes tänud kõigile hääletanutele, vastused olid huvitavad. Püüame aga kõik koos seda blogipõldu edasi künda! Edasi aastasse 2011!\nPostitas Ivar at 13:53 6 kommentaari\nPostitas Mattias Mälk at 22:05 5 kommentaari


Villasid ehitatakse majanduskriisist hoolimata - Kinnisvarauudised\nVillasid ehitatakse majanduskriisist hoolimata\nKeskmisest kallimaid eramuid projekteeriva firma Teigar Sova Arhitektid tellimuste arv on võrreldes eelmise sügisega järsult kasvanud, samas elab osa arhitektuuribüroosid aga peaaegu peost suhu.\nArhitekt Vahur Sova nentis, et majanduskriis ei mõju kõigile ettevõtetele sugugi ühtmoodi ning jõukad kliendid pole Eestist kuhugi kadunud. Raskest ajast hoolimata on keskmisest kallimate ja eksklusiivsete eramute projektide tellimine tänavu kevadel hoopis järsult kasvanud, kirjutas Postimees.\nTellimuste arvu kasv on Sova sõnul tingitud ehitushindade langusest. Varakad inimesed, kes majandusbuumi ajal pidasid ehitamise alustamist mõttetuks, on nüüd leidnud, et on paras hetk tegutsema hakata ning ka ehitaja leidmisega ei tohiks praegu raskusi tekkida.


Tšehhi suursaadik annab Kadrioru Lastemuuseumis Eesti lastele üle joonistusvõistluse auhinnad > Tallinn\nTšehhi suursaadik an...\nTšehhi suursaadik annab Kadrioru Lastemuuseumis Eesti lastele üle joonistusvõistluse auhinnad\nPühapäeval, 8. oktoobril kell 12.00 annab Tšehhi Vabariigi suursaadik Eestis, Gabriela Tománková Miiamilla Lastemuuseumis Kadriorus üle auhinnad rahvusvahelise Lidice laste kunstikonkursi võitjatele ja juhatab sisse Tšehhi kultuuri tutvustava perepäeva „Tšehhimaa laste jaoks“. Muuseumis on avatud ka Tšehhi lasteraamatute illustraatorite näitus "11 maailma". Kõik huvilised on oodatud, sissepääs muuseumipiletiga!\nRahvusvaheline laste kunstikonkurss ICEFA Lidice kutsub lapsi meie rahutus maailmas joonistama rahu ja sõprust toetavatel teemadel. 2017. aasta teemaks oli reisimine, lapsed said konkursile saata töid väga erinevates tehnikates.\nEestist osalenutest leidsid äramärkimist:\nArina Fokina (medal) – Tallinna Tähekese Lasteaed\nAnna Arnaumova (aukiri) – Tallinna Tähekese Lasteaed\nPolina Guselnikova (aukiri) – Tallinna Tähekese Lasteaed\nLiisamari Viik (aukiri) – Pärnu Kunstikool\nAuhinnatud töid saab näha: http://www.mdvv-lidice.cz/en/current/awards/foreign/#c64\nAuhindade üleandmisele järgneb Lastemuuseumis Miiamilla Tšehhi kultuuri tutvustav perepäev „Tšehhimaa laste jaoks“. Tutvuda saab tšehhi keelega, vaadata tšehhi multikaid ja lasteraamatute illustraatorite näitust "11 maailma", võtta osa avastamist pakkuvast otsimismängust ja teha muud vahvat ja õpetlikku.\nRahvusvaheline Lidice laste kunstikonkurss ICEFA Lidice loodi 1967. aastal, mälestamaks 1942 natsi-Saksamaa võimude poolt Tšehhi külas Lidices ja mujal sõjakoledustes hukatud lapsi. Sel aastal toimus Lidice kunstikonkurss juba 45. korda. Konkursile laekus 25 690 tööd 83 riigist.\nJärgmise aasta konkursi teemaks on vesi - kallim kullast. Konkursi koduleht: http://www.mdvv-lidice.cz/en/\nTallinna Linnamuuseumi filiaal, Kadrioru Lastemuuseum Miiamilla tähistas 25. septembril kaheksandat sünnipäeva Tallinna Linnamuuseumi filiaalina. Muuseumihoone, 1937 Kadrioru Lastepargi peahoonena valminud kollane torniga maja on eakaaslane Tallinna Linnamuuseumiga, kelle juubeliaasta algab tänavu 14. detsembril.


