Osobní svědectví k výročí Plzeňské diecéze :: Konvertitka\nTento text vyšel v knize k 20. výročí Plzeňské diecéze "S důvěrou a nadějí".\nPutování z diecéze do diecéze\nPocházím z prostředí nábožensky a politicky indiferentního, první část života jsem prožila v Karlových Varech. Bydleli jsme v lázeňské čtvrti nedaleko proslulého Vřídla, tenkrát ještě obklopeného dřevěnou kolonádou. Pod naší ulici šuměla říčka Teplá, v níž se hemžili pestrobarevní a oranžoví pstruzi. Na kolonádě mezi sloupy, zurčícími prameny a palmami zasazenými do velkých květináčů se procházeli lázeňští hosté a popíjeli léčivou vodu z pohárků.\nNad Vřídlem se majestátně tyčil barokní chrám Máří Magdalény, odkud zněl hlas zvonů nebo odbíjení věžních hodin. Všimla jsem si, že po schodech vedoucích do chrámu chodí nahoru a dolů lidé, mezi nimi nějaké ženy v dlouhých černých šatech a závojích. Těch jsem se bála, připadaly mi jako nějaké strašidelné pohádkové bytosti. Rodiče mi vysvětlili, že jsou to jeptišky, které žijí v klášteře, a do Karlových Varů jezdí na léčení.\nObčas jsem po těch schodech vylezla, vklouzla do předsíňky, pootevřela prosklené dveře a zvědavě nahlédla dovnitř. Tenkrát byl kostel ještě celý den otevřen a volně přístupný. Viděla jsem tam jen šero, z něhož na mě dechl vlhký chlad. Ani trochu mě to tam nelákalo, utekla jsem radši zase ven.\nMaminka mě zavedla do kostela jen jednou, když jsme byly na procházce, a ukázala mi tam velkou dřevěnou rybu stojící na ocase a otevřeným čumákem, do něhož se házely mince.\nO něco později jsem se tam odvážila podruhé a už sama, chtěla jsem se podívat na rybičku. Zpozorovala jsem, že v lavicích nehybně klečí několik starších paní a všechny mají sepjaté ruce. Chvíli jsem na ně nechápavě hleděla. Pak jsem si také klekla do lavice a jako ony sepjala ruce.\nChrám Máří Magdalény byl mlčenlivým svědkem našich dětských her. "Půjdeme ke kostelu, sejdeme se u kostela," domlouvali jsme se často. U chrámových schodů a pod statným kaštanem jsme skákali přes švihadlo, hráli gumu nebo panáka.\nBěhem léta se objevily na stromě trsy malých zelených kaštánků a každým dnem se zvětšovaly, což věstilo blížící se konec prázdnin. Slupky kaštanů se otvíraly, praskaly, ve škvírách svítily hnědé plody, které dopadaly na zem. Často jsme házeli do koruny stromů klacek nebo kámen, abychom jejich pád urychlili. Kolemjdoucím se to příliš nelíbilo.\nJednou jsem si všimla, že za jedním z chrámovým oknem umístěným nízko nad zemí svítí světlo, že se tam zřejmě něco děje. Nevěděla jsem co, zlobilo mě to a dráždilo. Tak jsem na to okno ze všech sil zabušila pěstí a utekla. Několikrát jsem to zopakovala.\nKdyž jsem si později hrála s kamarádkou poblíž kostela, vylekali nás dva mladíci v dlouhém vlajícím oděvu, kteří najednou vyběhli z postranního vchodu kostela. Takové podivné bytosti jsme ještě nikdy neviděly. Samozřejmě jsme nemohly tušit, že jsou to ministranti. Dopadli nějakého malého kluka, který tam zřejmě prováděl nějaké neplechy - možná bušil na kostelní okna jako já - a přísně ho vyslýchali. "Utečeme!" rozhodla kamarádka a vzaly jsme nohy na ramena. Neměly jsme - podobně jako ten chlapeček - úplně čisté svědomí.\nTenkrát se začaly bourat starší měšťanské domy lemující ulici vedoucí od kostela směrem dolů. Díky tomu se nám otevřel široký výhled na chrám a Vřídlo. Jenže pak přišla řada i na náš dům. Přestěhovali jsme se do paneláku na jedno okrajové sídliště. Bylo mi asi devět deset let. Chrám mi na dlouho zmizel z očí i mysli.\nV době dospívání mě zaujal tzv. "vědecký" ateismus a dialektický materialismus. Vysedávala jsem v politické knihovně, studovala marxistické spisy, zatímco moji vrstevníci trávící čas na diskotékách si ťukali na čelo.\nPo maturitě jsem odešla studovat farmacii do Bratislavy, kde jsem hned na začátku ročníku vážně onemocněla. Musela jsem studium přerušit, vrátila jsem se do Karlových Varů.\nKdyž jsem se dostala z nejhoršího, šla jsem pracovat do jedné chemické laboratoře. Později jsem se ke svému překvapení dozvěděla, že vedoucí laboratoře věří v Boha, dokonce prý má dva bratry kněze. Nešlo mi do hlavy, jak může vysokoškolsky vzdělaná osoba věřit takovým nesmyslům.\nZašla jsem občas do lázeňské čtvrti, kde jsem prožila dětství, a opět naslouchala chrámovým zvonům. Nakonec jsem se odhodlala jako kdysi dávno nahlédnout do kostela, abych zjistila, co to tam ti katolíci vlastně dělají a co ta moje známá z práce na tom má. Zrovna se tam nějaký starší pan farář zlobil, že ho nějaké dvě zbožné dámy pomluvily u pana kardinála, který v těch dnech navštívil Karlovy Vary. Jednalo se o pana kardinála F. Tomáška, ale to jsem ještě nemohla vědět. První, co mě napadlo, bylo, že ti katolíci jsou nějací divní, hádají se a navzájem pomlouvají. Víckrát mě tu už nikdo neuvidí.\nMoje věřící známá měla zahradu nedaleko našeho sídliště. Když jsme se tam jednou společně zdržovaly, přišli tam její dva bratři kněží, o nichž se občas zmínila. Zírala jsem na ně jako na zjevení - dva kněží najednou přišli na zahradu. V těchto ateistických končinách opravdu mimořádný úkaz. A to jsem ještě netušila, že tam právě přišel budoucí litoměřický biskup, který mě za dvacet pět let bude zasvěcovat Bohu. Netušil to ani nikdo z přítomných.\nPo návratu do Bratislavy jsem prožila náhlou konverzi k víře. Dlouho jsem ale rezolutně prohlašovala, že nehodlám vstoupit do žádné církve, v Boha přece mohu věřit sama. Hlavním důvodem však bylo, že jsem měla přítele.\nUkončila jsem úspěšně první ročník a těšila se, že s ním prožiji úžasné prázdniny. Přítel mi však sdělil, že už nemá o vztah zájem, a zmizel jako pára nad hrncem.\nByla jsem zdrcena. Od toho dne jsem začala chodit do chrámu sv. Máří, i když jen do předsíňky, a dožadovala na Bohu, aby mi ztraceného přítele vrátil. Byly to moje první spontánní modlitby, třebaže připomínaly spíše křik a dupání malého děcka, kterému nedali bonbón nebo mu vzali jeho oblíbenou hračku. Na tomto základě začal můj první kontakt s Bohem. Do té doby jsem v Něho věřila, aniž jsem si uvědomovala, že s Ním mohu také mluvit. I když to zatím připomínalo spíše jen o "mnohomluvnost pohanů, kteří se domnívají, že budou vyslyšeni pro množství slov". O vstupu do církve jsem nadále neuvažovala. Pořád jsem doufala, že se mi ztracený přítel vrátí, nebo přijde aspoň někdo mu podobný.\nMoje známá mi navrhla, že by mě může s jedním mladým knězem, který tam tou dobou působil jako kaplan, s nímž bych si mohla o svých problémech pohovořit. Když jsem v dohodnutou hodinu zazvonila u dveří fary, otevřel sympatický mladý muž. Do směšných figurek páterů prezentovaných v ateistických filmech a učebnicích dějepisu měl opravdu daleko. Na úvod začal vyprávěním, jak lítal dvě hodiny po městě, aby sehnal tvaroh, a nakonec sehnal tohle. Strčil mi pod nos krabičku s nějakou podivnou nažloutlou hmotou neurčité konzistence - jestli bych to nemohla jako farmaceutka identifikovat. Pak si zapálil cigaretu.\nProtože měl po našem rozhovoru namířeno do domova pro starší řeholnice poblíž sídliště, kde jsem bydlela, nabídl mi, že mě vezme autem. Na zahradě řeholního domu posedávalo a chodilo několik stařenek v hábitech. Na první pohled nic zvláštního. Ale mne se náhle zmocnila intenzívní myšlenka, že Bůh mě volá k něčemu podobnému.\nSnažila jsem se ten nesmyslný nápad všemi silami zahnat. Bylo to absurdní. O Bohu jsem měla jen matné, neurčité představy, nejenže jsem nebyla pokřtěna, o křtu jsem ani neuvažovala. O klášterech, řádech a řeholních sestrách jsem nevěděla vůbec nic. Měla jsem v hlavě jen svého ztraceného přítele. Navíc vládl hluboký socialismus, který měl sice za několik let padnout, ale tenkrát to ještě nikdo nemohl tušit.\nBlížil se konec prázdnin. Byla jsem se svou věřící známou na procházce, měla s sebou čtyřletou dcerku. Řekla mi, že se chystá jít za chvíli do kostela, jestli bych nešla s ní - i když mě nechce k ničemu nutit. Protože jsem byla docela zvědavá na toho mladého kněze, jak se projevuje v kostele, nebylo třeba mě dlouho přemlouvat. Jediný, komu se to nelíbilo, byla ta malá holčička. Sotva uslyšela o kostele, ozvala se plačtivým hláskem, že nechce do kostelíčka. Opakovala nám to celou cestu. Když jsme vstoupily dovnitř, začala zlobit, že chce jít už pryč z kostelíčka.\nKostel byl plný lidí, převážně lázeňských hostů. Netušila jsem, že je slavnost Nanebevzetí Panny Marie. Ničemu jsem nerozuměla, byl to pro mě nový a neznámý svět. Byla jsem tak vyjevená, že jsem si z kázání nezapamatovala ani slovo.\nKněz si stoupnul po kázání před oltář a na chvíli se zahleděl do uličky mezi lavicemi. Nevěděla jsem, ani jsem nemohla vědět, že vyhlíží, jestli někdo přichází s dary. Starší paní po mém pravém boku najednou energicky vyskočila. Usoudila, že se asi nikdo neujal nesení darů, a rozhodla se ujmout se toho sama. Začala se prodírat lavicí přeplněnou věřícími do uličky, zatímco jsem nechápavě sledovala její počínání.\nNa stolku v uličce ale nebylo nic nachystané. Kněz se otočil a šel zpátky k oltáři. Paní se mezitím podařilo prodrat do uličky. Když zjistila, že tam nic není, začala se prodírat zase zpět. Zakopla o něčí nohu a spadla na košík, který tam měl někdo položen na lavici. Košík hlasitě zapraskal. A do toho se ozvala z levé strany pronikavým hláskem ta malá holčička: "Maminko, kdy už půjdeme z kostelíčka?"\nNáhle mnou proniklo intenzívní poznání, že církev není nějaká organizace, ale mystické společenství lidí různého věku a různých mentalit. Tak jsem prožila univerzalitu církve. Od toho dne mě Kristus začal přitahovat silněji než ztracený přítel.\nKdyž jsem o několik dní později přišla znovu do kostela, uviděla jsem tam vysokého prošedivělého kněze, který hovořil velmi sugestívně o tom, jak člověka přitahuje Bůh. Svoje postřehy doprovázel působivými pohyby a gesty rukou. Byl to P. Ing. Josef Mixa, který podobně jako já konvertoval ve 23 letech. Tenkrát působil v nedalekých Stanovicích, v chrámu Máří Magdalény sloužil mše ve středu a v neděli večer.\nZmocnil se mě intenzívní neklid a touha. Chtěla jsem se toho nekonečného a tajemného Boha nějak více dotýkat, pochopila jsem, že je to možné jen skrze církev. Tak jsem se začala připravovat na křest. Připadalo mi, že všechny články víry už dávno znám, byly ve mně někde hluboko uložené a nyní jen vyplouvají na povrch.\nNa jaře roku 1985 jsem v kostele sv. Kateřiny Alexandrijské v Olšových Vratech na kraji Karlových Varů přijala křest.\nJednoho dne se uprostřed mše rozlehla chrámem Máří Magdalény ohlušující rána. Všichni sebou zděšeně trhli. Kaplan za oltářem na okamžik ztuhnul a vytřeštil oči k chrámovému oknu, odkud se ta rána ozvala. Pak se zasmál, jak bylo pro něho typické, a pokračoval v obřadu. V tom momentu jsem si vzpomněla, jak jsem v dětství právě na toto okno chodila bouchat. Vidíš, teď ti to nějaké jiné dítě vrátilo, pomyslela jsem si.\nKdyž jsem jednoho červnového rána vyšla z kostela, nad chrámovými kupolemi vyplulo slunce. Protější kopce a lesy se vynořily z šera, nastala hra světel a stínů. V trávě, na listech a květinách se třpytily kapky rosy, hrající všemi barvami. Krajina se oslnivě rozzářila. Svěží a průzračný vzduch prosycený rosou protínaly jako ohnivé šípy paprsky. V té chvíli jsem uslyšela první volání k zasvěcenému životu. Tenkrát však nebylo možné vstoupit do kláštera, leda tajně - což jsem netušila.\nJezdívala jsem často na nedělní mše do Březové, které sloužil P. Mixa. Vypomáhal mu jeden bohoslovec, kterému říkali Hubert. Jednou P. Mixa řekl něco latinsky a požádal Huberta, aby to přeložil. Hubert něco koktal. "No jo, teprve první ročník," pronesl P. Mixa shovívavě a přeložil to radši sám.\nJindy se z nedaleké zahrady ozval rachot, někdo tam něco kutil. P. Mixa otevřel kostelní okno a začal volat tím směrem: "Haló, přestaňte, rušíte bohoslužbu!" Rachot však pokračoval. "Huberte, běž to tam zařídit," obrátil se už trochu nazlobeně na bohoslovce. Vyjednávání šlo Hubertovi zřejmě lépe než latina, protože hluk po chvíli ustal.\nP.Mixa občas pořádal v Březové setkání nad Biblí, prý se mu podařilo získat nějaké zvláštní povolení. Jinak by šlo o maření dozoru státu nad církvemi. Na začátku prvního setkání vyzval přítomné, aby si našli jeden z Listů apoštola Pavla. "Aspoň zjistím, jestli jste to vůbec někdy otevřeli."\nPo těch slovech vypukl v kostele zmatek a panika. Věřící horečně listovali, bylo slyšet jen šustění papíru a dohadování. P. Mixa se dobře bavil.\n"My jsme nechali Bibli v autě!" zvolala nějaká paní.\n"A kde jste nechali to auto?" zjišťoval P. Mixa.\n"A to byste si nemohli pro ni dojít?"\n"Pepo, prosím tě, skoč tam," požádala ta paní na manžela.\nP. Mixu zlobilo, když viděl, že někteří katolíci nechodí k svatému přijímání, přestože jim v tom žádná kanonická překážka nebránila.\n"Prosím vás, to je totéž, jako kdyby nás pozval tatínek nebo přítel na večeři, a my bychom mu do toho talíře kopli!"\nPo mši si počkal před kostelem a začal na dotyčné ukazovat. "Paní, vy jste nebyla! A vy také ne!"\n"Když my jsme nebyly u zpovědi," hájily se dotyčné.\nJeště více ho zlobila netečnost a pasivita některých tradičních katolíků. "Katolík přijde v neděli z kostela, k obědu si dá kachnu, natáhne se na kanape, potom si musí dát kafe, aby se probral. Prosím vás, to má být den prožitý k oslavě Boží?"\nJednou zahájil mši svatou slovy, jaké dary nám Bůh nabízí, měli bychom nad tím neustále žasnout, ale běžný katolík zůstává vůči těm darům netečný. "Von má při kázání skelný pohled, když jde ke svatému přijímání, tak se vošívá. Po tomto votřesném úvodu vás tu všechny vítám."\nVzpomínám si, že někteří návštěvníci bývali kázáními místních kněží často pohoršeni, prý se tu a tam objevila na stole pana kardinála Tomáška stížnost. Já jsem byla naopak nadšena, dokonce jsem si dělala v kostele poznámky. Trochu mě zarážely nevraživé pohledy některých věřících. Až později jsem se dozvěděla, že zapisování během mše patří k metodám informátorů a estébáků.\nMilovala jsem krátká období mezi svátkem svatého Štěpána a Silvestrem. Měla jsem za sebou zimní semestr a do první zkoušky ještě relativně daleko. Chrám sv. Máří byl skoro prázdný, ponořen do šera a ticha. Lázeňští hosté odjeli, zůstalo jen několik místních babiček. Přišla jsem na mši, kterou sloužil pan vikář Benda. V první lavici seděla paní Baxantová, maminka té mé známé, se svou vnučkou, tou malou holčičkou, o níž už byla řeč, a ještě s jedním chlapečkem ze sousedství. Seděla jsem ve druhé lavici za nimi. Pan vikář míval ve zvyku občas vynechat pozdravení pokoje. Nevím, co ho k tomu vedlo, snad obava, aby se to nestalo jen mechanickým zvykem. Paní Baxantová podala oběma dětem ruku nenápadně pod lavicí. Její vnučka se vzápětí otočila a podala ruku mně, což bylo milé. Když jsem ale chtěla ruku zase uvolnit, holčička ji nepustila a sevřela ještě silněji. V očích jí zasvítily veselé plamínky, chtěla si hrát. Několikrát jsem rukou zacloumala, abych se vyprostila, ale holčička, neteř budoucího litoměřického biskupa, se mi na ni zavěsila oběma rukama a měla z toho velkou legraci.\nV té chvíli jsem trnula, aby to nezpozoroval od oltáře pan vikář. Z jeho pohledu by to mohlo vypadat, že mu to dělám schválně, protože k pozdravení pokoje nevyzval. A ještě jsem k tomu naschválu navedla malé dítě.\nPo ukončení vysoké školy jsem pobývala v Karlových Varech ještě rok. Nabídli mi místo lékárnice v Nejdku. Musela jsem denně dojíždět, ale slíbili mi byt. Někdy jsem zašla na bohoslužbu do místního kostela. Když jsem tam přišla poprvé, kostel sv. Martina byl ponořen do tmy a hlubokého ticha, nikde nikdo. Přitom za chvíli měla začít mše. Nechápala jsem to. Po chvíli jsem zaslechla vzdálený hlas kněze a odpovědi věřících, znělo to odkudsi z hloubky. Mše probíhala někde blízko, ale v té tmě jsem se neorientovala. Sedla jsem si do lavice a připojila se aspoň duchovně. Až později jsem se dozvěděla, že se mše během týdne slouží v dolní kapli\n"Paní magistro, vy jste byla tady?" zvolal překvapeně kněz, když přišel po mši nahoru. "To jste ani nemohla slyšet kázání. Ale možná to tak bylo lepší," dodal sebekriticky.\nV Mariánských Lázních tenkrát působil P. MUDr. Jiří Slabý, který mě uvedl do základů duchovního života. Do té doby jsem vůbec netušila, co duchovní život obnáší. Měl tam kaplana, který jezdil dlouhými farními chodbami na koloběžce.\nZačala jsem do Mariánských Lázní pravidelně dojíždět za účelem duchovního vedení a na sobotní dopolední mši. I když jsem noční sova a po celotýdenní práci jsem byla unavená, v tomto případě mi nedělalo problém vstát ve čtyři hodiny ráno. Vstávala jsem do hluboké tmy a ticha, ale následující zážitky za to stály. Z okna vlaku jsem pozorovala krajinu, jak se probouzí a vynořuje z šera. Potom jsem vešla do ještě potemnělého a tichého kostela, můj první pohled padl vždy na sochu svaté Terezičky. V té chvíli jako kdyby se celý kostel rozzářil.\nOd těch ranních cest mě neodradilo ani deštivé počasí. Když ale jednou lilo jako z konve hodiny, navíc bylo šero, ponuro a pochmurno, projevila jsem nad tímto počasím mírnou nelibost.\n"To je přece pravé mystické počasí," pronesl P. Slabý s tajuplným výrazem. Velmi mě to zaujalo.\nKdykoliv pak na střechu zabubnoval déšť a okolí potemnělo, snažila jsem se s ještě větším úsilím než obvykle ponořit do hluboké modlitby. Doufala jsem, že se dostaví nějaký zvláštní mystický zážitek. Ale nic se nedělo.\nPožádala jsem P. Slabého, jestli by mi mohl teologicky vyložit, v čem mystičnost takového počasí spočívá. P. Slabý si už nepamatoval, že o něčem takovém mluvil. Nakonec se ukázalo, že to prohodil jako vtip, kterému jsem jako hloupá konvertitka naletěla.\nUdivovalo mě, že místní kostel zůstává otevřen a volně přístupný po celý den, zatímco jinde se kostely zamykaly. Zeptala jsem se P. Slabého, jestli se neobává zlodějů. Řekl, že neobává. "Oni vědí, že v Mariánských Lázních se krást nesmí."\nJednou mi půjčil knížku od Tomáše Kempenského Následování Krista, která na mě při prvním čtení zapůsobila pochmurně a tvrdě. "Tvrdá je to řeč, kdo to má poslouchat?" vybavila se mi slova Ježíšových učedníků. Když jsem ale pronikla do knihy hlouběji, začala jsem v těch strohých myšlenkách objevovat skryté světlo.\nPoprosila jsem P. Slabého, jestli bych si mohla knihu nechat. Měl však jen jeden výtisk, kterého se nechtěl vzdát. Ale poradil mi způsob, jak tuto knihu získat. Mnoho katolíků ji má v knihovně, aniž tuší její duchovní cenu, budou tedy ochotni mi ji dát.\nNapadlo mě obrátit se na nejdeckého faráře, jestli nezná nějaké katolíky, v jejichž knihovně by se tato kniha mohla nacházet.\nKdyž jsem se na to ptala, kněz najednou vstal, odešel do vedlejší místnosti a něco tam hledal.\n"Posloucháte mě?" zavolala jsem za ním.\n"Ano, poslouchám," ujistil mě. Po chvíli se vrátil.\n"Neznáte tedy takové katolíky?" opakovala jsem otázku.\nMísto odpovědi položil na stůl knížku T. Kempenského. "Mám ji v knihovně, neotevřel jsem ji už přes rok. Vy si ji zasloužíte víc, je vaše."\nPozději mě vyhledal se sdělením, že má k dispozici několik breviářů. Chce je rozdat věřícím, ale jen těm, u nichž je jistota, že ho budou používat. Jevím se mu jako jedna z vhodných, protože jsem svobodná, ale i z jiných důvodů. Breviář byl za totality vzácnou věcí. Nevím, jestli jsem už tušila, že taková kniha existuje.\nOd té doby jsem breviář stále nosila u sebe. Modlila jsem se ranní a večerní chvály, snažila jsem se nevynechat ani modlitbu během dne. Co nejrychleji jsem zhltla oběd a běžela se pomodlit mezi stromy na nedalekou stráň. Tenkrát jsem ještě netušila, že se modlitba breviáře stane mou duchovní náplní. Ale už jsem cítila, že Bůh má se mnou nějaké zvláštní plány. Moje okolí si už všimlo, že si nehledám partnera a neuvažuji o rodině, byť už byl nejvyšší čas. Komentáře, poznámky a upozornění na sebe nenechaly čekat.\nNejdecký kněz se jen okrajově zmínil, že deset breviářů obdrželi také jeho spolubratři v Karlových Varech. Začalo mi vrtat hlavou, komu je nabídli. Do kostela jsem chodila skoro denně a usilovala horlivě o prohloubení duchovního života, ale nikdo z nich mě neoslovil. Mých duchovních předpokladů si nakonec všiml kněz jiné farnosti, kam jsem jen dojížděla.\nNejdecký farář mi řekl, že takové pocity a myšlenky, že někdo nám měl něco dát, a nedal, vedou k vnitřnímu neklidu. Je to pravda, ale v tomto případě šlo ještě o něco jiného. Svědčilo to také o nezájmu a lhostejnosti místních kněží. Tato na první pohled banální záležitost představovala jednu z prvních zkoušek mé víry. Stála jsem na počátku duchovní cesty a ďábel, o němž jsem ještě netušila, si mě začal testovat.\nKdyž jsem to líčila P. Slabému, doporučil mi totéž co nejdecký farář, abych se tím nezabývala. Ale i jeho trochu udivilo, komu mohli věnovat deset breviářů zrovna v Karlových Varech. Nesmírně ho pobavila představa, která se mu v té chvíli vynořila - deset svatých s breviáři v podpaždí pochoduje Vřídelní ulicí s karlovarským kaplanem v čele.\nNa mysli neměl kaplana, který mě před několika lety pokřtil, ten tam už nepůsobil. Komunikovala jsem jen občas s P. Mixou. Pan vikář a současný kaplan měli svůj úzký okruh známých, do něhož jsem nepatřila. To jsem si uvědomila plně v souvislosti s breviáři. Nedostatek duchovního a křesťanského zázemí je zvláště pro konvertity obtížný.\nVynořily se i praktické problémy. Okresní lékárník mi před mým nástupem sliboval byt, ale když jsem se později několikrát zeptala, kdy to bude, odpověď zněla opakovaně, že neví. Nebavili se se mnou ani na místním úřadě. Sdělili mi, že mě zapíšou do pořadníku, ale počítat s tím mohu nejdřív za pět let. Že konám v Nejdku důležitou profesi a že je nedostatek lékárníků, zvláště v pohraničí, to je nezajímalo. Když jsem se o něco později dozvěděla, že v Ústí nad Labem nabízejí lékárníkům ubytování v garsonce s možností získat vlastní byt, bylo rozhodnuto.\nNejdecký farář moje rozhodnutí odstěhovat se schvaloval, prý tam působí krásné křesťanské společenství. Na neznámé příchozí ale pohlížejí s pochopitelnou nedůvěrou, proto mi napsal doporučení pro biskupa Otčenáška, s nímž se znal. Otec biskup tenkrát působil jako duchovní správce v sousedních Trmicích.\nNa podzim roku 1988 jsem přijala v Mariánských Lázních svátost biřmování z rukou biskupa Lišky, pak jsem se začala stěhovat. Za týden po ubytování jsem se vrátila pro další věci. O věci ani tak nešlo. Skutečnost byla taková, že jsem s tímto krajem nikdy nepřetrhla vnitřní pouto.\nOtec biskup Otčenášek doporučení někam založil a zapomněl, co tam bylo napsáno. Žádné krásné křesťanské společenství jsem nenašla. Jediný, kdo o mne projevil srdečný zájem, byla místní STB.\n"Nezkoušejte tady dělat to, co jste dělala v Karlových Varech!" vyhrožovali.\n"A co jsem tam dělala?" nechápala jsem.\nVyšetřovatel něco odsekl, aniž to blíže vysvětlil.\nSvou nechápavost jsem vůbec nepředstírala, jak se možná domníval. Nevím, v čem jim mohla škodit nějaká usmrkaná, nedozrálá konvertitka, které na biřmovacím listě ještě ani inkoust neoschl, navíc opuštěná v cizím městě, bez křesťanského společenství. Zřejmě se už báli kdekoho, pád komunistického režimu se blížil.\nNeměla jsem tam nikoho, kdo by mi poradil, jak se u takových výslechů chovat, co tam říkat a co ne. Byla to úplně nová neznámá zkušenost. STB o této mé slabé stránce jistě věděla. Vyšetřovatel mi jednoho dne s úsměvem navrhl, že bychom se mohli sejít u vína v nějakém neformálním prostředí a popovídat si o dění v místní církvi - když jsem tu tak sama. Vůbec jsem nechápala, proč mi takové setkání nabídl - tak jsem byla nezkušená a naivní.\nNásledující víkend jsem měla namířeno do Mariánských Lázní, kde jsem už dlouho nebyla. Když jsem P. Slabému vyjeveně vyprávěla, že mě ten estébák láká, abych s ním šla na víno, a že nechápu proč, P. Slabý mě okamžitě upozornil, že je to nabídka ke spolupráci.