Kas on voimalik peenise suurendada - Kliinikus, kus saab laiendada oma peenist\nPeenise laienemise esimesse kategooriasse saab nimeks "Peenis seadmed". Peenis jääb nähtavasti alati üheks meeste salatud probleemiks. Sellisel juhul toimub peenise suurenemine vere ja koe ödeemi kiirustamise tõttu - vererõhu tõusuga anumates imbub selle vedel osa seinte kaudu ümbritsevatesse kudedesse, põhjustades turset. Pumba kasutamise eeliseks on vereringe stimuleerimine. Paljusid mehi vaevab küsimus, kuidas saaks suurendada oma sugutit. Kegeli harjutustest räägitakse rohkem naiste puhul, kuid neid on ka meestele.\nMäletate seda "Seksi ja linna" osa, mil mees nõudis Samanthalt Kas on voimalik peenise suurendada trimmimist. Kui aga mees oma karvad maha ajas, rõõmustas mees, et ta riist paistab hulga suurem.\nLüpsmisega suureneb verehulk, mis täidab Corpora Covernoset peenise osa, mis on täidetud verega peenis ja selle normaalne suurus suureneb erektsiooni ajal ning teeb peenise visuaalset suuremaks.


29.09.21 KOOLITUS: Dokumendihalduse hetkeolukord - Koolitusturg\n24.08 – KOOLITUS: Tööinspektsiooni ja Töövaidluskomisjoni uusim praktika\n25.08 – VEEBIKOOLITUS: Google Ads alustajale – reklaamimise alustalad\n26.08 – VEEBIKOOLITUS: Teabehalduskorra ja dokumentide liigitusskeemi koostamine ning ajakohastamine\n26.08 – VEEBIKOOLITUS: Dokumendihalduse õiguskeskkonna muudatused: määrus Arhiivieeskiri (19.06.2020 redaktsioon), muudatused Rahvusarhiivi üle antavate arhivaalide korrastamise nõuetes\n31.08 – KOOLITUS: Kuidas ennetada ja tulla toime vaimse pinge ning tööstressiga?\n7.09 – KOOLITUS: Efektiivse kirjutamise lahinguplaan\n14.09 – JUHTIDE ARENGUPÄEV: “Kuidas targalt muutusi juhtida?”\n29.09 – KOOLITUS: Dokumendihalduse hetkeolukord\n19.10 – KOOLITUS: Mõttemustrite murdmisest, muutmisest ja säilitamisest\nKOOLITUS: Dokumendihalduse hetkeolukord\nLoengu eesmärgiks on anda põhjalik ülevaade dokumendihalduse hetkeolukorrast ning päevakajalistest probleemidest. Samuti räägime avaliku sektori dokumendihalduse konsolideerimise võimalustest.\n9.30–10.00 Registreerimine ja kohvipaus\nProbleemid ja kitsaskohad\nMajandus- ja Kommunikatsiooniministeeriumi analüüs dokumendihalduse olukorrast\nOsalustasu sisaldab loengut kaks ja pool akadeemilist tundi veebis või saalis, elektroonilisi materjale, soovi korral tõendit koolituse läbimise kohta ja järelvaatamise võimalust 7 päeva.\nsekretärid, arhivaarid, dokumendihaldurid ja –spetsialistid, juhiabid, assistendid ja kõik teised huvilised\nLiivi Karpištšenko on töötanud nii dokumendihalduse kui ka infotehnoloogia valdkonnas. Praegu on tema tööks koordineerida asjaajamise ja elektroonilise dokumendihalduse arengut avalikus sektoris, toetades sellega avalike teenuste arengut.


T3: veebruar 2008\nOtse elust maha viksitud\nÜritus toimus marsruudil Tallinna lennujaam - Ülemiste keskus. Takso asemel oli oma auto ja päris leti ees leiba ei söödud. Aga kohver oli küll punast värvi. Tulevikku vaadates tuleb tunnistada, et see oli alles pilootosa.\nPühendusega Madlile, kes on esimesse USA ülikooli juba vastu võetud.\n- veebruar 26, 2008 Kommentaare ei ole:\nVõidab see, kes teeb kõige rohkem vigu\nArvake ära, mis võistlus see selline on? Ikka ehituse riigihange. Ja need tabavad sõnad ütles meie viimase ühispakkumuse partner. Tänu sellele, et mu vastaslauas teeb esimesi ehituse riigihanke hindu noor kolleeg, olen viimasel ajal päris sagedasti pidanud lahti võtma riigihangete seaduse ning sellest tema küsimustele vastuseid otsima. Teatavasti kehtib alates läinud aasta esimesest maist meil nimetet’ seaduse uus versioon ja lisaks on selle aasta algusest muudetud ka rahvusvaheliste hangete piirmäärasid. Ma ise tegin viimase riigihanke pakkumuse eelmise aasta mai lõpus ning senini pole olnud eriti vajadust seadusemuudatuste sisusse süveneda. Tavaliselt on alati pärast suuremaid muudatusi olnud võimalus end täiendkoolitada, aga seekord on millegipärast seda traditsiooni rikutud. Mitte et ma seadust lugeda ei oskaks. Oskan küll, aga teatud muudatuste tagamaade mõistmiseks on üldjuhul kasulik kuulata seaduse muutmisel osalenute kommentaare. Sest Eesti seaduste puhul kipub aeg-ajalt sedaviisi juhtuma, et meie armsad hästitasustatud juristid kohandavad dokumente Euroopa Liidu nõuetele, suutmata objektiivselt hinnata konkreetse valdkonna olukorda ja taset meie pisikeses koduvabariigis. Formaalselt on kõik joone peal, aga tegelikus elus – pisut enam kui ’shit happens’. Või vana vene kombe kohaselt – tahtsime parimat, aga välja kukkus ... nagu tavaliselt.\nSiit edasi teemasse. Uue aasta alguses ilmunud hanketeadete eripäraks on silmatorkavalt lühikesed pakkumuse esitamise tähtajad. Ja mis selgub – seesama värskendatud seadus lubab selliste hangete korral, mille eeldatav maksumus jääb kohaliku ja rahvusvahelise piirmäära vahele (st ületab kohalikku ja jääb alla rahvusvahelist piirmäära, inimkeeles öelduna sellised ehitustööd, mis maksavad umbes 3,9 kuni 80 miljonit kohalikku raha ilma käibemaksuta) kehtestada minimaalseks pakkumisperioodiks 22 päeva. Juristide keeles tähendab see 22 kalendripäeva, mitte tööpäeva. Vanasti oli see number 30. Mida see tegelikkuses tähendab? 22 kalendripäeva sisse jääb kindlasti kolm nädalavahetust (miinus 6 päeva) ja kui eriti kehvasti läheb, siis ka mõned pühad. Püüdke nüüd ette kujutada, et hankija edastas oma teate riigihangete registrisse 21.detsembril 2007 (reedene päev), mis tähendab, et võimalikele pakkujatele oli teade nähtav päev hiljem – laupäeval, 22.detsembril. Kaunis number 22 hakkas lugema 21.kuupäevast, pakkumuse esitamise tähtaeg oleks olnud arvatavasti 11.jaanuar. Riigiametnikud meil nädalavahetusel ei tööta, aga eraettevõtjad peaksid selle seaduse kohaselt arvatavasti nii laupäeval-pühapäeval kui ka riiklikel pühadel palehigis tööd rabama. Sest pakkumise tegemiseks jääb aega täpselt 10 tööpäeva (viimane, esitamise päev ei lähe arvesse, sest selleks hetkeks peab kogu asi juba valmis olema). Selle aja sisse peaks mahtuma dokumentide kättesaamine tulevaselt