\nVyšetřovatel mi u dalšího výslechu připomněl opět s úsměvem svůj návrh. Odpověděla jsem razantně, že nemám zájem. Úsměv mu rázem zmizel z tváře. Začal zuřit, kdo mi to poradil. Opakovala jsem pořád dokolečka, že nemám zájem. Aniž jsem tušila, použila jsem tou dobou ještě neznámou asertivní metodu gramofonové desky.\nZa rok přišla sametová revoluce, komunistický režim padl. O několik dní později jsem jela do Mariánských Lázní. Průvodčí a cestující se usmívali, podzimní krajina zářila. V euforii jsem dlouze tiskla zvonek u vchodu farního úřadu a ze všech sil bušila do dveří. Otevřel udivený P. Slabý, za ním stál stejně udivený kaplan. Ze změny režimu se také radovali, ale v té chvíli nechápali, co znamená to zvonění a bouchání.\nBrzy jsem dostala slíbený byt, který mi až do té doby vzhledem k mým podezřelým protistátním aktivitám blokovali. P. Slabý mezitím odešel do Prahy. Když jsem si mu později postěžovala, kolik je kolem toho lítání a starostí, které mi brání žít duchovním životem a odvádějí mě od myšlenek na věčnost, dostalo se mi této odpovědi: "Pokud si ten byt budete zařizovat s láskou, tak si z něho vezmete něco do nebe. Do pekla si vezmete jen to rozčilování."\nRoku 1993 vznikla plzeňská diecéze. Prožívala jsem to mimo její území, nicméně s velkou pozorností, protože tou dobou jsem působila jako redaktorka Katolického týdeníku.\nKdyž jsem o něco později přijela do Karlových Varů, v chrámu Máří Magdalény se objevil nový plzeňský biskup Mons. F. Radkovský s kytarou. Tenkrát tam působil jako vikář P. Mixa, který při té příležitosti pohovořil o farních aktivitách. Napsala jsem o tom do Katolického týdeníku zprávu.\nNásledoval rozzlobený telefonát od někoho z farnosti, proč jsem si neověřila, jak je to skutečně. Dotyčný vnímal situaci ve farnosti odlišně, než jak ji popisoval P. Mixa. Stává se často, že různí lidé vidí stejnou situaci jinak. Já jsem však nepsala reportáž o životě farnosti a názorech farníků, ale jen stručnou zprávu o návštěvě plzeňského biskupa.\nZa několik let převzali farnost křižovníci s červenou hvězdou, duchovním správcem se stal P. Jiří Hladík. Nějakou dobu se povídalo, že si s P. Mixou nějak nepadl do noty, ale P. Hladík ty řeči jednoho dne razantně vyvrátil. "Jestli se něco takového povídá, tak jsou to jen pomluvy! My se máme opravdu rádi!" oznámil všem z ambonu.\nO něco později se začalo mluvit o výstavbě nějakého megahotelu poblíž kostela a Vřídla. P. Hladík se naštval, prohlásil, že v tom případě tady končí, sbalil se a odešel do Litoměřic.\nPokračovala jsem dál v hledání duchovního povolání, k němuž jsem kdysi ucítila první impuls právě v Karlových Varech. V srpnu roku 2005 se konaly exercicie zasvěcených osob v premonstrátském klášteře Teplá, jichž jsem se zúčastnila jako kandidátka. Tak jsem si připomněla své pravidelné cesty vlakem z Karlových Varů do Mariánských Lázní.\nKdyž jsem vylezla z nádraží, můj pohled upoutala věž chrámu, tyčila nad domy a korunami stromů na vrcholu protějšího kopce. Vydala jsem se tím směrem. Chůze se zavazadlem do kopce byla namáhavá a delší, než jsem čekala. Při pohledu z nádraží jsem měla dojem, že je to na dosah. Povzbuzovala jsem se, že tam za chvíli dorazím.\nNa vrcholu kopce mě čekalo překvapení. Uprostřed tichého náměstí stál osamělý kostel, zřejmě patřil k místní farnosti. Po nějakém rozsáhlejším klášterním areálu nebylo nikde ani vidu ani slechu. Mohlo mě hned napadnout, že premonstrátský klášter nebude stát někde na sídlišti ve městě. Nezbývalo než zase sejít dolů a zeptat se na správnou cestu.\nPak jsem klopýtala podél silnice vedoucí z města mezi loukami, poli a lesy. Konečně se v dálce vynořily dvě vysoké věže kostela Zvěstování Panny Marie. Netušila jsem, že další fáze mého klopýtání, hledání a bloudění právě začala.\nObdivovala jsem bíle oděné mnichy, když procházeli v řadě za sebou klášterními chodbami mezi davy lidí. Klášter Teplá není nějaké tiché místo, aspoň ne v létě, vládne zde čilý turistický ruch. Bylo vidět, že přítomnost turistů a návštěvníků mnichy v jejich kontemplaci a soustředění vůbec neruší, pohybovali se v tom hemžení naopak s jistou elegancí. Tak ukazovali, co znamená "žít ve světě a nebýt ze světa".\nPočasí bylo chladné, deštivé a pochmurné. Když jsem se procházela kolem jezírka v klášterním parku, z šedivých těžkých mračen na chvíli vysvitlo slunce. Nastala hra světel a stínů. Na hladině se roztančily paprsky, voda se proměnila v tekuté stříbro a zlato. S tím kontrastovaly tmavé siluety stromů a nedalekých budov ponořených do stínu.\nNáhle se mi vynořil úryvek z knihy Zjevení: Toto prohlašuje ten Svatý a Pravý, který má klíč Davidův; když on otvírá, nikdo nezavře, a když on zavírá, nikdo neotevře: „Vím o tvých skutcích. Hle, otevřel jsem před tebou dveře, a nikdo je nemůže zavřít."\nZa několik let jsem přijala zasvěcení z rukou litoměřického biskupa Mons. J. Baxanta, který také pochází z Karlových Varů. Byl to jeden z těch dvou mně tenkrát neznámých kněží, které jsem kdysi potkala na zahradě jejich sestry. Kdybychom tenkrát tušili, že tam přišel budoucí litoměřický biskup, asi bychom se na té zahradě všichni skáceli naznak.\nDo plzeňské diecéze pravidelně jezdím, modlím se za dva biskupy a za dvě diecéze. Pomýšlím na trvalý návrat a doufám, je-li to v Božím plánu, že poslední fázi své životní a duchovní pouti dokonám tady.\nLenka Kateřina Tetivová OV\nkatolická spisovatelka a publicistka


Bankovní půjčky na cokoli - půjčky ihned, rychlá půjčka Bankovní půjčky na cokoli - půjčky ihned, rychlá půjčka\nBankovní půjčky na cokoli\nBankovní půjčky na cokoli jsou Vaše jistota.\nBankovní půjčky na cokoli mají jediný účel, být jistotou pro Vás, jak vyřešit finanční potřebu nebo problém, který u Vás nastane. Jak získat peníze z půjček? Jak můžete žádat o půjčky? Musíte dokládat, na co peníze z půjček použijete? Na všechny otázky je jednoduchá odpověď. Peníze z půjček získáte velice snadno a rychle, bez zbytečné administrativy. O půjčky můžete žádat ihned online na internetových stránkách, kde je připravena online žádost o půjčky. Půjčky se poskytují bez sledování účelu použití finančních prostředků.\nBankovní půjčky na cokoli každému z Vás.\nNastala u Vás situace, kdy potřebujete získat určitý finanční obnos, abyste zaplatili, co potřebujete? Každému z Vás pomohou Bankovní půjčky na cokoli, které jsou řešením finančních potřeb. Půjčky jsou dnes jediným rychlým a jednoduchým řešením různých finančních problémů. O půjčky může žádat každý občan starší 18 let. Sami si vyberete z velkého množství nabízených půjček, které jsou pro Vás ty nejvýhodnější. Půjčky můžete získat od několika set korun se splatností na 15 dní a více. Jsou to tzv. rychlé půjčky, které Vám pomohou překlenout jen krátké finanční období, např. do výplaty.\nDalší možností jsou půjčky do výše až statisíců korun se splatností až 84 měsíců. Všechny tyto půjčky jsou poskytovány bez sledování účelu. Máte možnost si vybrat i instituci, která půjčky nabízí. Jsou to bankovní domy, které mají však půjčky zpoplatněny, dále požadují dokládání různých formulářů k žádosti o Bankovní půjčky na cokoli. Vyřizování těchto půjček je na delší dobu. Banky také prověřují registry, takže nemusíte vždy půjčky získat, i když máte dostačující příjem. Stačí i menší problém, např. později uhrazená platba mobilnímu operátorovi. Nebankovní instituce jsou dnes mnohem rychlejší v poskytování půjček. Preferují důvěru ke klientům, tím, že nepožadují dokládání papírových formulářů. Vše vyřizují online bez zbytečné administrativy. Navíc některé tyto instituce neprověřují ani registry dlužníků. Získání půjček je mnohem snazší a rychlejší.\nBankovní půjčky na cokoli jak je rychle získat.\nUž víte, jakou půjčku si vyberete? Potřebujete peníze rychle? Pak na nic nečekejte. Vyplňte jednoduchou online žádost o půjčku na internetových stránkách a odešlete. Výsledek Vám sdělíme ihned po schválení půjčky. Nepotřebujeme dokládat žádné doklady. Bankovní půjčky na cokoli jsou poskytovány bez skrytých poplatků. Půjčky můžete kdykoliv doplatit bez sankcí. Peníze z půjček jsou jen pro Vaši potřebu, nepotřebujeme dokládat, na co je použijete. Schválení proběhne téměř okamžitě po odeslání online žádosti. Peníze obdržíte převodem na Váš bankovní účet.


Většina firem na českém a slovenském trhu řeší ziskovost. V poslední době jsou to právě talent-management, angažovanost zaměstnanců a organizační rozvoj firmy, které řada společností využívá k posílení obchodních strategií a zvyšování zisku.\nNabízíme vám strategické partnerství v oblasti řízení lidských zdrojů, marketingu a celkového směřování firmy.\nS pomocí našich nástrojů a zkušeností vyhodnotíme fungování vaší společnosti.\nNa základě vaší aktuální situace i vašich potřeb rozpoznáme příležitosti vaší firmy.\nSpolečně pak nastavíme opatření, která vaší společnosti přinesou dlouhodobou přidanou hodnotu.\nKaždá společnost potřebuje věrohodné lídry, jež dokážou řídit proces nezbytných změn.\nPod naším vedením budou vaši klíčoví zaměstnanci:\ninspirativní pro ostatní kolegy\nschopní transformace a inovativních přístupů\nvyrovnaní a odvážní\npřipravení vystupovat v rozličných rolích\nschopnízvládat složité situace s nadhledem\nZkušenostní dvoudenní workshop Maska je určen vedoucím pracovníkům na různých řídicích úrovních. Program využívá metodiku svobodných umění a uplatňuje prvky, jako je kreativita, imaginace, vizionářství, rétorika a efektivní komunikace.\nÚčastnící programu si v bezpečném prostředí vyzkoušejí vystupování před lidmi a zvládání emocí v nekomfortních situacích. Poznají tak sami sebe, odhalí své schopnosti i slabiny a zjistí, jak mohouvyužít své osobnostnírysy a chování k efektivnější práci a komunikaci.\nAnalýza Talent Insights nezávisle zkoumá způsobychování a komunikacejednotlivých zaměstnanců při práci. Zabývá se také motivátory jednotlivců pro danou pracovní pozici.\nOblasti využití těchto analýz:\nKoučování a motivace zaměstnanců\nVytváření efektivního a kreativního pracovního prostředí\nVyhledávání vhodných zaměstnanců\nPři mentoringu předává zkušenější osoba méně zkušenému kolegovi své znalosti a zkušenosti, neformální cestou mu pomáhá na cestě k získávání požadovaných dovedností. Mentoring je vždy založen na komunikaci a vztahu dvou rovnocenných partnerů, nikoli na přímém vztahu nadřízený-podřízený. Rádi se podělíme o své zkušenosti a podpoříme Vás při rozvoji Vašich talentů.\nBody & Mind▲\nZ psychologického, terapeutického i lékařského pohledu lze tělo vnímat v dynamickém propojení s myslí, emocemi a vnitřní energií. Všechny zkušenosti včetně fyzického stresu, emocionálních zranění nebo radostných zážitků jsou uloženy v tělesných buňkách, které informují a řídí ostatní orgány důležité pro život.Změna na jedné úrovni má na způsob dominového efektu vliv na celý systém lidského těla a mysli.\nOdhalování příčin stresu u jednotlivců i v celé organizaci vede k vyššímu výkonu zaměstnanců, snižuje pracovní neschopnost a navíc posiluje dobré jméno společnosti, která skutečněpečuje o své zaměstnance. Cílem programu je identifikovat a rozvíjet různé způsoby vedení lidí tak, aby zvládali stres druhých.\nVěříme, že získávání a rozvoj pracovníků nejúspěšněji probíhá na základě propracovaného přístupu. Zaměstnavatelé si musí nejprve uvědomit, že přijímají či rozvíjejí celého člověka. Pro naše zákazníky obvykle připravujeme jednodenní nebo dvoudenní program, při kterém se zaměstnanci podílejí na individuálních a skupinových zadáních (modelové situace, případové studie) podle kompetencí nezbytných pro úspěch v dané pozici.\nNabídka otevřených seminářů\nV rámci otevřených seminářů můžete zažít workshop Maska jako jednotlivec nebo ve skupině pracovníků vaší organizace. Seminářeocení osoby zodpovědné za vzdělávání vedoucích pracovníků (HR řediteléa manažeři), které hledají inspiraci a chtějí si vyzkoušet rozvoj zaměstnanců ve formě zážitkového učení. Tento seminář je také zajímavý pro vedoucí pracovníky se zájmem o moderní postupy profesního rozvoje.