tellijalt, objektiga tutvumine, allhanke pakkumiste väljasaatmine, projekti vigade parandus, mahtude arvutus, kvalifitseerimisdokumentide kokkukorjamine ja lõpuks (kui aega jääb) ka hinnapakkumise koostamine. See oli muidugi natuke ekstreemne näide. Normaalolukorras peaks pakkumise tegemiseks aega jääma 16 tööpäeva. Selles poleks iseenesest mitte mingit traagikat, kui seaduses udupeenelt pealkirjastatud ’hanke objekti tehniline kirjeldus’ (ehitajad nimetavad sama asja projektiks) oleks sellisel tasemel, et pakkumise koostaja saaks tõepoolest keskenduda sellele, mida ta tegema peab – ehk siis ehitushinna väljaarvutamisele ja projektis antud kirjelduste piires parimate lahenduste otsimisele. Reaalses elus tuleks 99,9% „tehnilistest kirjeldustest“ saata kõigepealt ekspertiisi. Seesama õnnetu seadus seab „tehnilise kirjelduse“ kvaliteedile kohaliku standardiga määratud piirid. Missuguse standardiga, see ei selgu (arvatavasti ikka projekteerimise oma). Kohaliku standardi puudumise korral viidatakse Euroopa omadele. Millegipärast ei kohusta aga seesama õnnetu seadus tellijat (ehk siis hankijat) kontrollima hankedokumentide koosseisus esitatud projekti („tehnilise kirjelduse“) vastavust standardile. Nii jõuavadki pakkumisse lombakad, vastuolulised ja lausa puudulikud projektid, mille vead pakkumisel osalevad ehitajad sõna otseses mõttes umbes kolme päeva jooksul ära parandama peavad (on lausa kohustatud parandama, sest vastasel juhul peavad nad need hiljem, juhul kui pakkumine õnnestub võita, omast taskust kinni maksma). Ma ei tea, aga oletan, et Euroopas analoogsete hangete alusena kasutatavad projektid on tüki maad paremal tasemel (paari sealtpoolt pärit projektiga on õnnestunud töötada). Aga meil siin on tellijal lausa seaduslikult lubatud loll olla, kusjuures vastutus selle eest langeb ehitajale.\nJa nendest pakkumistabelitest, mis hankedokumentidega kaasa tulevad, ei taha ma üldse rääkida. Aeg-ajalt tundub, et neid koostavad täielikud idioodid. (Ma ei tahtnud sellega kedagi solvata, aga juba vanarahvas on arvanud, et iga kingsepp peaks oma liistude juurde jääma). Nii et osa auru läheb ka sellele, et valmis hinda enam-vähem talutaval moel kellegi fantaasia viljana sündinud ridadele paigutada. Ma ei hakka siinkohal näiteid tooma. Need mahuvad rubriiki ’seinte värvimine - 178 kg’ või midagi sama jaburat. (Viimane oli pisikene liialdus, seinte värvimise ühe kilo maksumust ei ole seni veel keegi küsinud, aga sarikate jätkamise ruutmeetri hinda on küll küsitud).\nLoomulikult on võimalik tellijale pakkumisperioodi kestel küsimusi esitada. Aga kui te arvate, et küsimustele tulevad sellised vastused, mille põhjal on võimalik mingi töö maksumust välja arvutada, siis te eksite (mõne vähese erandiga). Näide viimasest pakkumisest: tuleb pakkuda ehitusala välisvalgustust, aga kuhu täpselt, milliseid valgusteid ja kui palju, ei oska miskipärast keegi öelda. Ühesõnaga, ei tea mida ja ei tea kui palju, aga hind peab täpne olema.\nNo ja nii kulubki aeg ja energia pikale mõttetule kirjavahetusele ning viimasel päeval kirjutatakse lihtsalt numbreid lahtritesse. Elu on loterii. Ja võidab see, kes teeb rohkem vigu.\n- veebruar 23, 2008 Kommentaare ei ole:\nRohkem pilte, vähem muusikat:\nPühendatud kõigile neile, kes tunnevad, et pole sel talvel piisavalt lund näinud. Ei, see ei ole Lõuna-Eesti ralli. Ja mina ei olnud kaardilugeja, vaid hoopis projektilugeja. Väga raske on midagi lugeda, kui sind ümbritseb selline maastik.\nTäna teatasin oma lahkumisest. Ja tõdesin, et iga mees vannub omamoodi. Ei olnud väga kerge. Aga ma teadsin seda ette.\n- veebruar 20, 2008 Kommentaare ei ole:\nKoduväljaku eelised .... puuduvad !!!\nTegin täna retke järjekordsele ’objektile’. Emotsionaalse retke, sest tegemist oli minu lapsepõlve kodupaigaga. Olustvere mõis. Vana viinaköök, millest Norra toetusrahadega kooli õppetöökojad tahetakse rajada. Vanasti oli selles majas saun. Selline külasaun, mida mehed ja naised eraldi kellaaegadel külastasid. Ikka vist naised varem ja mehed hiljem ... aga täpselt ei mäleta. Vähemalt ajas miski igatsus nädalalõppudel sinna ka neid inimesi, kel sovhoosi ajal ehitatud kõigi mugavustega korterites vannitoad olemas olid. Koht oli nagu tuttav, aga samas täiesti võõras. Maanteelt pargiäärsele teele pöörates kohtasin esimese inimesena teepervel jalutamas oma parima lapsepõlvesõbra ema. Hoolimata aastatest on ta tänaseni ääretult vitaalne persoon, toimetab nii lossi perenaise kui kohaliku kooli õpetajana. Pidasin oma auto teeveeres tervituseks kinni. Siis edasi ’uue’ koolimaja poole. Uue selles mõttes, et minu ajal selles paigas koolimaja veel polnud. Toonane Olustvere tehnikum kasutas sel ajal õppehoonetena vanu mõisahooneid. Uus maja, kus praegu ka põhikool asub, ehitati (vist) kusagil 80-ndate keskpaiku. Mööda pikki koridore sekretäri kabineti poole pakkumis-dokumentide järele sammudes peatusin korduvalt seintel eksponeeritud stendide ees, kus vanadel ülesvõtetel peal koolilõpetajad ammustest ja vähemammustest aegadest. Sealhulgas ka minu isa, kes seitsmekümnendatel nimetet’ asutust juhtis. Ja keegi ei teadnud, kes ma selline olen. See, et ma nendes parkides kunagi rooside sõda olin mänginud, ei läinud tänastele inimestele kuidagi korda. Ja see, et ma mäletan, kuidas mõisa peahoone kõrval asuv puukuur põles, et huvitanud samuti kedagi. (Ma muidugi ei jaganudki oma mälestusi). Isegi kooli majandusjuhataja, kes objekti näitas, ei reageerinud mingil erilisel viisil lausele, et ma tean, kus nende viinaköök asub ja teed juhatada pole vajagi. Omadele võõras, võõrastele oma. Pärast pikki rännakuid keldrites ja pööningutel ning fotosid stiilis ’tegelikult ei näe ma midagi, aga see-eest on hiljem üllatusi rohkesti’ (kes iial kottpimedatel pööningutel, vanades võlvkeldrites ja Kesk-Ameerika koobastes pilte teinud, teab, millest ma räägin) lobisesime veel põgusalt ehitusturu tänasest olukorrast ja läksime sõbralikult lahku.\nMuidugi ei saanud ma võimlat külastamata Olustverest lahkuda. Siinne võimla ja ujula on täielikud fenomenid, märk sellest, mida hea tahe ja kindel veendumus ka kehvadel aegedel korda saata võib. Kõik Toivo Grossbergi, minu esimese ujumisõpetaja elutöö. Nukker on justnimelt see, et kel on võim, puudub mälu ning neil, kes mäletavad ... puudub paraku võim kunagi loodut säilitada. Võimlas võiks vabalt teha 70-ndaid aastaid kajastava filmi võtteid! Kõik on täpselt nii, nagu siis, kui ma lahkusin. Tõsi, ujula on saanud värsked keraamilised plaadid ja puhastusseadmed, kuid töös on ta pigem tänu kohaliku tervisekaitseameti heatahtlikkusele. Kauaks veel? Treenerite toas istudes ja kohvi juues (aitäh, Hele, ma ostan järgmisel korral kindlasti asemele kõik need kommid, mis ma hilise lõunasöögi aseainena pintslisse pistsin) kangastus hirmselgelt nii minevik kui tulevik. Ja vana jõusaali seinale toetuvad nostalgilise väärtusega lumelauad (ma vist ütlesin, et Olustverre tuleks ka spordimuuseum rajada?) tõid meeltesse kunagised perekondlikud suusaretked Tääksi.