Eklekticismus v interiéru: popis a 80 fotografií | Green-Pages.info\nEklekticismus usiluje o maximální využití možností výzdoby prostor. Jsou v něm propleteny všechny druhy materiálů: sklo, železo, dřevo a další, které se obvykle navzájem nekombinují.\nEklekticismus vybere jako hlavní styl pouze jeden styl, a poté se k němu pokusí přilepit zlomené vlákno harmonie a jednoty. Toto je nový cyklus návratu ke starému, kde jsou nové a starožitné vzájemně propojeny.\nV našem článku se naučíte, jak učinit interiérový design obývacího pokoje v Chruščově praktickým a pohodlným.\nJak učinit z obývacího pokoje kuchyň k centru vašeho bytu, viz zde.\nMusíte vyzdobit místnost pro rostoucí dítě s ohledem na jeho vkus a preference. Zde najdete různé návrhy dětských pokojů pro dospívající.\nPro eklektický trend můžete použít nábytek vyrobený z různých materiálů. S obecným tématem se však spojí pouze tehdy, pokud jeho prvky mají něco společného, ať už jde o barvu, tvar nebo strukturu materiálů.\nEklektický interiér musí nutně mít jedno společné téma, okolo kterého je postaven zbytek dekoračního řetězce. Současně je hlavním problémem uvést harmonické kompozice na rozdíl od předmětů;\nV eklektické škole můžete kombinovat vnitřní předměty, jejichž mezera v čase je ze dvou nebo více dob. To vytváří harmonický kontrast.\nHlavní rysy: směs novobarokní, novorenesanční, gotická\nTrend v umění a kultuře zvaný eklekticismus nepatří k nezávislým stylům. Jeho zvláštnost spočívá v tom, že sestává ze směsí několika směrů a na jiném základě.\nCharakteristickým rysem eklekticismu v ruské praxi je harmonická kombinace různých stylů:\nNovobarokní a novorenesanční.\nGotický a novorokok.\nNeo-byzantské a neo-mauritánské směry.\nIndo-Saracen a pseudo-ruský styl.\nV dějinách umění evropských zemí se používají pojmy jako:\nRomantismus (konec 19. století). To je také odkazoval se na jako pozdní klasicismus jako časný romantismus.\nBoz-ar (2. polovina 19. století).\nBoz-ar je styl eklektické architektury, který navazuje na tradice renesance a baroka. Získal popularitu a rozšířené přijetí do konce 19. století.\nKonstruktivismus v architektuře.\nKonstruktivistický styl vznikl na počátku minulého století v rámci avantgardního uměleckého hnutí.\nSlavné architektonické budovy\nOpera (nebo Palais) Garnier je příkladem eklektické architektury, provedené ve stylu základního umění francouzským architektem jménem Jean-Louis Charles Garnier.\nDům Poltava Zemstvo je příkladem architektonické moderny, autorem je Vasil Grigorjevič Krichevskij.\nKrálovský pavilon (Brighton). John Nash je britský architekt, představitel „regency stylu“.\nRegency styl je přechodnou fází vývoje architektury od baroka až po rokoko.\nChronologický rámec tohoto trendu se časově shoduje s vládou nezletilého Ludvíka XV., Pod nímž byl vladař jménem Phillip Orleans.\nLiteratura dala ruský romantismus\nV době formování eklektického stylu se objevil nový trend v literatuře zvaný romantismus.\nVznik ruského romantismu byl usnadněn poezií V.A. Zhukovsky. Významní představitelé tohoto stylu jsou také: A.S. Pushkin (raná práce), E.A. Baratynsky, K.N. Batyushkov a M.Yu. Lermontov.\nPříklady moderního designu rohové kuchyně o rozloze 9 m2.\nProč potřebujete parapet pro laminát a dlaždice a jak správně spojit tento spoj, přečtěte si tento článek.\nCharakteristické rysy nábytku v eklekticismu\nVzhledem k tomu, že původně eklektický nábytek navrhl možnost opravy a restaurování, je interiér tohoto stylu charakterizován kombinací elegantních a drsných textilií, hladkých a opotřebovaných povrchů.\nSada položek, které tvoří design interiéru v eklekticismu\nEklektický styl — obecná charakteristika\nEklektický styl používaný při návrhu bytu zahrnuje použití smíšeného stylu a kombinace kompozic a předmětů, které sahají do různých dob a mají zcela odlišný původ.\nDobré vědět: Krásný design ložnice: nápady na interiér ložnice | Green-Pages.info\nNávrháři vytvářejí moderní eklektický styl a snaží se kombinovat ne více než tři stylistické typy, které jsou vzájemně kombinovány texturou, architektonickým směrem a jednotným barevným schématem.\nNa fotografii designu bytu vypadá správné míchání stylů jako jediné složení. Eklektický styl v interiéru se velmi často dosahuje použitím jednotlivých prvků souvisejících s Art Deco, s klasickými nebo moderními věcmi a materiály.\nEklektický styl je plně v souladu s kombinací kusů nábytku patřících do dvou nebo tří stylů v interiéru bytu. Takový nábytek je kombinován buď s podobnou barvou, strukturou, nebo architektonickou formou.\nEklektický styl zahrnuje ty nejlepší a nejatraktivnější prvky interiéru v bytě a jednotlivé detaily různých stylů, které společně umožňují návrháři vytvořit harmonický, holistický byt, který je na fotografii dokonale viditelný.\nEklektický interiér má mezi profesionály zvláštní jméno — tento styl se obvykle nazývá úspěšným dialogem několika kultur najednou. Ve většině případů je moderní eklekticismus směsicí historických epoch.\nEklekticismus v designu může být charakterizován několika hlavními rysy.\nHistorie vzhledu eklektického stylu\nTermín „eklekticismus“ byl zaveden do oběhu v 1. století. PŘED NAŠÍM LETOPOČTEM. Potamon z Alexandrie, který byl zakladatelem filosofické školy eklekticismu. Postupem času získal jak pověst, tak styl, pro který byl použit, slávu i popularitu.\nVznik a vývoj eklektického stylu může být také spojen s určitou únavou z rigidního rámce dříve používaného klasického designu v bytové dekoraci a v obecné architektuře. Zprvu byl eklekticismus pro mnohé spojován se špatnou chutí.\nEklekticismus, používaný jako design moderního bytu, přitahuje mnoho lidí svou originalitou a odklonem od uznávaných standardů v interiéru. Zvolený design však vždy vypadá harmonicky a módní.\nVlastnosti eklektického stylu\nDo dnešního dne eklekticismus dokázal proniknout:\nv módě — kombinace sportovní obuvi s elegantním kabátem;\ndo kuchyně — vynikající chutě vycházející z atypických spojení;\nv interiéru — individuální volba, vytvoření exkluzivního designu.\nJedinečné uspořádání, které odráží osobnost majitele domu, jeho preference, vám umožní vytvořit kombinaci různých stylů a epoch, textur a barev. Hlavními výhodami eklektického interiéru bude originalita a jedinečnost.\nChcete-li vytvořit skutečně zajímavou a jedinečnou kompozici, musíte se vyzbrojit znalostmi, bohatou fantazií a jemností pocitů.\nAvantgardní umělci 20. století se snažili radikálně změnit design interiéru, a eklekticismus jim v tom pomohl. Po celou dobu kreslili paralely s existujícími stylistickými rysy a dávali pozor na kultury různých národů.\nEklekticismus zahrnuje použití smíšeného stylu a kombinace kompozic a předmětů zcela odlišného původu a náležejících k různým dobám.\nEklektický design se vyznačuje těmito hlavními rysy:\nPři vytváření tohoto stylu se designéři pokoušejí kombinovat nejvýše tři stylistické typy, které jsou vzájemně kombinovány texturou, architektonickým směrem a jedním barevným schématem.\nCo jde spolu\nPro estetiky jsou eklektické interiéry atraktivní nabídkou. Jsou minimalistické, avantgardní, milující svobodu. Majitelé domů, kteří dávají přednost tomuto stylu, oceňují tradici a jsou nadšeni moderními trendy.\nMusíte si však pamatovat tenkou hranici mezi okouzlující výstředností a bez chutí, je vyžadován smysl pro styl. Eklekticismus umožňuje neomezené možnosti designu.\nPravidla pro vytvoření harmonického interiéru:\nPředpokládá se, že vytvoření plnohodnotného eklektického stylu je možné pouze v případě, že všechny položky v bytě jsou kombinovány s jedním nápadem. V tomto případě vzniká pocit integrity.\nNávrh různých místností\nEklekticismus dává každému členovi rodiny příležitost odchýlit se od pravidel a ukázat svou vlastní fantazii při zdobení bytu pomocí detailů, které patří do různých stylů.\nV tomto směru všechno vypadá dobře. Zde můžete kombinovat jak cenově dostupné položky, tak možnosti rozpočtu. Hmotné možnosti majitele domu neovlivňují vytvoření zajímavého a jedinečného designu.\nFanoušci minimalismu a hi-tech mají příležitost diverzifikovat a doplnit interiér zajímavými etnickými prvky nebo přidat věci z pop artového směru.\nPříkladem eklekticismu v kuchyni nebo jídelně je velký jídelní stůl ideální pro vyšívané ubrousky Provence s květinami, etnickými dlaždicemi a masivní dřevěná kuchyně v klasickém stylu.\nPodlaha může být vyrobena z různých materiálů:\nMožnosti teplého dřeva dobře fungují pro jídelnu, zatímco dlaždice fungují dobře pro vaření. Do kuchyně a jídelny se vyplatí používat textilie, které se snadno udržují, čalounění z lnu, bavlny, eko kůže se dokonale hodí do výzdoby.\nPodívejte se na video ukazující různé variace eklektického obývacího pokoje.\nInteriér, vyrobený v souladu s eklektickým stylem, se vyznačuje zaoblenými rohy, „ustupujícími formami“ a přísnými svislými čarami.\nEklektický styl v interiéru umožňuje použití nábytku, jehož dekorativní prvky jsou vyrobeny ve formě geometrických tvarů, různých kruhů.\nNa stěnách se používá hedvábná tapeta a okna a dveře jsou zdobeny těžkými tkaninami s měkkými závěsy.\nV bytě jsou instalovány měkké pohovky, které doplňují četné dekorativní polštáře a indické přehozy. Podlahy jsou pokryty přírodními koberci.\nRámy na obrazy a zrcadla jsou vybírány se zlaceným překrytím.\nLustry z pozlaceného dřeva nebo skla, podlahy z typového nastavení, blokové parkety se stávají vrcholem eklektického interiéru v bytě.\nEklektický styl je především komfort a pohodlí pro lidi žijící v bytě a kombinace historie minulosti s moderními trendy v designu interiérové výzdoby prostor.\nDesignéři věnují zvláštní pozornost nevýznamným prvkům, jejichž hlavním účelem je spojit celý design do jediného módního stylu.\nEklektický styl — detaily\nTvar všech interiérových prvků, vyzdobených v eklektickém stylu, je obzvláště dynamický a je často doprovázen dřevěnými řezbami. Dekorace používané k dekoraci místností jsou zvláště zakřivené a zkroucené.\nEklektický styl je obecně hodnocen jako útulný a pohodlný. Stěny v bytě mohou být vyzdobeny tapetami nebo keramickými dlaždicemi různých barev, parkety a přírodní laminát jsou položeny na podlaze. Výběr barev není nijak omezen.\nEklektický design domu vyžaduje pečlivou práci s rozměry. Chcete-li dát prostředí zajímavou hloubku, musíte umístit velké objekty na pozadí a menší do popředí.\nBarva je jednou z hlavních technik logického kombinování různorodého prostředí. Paleta závisí na individuálních preferencích, můžete použít téměř jakoukoli barvu — pastelovou a jasnou. Je lepší nekombinovat více než pět barev, aby nedošlo k utopení v pestrosti.\nPovrchy pozadí (stěny, strop, podlaha) by neměly konkurovat předmětům, které by pozorovatel pozoroval. Jejich úkolem je krásně zdůraznit a zastínit. Proto byste měli na pozadí zvolit neutrální, nenápadné odstíny.\nHistorie vývoje stylu\nRozšíření eklekticismu je do značné míry způsobeno námořní dopravou kolonistů, kteří se v místech svého nového osídlení pokusili znovu vytvořit vzhled své opuštěné vlasti.\nEklekticismus je dnes také populární.\nDíky uvítání jakéhokoli stylu řešení v eklekticismu může být podlaha vyrobena z jakéhokoli materiálu. Jediným požadavkem na to je shoda jeho kvality pro konkrétní účel.\nJe vhodné zařídit podlahy v koupelně z materiálů odolných vůči vlhkosti — keramických obkladů, porcelánového kamene a přírodního kamene. A v obývacím pokoji může být podlaha vyrobena ze dřeva, kamene, porcelánového kamene, může být pokryta laminátem, linoleum nebo kobercem.\nExistuje mnoho způsobů, jak vylepšit vaši ložnici. Podívejte se s námi, jak av jakých případech opravit malou ložnici.\nJak vyzdobit kuchyň s balkonem je praktické a kompetentní, viz tento článek.\nZáclony jsou důležitou součástí designu ložnice. V našem článku se dozvíte, jak vybrat závěsy do ložnice.\nStěny tvoří celkovou atmosféru. Při jejich navrhování fantasy nezná hranice. Ale častěji jsou eklektické stěny vyráběny v diskrétních barvách, aby vytvořily pozadí pro dekorační prvky a nábytek.\nJako dokončovací materiál lze použít vše: tapety, dlaždice, mozaiky, omítky. Je pouze důležité, aby povlak odpovídal funkčnímu účelu místnosti.\nKde použít styl\nTento styl je optimální, když je třeba vytvořit interiér pro lidi s různým vkusem. Odráží rozmanitost moderního života naplněného různými myšlenkami a trendy.\nCo je třeba zvážit při vytváření eklektického interiéru\nModerní interiéry jsou z hlediska stylistické kompozice vícesložkové. Odrážejí rozmanitost našeho života, naplněnou různými tématy, směry, styly.\nNěkdo rád mísí staré a nové: art deco s high-tech a ethno. Někdo se snaží harmonizovat západní a východní směr. Existuje mnoho možností, ale díky nim získává interiér domu jedinečnost a jakési kouzlo.\nO takových experimentech samozřejmě rozhodují lidé, kteří věří svým vkusem, smělým a výjimečným.\nNázor. Eklekticismus je styl kreativních lidí, kteří jsou schopni experimentovat. Pokud v sobě necítíte takové vlastnosti, riskujete, že z domu uděláte banální směsici mimozemských prvků a detailů.\nEklekticismus v interiéru: popis a 80 fotografií | Green-Pages.info Odkaz na hlavní příspěvek


Automatické sněhové řetězy české firmy dosud koupit nejdou, zlobí elektronika – Novinky.cz\nAutomatické sněhové řetězy, které vyvinula a nechala si patentovat společnost IPG z Vrbna pod Pradědem na Bruntálsku, se zatím koupit nedají. Společnost podnikatele Petra Grosse je na trh ještě nedodává. U verze pro osobní vozy dělá problém elektronika, verze pro kamiony se zase teprve testuje.\nsobota 9. prosince 2017, 17:34\nInformace o vynálezu malé firmy se na veřejnost dostala zhruba před rokem. [celá zpráva]\nV té době už měl Gross vyvinuto dálkově ovládané zařízení pro osobní vozy a chystal se jej uvést na trh. Při testech ale začala selhávat elektronika. Systém má výpadky pravděpodobně vinou odstředivé síly. "Někdy se otevřelo jen jedno kolo, jindy žádné. Nemohli jsme garantovat spolehlivost. Je to škoda," vysvětlil zpoždění Gross. Dodal, že nyní se pracuje na odstranění této závady.\nZároveň Gross a jeho tým testuje podobné zařízení, které bude určené pro kamiony či autobusy. "Máme dvě provedení. Jedna verze na zadní, druhá na přední kola," řekl. Dodal, že materiál byl kvůli odlehčení doplněn o karbonová vlákna. Ve verzi pro kamiony je elektronika spolehlivá.\nPatent po celé Evropě\nŘetězy pro osobní vozy má už Gross patentované ve většině zemí Evropy. Předpokládá, že za zařízení na dvě kola osobního vozu zájemce zaplatí 12 000 korun. "Zájem je velký. Stále se ozývají lidé i z Kanady, USA či záchranná služba z Grónska," řekl už dříve.\n"Nasazení řetězů je otázkou minuty. Zvládne to kdokoliv, aniž by se u toho zašpinil," řekl. Pak už jen stačí v kabině stisknout tlačítko dálkového ovládání a ze zařízení se vysunou čtyři ramena, která obejmou pneumatiky. Jsou vybavena protiskluzovými hřeby pro jízdu na ledě. Mají i žebra, která usnadňují jízdu ve sněhu.


25.7.2014 by: Veronika Category: Looks\n„Nikdy si neberte muže, který má peněženku jen na drobné!“ řekla kdysi Coco Chanel, zakladatelka úspěšné značky luxusního zboží. A rozhodně to nebyl její jediný citát, pro Coco byl důležitý především vzhled ženy, proto často říkala. „Muž si může obléct, co chce. Vždy přeci zůstane doplňkem ženy.“ Žijete jenom jednou, tak by to měla být zábava. Obličej, který vám nadělila příroda, budete mít ve dvaceti. Je jenom na vás, jak bude vypadat, až vám bude padesát. Nejodvážnější věc je myslet sami za sebe. Nahlas.“ V poslední době se často hovoří o tom, že právě značka Chanel míří do Prahy, spekuluje se, že brzy nahradí butik Louis Vuitton, který se do konce roku přestěhuje o kousek dále, nové třípatrové prostory nabídnou módním nadšencům nejnovější kolekce oblečení, šperků a hodinek, které doposud chyběly. Už jste o této novince slyšeli? Já osobně jsem zvědavá, jak to celé nakonec dopadne a která značka Louis Vuitton v butiku vystřídá, snad to nebudou další hodinky nebo šperky…Hovořilo se i o značce Michael Kors, tak jen to ne prosím… Osobně zde stále postrádám zajímavé a ve světě oblíbené concept story a multibrand obchody, značky jako je Stella McCartney, Alexander Wang, Sophie Hulme, Saint Laurent, Givenchy, Proenza Shouler, Chloe, Miu Miu, Anine Bing, Lanvin atd.\nShoes: Chanel / Pants: FrontRowShop / Top: New Yorker / Bag: Chanel / Sunglasses: Celine / Ring: FREYWILLE\nLabels: Celine, Chanel, fashion, FreyWille, Front Row Shop, Hanka, New Yorker, outfit\n43 thoughts on “Coco Chanel”\n25 Čvc on 2014 at 0.04\nKombinace hezká, ale z těch kalhot přímo sálá, jak jsou nekvalitní… Ta pomačkanost ničí celý dojem:(\n25 Čvc on 2014 at 0.06\nHezký outfit.. Můžu se zeptat co máš proti MK? Díky 🙂\n25 Čvc on 2014 at 0.25\nPosledni dobou je u nas silene prekorsovano. Pripomina mi to Guess manii. Taky uz zacinam byt na MK alergicka…\n25 Čvc on 2014 at 9.14\nSouhlas 🙁 Já už mám alergii aspoň 2 roky!\n25 Čvc on 2014 at 9.25\nPřesně tak, MK je něco jako Guess a ač jednu Guess kabelku vlastním většinou mi od této značky přijde vše kýčové a přeplácané a MK je na tom bohužel podobně..\n26 Čvc on 2014 at 13.52\nTak Guess a MK bych vůbec nesrovnávala. Překorsováno je, to už mi taky leze na nervy, ale narozdíl od Guess tam ta kvalita je a i design je mnohem hezčí a jednodušší. Guess je v 90 % kýč a navíc je dost předražený, na to že kabelky nebývají kožené. Taková Selma třeba je dokonalá a teď má Kors novou bucket bag Jules a ta taky nemá chybu. Myslím, že Kors je skvělá šance, jak si mohou lidi dopřát kvalitní designérskou kabelku za rozumný peníz a mohou si ji koupit v butiku v Praze.\n26 Čvc on 2014 at 14.35\nJá sama mám ráda jednoduché kabelky, tzn. žádá „géčka, emkáčka apod.“ všude na kabelce nepřichází na mysl, to všeobecně na kabelkách přímo nenávidím a Guess, či Kors v tom nejsou sami, co takový LV, Gucci ?! To každá značková kabelka působí jako kýč, za tím si stojím, bije to přímo do očí a působí velmi nevkusně. Sama Guess ve sbírce mám, jsou to jednoduché kousky, na kterých by nikdo nepoznal, že jde o ten proklatý Guess, který nemá dobrou pověst, pořídila jsem si je před lety (zejména v US, kde byl samozřejmě nesrovnatelný výběr a ceny s českými shopy). Dnes, po letech zkušeností s výběrem kabelek můžu říct, že bych si Guess nekoupila a to zejména kvůli kvalitě, která je ve srovnání k ceně spíše horší. Za to Selma od MK, kterou mám a kterou mi všichni chválí, kam jen přijdu, to je jiná. Kabelka je po téměř roce pravidelného nošení jako nová, kvalita kůže je naprosto skvělá. Co je podle mého základ – je výběr barvy. Vždy si vybírám takovou, na které nápis neřve, to mi taky dost vadí, když je na kabelce prvoplánově vidět, že je značková. A tak to mám s výběrem všech kabelek všeobecně. Hezký víkend všem.\n25 Čvc on 2014 at 0.23\nHezký outfit, takový oddechový. Všimla jsem si, že máš hodně vystouplé žíly na chodidlech a rukách, tak jsem se chtěla zeptat, zda trpíš horkem jako já. Kolik Ti, Hani, je? Jsi taková drobná, ty budeš stárnout pomalu.\n25 Čvc on 2014 at 0.30\nBomba outfit!! Z MK mám stejný pocit jako třeba z Guessu a prostě nechápu současný boom. Chápu, že pro někoho může být zajímavé koupit si koženou „designérskou“ kabelku za dostupnou cenu, ale i ta by podle mě měla mít nápad a osobitý styl. MK je jen kopírka všeho možného… To už je mi za stejné peníze milejší DKNY nebo Furla.\n25 Čvc on 2014 at 0.33\nTy Chanel balerinky jsou moc pekne 🙂 Kupovala jsi je jako nove nebo vintage? Prijdou mi uz celkem „pouzite“ a pritom je asi zas tak dlouho nemas. Iva\n25 Čvc on 2014 at 7.34\nTy kalhoty vypadají VELMI nekvalitně, plus nejsou ani vyžehleny…. s Chanel se to tedy trochu bije. Myslím, že není nutné mít kalhoty za několik tisíc, ale tyto nejsou asi ani trochu kvalitní, což je škoda…. outfit tím hodně utrpěl.\n25 Čvc on 2014 at 8.23\nHolky by měly zapracovat na kvalitnějším provedení některého oblečení, třeba dobře střižené kalhoty k levnému tílku od New Yorkeru, to je fakt. S tím Chanelem to moc nejde. Mně se moc líbí kombinace Chanel saka s obyčejným tričkem, roztrhanými džínami a statement botičkami, ale u nás si spíše lidé koupí tz kabelky a takové značkové boty nikdy nenakombinují s roztrhanými jeansy. Sako ani omylem.\n25 Čvc on 2014 at 9.17\nPodle mě není problém, jaké člověk nosí značky (pokud by to nebylo napsáno pod článkem, tak máš jen vizuelní dojem – líbí/nelíbí), PROBLÉM JE, pokud je oblečení pokrčené. A to je dnes bohužel problém většiny blogerek. Na nové oblečení mají, ale na žehličku evidentně ne! Pak je celý dojem opravdu špatný 🙁\n25 Čvc on 2014 at 11.43\nTak od toho jsou kvalitně střižené kalhoty z dobrého materiálu, které se nežmou a nekrčí a ty jsou na ty obchodní schůzky jako dělané. Holky na to možná časem dojdou,že to vypadá divně vedle značkových věcí. Outfit je hezký, bohužel kalhoty jsou pomačkané, to je fakt.\n25 Čvc on 2014 at 9.29\nZa mě moc krásný outfit a co se kalhot a zmačkání týče.. myslím, že i kdyby si Hanka kalhoty ráno nažehlila stačí si pak někde jednou sednout a je to.. Mám podobné a asi i z podobného materiálu, vypadají nádherně ale hrozně se mačkají a s tím člověk nic neudělá tedy pokud u sebe nenosí žehličku a prkno 🙂\nTo tílko je super!\n25 Čvc on 2014 at 9.55\nKlárko přesně tak, já jsem od rána měla schůzky a bohužel jsem neměla čas si odskočit a kalhoty přežehlit. Nicméně materiál je lehounký a moc příjemný!\n28 Čvc on 2014 at 22.03\nHanko, to přece vůbec není argument. Právě proto, že máš samé schůzky, bys měla dát pozor na to, jak sedíš, aby se ti sukně nemačkala a nebo na to, jaký materíál oblékáš, abys na schůzce nebyla za hastroše. Já osobně to nesnáším, jako personalistka potkávám hrozně moc mladých slečen, které se u nás ve firmě např. uchází o místo. To jsou samé značkové kabelky, hodinky a boty za x tísíc, ale kalhoty za 300 a nevyžehlené. Je to ostuda. A na schůzkách je to snad ještě horší než na módním blogu.\n25 Čvc on 2014 at 10.23\nS tím MK je to vcelku i pravděpodobné. Nedávno se objevily nějaké pracovní nabídky…ale necháme se překvapit 🙂\n25 Čvc on 2014 at 10.26\nNestraš me prosím! 😀\n25 Čvc on 2014 at 10.33\nJa jsem tedy moc rada, ze tady multibrands nejsou. Mel by je tady potom uplne kazdy. Takhle je to stale neco extra, co tady lide nemaji a neznaji a ja si to muzu koupit v zahranici a je to pro me neco extra…\n25 Čvc on 2014 at 11.09\nTak to máme úplně stejně 🙂\n26 Čvc on 2014 at 13.54\nPřesně tak :). Ale Chanel by tu být mohl 🙂\n25 Čvc on 2014 at 11.27\nJe pravda, ze MK se mi tu postupem casu taky zprotivil, souhlasim ze je to nova manie ala Guess. Je to ale skoda, neni zas tak spatny. A nove obchody bych ocenila! Miluji cestovani, ale rada bych si zajela treba pro kabelku Proenza do Prahy 🙂\n25 Čvc on 2014 at 11.35\nPerfektní jako vždy! 😉 A Chanel je úžasnáááá! 😀\n25 Čvc on 2014 at 11.39\nSaint Laurent je v Simple Concept Store\n25 Čvc on 2014 at 11.54\nSimple Concept je super, ale styl je učí pomalu. U nás se radši koupí designová kabelka než dobře střižené věci. Chlapovi se to nestane s kalhotami, ale zase holky si koupí určitě Michael Kors, protože je to levnější. Nevidím kombinaci YSL šaty s teniskami, v zahraničí to holky tak neprožívají ohledně znacek a MK je nicmoc v USA. Libí se mi Francouzky.\n25 Čvc on 2014 at 13.16\nJa by som zase MK s Guess neporovnavala, u MK su aj kabelky kt.su vkusne, pekne a pomerne aj drahe. A s outletovymi radami nemaju nic spolocne. Akurat prave to ze su takto dostupne im zrovna nepridava na punce ‚luxusu‘, to je pravda.\n25 Čvc on 2014 at 15.48\nDle mych informaci od velmi dobreho zdroje by mel LV na rohu nahradit opravdu Chanel.\n25 Čvc on 2014 at 16.13\nPřiznám se, že jestli LV nahradí Chanel nebo Miu Miu je mi šumák, protože zatím nemám ani na jedno 😀 😀 A outfit je v pohodě, kabelka i botky jsou prostě parádní 🙂\n25 Čvc on 2014 at 21.25\nHani, kdyz uz tady vyjmenovavas svoje oblibene navrhare, tak se je aspon snaz napsat spravne… Saint LaurenT a Proenza Schouler (ne Shoulder)…detaily jsou detaily!\n25 Čvc on 2014 at 22.22\nProenza Shoulder vypada jako automaticka oprava tabletem nebo smartfounem, Lauren je ovsem ostuda… holky ctete si to po sobe aspon. Psani neni vase forte, ze?\n25 Čvc on 2014 at 22.31\ntaky jsem si rikala, ze znacku proenza rameno jeste neznam..\n25 Čvc on 2014 at 22.29\n26 Čvc on 2014 at 7.55\nMK bude na primopech misto jackpotu 🙂 to uz v tom budou chodit uplne vsichni….\n26 Čvc on 2014 at 11.16\nBotky i kabelka jsou perfektni!\n26 Čvc on 2014 at 17.37\nHolky, nebuďme na Hanku a Verču tak přísné! Co se pomačkaných kalhot týká, opravdu bych to tolik nehrotila. Nepůsobí na mě dojmem levné konfekce a i kdyby, musíme to pochopit. Já to třeba osobně dělám tak, že si každou sezonu koupím 2 kvalitní a tím pádem i drahé outfity, které potom tahám. Jsem ale na mateřské, tudíž příležitostí obléci se nemám tolik a na dětské hřiště nebo na nákup chodím v Converskách, basic triku a džínách. Holky postují celkem často, navíc se snaží, aby každý outfit byl inspirativní, jiný, nápaditý a asi by nás všechny nebavilo koukat na to, jak točí dvoje kalhoty, sice superkvalitní od věhlasné značky, pořád dokola. Můžu upřímně říct, že já osobně se jimi nechávám ráda inspirovat a jestli jsou kalhoty pokrčené či nioliv, neřeším.\n26 Čvc on 2014 at 23.43\nJenže Choies and Frontrowshop jsou hodně levné,kvalita hader nic moc, proto to odnesly ty kalhoty, ale to se da očekávat. Hezký outfit, ale z extrému do extrému. Chanel a čínské nekvalitní hadry. Až se u jiných blogerek přidá MK a činské hadry, tak potěš.\n29 Čvc on 2014 at 23.41\nChanel je tez z Ciny 😉\n28 Čvc on 2014 at 7.22\nNa balerínky se chystám!:)\n28 Čvc on 2014 at 11.02\n-naprosto ohromující outfit 🙂\n29 Čvc on 2014 at 17.25\nPolovina znacek, ktere si vyjmenovala je v Simpl concept storu 🙂\n30 Čvc on 2014 at 22.41\nPolovina znamena dve? Lanvin a Saint Lauren?\n04 Srp on 2014 at 14.09\nkrasny outfit xx


Cestování českobudějovickou MHD nebude v první školní den zdarma | Zprávy | Budějcká Drbna - zprávy z Českých Budějovic a jižních Čech\nCestování českobudějovickou MHD nebude v první školní den zdarma\núterý, 30. srpna 2011, 10:30\nČeskobudějovický dopravní podnik neudělá výjimku a nepovolí na první školní den, tedy 1. září cestování autobusy a trolejbusy zdarma. informoval o tom mluvčí podniku Radek Filip.\nV posledních týdnech se objevilo několik různých informací a nebylo jasné, jak bude provoz MHD v krajském městě první školní den vypadat. Přitom v některých předchozích letech si cestující nemuseli v tento den jízdenku kupovat.\n"Cestování zdarma nemělo v předchozích letech odpovídající efekt v podobě snížení dopravní zátěže ve městě a pro dopravní podnik znamenalo značný propad v tržbách za jízdné," uvedl Radek Filip.\nDenní ztráta na jízdném byla okolo 200 tisíc korun. Přesto byla akce směřována k tomu, aby v tento den lidé nechali více automobily doma a jezdili po městě městskou hromadnou dopravou.\n"V MHD v Českých Budějovicích bude 1. září platit běžný tarif jízdného. V budoucnu bychom raději možnost cestování MHD zdarma spojovali s omezením vjezdu automobilů do centra města v rámci akcí podporujících využívání veřejné dopravy." uvedl předseda představenstva Dopravního podniku Slavoj Dolejš.