\nJa puhtpraktilised järeldused retkest minevikku sundisid tõdema, et mu (auto) esmaabipakikeses ei ole paraku veel ujumistrikood. Seega on midagi vaieldamatult positiivset ka pakkumise esitamise päevaks varus – mõned kiiremad ringid vanas ujulas. Ma veel mäletan, kuidas see käis.\n- veebruar 19, 2008 Kommentaare ei ole:\nPilt on tehtud selle aasta 7.veebruaril.\n- veebruar 13, 2008 Kommentaare ei ole:\nLäinud nädalal on kohalikus meedias teemaks olnud üliõpilaste õppetoetused. Või siis nende maksmise aluste muutmine. Minu viimasest isiklikust päevasest kõrgkooliajast on möödas umbes 99 aastat (100 kõlaks kuidagi üldistavalt ja ümmarguselt), asjakohaseid artikleid lugedes jäi aga mulje, et seni kehtinud, üliõpilase edasijõudmisel põhinev süsteem on sisuliselt copy-paste nõukaaegsetest mängureeglitest. Toona eksisteerisid samuti stipifondid, millest jagati raha eksamihinnete pingerea alusel. Üksikute rahuldavatega oli võimalik mingites teaduskondades oma 40-45 rubla reeglina kätte saada, puhtalt viielisi tulemusi tunnustati 70 rahaga kuus. No aga see oli ka aeg, kus kõik inimesed olid ’võrdsed’ ja ühikakoht ei maksnud peaaegu midagi. Poest polnud ka suurt miskit osta. Ja pühapäeva õhtuti kodust tulles tassiti Leningradi 27 ühika üheksandale korrusele tinaraskeid toidukotte. Jalgsi mööda treppe, sest liftid nädalavahetusel ei töötanud. Ning tööl käidi ka. Olen minagi alates 17-ndast eluaastast olnud osalise koormusega erinevate laborite hingekirjas. Aga see selleks.\nTagasi tänapäeva. Lähiminevikus oli mul õnn täita dokumenti pealkirjaga ’Financial Aid Application’. Eesti kõrgkoolidega pole sel vormil kõige vähematki pistmist. Isegi Euroopa Liidu omadega mitte. Tegemist on USA ülikoolidesse sisseastumisel kasutatava avalduse vormiga. See ei ole mingi salastatud dokument, arvan, et Põhja-Ameerika ülikoolide teabekeskuse kaudu on see täiesti kättesaadav. Või kui mitte, siis taolisel veebilehel nagu www.collegeboard.com registreerunutele küll. Ameerikas on ülikooli bakalaureuseõppesse astumisel tavaks rakendada kahte toetuse süsteemi – ’merit-based’ ja ’need-based’. Viimane on nimelt see, mille puhul võiks teatud paralleele tõmmata Eestis kavandatavaga. Ainult väikese reservatsiooniga. Esiteks tuleks siin kõigepealt välja töötada valiku tegemise metoodika. Miskipärast elimineerib kohalik süsteem erinevalt ameeriklaste omast otsuste tegemisel üliõpilase perekonna. Nimetet’ USA ankeet toetub aga eelkõige eeldusele, et õpingute võimalikul finantseerimisel on peamine roll potentsiaalse üliõpilase vanematel. Seetõttu küsitakse selles su majandusliku olukorra kohta praktiliselt kõike ja enamgi veel. Kuni selleni välja, mis marki ja mis väljalaskeaastaga on su auto. Ja millised on su tarbimisharjumused – kui suur osa sissetulekutest kulub majapidamisele, haridusele, tervishoiule, meelelahutusele, toidule; millal