Film Prezident Blaník režiséra Marka Najbrta v hlavní roli s Markem Danielem vstoupí do kin 1. února - CITYMAG\nÚvod » Film » Film Prezident Blaník režiséra Marka Najbrta v hlavní roli s Markem Danielem vstoupí do kin 1. února\nFilm Prezident Blaník režiséra Marka Najbrta v hlavní roli s Markem Danielem vstoupí do kin 1. února\nPrezident Blaník - Antonín Blaník je jedním z nejvýznamnějších lobbistů v zemi. Pracuje pro politické strany, pro samotného prezidenta a hlavně sám pro sebe. Jednoho dne se rozhodne, že už je na čase vystoupit z politického zákulisí, a oznámí kandidaturu na funkci prezidenta České republiky. Kampaň, ve které s pomocí tajemníka Žížaly a asistentky Lenky naslibuje lidem, co jim nikdo nemůže dát, má úspěch. Tondova kandidatura však skončí dřív, než začala, protože Žížala nedoručí na ministerstvo včas podpisové archy. Jenže to by nebyl Tonda Blaník, aby si s takovou „nepříjemností" neporadil. Je přece ještě dost jiných kandidátů a do Tondovy hlavy nikdo nevidí... Příběh filmu navazujícího na úspěšný seriál se odehrává na pozadí skutečných událostí druhé přímé volby prezidenta České republiky. Vystupuje v něm celá řada reálných aktérů českého politického a společenského života.\nCelovečerní film Prezident Blaník vypráví příběh lobbisty Antonína Blaníka, který se rozhodne kandidovat na prezidenta České republiky. Hlavní roli ve filmu Prezident Blaník ztvárnil Marek Daniel, režíroval ho Marek Najbrt. Příběh Tondy Blaníka zachycující události okolo druhé přímé volby českého prezidenta vznikl pod vedením producentů Milana Kuchynky a Pavla Strnada z Negativu a v koprodukci s Českou televizí a společností Seznam.cz.\nPrezident Blaník navazuje na úspěšný internetový seriál Kancelář Blaník, kteří diváci znají z internetové televize Stream.cz. Rozdíl oproti seriálu je mimo jiné ve filmovějším stylu snímání, natáčení probíhalo například ve formátu cinemascope a tvůrci využívali jiné lokace a řadu exteriérů. Po boku Marka Daniela v rolích zaměstnanců Žížaly a Lenky vystupují Michal Dalecký a Halka Třešňáková.\n„O celovečerní formě Blaníka nás přesvědčovala spousta kolegů brzy po uvedení první sezóny seriálu. My jsme si ale byli od začátku jisti tím, že pokud někdy, tak v době silné politické události, jakou je volba prezidenta," říká producent filmu Milan Kuchynka, který stojí u celého projektu od začátku.\n„Satiry je málo a politické satiry jako šafránu. Je to žánr, který je v dnešní době nutné podporovat a pěstovat, abychom se všichni nebrali příliš vážně," řekla o filmu kreativní producentka České televize Helena Uldrichová.\nTvůrci museli během vzniku filmu co nejpružněji reagovat na aktuální politické události. Scénář filmu tak vznikal a rostl spolu s vývojem kampaně. „První kolo volby jsme zvládli reflektovat ještě v rámci natáčení. Poslední dva natáčecí dny jsme totiž měli naplánované až po oznámení jeho výsledku. Během nich jsme natočili dva různé konce pro případ vítězství Jiřího Drahoše i Miloše Zemana. A oba jsme sestříhali, ozvučili a připravili k zařazení do filmu na poslední chvíli," říká režisér Marek Najbrt.\nVe filmu dále hrají Jan Železný, Jan Potměšil, Helena Třeštíková, Ivo Mathé, Jan Hřebejk, Roman Vaněk, Olga Sommerová nebo Ivan Bartoš. Jako speciální hosté v něm vystupují Tomáš Sedláček, Tomáš Sokol, Tomáš Klus, Ladislav Špaček, Aleš Háma, Miroslav Kalousek, Jaroslav Hutka a kandidáti na prezidentský úřad.\nFilmovou hudbu složila kapela Midi Lidi. Scénář filmu vznikl ve spolupráci Tomáše Hodana, Roberta Geislera, Jana Bartesa a Marka Najbrta, na scénáři spolupracoval Benjamin Tuček. Za kamerou stáli Jan Baset Střítežský, Martin Štěpánek a Havel Parkán.\nPrezident Blaník vznikl za podpory Státního fondu kinematografie. Do kinodistribuce snímek uvádí 1. února 2018 distribuční společnost Falcon.\nSlovo kreativní producentky České televize Heleny Uldrichové\nSatiry je málo a politické satiry jako šafránu. Je to žánr, který je v dnešní době nutné podporovat a pěstovat, abychom se všichni nebrali příliš vážně.\nObdivuju nasazení celého tvůrčího týmu, který dokázal velmi pohotově reagovat na aktuální vývoj prezidentské volby. Po prvním volebním kole natočili dva konce filmu, abychom byli připraveni na obě varianty výsledku prezidentské volby. Pak už bylo „jen" nezbytné vše technicky spasovat. Dlouho jsem u celovečerního filmu nezažila tak intenzivní pracovní nasazení, kde se všichni soustředili na to, aby diváci viděli tento film co nejdříve. Věřím, že diváci satirickou nadsázku nejen pochopí, ale že je i pobaví.\nTomáš Klus se celou záležitostí bavil. Myslím, že se mu líbilo narušit svou pověst konzistentního „pravdoláskaře" a bojovníka za lepší svět. Nic pro něj nebyl problém, a navíc nám ve svém stylu složil a zazpíval bizarní písničku oslavující Tondu Blaníka - největší svini v dějinách ČR.\nPokud má někdo pochybnosti o existenci lumpenkavárny, váš film je s patřičnou dávkou nadsázky rozmetá. Jak a proč se vlastně Tondův tajemník Žížala s těmito lidmi „zapletl"?\nPoučeni Ovčáčkem víme, že tzv. „pražská kavárna" se neštítí ničeho, že jedná na základě objednávky EU a NATO a že je to vlastně mafiánská struktura. Tak jsme ji v tomhle duchu zobrazili, aby si naši občané konečně uvědomili, s kým mají tu čest. A chudák Žížala to odnesl, stal se její nevinnou obětí, v důsledku čehož nechtěně zmařil Blaníkovu prezidentskou kandidaturu.\nA kde se vzal „duch Václava Havla"? Toho by člověk ve společnosti jednoho z největších českých lobbistů vážně nečekal...\nVy jste se snad nikdy jako tvůrci seriálu Kancelář Blaník politicky nevymezovali, Tonda si nebral servítky napříč politickým spektrem... Byla to vaší snahou i při vzniku celovečerního filmu?\nDo filmu ani seriálu své preference nepromítáme, ale tady si dovolím být osobní. Pro mě to byl zápas o směřování naší společnosti pro nejbližší období. A ten zápas jsme z mého hlediska prozatím prohráli. V první přímé volbě byla část voličů úspěšně vystrašena návratem sudetských Němců do pohraničí, tentokrát se je podařilo vyděsit vidinou uprchlíků zaplavujících naši republiku. V obou případech to byl vychytralý a podlý tah, za který by se nemusel stydět ani Tonda Blaník...\nRozhovor s producentem Milanem Kuchynkou\nJak dlouho vznikala myšlenka, že vedle úspěšného seriálu Kancelář Blaník natočíte celovečerní film? A co nakonec pro vznik filmu rozhodlo?\nO celovečerní formě Blaníka nás přesvědčovala spousta kolegů brzy po uvedení první sezóny seriálu. My jsme si ale byli od začátku jisti tím, že pokud někdy, tak v době silné politické události, jakou je volba prezidenta.\nA když půjdeme úplně na začátek... Jak vlastně projekt Kanceláře Blaník vznikl?\nČtyři lidi, jedna kavárna, pravidelné schůzky a potřeba vyjádřit se k politické situaci. Lidí, schůzek a prostředí přibývalo a s tím i nápadů.\nV čem se zásadně z producentského hlediska liší oba projekty - film a seriál?\nVe všem. Seriál byl vždy reakcí na aktuální dění a scénáře jsme záměrně psali na poslední chvíli. U filmu to takto nejde a s tím jsme celkem dlouho bojovali. Úspěch seriálu nás velmi zavazoval a zavazuje dodnes.\nJe pravda, že ve vzduchu v jednu chvíli visela varianta, že by se Marek Daniel přejmenoval na Tondu Blaníka a na prezidenta skutečně kandidoval? Byli jste tak připraveni dělat vedle natáčení na skutečné prezidentské kampani?\nAno, je to pravda, ačkoli tato varianta nebyla ve hře moc dlouho. Marek je velmi citlivý člověk a nedal by to. Jeho rozhodnutí jsme rozuměli a respektovali ho. Jsem přesvědčený, že s našimi kontakty, zkušenostmi přátel a smyslem pro humor našich spoluobčanů bychom se v prvním kole neztratili. Pak ale přišly otázky typu, co s ním pak na Hradě? Já osobně Marka miluju, ale za prezidenta bych ho nechtěl... ačkoli, když se ptáte až teď po výsledku voleb...\nCo bylo pro filmový štáb během natáčení Prezidenta Blaníka nejtěžší? Byl to boj s časem, když scénář vznikal do jisté míry paralelně s děním na politické scéně? A navíc postprodukce filmu musela být blesková, aby se aktuální film dostal do kin hned po výsledku voleb.\nNikdy jsme neměli potřebu přepisovat rekordy, ale v seriálu bylo vždy zásadní okamžitě reagovat. To platí i u filmu Prezident Blaník, ačkoli to je logicky daleko složitější. Nejtěžší bylo vypořádat se s dlouhometrážní formou a tyto dva formáty odlišit. Nebylo by složité nalepit za sebe několik epizod Kanceláře Blaník a jít s tím do kin, my ale chtěli vytvořit regulérní film a posunout Blaníka více do reality. Pro některé fanoušky to bude třeba zklamání, ale byl to náš plán a věřím, že se vyplatil. A je třeba říct, že kromě štábu během náročného natáčení zapracovali neskutečně také postprodukční studia Mat a Soundsquare, střihač Michal Hýka, zvukaři Jan Štindl a David Titěra a skupina Midi Lidi. O Najbrtovi asi mluvit nemusím, je to zřejmě první film, kdy se střihačem trávili noc ve střižně ve spacácích.\nJak moc je náročné točit v prostředí české politiky? Jsou k vám, potažmo k Tondovi Blaníkovi politici vstřícní?\nZatím jsou. Nevylučuji ale, že se to změní.\nV týmu kolika a jakých profesí a lidí Prezident Blaník vznikl?\nSvým způsobem šlo o klasické natáčení. S výjimkou toho, že většina štábu (včetně herců) nevěděla do poslední chvíle, kde a co se bude točit.\nTonda Blaník působí jako lobbista, kterému zákulisní informace nechybí. Ve vzduchu tak visí otázka, kdo je zdrojem vašich informací. Naznačíte něco, nebo máme uvěřit, že vše vzniká pouze bedlivým sledováním politické scény a informací, které občas pronikají na veřejnost?\nPokud bychom měli a použili informace, které nejsou mediálně dostatečně známé, tak nebude mít naše práce takovou diváckou odezvu. Tím se od začátku řídíme. Což ale neznamená, že máme informace pouze zprostředkovaně z médií. Záhadou však je, proč se některé nesmysly, které jsme si během minulých let vymysleli, zapracovali je a bavili se u nich, pak (a často brzy) skutečně staly.\nJak moc je pro Prezidenta Blaníka důležitá hudební složka filmu, na které jste spolupracovali s kapelou Midi Lidi? Vy sám jste kromě profese filmového a televizního producenta také hudebník, proč jste pro spolupráci vybrali Midi Lidi?\nU prvního společného filmu s Markem Najbrtem jsme dělali tendr na hudbu. Vyhrál Petr Marek, ačkoli jsme oslovili skvělé muzikanty a ti poslali skvělé věci. U Protektora jsme Midi Lidi ani neoslovovali a rovnou řešili někoho jiného, jelikož nás nenapadlo, že by se jejich hudba mohla prosadit. Tak se ozvali sami se skvělou demonahrávkou a bylo hotovo. Polski film jsme už nepoptávali nikde jinde a u Blaníka nám rovnou poslali své „šuplíky" a nebylo co řešit. Takže odpovědí je, že i hudba zásadní roli hraje.\nCo bylo pro vás na Prezidentovi Blaníkovi nejtěžší, a co šlo naopak naprosto s přehledem?\nS přehledem byla dohoda s tvůrci, herci a nejbližšími spolupracovníky. Ta chuť do věci jít byla jasná a všem za to děkuji. Stejně jako patří dík našim koproducentům, tedy České televizi a Seznamu, dále Státnímu fondu, studiím Mat Film Resort, Soundsquare, RUR a fanouškům, co nám přispěli v crowdfundingové kampani. Je mi jasné, že spousta médií tuto odpověď nezveřejní díky „komerčnímu obsahu", ale já to napsat musím, jelikož je to v případě Prezidenta Blaníka zásadní. A nejtěžší bylo naprosto vše zbývající.\nJak budete nakonec na tuto prezidentskou volbu vzpomínat vy osobně?\nJako na adrenalin spojený se smutkem.\nA co byste vzkázal divákům? Proč by měli na Tondu Blaníka do kina přijít?\nTo říkat nebudu. O filmu se celkem mluví, naše práce na seriálu Kancelář Blaník je online, můžou si ji tedy prohlédnout, a pokud je to baví, tak dostanou přesně to, co jsme jim chtěli dát.\nPublikováno 02. 02. 2018 v rubrice Film


MODELY DO Q2 - tutorial by Z. Vespalec\n[ m o d e l y d o q u a k e I I ]\nTento tutorial je určen všem, kteří by chtěli dostat svoje výtvory "do hry" ale neví jak. Konkrétně jak dostat modely z 3dsmax do formátu .md2, používaného známou 3d akcí Quake2.\nBudeme vytvářet jednoduchou bouchačku do Q2, řekněme jinou dvouhlavňovou brokovnici. (původni dvouhlavňovka v Q2 má příliž nápadně M16-koidní design a mě se víc líbí klasické "Doomařiny") Model, který vidíte na obrázku je ke stažení na mojí stránce vespa.wz.cz\nK exportování modelu z 3D Studia Max je potřeba mít jednak Maxe jakékoli verze (nejlíp 4-ku) a jednak nainstalovaný plugin Qtip od Darina Petersena pro příslušnou verzi Maxe. Najdete ho na stránce www.geocities.com/darinp52/qtip/. Na téhle stránce najdete taky anglický, ale obecněji zaměřený tutorial než je tento.\nKdo neví jak se instalují pluginy: Jednoduše soubory pluginu rozbalíte do složky 3dsmax/plugins. Potom znovu spustíte Maxe a plugin by se měl objevit na místě pro které je určený, v případě Qtipu na panelu "Utilities".\nPokud by výše uvedený link nefungoval, podívejte se na www.maxplugins.de, sekce Import/Export.\nTaky je třeba vlastnit nějakou utilitu, která umí rozbalovat soubory .pak a dále program, který umí pracovat s .md2 modely. Obojí umí QuArK (na adrese planetquake.com/quark).\nA taky musíte mít Quake 2 :-).\nNyní přistupme k modelování:\n(účelem tohoto tutorialu není zabývat se problematikou samotného modelování, takže o tom jen povrchně)\nNejprve je třeba nastavit pohled tak, aby přesně odpovídal pohledu ve hře. V případě zbraní je kamera umístěna v počátku souřadnic a orientována v pohledu "Front" tak, aby mířila na vás. Taky je potřeba nastavit zorný úhel kamery - v Maxovi je defaultní 45 stupňů, v Q2 a většině 3D akcí je to 90 stupňů. Zorný úhel nastavíme označením kamery a změnou hodnoty "FOV" v panelu "Modify".\nTento pohled 100%ně odpovídá pohledu v Quakovi, takže není třeba zbraň ustavičně testovat v enginu hry a model přizpůsobený tomuto pohledu bude vypadat stejně i ve hře.\nModel dvouhlavňovky je vcelku jednoduchý, hlavně jsou jen dva mírně upravené válce, pažba je už trochu složitější, je to kostka o více segmentech náležitě upravená "Edit Meshem". Další věci jako mířidla a páčka na sklopení hlavně jsou jednoduché objekty typu kostka. Při modelování byste měli dbát na co nejmenší počet polygonů. Pamatujte, že u realtime renderovaných modelů se detailnosti dosahuje spíše texturami.\nTen, kdo si víc věří, může k modelu přidat i ruku, ale modelování ruky je už malinko těžší, jde vlastně o to, že uděláte kostku o více segmentech jako dlaň a z ní vyextrudujete a vybewelujete prsty, palec a zápěstí:\nKomu se nechce pouštět do modelování ruky, může si tady stáhnout ruku, kterou jsem dělal já a zcela volně s ní nakládat. Model je ve formátu Max4, takže ho bohužel nižší verze nevezmou :-(\nAz budete mit ruku hotovou, tak zatím NEZAKOSŤUJTE a umístěte ji dál od modelu zbraně, aby se dala pohodlně zakostit později!\nCelý ten postup by vydal na samostatný tutorial, ale kdo umí anglicky, může se podívat na tutorialy přímo v maxovi (v.4) nebo na netu.\nPoté, co budete mít modely hotové, je třeba všechny části collapsnout do "Editable Mesh" (označíte všechny části modelu, na pracovním panelu přepnete na záložku "Utilities" a "Collapse")\nK vyexportování je potřeba, aby byly všechny polygony v modelu výlučně trojúhelníkové. To uděláte tak, že označíte náš collapsnutý editable mesh a na panelu "modify" přejdete do úrovně "Edge". Označte všechny a dole v panelu modify je tlačítko "Visible", to zmáčkněte a všechny hrany by měly být viditelné a tím pádem trojúhelníky.\nTeď je na řadě mapování textury.\nNejprve si vytvořte v nějakém bitmapovém editoru obrázek .bmp, který použijete jako texturu. Důležité je, aby měl rozměry menší než 480x480 a taky to MUSÍ být BMP! Vytvořte materiál s mapou diffuse coby naší texturou a aplikujte ho na model.\nOznačte model a přidejte do zásobníku modifikátorů UWV Maping, vyberte "Planar" a nastavte co nejvhodněji mapovací rovinu, pokud chcete mapovat model zbraně například z boku a model ruky z vrchu, musíte příslušnou věc natočit v modifikátoru "Editable Mesh".\nNakonec přidejte modifikátor UWV Unwrap. Ale POZOR! Po tomto kroku už nebude možné se vrátit zpět k "Edit Mesh", aniž by došlo ke znehodnocení mapovacích koordinát! Takže to mějte na paměti a pokud model není hotový, UWV Unwrap radši zatím nepřidávejte a spokojte se jen s "Planar".\nPokud už tedy máte model hotový, přidejte UWV Unwrap a na jeho panelu dejte "Edit" a poskládejte jednotlivé elementy modelu na plochu tak, jak byste je chtěli namapovat. Snažte se šetřit nevyužitým místem v bitmapě. Pokud na model jěště není aplikovaná nějaká bitmapa, má mapovací prostor tvar čtverce. Pokud na model aplikujete např. obdélníkovou bitmapu, mapovací prostor a s ním všechny souřadnice se příslušně protáhnou, tak s tím počítejte.\nNa řadě je tvorba textury:\nPomocí nějaké utitlity typu Teporter (cuneytozdas.com nebo maxplugins.de) si vygenerujte bitmapu se zobrazenou polygonální sítí a ve vašem oblíbeném bitmapovém editoru si namalujte skin:\n1.) otevřte si jakoukoliv původní texturu z Quaka 2 (například jeden ze skinů hráčů v Quake2\_baseq2\_players\_male) a uložte si její paletu\n2.) tuto paletu aplikujte na vaši bitmapu textury se zobrazenou polygonální sítí (vygenerovanou texporterem).\n3.) teď, když je bitmapa 256ti barevná a má paletu Q2, nakreslíme nahrubo hlavní rysy textury takovými barvami, které se co nejvíce blíží budoucím skutečným barvám modelu, důležité je to kvůli tomu, že budeme zvětšovat barevnou hloubku kvůli snadnější editaci a potom ji budeme zase snižovat na 256 barev Q2. Kdybychom nepoužili originální Q2 barvy, tak by díky omezené paletě výsledek vypadal dost odpudivě.\nDoporučuji si na naši texturu zkopčit kus originální textury a barvy vybírat podle ní. Dosáhnete jednak toho, že barvy budou ve hře "sedět" a nebudou příliž tmavé či světlé a jednak ve vyhnete výše popsaným problémům při aplikování Q2 palety.\n4.) tak tedy zvyšte barevnou hloubku na 16bit a dle svých schopností namalujte co nejhezčí skin. Dobrý tutorial přímo na vytváření Q2 skinů je na planetquake.com/pandemonium\n5.) teď zase aplikujte na obrázek 256ti barevnou paletu Q2 a lehce vyretušujte výsledek. Uložte jako .bmp a aplikujte na model.\nJinak ale můžete skin upravovat bez kompilování (ale musíte upravovat skin.pcx, ne texturu v maxovi), takže když napoprvé neuděláte perfektní skin, nezoufejte.\nTeď je čas zakostit model. Kdo neví, jak zakosťovat, může se podívat na tutorial přímo v maxovi 4 - "Animating a Low Poly Character"\nPo zakostění dejte zbraň do ruky a nastavte ji správně v pohledu kamerou. Dolaďte drobnosti, testněte jestli je správně namapovaná textura a jestli je všechno v pořádku, tak můžeme začít...\nKe zdárnému vyexportování je nutné si pomocí nějaké utility vybalit z pak0.pak příslušný model zbraně, v našem případě to je models/weapons/v_shotg2/tris.md2\n2.) v Maxovi si na panelu "Utilities" zapněte "Qtip" a označte JEN model\n3.) ujistěte se, že všechny plochy na modelu jsou trojúhelníky, že rozměr textury není větší než 480x480, že je model správně umístěn, správně namapován a že mapa má paletu quaka2.\n4.) v panelu Qtipu zmáčkněte "Import new frame list" a označte jako zdroj původní quakovský model Supershotgunu. Tím se vám zobrazí seznam snímků, ze kterých sestávají určité animace ve hře, jako např střelba nebo vytáhnutí zbraně z kapsy.\n5.) jako "first frame" označte první z celého sloupce, tedy Active01, jako poslední poslední, tedy putway04.\n6.) dále jako skin name napište "skin", zaškrtněte "save PCX texture" a do políčka "resize" zadejte 0,1 (kvůli tomu, že model vyexportovaný z maxe je moc velký a "noří" se do stěn)\n7.) odpalte to (Save md2) a uložte jako quake2/brokarna/models/weapons/v_shotg2/tris.md2\nMožná to vypíše nějakou hlášku ve smyslu že to nemůže uložit - to znamená, že se snažíte přepsat jiný model, což nejde, takže ten starý (originál) přejmenujte. Nemažte ho, jelikož se bude ještě hodit.\nTeď by teoreticky stačilo jen pustit Quaka a už pařit. Jenže je tu ještě problém. Nevím, jestli se vyskytuje jen u mě a nebo to je bug v Qtipu. Prostě když takto ten model vyexportuje, neobsahuje cestu ke skinu a engine model bez skinu zákonitě nezobrazí.\nTakže tento problém musíme odstranit ručně. Spusťte Quarka nebo nějaký jiný program který umí pracovat s .md2 a otevřte v něm náš nebohý model. Zároveň otevřte originální Quake2 model, který budeme ve hře nahrazovat, v našem případě je to v_shotg2/tris.md2 (ten ale přejmenujte, abysme ho nepřepsali).\nVšimněte si, že originální model má zadánu cestu ke skinu, ale náš ji nemá. Takže tu cestu z originál modelu překopčíme do našeho modelu.\nNevím jak je to u jiných .md2 editorů, ale v QuArKovi otevřete oba modely (Quark podporuje multitasking v rámci jednoho programu), přepneme se na původní model a vlevo dole je něco jako adresářový strom modelu. Jsou tam animační snímky a cesta ke skinu. Tu otevřete a na "zástupce" skinu klikněte pravým a dejte "copy". Pak se přepněte na náš model, označte složku se skinem (teď je prázdná) a v hlavní nabídce dejte EDIT - PASTE. Jestli je to správně a skin je tam, kde má být, tak by se na modelu měla objevit naše textura. Pokud Quark zobrazuje jen prázdná okna s chybovou hláškou že jako nemá paletu, bude třeba v Preferences zadat cestu ke Quakovi2.\nNyní spusťte Quaka2 příkazem quake2.exe +set game brokarna\nPříkazem v konzoli "give all" dostanete všechny zbraně a s nimi i naši brokárnu. Pokud je všechno tak jak má být (občas se to stává:-) měli byste vidět model brokovnice. Jestli ne a píše to nějaký chybový hlášení o texturách, patrně není zadaná cesta k textuře. Pokud model není vidět a nic to nepíše, nejspíš je špatně umístěn (např. dozadu místo dopředu). Pokud vidíte originální model brokovnice, patrně jste udělali chybu někde v zadávání cest.\nTéměř na 100% nebudete s tímhle výsledkem spokojeni, ale neházejte ještě brokovnici do žita, moje modely vypadají ve fázi vývoje taky vyjímečně odporně ;-)\nPokud předchozí fáze proběhla zdárně, můžeme přikročit k Animaci:\nAnimovaný model ve formátu .md2 je vpodstatě série meshů, které se ve hře morfují (tj. vytvářejí se mezi nimi plynulé přechody).\nTechnicky je animace poměrně jednoduchá:\n1.) nastavíme v maxovi přesně tolik snímků, kolik má nahrazovaný model, v našem případě brokovnice, která má 62 snímků. (tlačítko "Time Configuration" dole kousek napravo od tlačítka "Animate")\n2.) první animací je vytasení zbraně. To probíhá v rozsahu 0. až 6. snímku. Vytvořte tedy na snímku 0 klíčový snímek (kliknout pravým na časový posuvník), stejně tak i na snímku 6 a naanimujte.\nO animaci jen povrchně: V Maxovi se animuje tak, že zmáčknete to obrovské tlačítko "Animate", přejdete na ten který snímek a zahýbete s tím, co chcete aby se pohnulo. Max vytvoří mezi klíčovými snímky plynulé přechody pomocí beziérových křivek. Jestli se vám tenhle způsob přechodů nehodí, označte určitý klíčový snímek a přejděte do panelu "Motion", kde si to můžete nadefinovat.\n3.) Další animace probíhá od snímku 7 po snímek 18, je to střelba.\n4.) od 19. do 56. je animace toho, co dělá zbraň když zrovna nestřílíte, tj. různé poklepávání prsty, pomalé pohyby zbraní, prohlížení zbraně (viz 44.Magnum Revolver v Half-Lifovi - pozor abyste to nepřehnali jako tady, jelikož kvůli tomu, že Gordon si tu ********* bouchačku věčně prohlížel, nemohl jsem pořádně mířit ;-)\n5.) Poslední 4 snímky jsou zastrčení zbraně do kapsy.\nPokud budete animovat jinou zbraň, třeba Minigun, tak se animace samozřejmě liší.\nAž budete s animací spokojeni, model vyexportujte stejným způsobem jako jsme to dělali při testovacím exportu.\nNo a to už jsme skoro u hořkého konce. Jestli všechny předchozí kroky proběhly zdárně, tak byste teď měli mít něco jako betaverzi modelu zbraně. Teď následuje konečná fáze, neboli dolaďování. U mě osobně trvá doladění modelu déle než samotná tvorba. Je třeba vychytat animace tak, aby působily přirozeně, doladit proporce modelu dodatečným Edit Meshem a v neposlední řadě doladit texturu, na které záleží 70% vzhledu realtimových modelů.\nKdo chce, může si pro lepší pocit ze sportrovní střelby naší brokárnou změnit zvuk střelby (originální zvuk brokovnice zní moc plechově a taky to Cvak-Cvak se nám k naší klasice moc nehodí)\nTo uděláte velmi jednoduše:\nSežeňte si .wav, který by vám nejvíce vyhovoval\nPojmenujte ho "Sshotf1b.wav" a umístěte do složky "Quake2/brokarna/sound/weapons"\nKdo chce. může si stáhnout zvuk, který jsem použil já : vespuv_sshotf1b.zip .\nDalší věcí, kterou je možné vylepšit hru je vytvoření modelu zbraně jako předmětu ve hře. To je mnohem jednodušší, protože můžeme vycházet z našeho modelu a navíc odpadá práce s rukou a animací. Model zbraně coby "itemu" se nachází v models/weapons/g_shotg2\nTož a je to.\nPokud jsem něco vynechal nebo špatně vysvětlil, klidně mi mailněte na vespa@yo.cz\nModel ve formátu .md2 si můžete stáhnout na mojí stránce vespa.wz.cz\nhttp://vespa.wz.cz [ V E S P O V A G R A F I K A ] - Zdeněk Vespalec 2002


Kamiony neprojedou přes novomlýnskou nádrž. Most je v havarijním stavu, v létě se čeká kolaps dopravy » Rybářský rozcestník\nRybářský rozcestník > Rozcestník > Kamiony neprojedou přes novomlýnskou nádrž. Most je v havarijním stavu, v létě se čeká kolaps dopravy\nSilničáři uzavřou most na silnici I/52 u Pasohlávek, který je součástí frekventované silnice z Brna do Vídně. Výsledky zátěžové zkoušky ukázaly, že je stavba v havarijním stavu. Přes novomlýnskou nádrž neprojedou už za pár dní kamiony s hmotností nad 13 tun, příští rok se pak uzavře pro veškerou dop…


29-tý týden těhotenství v životě budoucí matky i dětcka.\nNe, že by byl tento týden jeden z nejvýznamnějších, ale rozhodně se od teď již začnete pomalu připravovat na příchod miminka se vším, co k tomu patří. Proto bychom na tento týden rádi kladli trochu důrazu. Během následujících týdnů začne plod zaujímat polohu hlavičkou dolů.\nInformace o miminku ve 29. týdnu těhotenství\nNyní plod měří kolem 39 centimetrů a váží 1,25 kilogramů. Proporčně již hlavička odpovídá celku. Mozek rychle roste a vytlačuje měkké lebeční kosti ven. Zvětšuje se jednak objem mozku, ale i jeho povrch, záhyby a rýhy. Nyní už může řídit tělesnou teplotu a dýchání. Děťátko má otevřené oči a rozeznává nejen zvuky, ale i chutě. Neustále přibývá i tuku v podkoží. Jednotlivé orgány pokračují v růstu. Jeho kosti sílí a prodlužují se. Prostor pro skotačení miminka se zmenšuje, ale stále napíná končetiny a kope svou maminku. Plod je velmi citlivý na různé podněty: zvuk, světlo, vůně a chuť.\nS každým týdnem roste pravděpodobnost, že se miminko narodí silné a zdravé. V následujících týdnech se váha plodu ztrojnásobí. Tento týden je významný nejen pro maminku, ale i dítě. Jeho mozek dokáže sám regulovat teplotu tělíčka. To však nastane až po narození, v děloze je zatím chráněno maminčiným tělem. Rozvíjí se i šedá kůra mozková. Obličejová část je také funkční: fungují oči, kdy sítnice reaguje na světlo. Vyvinuty jsou další smyslové vjemy, jako sluch a hmat. Jak miminko roste, začíná se vytvářet více krve pro vlastní potřebu, což se může projevit snížením železa v matčině těle. Proto se domluvte na kontrolu krevními testy. Nechte si poradit vhodné potravinové doplňky, železo je pro tvorbu červených krvinek velmi důležité.\nZvyšte svůj příjem vápníku, který je pro vás i dítě nezbytný. Možná vás potrápí i dušnost při pohybu. Dýcháte za dva a vaše plíce musí pojmout o 20 % kyslíku více a vylučují více oxidu uhličitého.\nMaminka ve 29. týdnu těhotenství\nVaše děloha je těsně pod hrudním košem, proto můžete pohyby miminka vnímat bolestivě. Kvůli močení musíte často vstávat i během noci. Začíná se vám rozšiřovat pánev, která se připravuje na porod. Zvyšte svůj příjem vápníku, který je pro vás i dítě nezbytný. Možná vás potrápí i dušnost při pohybu. Dýcháte za dva a vaše plíce musí pojmout o 20 % kyslíku více a vylučují více oxidu uhličitého.\nNastává doba, kdy se začnete ohlížet po vhodné porodnici. Ptejte se na různé otázky a zjistěte, která je ta nejlepší. Připravte si předem seznam otázek: kolik, se v dané porodnici ročně provede císařských řezů, kolik má porodních pokojů, zda se platí za přítomnost otce u porodu, kdo vede porod – jestli lékař či porodní asistentka, jak jsou označeni novorozenci, aby nedošlo k záměně, jaká je procentuální úspěšnost, že se ženy v porodnici rozkojí, zda je možné si vybrat porodní polohu, porod do vody a další otázky. Ptejte se svého lékaře, dalších maminek, čtěte recenze. Podle toho si uděláte o dané porodnici obrázek.\nNastal čas k žádosti o mateřskou dovolenou. Bude nezbytné vyplnit tiskopisy, nechat je potvrdit gynekologem a také zaměstnavatelem. Poté OSSZ vypočítá ženě peněžitou pomoc v mateřství tzv. mateřskou. Ta by měla chodit po dobu 22 týdnů od nástupu na MD (mateřská dovolená).\nPořízení výbavičky a porodní plán\nPravděpodobně již tušíte, proč jsme v úvodu kladli důraz na tento týden. Nadešel čas pokukovat po výbavičce pro kojence. Tu by měly tvořit nejen oblečky, ale kočárek, lahvičky, teploměry, dudlíky, autosedačka, přebalovací pult, vanička, zásoba plen, kosmetiky a další. Rovněž je nejvyšší čas projít si seznam věcí nutných k pobytu v porodnici. Přemýšlejte také nad tím, jak si představujete svůj porod, kde chcete rodit a připravte si již porodní plán.


Nejslavnější zápasy historie i české úspěchy. To je náplň sportovních médií - Metro.cz\nTisíce fanoušků přivítaly na pražském Staroměstském náměstí české hokejisty po návratu ze zimních olympijských her v Naganu (únor 1998). | foto: David Neff, MAFRA\n16. dubna 2020 16:04 Pavel Urban Metro.cz\nKoho unavují zprávy o tom, jaká další sportovní akce se kvůli pandemii koronaviru odkládá, může se naladit na vlnu nostalgie. Televize, weby i časopisy v různých zemích připomínají velké okamžiky historie.\nPrávě dnes uplynulo 24 let od zápasu, kdy Slavia vypadla v semifinále tehdejšího Poháru UEFA s Girondins Bordeaux. Účast mezi čtyřmi posledními byla jedním z největších úspěchů českého klubového fotbalu v evropských pohárech po rozdělení Československa. Další si mnozí připomínali před dvěma týdny, kdy uběhlo 28 let od vítězství Sparty nad Barcelonou 1:0 v závěrečné fázi nultého ročníku Ligy mistrů.\nNěkteré české kluby v posledních týdnech prodávaly na slavné zápasy ze své historie virtuální vstupenky.\nFotbalovou historii se rozhodli probádat také v zahraničí. Například španělský deník Marca připomíná padesát nejslavnějších zápasů. Mezi ně zařadil i finále ME z roku 1976 mezi Československem a Západním Německem s vítěznou penaltou Antonína Panenky.\nMagazín France Football, který vyhlašuje už od roku 1956 Zlatý míč, připravil nedávno na svém webu kvíz pro opravdové znalce. K jednotlivým letopočtům mají zájemci za osm minut doplnit všechny vítěze za více než šedesát let ankety. I zde se skrývají čeští fotbalisté – Josef Masopust a Pavel Nedvěd. Stejný model převzal Eurosport, ale ten začíná od roku 1990 a navíc dává celých deset minut.\nNejde ale vždy jen o fotbal. I trenér české reprezentace Jaroslav Šilhavý v rozhovoru pro Právo přiznal, že kromě slavných fotbalových duelů nedávno sledoval hokejový olympijský turnaj v Naganu. Česká televize otevřela na ČT Sport Archiv Z, kde tento týden běží například slavné putování československých basketbalistů do finále ME 1985. Finále bude v sobotu.\nDalší články k tématu: Česká televize, Antonín Panenka, Pavel Nedvěd, Josef Masopust, UEFA, Girondins Bordeaux, Jaroslav Šilhavý, ČT sport, Nagano, Eurosport, Československo, historie, Barcelona


Slanina: Pokud někdo nemaká, trenér ho pošle běhat na schody - Brněnský deník\nSlanina: Pokud někdo nemaká, trenér ho pošle běhat na schody\nBrno /ROZHOVOR/ - Už několik let má nálepku jednoho z největších českých basketbalových talentů. Prokop Slanina se před rokem rozhodl, že se bude dál rozvíjet v italském klubu Biella. Stále ještě sedmnáctiletý pivot se na palubovce nejvyšší mužské soutěže moc neohřál a v následující sezoně nepřidá žádný start. Jeho celek totiž z nejvyšší soutěže sestoupil.\n„Věřím, že pro příští sezonu bude moje role v týmu úplně jiná," podotkl 207 centimetrů vysoký basketbalista a reprezentant do devatenácti let.\nV italské soutěži jste si v uplynulé sezoně připsal dva starty. Jaké jste měl z premiéry pocity?\nNa palubovku jsem se dostal dvakrát. Poprvé to bylo na čtyřicet sekund proti Virtusu Řím, podruhé proti Cremoně.\nTo už jste si užil víc hry?\nZa tři a půl minuty jsem zaznamenal dva body a jeden doskok. Jsem rád, že jsem si zahrál, protože to byl poslední zápas Bielly v Serii A. Nepodařilo se nám soutěž udržet.\nJak na sportovní neúspěch reagovali fanoušci?\nVůbec jsem od nich nečekal takovou podporu. Když už byl náš sestup jistý, tak neustále skandovali, že se do nejvyšší soutěže vrátíme. Na každý zápas chodilo kolem čtyř a půl tisíce lidí.\nSpravil jste si náladu aspoň v juniorském výběru?\nV něm se nám dařilo. Kvalifikovali jsme se na mistrovství Itálie, chtěli jsme se porvat o co nejlepší umístění. Nakonec jsme skončili před branami čtvrtfinále.\nKdo je pro vás v prvním týmu vzor, od kterého se snažíte okoukat co nejvíc?\nPro fanoušky je v Bielle jednoznačně největší modla Slovinec Goran Jurak. Ten hrál mnoho let Euroligu i v těch nejlepších evropských klubech. Několikrát jsme spolu trénovali pohyby v dolním postavení. Snažím se naučit od každého hráče něco, co se mi pro můj post hodí.\nV čem vidíte největší rozdíl po sportovní stránce v Itálii oproti Brnu?\nAsi v nasazení hráčů při tréninku. Pokud někdo nemaká, trenér ho pošle běhat na schody a zavolá dalšího hráče, protože na trénink nás chodí třeba šestnáct, a každý chce trénovat.\nDojde vzhledem k sestupu vašeho celku do druhé ligy ke změně vaší pozice v týmu, tedy dostanete víc příležitostí?\nLetos to bylo tak, že jsem měl přinést energii do tréninku, makat na sto procent a snažit se vyrovnat dalším pivotům. Pro příští sezonu doufám, že moje pozice už bude odlišná. Nějaké zkušenosti už jsem získal. Snad budu pravidelně dostávat příležitosti ve druhé italské lize.\nPojďme od basketbalu k „obyčejnému" životu. Jak se vám Itálie zalíbila?\n(Zamyslí se) Nejvíc mi určitě chyběla rodina a přítelkyně. Nejvíc jsem byl spokojený s tréninky a mým zlepšením. Hlavně se střelbou ze střední vzdálenosti.\nJak často se s přítelkyní vídáte?\nZhruba jednou za dva měsíce. Několikrát za mnou přijela ona, já jezdil domů kvůli zkouškám ve škole.\nUrčitě jste z Itálie sledoval brněnský klub v první lize. Teď bude hrát nejvyšší soutěž. Není to pro vás důvod k návratu?\nUrčitě ne. (úsměv) Mám tady smlouvu, navíc mě nikdo neoslovil. První ligu jsem samozřejmě sledoval s napětím. Postup jsem klukům hrozně přál.


Kovošrot, zpracování kovového odpadu Hrušovany, Moravský Krumlov\nKovošrot, zpracování kovového odpadu\nPotřebujete se zbavit nepotřebného kovového odpadu? Jděte na to chytře a ekologicky. Zavezte ho do IB – MET s.r.o. v Hrušovanech nad Jevišovkou, kde ho od Vás vykoupí za skvělé ceny a následně se postarají o jeho ekologické zpracování.\nPři zpracování kovového odpadu se snažíme využívat naše dlouhodobé zkušenosti a poznatky tak, abychom co nejefektivněji zpracovali druhotné suroviny a šetřili životní prostředí.\nID microsite: 138928, počet zhlédnutí: 91\nEkologické zpracování kovového odpadu


Elizabeth Gutierrez Archivy - Strana 3 z 4 - Telenovely.net ... vše o telenovelách na jednom místě\nTento týden tanečního pořadu Dancing With The Stars byl velmi zajímavý. Tentokrát nebyl v žádném specifickém stylu, ale dočkali jsme se hned dvou tanečních vystoupení od každého páru. První tanec byl klasický tak, jak jsme zvyklí, ale druhý tanec byl překvapením, jednalo se totiž nikoliv o dvojci, ale tančili hned tři! Pár si přizval profesionála …. zobrazit celý příspěvek »\n10 Kvě 20122012-05-10\nSedmý taneční večer Dancing With The Stars je za námi. Tentokrát měl téma „Classical Night“, celým večerem provázela klasická hudba velkého orchestru a zazpívala kromě jiných zpěváků také dvanáctiletá americká zpěvačka Jackie Evancho, která se v roce 2010 zúčastnila America’s Got Talent a lidé si ji velmi oblíbili. Jackie zpívala také při tanci Williamovi. William Levy …. zobrazit celý příspěvek »\nV pondělí taneční páry tančily na hudbu od legendární nahrávací společnosti Motown. William Levy si zatančil rumbu na píseň…, kterou živě zazpíval … Pár získal od porotců za svůj taneční výkon 27 bodů (9+8+10), ale tentokrát měli možnost všichni získat body navíc a to díky Dance Marathon, který všichni absolvovali a tančili cha-chu. Porotci postupně …. zobrazit celý příspěvek »\nPátý týden Dancing With The Stars je za námi. Tentokrát se pondělní taneční večer nazýval „Latin Night“. William Levy a Cheryl Burke tentokrát tančili argentinské tango. V tangu musíme být vážnější, agresivní, vášnivější, ale nemyslím si, že by to pro nás byl problém.“ řekl William na zkouškách. Dále pokračoval: „Když lidé očekávají, že vystoupení bude skvělé, je …. zobrazit celý příspěvek »\n19 Dub 20122012-04-19\nAutor: Rosi | Rubrika: Aktuality | Štítky: Elizabeth Gutierrez, William Levy1\nV pondělí proběhl již čtvrtý taneční večer 14. sezóny amerického pořadu Dancing With The Stars. Tento týden byl ve znamení rocku, kterým byl každý tanec ovlivněn. William Levy tentokrát předvedl jive, za který dostal 22 bodů. Oproti minulému týdnu, kdy na základě bodů porotců skončil jako druhý, tentokrát byl třetí od konce (společně s dalšími …. zobrazit celý příspěvek »\n11 Dub 20122012-04-11