ja mis hinnaga omandasid kinnisvara ja mis on selle väärtus tänasel päeval; kui suured kohustused ja kui pika aja jooksul on sul pankade ees, kas omad antiikesemeid, palju teenid dividendidelt, kas omad teenijaid .... ühesõnaga, küsida võib kõike. Muuseas, sissetulekud tuleb tõestada – sobib kas tööandja õiend (sealjuures on soovitav tutvustada kohalikku maksusüsteemi), maksuameti tõend või panga väljavõtted. Ja kooli sissesaamise eelduseks on kõigepealt mitte su majanduslikud võimalused, vaid siiski õppetulemused – ennustatavad IB punktid, SAT-testide tulemused, koolist antud iseloomustused ja omakäelised esseed. Väikese mugandusega võiks seda vist defineerida Eestis levinud terminiga ’lävend’? Saan suurepäraselt aru, et USA ja Eesti võrdlus on üsna kohatu. Samas, miks me ei võiks ameeriklastelt laenata häid mõtteid, mille toimimine praktikas on kontrollitud? Selge on see, et senikehtinud toetuste maksmise korda tuleb muuta. Sealjuures ei tohi unustada fakti, et just nimelt Eesti Vabariik on see ainumas koht maakeral, kus on võimalik omandada EESTIKEELSET kõrgharidust. Selleteemaline diskussioon oli tulipunktis vist läinud aasta sügisel?\nOriginaaldokumente lugemata (pole aimugi, kas need ongi laiemale üldsusele kättesaadavad), soovitan meie kõrghariduse üle otsustajatel üritada näha tervikpilti pikemas persepktiivis. Põhimõtted võivad ju õiged olla, aga kui nende realiseerimine ei ole piisavalt läbimõeldud, siis nende haavade tagajärgi lakub Eesti riik kindlasti rohkem kui kümme aastat. Me oleme ju ikka nii täiskasvanud, et oma otsuseid faktide põhjal teha? Ja oskame neid fakte koguda?\nSeda juttu inspireeris mind kirjutama Sirje blogi viimane sissekanne (http://vasak.blogspot.com/2008/02/eesti-vljasuretamise-plaan.html). Formaalselt ei olegi mul ehk põhjust prigiseda, sest minu laps saab Eesti mõistes gümnaasiumi lõputunnistuse (IB – International Baccalaureate - diplomi) välismaal. Teoreetiliselt võiks temagi pärast seda Eestis kõrghariduse omandada. Aga selle võimaluse realiseerimine on siinse eurobürokraatia tingimustes üsna keerukas ja alandav ettevõtmine (minu andmetel on IB-diplomiga riigieelarvelistel kohtadel jätkamine täna võimalik AINULT KAHES Eesti kõrgkoolis). Siit edasi taas mõtteainet meie ametnikele – paneme kõrvuti näiteks USA kõrgkoolide taseme pluss nende valikuvõimalused, lisame siia sealsed õpingute finantseerimise tingimused ning küsime seejärel, mis motiveeriks välismaal keskhariduse omandanud aktiivseid ja andekaid noori kodumaale tagasi pöörduma?\nTäna on see marginaalne probleem. Viie aasta pärast arvatavasti enam mitte. Eriti arvestades asjaolu, et sel kevadel lõpetavad gümnaasiumi viimased rahvarohked lennud. Ja maailm avardub kiiremini, kui me arvata oskame.\n- veebruar 08, 2008 Kommentaare ei ole:\nArmastan jäälilli ...\n.... välja arvatud siis, kui nad on õitsele puhkenud mu auto tuuleklaasi siseküljel. Nii hõre, kui see tänavune Eestimaa talv ongi – hei teie seal Kantonis, andke meile me lumi tagasi – võiksid need lilled õitseda pigem esiklaasi välisküljel, eriti siis, kui vaja õhtul töölt koju sõita.\nÜle pika aja oli mul raamat kodus ootamas. Nädalat kaks tagasi realiseerisin Ülle kingitud Apollo kinkekaardi. Väikeseks ajendiks Ekspressis ilmunud retsensioon (autor pole meeles ja otsida ka enam ei viitsi), mille autor lubas Vaino Vahingu ’Päevaraamat II’-s ehtsat 80-ndate alguse nostalgiat. Ilmselt see mees (või ka naine, vahet pole), kes nii kirjutas, ei mäleta õieti neid kaheksakümnendaid ning pole ka sest raamatust päriselt aru saanud. Millegipärast usun, et tekst on autentne ning sinna pole hiljem emotsioone juurde poogitud. Nagu kõigi heade asjade puhul, on algus intrigeeriv, ei paljasta liiga palju, lõpus aga pinge tõuseb ja enam ei ole võimalik raamatut käest panna. Ma ei räägi siin kaheksakümnendate algusest – olin siis veel liiga noor, et elust päriselt aru saada, vaid ühe mehe igavestest püüdlustest täiuslikkuse poole. Ei mingit liigset naturalismi, lakooniline, protokolliv stiil ning puhtjuhuslikult ja spontaanselt väheke liha luudele. Tunne, et oled kõigile võlgu. Teatud tsüklilisus. Arvatavasti on loomingulistel perioodidel olnud vähem aega päeviku kirjutamiseks – energia on läinud tööle, mis autorile rahuldust pakub ja tegelikkuse fikseerimiseks on jäänud vaid põgusad hetked; rohkem teksti on perioodidest, kus ’päris’ tööd on vähe ja mõtted läinud uitama materiaalse maailma kiirteedele. Huvitav, kui Vahing elanuks samas eas tänases päevas, kas ta oleks kirjutanud blogi? Võib-olla. Kuigi vaevalt, et see eriti populaarne oleks olnud. Ma ei oskagi öelda, miks see raamat mulle niipalju hinge läks. Mitte tuttavate nimede ja Brežnevi surma pärast. Pigem stiil ja äratundmine. Õnneks ei pea ma seda lahti seletama. Aga lugeda soovitan sellegipoolest.\n- veebruar 04, 2008 Kommentaare ei ole:\nNüüd on see siis käes. See, mille tulekust ma kogu aeg teadlik olin. Mina olen õnneks sedapalju pragmaatiline, et lihtsalt tunnistasin reaalsust ja tegin omad järeldused, aga mu noorele kolleegile ’esimest korda hakkasin asjadest aru saama’ oli see tegelikkus päris valus (sest ta oli pakkumise tegemisega kõvasti vaeva näinud). See, kes mäletab Eesti ehitusturgu käesoleva sajandi alguses, saab aru, millest ma räägin. Oli aeg, kus pandi kokku otsekuludes ehitushindu ja võeti sealt siis 5-10% maha. Aga elu on edasi läinud. Tuleb välja, et täna on tõsiste pakkumiste mahavõtmiseks vajalik risk tüki maad suurem. Käibed on kasvanud, struktuurid on muutunud ja tõeliselt suured saavad endale rohkem lubada. Ainult selleks, et käibenumbreid hoida, senikaua kui ehitushinnad stabiliseeruvad. Ja kõigil neil, kes elu laineharjal on korralike kasuminumbritega turule tulnud, tuleb hindadest kõvasti õhku välja lasta. Ning põhjendamatut enesekindlust tubli jupi jagu kärpida. Aga see osa ehitusturust (alltöövõtjad) liigub paraku nihkega – vähemalt pooleaastasega. Äkki on materjalide müüjatel suurem reaalsustaju? Täna tundub, et ei ole.\nJuba alguses tunnistasin, et olen praeguse olukorra peale juba mõnda aega mõelnud, hulga varem, kui see konkreetsete numbritena mu silme ees realiseerus. Teist korda ma enam oma jalgu rentslisse kasta ei taha. Kurb on küll, sest ehitamine on ainus asi, mida ma tegelikult oskan. Ja see on erakordselt huvitav ala. Ma tulen kunagi kindlasti tagasi, aga alles siis, kui Eestis hakkavad hangete korraldamisega tegelema insenerid, mitte juristid.\nPäriselt ma oma alalt siiski ei lahku. Aga sellest edaspidi.\n- veebruar 01, 2008 Kommentaare ei ole: