Záměrový herní systémOblíbit\nPublikováno: 23. prosince 2012 14:07\nStolní RPG hraji již přes desítku let. Kolem online RPG serverů se motám přes 5 let... a za tu dobu se mi stále nepodařilo vést nebo hrát dobrou hru online, která by mne nadchla a bavila, zatímco u stolních to není problém.\nHledal jsem a hledal, kde může být problém - nakonec jsem narazil na potíž s pravidly v online hrách (viz Problém klasických systémů) a odhalil, že to může být jeden z vážných kamenů úrazu. Zároveň jsem již nějaký rok znal stolní RPG Mouse Guard, které se k pravidlům stavělo výrazně jinak, než je běžné, a po diskuzi s Arrandem se rozhodl zkusit je osekat a pozměnit pro online hraní...\nAktuálním stavem je jedno rozehrané dobrodružství, které zatím ukazuje, že systém by mohl fungovat. Není otestované vše, ani to není otestováno na dostatečně velkém množství hráčů a PJů, ale to je ostatně smyslem tohoto článku - kodifikovat základy a dát možnost dalším herním skupinám zkusit hrát s pravidly jinak.\nNeočekávejte zázračný a doladěný systém, aktuální stav bych označil za “alfa verzi”. Ale i tak věřím, že může pomoci vést zajímavé hry.\nProblém klasických systémů\nNěkolikrát jsem se pokoušel vést klasické DnD, DrD či podobný systém online, a totálně to ztroskotalo. Dokonce i když vedu nepravidlové hry, zjišťuji, že některé věci naprosto běžné u stolních her mohou online hru zatraceně zkomplikovat. O co se jedná?\n- Pravidla stolních her jsou reakční. To znamená, že počítají se hrou založenou na krátkých akcích a okamžitých reakcích. To je samozřejmě problém v online světě, kde se v extrémním případě jedna strana přihlásí jen jednou za týden, ne-li za měsíc.\n- Pravidla stolních her podporují autoritu PJe, aby rozhodl o všem, co je mimo hráče. To v čisté online hře je dosti komplikované a omezuje hrací potenciál pro hráče.\n- Pravidla stolních her jsou o úspěchu / neúspěchu, v případě úspěchu se může přidat popis, v případě neúspěchu se očekává okamžité pokračování dál na nový pokus nebo nové (jiné) řešení. V online hře to ale znamená ztrátu jednoho příspěvku.\nPři hraní stolních RPG jsem narazil na velice zajímavý počin - Mouse Guard. Tato hra postavila samotný základ jinak, a i když to tak není striktně uvedeno, ve hře není podpořen neúspěch. Hod na nějakou dovednost určuje, zda se daná akce povedla (a platí popis hráče), nebo se povedla, ale... (tedy komplikace vymyslí PJ, ale někteří hráči na to také mají buňky).\nRealita je trošku jiná, ale základ funguje a může být převzat na online hry - tedy několik jeho hlavních myšlenek. I tímto bych rád autorovi systému rád vzdal hold a dík za skvělou práci a zdroj nápadů.\nZáměr a vyhodnocení\nZákladem systému je záměr.\nKaždý příspěvek hráče by měl popisovat chování jeho postavy a okolnosti mezi dvěma záměry - tedy od následků předchozího záměru po nahlášení záměru nového.\nZáměr není Akce. Na rozdíl od běžných systémů záměr určuje, čeho postava chce dosáhnout, co je cílem. Nejedná se tedy o konkrétní akci.\nSoučástí záměru je i způsob, kterým se má dané věci dosáhnout - a ten určuje, jaká kombinace dovedností se použije k určení šance na úspěch. Stále se ale nejedná o konkrétní akci.\nPo určení záměru následuje vyhodnocení. Vyhodnocení může být provedeno samotným hráčem, nebo PJem, záleží na okolnostech a schopnostech.\nK vyhodnocení je potřeba hodit X šestistěnnými kostkami, kde X je součet použitých dovedností a oprav. Hod 1-3 se počítá jako neúspěch, 4-6 jako úspěch. Počet úspěchů se porovná s obtížností dané akce. Pokud je roven, akce uspěla, ale jen tak tak. Pokud je úspěchů více, akce uspěla a podařilo se více, než je očekáváno. Pokud méně, akce uspěla, ale nastaly komplikace. Může se jednat o zvrat (postavy úspěšně v dešti našly jeskyni k přečkání, ale ukázalo se, že stejný nápad měla skupinka goblinů), nebo o získání postihu (viz níže). V obou případech hraje roli míra úspěchu a neúspěchu, tedy kolik úspěchů přebývá či chybí k obtížnosti.\nObtížnost se volí odhadem PJe (zde je třeba prostě zkusit a trénovat) - 0 triviální (prakticky se nepoužívá), 1 snadná akce, 2 průměrná, 3 náročná. 4 velmi náročná, 5 pekelně těžká.\nDovedností by mělo být 10-20. Dovednosti se mohou lišit hru od hry, zde nabízím seznam pro fantasy hry:\nPokud si vytvoříte vlastní dovednosti, zkuste se zamyslet nad typickými povoláními v dané hře a zda vše, co by měly umět dělat, dané dovednosti umožňují.\nPostavy průměrných dobrodruhů si mezi dovednosti na začátku rozdělí X bodů, přičemž jedné dovednosti může být dán 0, 1 nebo 2 body (což je naučí na 0., 1. nebo 2. úrovni). X by mělo být rovno 2/3 (+-) počtu nabízených dovedností.\nDovednosti se vždy používají ve dvojcích dle záměru, tedy nedá se nikdy spoléhat jen na pár naučených na úroveň 2. Boj mečem tedy nikdy není jen o boji mečem, ale je to Bojeschopnost + Jednání, pokud postava používá šermířské triky, Bojeschopnost + Zručnost, pokud šermuje na provazovém mostě, či Bojeschopnost + Odolnost, pokud bojuje s přesilou slabých nepřátel a nesmí podlehnout vyčerpání. Stejným způsobem se určují kombinace pro jakýkoliv záměr - neexistuje přesný předpis, vše se řeší dohodou a selským rozumem. Systém nijak nebrání pravidlovým maniakům, snažícím se za každou cenu “vyhrát” - protože to ostatně není třeba, takoví z her rychle odejdou (v případě odporu jsou PJem odejiti).\nDovednosti dávají zajímavé postavy, ale opravdové vyšperkování dělají až Rysy.\nKaždá postava by měla mít 2-4 rysy (2 doporučuji na první hru, 3-4 pro pozdější).\nRysy mohou být cokoliv - vlastnost fyzická, psychická, oblíbené kouzlo, držený artefakt, ideál, pro který postava žije. Jedná se o něco, co postavu vystihuje a je její “součástí”. Speciálně v případě předmětů zde hráč dostává “kontrolu” nad daným předmětem a PJ mu jej nemůže snadno sebrat - pokud ano (nějaké “ale” po hodně špatném hodu u vysoké obtížnosti), tak postava musí mít cestu, jak jej získat zpět.\nRysy jdou použít třemi způsoby\n- zaprvé slouží jako orientační pomůcka pro hráče i PJe popisující bodově postavu a její priority\n- zadruhé slouží jako pomoc. Pokud se postava snaží o akci, kde by jí její rys mohl pomoci, může za něj při vhodném popsání získat kostku navíc. Takto může za každý rys získat jen jeden bonus za PJské kolo (viz níže)\n- zatřetí slouží jako postih. Pokud se postava snaží o akci, kde by jí její rys mohl uškodit, může za něj při vhodném popsání kostku ztratit. Za odměnu ale získá bod, který jí dá činnost navíc v Hráčském kole (viz níže). Toto je vždy na rozhodnutí hráče a nikdy nemůže být nuceno PJem.\nPokud postava nehodí dostatek úspěchů proti obtížnosti, může dojít ke zvratu, nebo k získání postihu. Postihy jsou v základu následující:\nHlad a žízeň: postava se pořádně nenapila a/nebo nenajedla. Má postih -1 kostku na fyzické aktivity.\nNaštvání: postava je naštvaná na někoho nebo na sebe. Má postih -1 kostku na mentální aktivity.\nZranění: postava má zranění. Má postih -1 kostku na fyzické aktivity.\nŠok: postava zažilo něco, co s ní duševně otřáslo. Má postih -1 kostku na psychické aktivity.\nNemoc: postava trpí nemocí. Hod 4 se počítá jako neúspěch u všech aktivit.\nPokud by postava měla všech 5 postihů, má -2 na všechny aktivity, přičemž úspěch je jen při hodu 5 a 6.\nVšechny výše uvedené postihy počítají s něčím, co znepříjemňuje život a omezuje postavu, ale ta stále může fungovat. Zranění, které ji zneschopní, nebo nemoc, kterou prožívá v horečkách a blouznění, není třeba pomocí nich znázornit - to jsou tak extrémní stavy, že vyřadí postavu ze hry. Dávat by se měly jen tehdy, když to příběh vyžaduje a hráč i PJ s tím souhlasí.\nPostihů se dá zbavovat jen v hráčském kole a odstraňují se od těch uvedených jako první (např. je potřeba pořádně nasytit tělo - zbavit se hladu - aby mělo možnost bojovat s nemocí). Je jedno, zda se je snaží odstranit postava sama, nebo někdo jiný, v obou případech je třeba věrohodný popis. Hladu a naštvání se dá v přátelském prostředí zbavit zdarma, v neutrálním prostředí je obtížnost 1. U Zranění, Šoku a Nemoci je třeba hod vždy, obtížnost je 2.\nPJské a hráčské kolo\nHra se pro orientaci skládá ze střídání PJských a Hráčských kol. Název je pouze orientační.\nPJská kola jsou ta, kdy PJ klade před postavy překážky ke zdolání, ať je to boj, bloudění v divočině, obchodování, přesvědčování či budování pevnosti. Během něj postavy získávají postihy za neúspěšné hody a body za použití rysu ve svůj neprospěch. PJské kolo by se mělo skládat přibližně ze tří výrazných scén, ale jedná se jen o doporučení, volby hráčů mohou toto číslo velice změnit.\nHráčská kola jsou ta, kdy se postavy dostanou z přímého ohrožení a problémů - většinou se jedná o vesnici, město, přátelskou usedlost apod.\nKaždý hráč dostává zdarma jeden bod a má body nasbírané z PJského kola. Za každý bod může provést jeden záměr - získat zásoby, informace, spojence, zbavit se postihu, vyšetřovat apod. Stále funguje vyhodnocování, a tak je možné při rušení postihu získat postih jiný (tak už to v životě postav chodí), nebo může dojít ke zvratům. Obecně platí, že v Hráčském kole jsou postavy volnější a mohou si samy více vymýšlet (PJ by je měl v tomto podporovat) s kým se potkají, co zajímavého se stane apod. Stále mohou PJ předat žezlo a nechat jej něco domyslet, nebo nastavit obtížnost.\nBod získaný zdarma propadá, pokud jej postava nepoužije. Bod získaný za použití rysu k znevýhodnění se přenáší, pokud není použit.\nV PJském kole je možné, aby hráč za 2 body vyvolal minihráčské kolo, kdy může provést jednu činnost (uprostřed pustiny najde opuštěný zásobený srub, kde se vyléčí apod.).\nVýše uvedená pravidla jsou dostatečná k vedení hry. Níže uvedu pár rozšířených pravidel a vysvětlení, proč jsou pravidla nastavená právě zvoleným způsobem (dost věcí má skryté důvody, které při porušení mohou nevědomky narušit hru a nabourat to, co mají pravidla dělat).\nPravidla jsou založená na spolupráci, jsou vymyšlená pro spolupracující skupiny dobrodruhů, případně pro separátní skupiny. Při střetu se začínají nabourávat. Pokud se jedná o krátkou výměnu názorů nebo rvačku, budou fungovat, ale dlouhodobé soupeření zruší jejich duch a záměry začnou dělat potíže. Pokud je střet dvou stran třeba, podívejte se na níže popsaný souboj záměrů.\nDále jsou zajímavé situace, kdy se jedna postava o něco snaží, a ostatní jí chtějí pomoci. V tom případě pracuje hlavní postava podle běžných pravidel, ale každý pomocník jí dává kostku navíc. Musí ale popsat jasný záměr pomoci a jakou jednu dovednost k tomu používá (dovednost musí být na 1. či vyšší úrovni, za 5. a vyšší jsou dokonce 2 kostky). Případný neúspěch má pak dopad i na tuto postavu - také získá postih nebo je silně ovlivněna zvratem.\nPravidla dovedností výše mají rozšíření o pravidla růstu - aby postava mohla být lepší. Fungují následovně:\nPři každém použití získá postava k dovednostem, které použila, jedno + nebo -, podle toho, zda záměr uspěl či ne. Pokud získá tolik +, kolik je dvojnásobek úrovně dovednosti, a o 1 méně -, všechny získané + a - u dané dovednosti se zruší a stupeň dovednosti se o 1 zvýší. Takže například pro dovednost na 1. úrovni je potřeba 2x + a 1x - na zvýšení na druhou, a na 4. úrovni je třeba 8x + a 7x -.\nPostava tedy musí dělat průměrně náročné činnosti - pokud dělá jen těžké a vždy neuspěje, nebo jen lehké a vždy uspěje, nikdy se nezlepší.\nPro 0. úroveň platí výjimka - je jedno zda postava uspěla či ne, získá vždy +. Až získá 4x +, povýší dovednost na 1. úroveň a pak s ní pracuje podle pravidel popsaných výše.\nVe výše popsaných pravidlech pro spolupráci je vidět, že postava provádějící záměr používá dvě vlastnosti a pomocník jen jednu. Hlavní postava je tedy v učební výhodě, ale to je záměrné - nese větší rizika a musí se vyjádřit a usměrnit spolupráci.\nVelice zajímavou vlastností systému je to, že dává zpětnou vazbu píšícímu.\nPrvní informací je to, že pokud není schopen na konci příspěvku napsat záměr, asi daný příspěvek žádný nemá, je to tedy příspěvek, který jen popisuje stav, ale neposunuje hru dál. Důvody mohou být různé, ale obecně je to z hlediska systému nežádoucí jev. Každý příspěvek by měl posunou děj kupředu - i proto neexistuje pravý neúspěch, ale úspěch s komplikacemi.\nDále pak růstový systém umožňuje zpětně hodnotit, jak byla postava hrána. Pokud někdo vytvořil postavu válečníka, ale během hry si vycvičil léčení, jednání a řemesla, tak je dobré se podívat proč, a zda je to opravdu válečník. Je to ale i otázka na PJe, zda dal hráči dost prostoru projevit postavu tak, jak ji hráč naplánoval.\nSouboj záměrů je situace, kdy dvě strany směřují své záměry proti sobě. Mohou to být dva hráči (nebo jejich skupiny), nebo hráč proti prostředí - pro ozvláštnění může PJ za cizí postavy místo obtížnosti použít záměry a vyjít z jejich vlastností.\nPoté si obě strany hodí a porovná se počet úspěchů.\nPři dvojnásobku úspěchů jedné strany její záměr plně prošel.\nPři více úspěších, ale méně než dvojnásobku, záměr prošel, ale s kompromisní úlevou dle záměru poražené strany.\nPři remíze se rozhoduje, zda hráčská strana nevyužije zatím nepoužitý rys pro svůj prospěch, čímž automaticky vyhraje. Může jej také použít ve svůj neprospěch, za což získá 2 body (místo klasického jednoho). Pokud rys nepoužije, nebo jej obě strany použijí stejně, dojde k remíze a provedou se oba záměry (což mívá docela fatální následky, pokud záměr obou strany byl zabít tu druhou), nebo pokud obě strany měly naprosto protichůdné záměry, musí se najít kompromis. Pokud to není možné, určí vítěze rozhoz a obě strany získají postih za “přetlačování”.\nJak je vidět, na rozdíl od klasické situace souboj záměrů již má vítěze a poražené, takže vyžaduje větší toleranci a příběhový cit hráčů - “zabít ostatní” je dosti protiherní záměr.\nPři hlášení záměru by se vždy postava měla zaměřit a jasně vyhranit, co je hlavní záměr. Z praktického hlediska platí pravidlo 1 příspěvek = 1 záměr = 1 činnost. To umožňuje ostatním reagovat a dělá hru plynulou.\nJe ale možné definovat sekundární záměr - který se naplní, pokud postava má více úspěchů, než je třeba. Nebo naopak, který nebude porušen, pokud se vymýšlí “ale”. Pokud např. postava probíhá palbou a hlavně nechce být zraněna, při neúspěchu se jí něco poškodí, nebo získá Naštvání - na sebe, že tak riskovala. Pokud při stejné situaci je záměr, ať klidně získá zranění, ale ať vybavení přežije, je opět bez problému určitelné, co se stane. Tato možnost kormidlovat přes sekundární záměry by ale neměla být zneužívána na zbytečnosti, protože omezuje tvořivost při vytváření úspěchu s “ale”. PJ k tomu nemá povinnost přihlížet - pouze sekundární záměry bere jako inspiraci.\nHráčské kolo a body\nMožná vám přislo umělé používání hráčského kola a bodů. Toto pravidlo má několik důvodů:\n- vytváří dynamiku hry, kdy se akce střídá s odpočinkem.\n- dává hráčům jasný signál “teď si hrajte vy” a PJi možnost chytat nápady. Hráči si snadno vytvoří nové přátele, nepřátele, závazky - vše, co dobrý PJ použije pro provázanost hry.\n- motivuje hráče hrát své slabiny a trpět za ně - díky získaným bodům mají pak možnost se postihů zbavit a hrát dál. Klasické systémy nemají toto odměňování za lidskost a proto taky hodně hráčů závislých na pravidelech má návyk hrát bezchybné postavy.\n- body moderují průběh hráčského kola - brání zbytečnému prodlužování, protože jasně říkají, kolik záměrů je možno provést. Pokud hráči nechtějí hráčské kolo ukončit, není pro PJe nic jednoduššího, než je donutit - příjde falešné obvinění a hlídka se záměrem je chytit, nebo na město, kde jsou, zaútočí skřeti, nebo se magické experimenty vymknou kontrole... Prostě se stane něco, co klid ukončí a nutí jednat.\nDoufám, že vás tento systém zaujal. Měňte si jej dle libosti či použijte jen část, jen prosím dejte vědět do diskuze, ať se můžu podívat - to pro mne bude největší pochvala a odměna. Díky.\nPokud máte zájem se podívat na dobrodružství hrané v daném systému, mrkněte na Za světlé zítřky.\nFistandantilus - 28. ledna 2013 20:13\nTaké jsem si to přečetl, některé věci by se daly použít.\nEskel - 28. ledna 2013 19:56\nSuper :) To je dost materiálu na nějaký rpg workshop, kde se to do detailu rozebralo, doladilo, otestovalo. Klidně online.\nKaždopádně dobrá práce, keep going :)\nPoli-chan - 28. ledna 2013 18:51\nDoporučuji se podívat na Jersonův "Čas pro hrdiny", myslím že v něčem staví na podobných základech:\nDelruth - 28. ledna 2013 16:27\nHerní systémy moc načtené nemám, tak je pro mě dost inspirací ta absence neúspěchu.\nZkoušel jsem si to vztáhnout na hraní naší skupinky a ty sekundární záměry by zřejmě byly často využíváné.\nNěkterý hráč má tendence i dávat tip na to "ale". Jakoby říkal, že si je vědom toho, co riskuje a je ochoten to riskovat. Sice tím odpadá to překvapení, jaký by to naknec mohlo mít dopad, ale na druhou stranu je to pohodlnější pro Vypravěče, že nemusí vymýšlet to "ale" a hra je pak třeba i rychlejší a eliminuje se další třecí plocha mezi Vypravěčem a hráči...\nJinak dobrý. Hlavní připomínku bych měl k tomu seznamu dovedností. Často "co by měly umět dělat" se nerovná "používaným (při hodech) dovednostem při hře", jestli mi rozumíš.\nAle to je už asi dané od herní skupinky. U nás jsme si po čase všimli, že i když máme třeba těch 25 dovedností, reálně používáme třeba jen 15, byť je máme všechny pokryté různorodou skupinkou herních postav.\nSystém rysů (aspektů u fate) atp. určitě podporuju a doporučuju. Dává to obrovskou možnost ozvláštnit a navíc přesně popsat postavu a dát hráči možnost uspět v tom, co opravdu jeho postava považuje za to nejdůležitější, či v čem se jeho postava cítí být nejvíce jista. :-)\nS těmi střety je vždycky potíž, ale myslím si, že právě sekundární záměr vyřčený hráčem to hodně může ulehčit. :-)\ndoba vygenerování stránky: 0.053109169006348 sekund


Studenti diskutovali o sporné reportáži Janka Kroupy – Mediator1\nZ celého tématu si nejvíce prostoru ukrojila diskuse o tom, kdy se stal spor mezi Jankem Kroupou a René Zavoralem veřejnou záležitostí, zda přišlo diskutujícím vyjádření ředitele ČRo k situaci dostačující a jestli má investigativní žurnalistika v České republice budoucnost.\nPodle studentů pořádající katedry se tato kauza dostala do hledáčku veřejnosti v momentě, kdy Janek Kroupa a další novináři zaslali vedení ČRo otevřený dopis, který nesouhlasil s postojem a kroky Reného Zavorala. Ten se podle nich při šetření reportáže, která se zabývala dotacemi pobíranými firmou Agrofert, nezachoval správně.\nZajímavostí, na kterou upozornila Renata Sedláková, bylo, že zpravodajská relace ze dnů, kde byla odvysílaná i sporná reportáž, nebyla dohledatelná v archivu ČRo. Dále diskutující probírali fakt, že postupem času René Zavoral „zařadil zpátečku“ a zajímali se, proč tak učinil. Debatující dospěli ke dvěma závěrům. Jedním z nich byl ten, že ze tří analýz, zabývajících se Kroupovým článkem, vycházel jen z části jedné z nich. Dalším, že se mohl obávat, aby celá událost nezdiskreditovala ČRo.\nŘešila se i budoucnost investigativní žurnalistiky v České republice. Karel Páral konstatoval, že je možné udržet jen poměrně nízký počet investigativních novinářů a soukromým médiím se příliš nevyplatí si je najímat. Investigativní reportér potřebuje totiž opravdu velký prostor a čas, aby se mohl věnovat jedné určité kauze. „Z této práce vznikne reportáž, která bude zajímat veřejnost maximálně pět dní, než se od ní svět médií odkloní a začne se věnovat aktuálnějším záležitostem,“ dodal Páral k tématu.\nCelá diskuse skončila shrnutím probraných témat a vyjádřením nesouhlasu s některými mediálními analýzami, se kterými se veřejnost v uplynulých měsících potýká.\nPublikováno v rubrice: Aktuality, Média, Report, Rozhlas\tŠtítky: Český rozhlas, investigativní žurnalistika, Janek Kroupa, katedra mediálních a kulturálních studií a žurnalistiky, René Zavoral, rozhlas\n[…] reportér Českého rozhlasu Janek Kroupa přišel s reportáží o neoprávněném hospodaření firmy Agrofer… na 1700 hektarech půdy. Respektive o hospodaření na pozemcích s […]


Neskutečný objev: Byla objevena leka o rozměrech 40 cm šavlozubýho tygra. Lebka dokazuje, že byli větčší jak jsme si mysleli. - ČeskoAktuálně.cz\nDomů Top 10 Neskutečný objev: Byla objevena leka o rozměrech 40 cm šavlozubýho tygra. Lebka...\nVědci tvrdí, že nově studovaná 40 centimetrová lebka Smilodonova populatora, kdysi patřila zvířeti, které vážilo téměř 435 kg.\nV době pleistocénu před asi 11 700 lety byla Jižní Amerika ohniskem obrovských predátorů, mezi nimi i populací Smilodon – jedna z největších koček, které kdy chodily po Zemi.\nVědci věděli, že tito draví dravci měli obrovskou velikost, ale nic by je nemohlo připravit, aby zjistili, jak by se tyto kočky mohly dostávat.\n“Myslel jsem, že dělám něco špatně,” řekl Aldo Manzuetti, doktor v oboru paleontologie na Uruguayské univerzitě. Ale po několikanásobné analýze měření vzorku se Manzuetti konečně zastavil.\n“Výsledky jsem mnohokrát zkontroloval a teprve poté jsem si uvědomil, že jsem neudělal žádné chyby,” řekl. Bylo jasné, že vzorek lebky kdysi patřil zvířeti, které naklonilo váhy na 435 kg.\nS tělesnou hmotou této velikosti mohli tito tygři saberoví možná lovit kořist, která byla mnohem větší než oni v jihoamerickém regionu, který se plazil s obřími rostlinami konzumujícími rostliny. Nová zjištění podrobně popsal Manzuetti a jeho tým tento měsíc v časopise Alcheringa.\nVe srovnání s moderními příbuznými však měl populant S. horní tlapku: mohli použít své šavle ostré jako břitva k rozřezání větší kořisti na zranitelném místě těla a jen čekat, až vykrvácí z bezpečné vzdálenosti.\nLov větší kořisti by také byl snazší, kdyby S. populator lovil v tlupách. Od této chvíle však neexistuje žádný důkaz o tomto druhu skupinového chování mezi druhy.\ndalší lebka_museum v Copenhagen


Vztah versus kamarádi: Kdy nastává problém – Novinky.cz\nObzvláště v počáteční fázi vztahu je běžné, že se nemůžeme svého partnera nabažit a chceme s ním trávit každou volnou minutu. Problém ale nastává ve chvíli, kdy se ze zamilovanosti stane obsese. Přečtěte si sedm příznaků, které značí, že jste vy nebo váš partner až nezdravě posedlí svým vztahem.\nJak poznat, když se ze vztahu stane posedlost.\núterý 19. února 2019, 9:13\n1. Často rušíte své plány s kamarády, abyste mohli být se svým protějškem\n„Stejně jako u většiny ostatních věcí je rovnováha klíčem ke zdravému vztahu. Pokud trávíte až příliš času s partnerem, je dost možné, že tím uškodíte nejen svým přátelům, ale také vztahu. Nic se nesmí přehánět,“ tvrdí terapeutka Anna Possová.\n2. Důležité zprávy od přátel se dozvídáte z jejich sociálních sítí\n„Pokud se dozvídáte důležité informace o svých nejlepších kamarádech prostřednictvím sociálních sítí, pak je něco špatně. Zásnuby, nový vztah, vážná nemoc nebo dovolená jsou milníky, které by vám neměly uniknout a měli byste se o nich dozvědět přímo od svých přátel. Zamyslete se proto, jestli vám vztah náhodou nezúžil vidění a vy věnujete přátelům patřičnou pozornost,“ říká psycholožka Marie Landová pro Huffington Post.\n3. Když jste se svými přáteli, mluvíte jen o svém partnerovi/partnerce\n„Je naprosto přirozené, že pokud se těšíte z nového vztahu, chcete o něm neustále mluvit a probírat ho skrz na skrz. Je však důležité, aby se toto téma nestalo hlavním nebo dokonce jediným tématem celého rozhovoru s vašimi kamarády. Nezapomeňte proto do rozhovoru zahrnout i ostatní aspekty života a vyptávejte se přátel na jejich problémy a novinky,“ doporučuje rodinná terapeutka Andrea Wachterová.\nJak na spokojenější vztah?\n4. I když o svém protějšku nemluvíte, neustále na něj myslíte\n„Při konverzaci s přáteli byste rozhovor měli plně vnímat, a ne lítat myšlenkami v oblacích. Pokud se proto nemůžete soustředit na věci, kterým byste za normálních okolností rádi věnovali pozornost, a místo toho myslíte na svého partnera, pak by váš vztah mohl být překážkou,“ říká Landová.\n5. Váš partner si vás nárokuje jen pro sebe\nZejména v počátečních vztazích je normální, že čas, který jste dříve věnovali svým přátelům, nyní přísluší vašemu partnerovi či partnerce. Problém nastává ale v případě, kdy vás partner odrazuje od kamarádů, manipuluje s vámi nebo vám vyloženě zakazuje se s nimi stýkat.\n6. Partner žárlí na vaše přátele\nSpousta lidí si myslí, že je správně, aby partner alespoň trochu žárlil, pokud si druhý vyrazí s přáteli. To je ale špatně. Lidé jsou mnohostranně zaměření a složití, proto je potřeba, aby se stýkali s různými druhy lidí. Žárlení na přátele zavání obsesivní poruchou.\n7. Vaši přátelé se partnerovi vyhýbají a neřadí ho do společné party\nPokud se vaši přátelé vyhýbají společnosti vašeho partnera, nebo vás dokonce ani nezvou na akce společně, je potřeba se zamyslet, jestli se v přítomnosti partnera nechováte jinak. Promluvte si s přáteli o tom, kde je problém, jinak by se mohlo stát, že si v budoucnu budete muset vybrat mezi přátelstvím a vztahem.


Autfit k Subaru Forester (5. generace) | Auto Kabelky – Blog Veroniky Petrů\nŽádný designový výstřelek, ale model, který bude „in“ i více sezón.\no Volkswagenu Sportsvan 1.5 TSI (2018)\n21.3.2021 Veronika Petrů Autfit, Inspo Foto Auto\t0 komentářů\nSubaru Forester není dámské auto na první pohled. O to větší překvapení pro vás může být pár kilometrů za jeho volantem. Bílý Forester + dnešní doba = nápad na velmi netradiční autfit. Tentokrát jsem opravdu zvědavá na vaše reakce! 🤩\nSubaru Forester jsem měla zapůjčený v rámci testování finalistů ankety Auto mého srdce – dámské auto roku. Více o této anketě najdete tady na blogu nebo na webu www.automehosrdce.cz.\nVíce informací o Foresteru a dojmy z testování najdete v postu zde.\nProcházky v přírodě aneb trávení volného času v covid světě…\nVšechny městské atrakce nám zavřeli, restaurace, obchody, kina, divadla, obchodní centra… Často i kanceláře, lyžařské vleky se ani nerozjely, počasí na koupání ještě zdaleka není. A tak můžeme být doma, projíždět se autem, na kole nebo chodit na procházky do přírody. Ze začátku to byla příjemná změna, ale teď už nějak slovo „procházka“ ztratilo na lesku, dokonce už způsobuje lehkou iritaci. Každopádně Forester je ideální parťák do dnešní doby. S nezpevněným terénem nemá problém, konec konců je to „lesník“, projížďka s ním je moc příjemná a kola by uvezl jedna radost. Testovaný kousek měl dokonce tažné zařízení, které je pro montáž praktického držáku na kola třeba.\nTepláky – módní hit covid světa!\nOnline nákupy miluju, i když to reálné brouzdání po obchodech mi chybí. Každopádně jsem zjistila, že online nákupy mohou být dobrá terapie. Ovšem jen do chvíle než zjistíte, že i další věci jsou jen online, a že parádění před webkameru vás nebaví, ani není nějak moc nutné. Takže toho, co se oblečení týče, moc nepotřebujete/nevyužijete. Ok, každopádně tepláky se hodí. 😉 Naštěstí je to teď módní hit a na Instagramu v nich září Simona Krainová i Chiara Ferragni. 🩳 Dokonce i teplákové soupravy frčí, kdo by to ještě před časem řekl. A tak jsem si pořídila nějaké do sbírky. A když už tak praktický kousek jako tepláky, tak aspoň ve velmi nepraktické bílé barvě. Jsou z HM a jsou za babku. 😁 Odkaz na ně najdete zde. K tomu jsem zkombinovala bílou „hoodie“ mikinu, tak trochu Chiara Ferragni styl, ale moje je značky Einstein & Newton a juknout na ni můžete například zde. Pusa na mikině je červená, takže jsem tím i splnila nutnost zařazení červeného prvku, jelikož Forester má červené doplňky. Stejně jako v předchozím Autfitu, jsem i tentokrát vsadila na na tenisky Fila Strada. Pokud vás stále baví stejně jako mě, tak je můžete pořídit zde. Moc se mi líbí kombinování různých stylů oblečení, doteď bylo vše „přísně“ sportovní, a proto bylo třeba autfit „rozbít“ něčím elegantním, slušňáckým. Béžový vlněný kabát je ideální, z hlediska počasí i sladění. Ovšem možná by mě tady ještě o něco víc bavil „teddy“ kabát, něco takového zde. Ten bych si ráda pořídila, ale ještě jsem nenašla ten pravý. Popravdě bych si ho ráda vyzkoušela, aby nebyl příliš oversize, a osahala, stačí totiž malý rozdíl v materiálu na propastný rozdíl mezi trendy kouskem a lacině vypadajícím čímsi. Černým prvkem autfitu, ten byl také potřeba, abych s Foresterem ideálně ladila, se pak stala crossbody kabelka Steve Madden (odkaz zde). Je složená z dvou menších kabelek a malé kulaté taštičky (ideální na klíče, zvláště pokud máte auto s bezklíčkovým přístupem jako byl testovaný Forester), vše je spojené karabinkami a vše je možné nosit i zvlášť, takže na denní nošení celou kombinaci, na večer jedna malá kabelka s řetízkem přes rameno (no, na večer… Kdyby se někdy otevřely třeba restaurace či divadla, tak by se to mohlo hodit). Hodinky s kamínky mi to celé trochu rozzářily a náramky s oranžovými korálky zas odkazují na oranžové doplňky v interiéru Foresteru, rámečky, lišty a lištičky . 🦊\nJak se vám nový Autfit líbí? 🚙\nTags – Subaru, Subaru Forester, Subaru Forester – pojmy a jízdní dojmy, Autfit\nFoto: David Holubek


Inventura (ztráty a nálezy) – výběžek.eu\nInventura (ztráty a nálezy)\nMarek Douša 26. 4. 2015\nVloni jsem si koupil kolo a nějaký další věci, které jsou k cyklistice nutně potřeba. Nic z toho, co nebylo napevno ke kolu přimontováno nemůžu najít, jenom pumpičky mám dvě, protože tou původní neumím nic nafouknout a poztrácelo se i pár drobností, které byly původně s kolem nějak spojeny… Je to divný, protože normálně nic neztrácím a tak věřím, že i tohle určitě někde vyplave.\nPíšu to proto, že jsem několikrát zaslechl, že vy — naši čtenáři — občas nemůžete po přesunu výběžku do nového něco najít. Ale všechno tu je!)\nNa druhou stranu se stává i redaktorům a šéfredaktorům, že mají problém najít něco, co tu vyšlo třeba před několika měsíci nebo dokonce lety.\nČlověk to má v hlavě založené, jako pan prezident: ten článek byl vlevo dole, že, ale nějak ne a ne ho najít. A protože my nemáme Ovčáčka, musíme použít vlastní fištrón!\nTakže je tu vyhledávání v pravém horním rohu obrazovky a nakonec to většinou klapne, nebo funguje — světe div se — google. Nějaká fráze, která alespoň vzdáleně připomíná obsah hledaného článku ve spojení s doménovým jménem, tedy vybezek.eu!\nAbychom si alespoň pro další roky zjednodušili hledání, odzkoušíme měsíční mapy.\nZatím to celé berte jako takovou betaverzi. Celé by to mělo vypadat nějak takhle:\nVybereme (po zralé úvaze) deset až patnáct událostí, které se za uplynulý měsíc staly a přiřadíme jim místo na mapě a propojíme je linkem s naším článkem. Jestli to bude přehledné, nabo alespoň přehlednější, bůhsuď)\nV minulém týdnu jsme se také poprvé podíleli na dovozu divadelního provozu, přivezli jsme s Sinstitutem představení Jak se vám líbí a i když nebylo úplně vyprodáno, diváky jsme našli.\nTaké jsme překročili limit a přivítali na našich stránkách letošních prvních stotisíc návštěvníků. Díky. Příjďte zase.\nA také jsme posílili redakční tým. Pavel Časar, o jehož knize jsme před časem psali, nás bude informovat převážně o tom, co se děje za kopcem Studencem.\nNaviděnou v květnu.


Výměna Manželek Tlusté Ženy / Erotická Masáž Liberec\nVýměna manželek tlusté ženy\nRSS kanály serveru Super. Jakékoli kopírování, šíření nebo využívání obsahu RSS kanálů serveru Super. Dodavatelem obsahu serveru Super. Šiřitelem reklamy na serveru Super. Klávesové zkratky na tomto webu - rozšířené Na obsah stránky. Problémy, které během manželské krize páru vznikly, bude Iveta řešit insolvencí.\nFotogalerie 2 fotografie ». Věříte Ivetě, že je vlastně obětí Petra? Takhle to sluší éterické krásce z filmu Lásky mezi kapkami deště 3 fotografie. Kráska z První republiky v plavkách: Tělo odhalila v bikinách v barvách naší vlajky Video 2: Ben Cristovao se mění v bojové monstrum Video 3: Plavky a prádlo nechala ve skříni: Hvězdná modelka s mini ňadérky pózovala nahá na motorce 3 fotografie.\nV blond paruce Celeste Buckingham nejspíš nepoznáte. Ale zabodovala s ní Video 4: Filmová Saxana přitahuje psychicky nemocné lidi! Neuvěříte, co jí podivní fanoušci a fanynky provádějí. Hvězdička SuperStar následky kojení neřeší: Stěžuje si na povislá ňadra, ale fotí tyto snímky 4 fotografie.\nModelka má v 8. Musí nosit zdravotní stahovací podkolenky Video 2: Poznáte královnu hororového žánru? Po 37 letech je z ní sportovní babča 3 fotografie. Chce vyděsit celý svět? Modelka 41 , která to dotáhla hodně daleko, zveřejnila otřesnou fotku 3 fotografie.\nV tomhle chodí spát? Tereza Kerndlová v posteli v průsvitném body 3 fotografie. Karel Voříšek si jako kluk zahrál v seriálu a čeká ho další role. V tomhle kostýmu to ale nebude Video 1: Nicole Kidman a její opět flekatý make-up 3 fotografie. Mareš si splnil životní sen: Vzal si Faltýnovou za manželku. Bohužel ne v reálném životě Video 2: Která česká moderátorka si zahrála na mořskou pannu?\nBlonďatá kráska nikdy neměla lepší tělo! Slavný zpěvák je dědečkem: Uplakaný Roman se loučí s dětmi a odchází. Uplakaný Roman se loučí s dětmi a odchází TV Nova. Na sociální síti zveřejnila i odkaz na svůj soutěží profil, kde má mimo jiné uvedené své záliby.\nNáhradní manžel hadí Jany z Výměny manželek: Hrál v gay pornu! Možná že kdyby připojila i svou slavnou hlášku z Výměny manželek, hlasy by se jí jen hrnuly. Ostatně i Janě se ten nápad zalíbil. Napadená Sabina ze šokující Výměny: Na hadí ženu si došlápla sociálka! Hadí Jana z drsné Výměny: Mlátil mě, až tekla krev! Hlavně dělá ze sebe co nejvíce tu ošklivou. Pro mne hnusná ženská, dřevochlapice. Potlačuje v sobě ženství, velebnosti chce se mi blejt.\nMateriály agentury AP nesmí být dále publikovány, vysílány,přepisovány nebo redistribuovány. Registrovat se Přihlásit se. Svátek slaví Alois , zítra Pavla. Podivná dohra Výměny manželek: Roman chce po napadené Janě peníze! Agresivní Roman z Výměny: Opili mě lidé z Novy! Partner Jany, kterou ve Výměně napadl Roman: Když to viděl v televizi, bouchly v něm saze! Naďa z Výměny manželek: Hned pět lidí po natáčení opustilo její domácnost!\nLidé nám nadávají, že dojíme stát a jsme zablešenci, vzlyká Helena. Hadí žena Jana z Výměny manželek: Přihlásila se do soutěže Miss!\nZpět na Ve Výměně manželek se proslavila svou drsnou náturou a nezapomenutelnou hláškou: Témata výměna manželek , hadí žena , jana , miss , miss metalshop. Máte k článku podnět nebo připomínku? Ostrá výměna názorů kvůli problému v resortu Marksové: Podvedl těhotnou s její kamarádkou!\nKristýna z Výměny po vysílání: Pavel je hrozný sobec, myslí jen na Kristýna a nevěrný Lukáš z Výměny: Už se vídají jen o víkendech. Diskuse k článku Přidat názor. Aktuální trend se mísí s Měsícem hrdosti. Nový film o královské rodině! Kdo si zahraje princeznu? Sluneční brýle podle aktuálních trendů: Kočičí, super úzké i plastové! Může dehydratace ovlivňovat náladu? Írán bořil a odmítl hrát fotbal: Pak se Španělé báli.\nPortugalec zase simuloval, je terčem posměchu a kritiky. Sedan nové generace přijíždí zpoza Atlantiku.\n: Výměna manželek tlusté ženy\nVelke zadky privat mia Rychly prachy free privaty brno\nSexperverz lesbicke znasilneni Fantasy swingers ceske baculky\nLady dee fake taxi cz Ceske eroticke filmy lucka z choltic\nLADY DEE PRIVATY V BRNE 189\nKlávesové zkratky na tomto webu - rozšířené Na obsah stránky. Problémy, které během manželské krize páru vznikly, bude Iveta řešit insolvencí. Fotogalerie 2 fotografie ». Věříte Ivetě, že je vlastně obětí Petra? Takhle to sluší éterické krásce z filmu Lásky mezi kapkami deště 3 fotografie. Kráska z První republiky v plavkách: Tělo odhalila v bikinách v barvách naší vlajky Video 2: Ben Cristovao se mění v bojové monstrum Video 3: Plavky a prádlo nechala ve skříni: Hvězdná modelka s mini ňadérky pózovala nahá na motorce 3 fotografie.\nModelka má v 8. Musí nosit zdravotní stahovací podkolenky Video 2: Poznáte královnu hororového žánru? Po 37 letech je z ní sportovní babča 3 fotografie. Chce vyděsit celý svět? Modelka 41 , která to dotáhla hodně daleko, zveřejnila otřesnou fotku 3 fotografie. V tomhle chodí spát?\nTereza Kerndlová v posteli v průsvitném body 3 fotografie. Karel Voříšek si jako kluk zahrál v seriálu a čeká ho další role. V tomhle kostýmu to ale nebude Video 1: Nicole Kidman a její opět flekatý make-up 3 fotografie. Mareš si splnil životní sen: Vzal si Faltýnovou za manželku. Bohužel ne v reálném životě Video 2: Která česká moderátorka si zahrála na mořskou pannu? Blonďatá kráska nikdy neměla lepší tělo! Slavný zpěvák je dědečkem: Jeho syn mu další vnouče dopřál poté, co s manželkou překonali potrat 3 fotografie.\nBílá ale umí žít: Pro šatnu má vyhrazené celé jedno křídlo svého velkého sídla Video 2: Článek dne Sexy Lucie Borhyová jako herečka obstála na jedničku: Aneta na začátku další epizody Výměny prozradila dost bizarní důvod Jedna skutečnost, o které se Aneta během svého desetidenního pobytu v cizí Vyměněná manželka Martina si ze svého pobytu v náhradní rodině odnesla Vyměněná manželka Martina si v náhradní rodině prošla doslova peklem.\nOd chvíle, kdy Gábině potvrdil lékař těhotenství, nemyslí na nic jiného. Jak to s ní bude dál? Měla by si to dítě nechat, anebo jít na interrupci? Už příští týden bude jasno. A velkou roli v tom sehraje právě Aleš, který se začne hodně snažit, aby Gábinu získal zpět. Světová show The Voice se vrací do Česka a Slovenska! Věk je jen číslo, hvězdou se může stát opravdu každý.\nKomentovat Další díly Pomoc. Výměna manželek - Tvrdé rány z minulosti. Proč napadení ve Výměně zvládla s přehledem? S něčím podobným se již setkala Jana ze středeční Výměny si v momentě, kdy byla napadena svým náhradním Natáčení změnilo jejich pohled na svět. Žanetu s Romanem čeká velká životní změna! Co chtěl Richard udělat Romanovi, když se dozvěděl o napadení? To by dobře nedopadlo Jana a Richard, které diváci znají ze středeční premiérové Roman se jen bránil.\nSkutečným útočníkem prý byla Jana Roman, který se objevil v další epizodě Výměny manželek, promluvil o otřesném Výměna manželek - Napadení a zásah štábu - 8 přehraj video. Ležela jsem týden na JIPce: Jana promluvila o otřesném zážitku. V čem se Jana změnila? Tohle by dřív nedovolila Janě účast ve Výměně přinesla kýžený výsledek. Dobré vztahy po Výměně? Jana s Petrem jsou s druhou rodinou v kontaktu. O přátelství se ale mluvit nedá I přesto, že se vztah mezi Naďou a jejím náhradním manželem Petrem nedal označit Naďa promluvila o životě na ulici Po natáčení další epizody Výměny manželek došlo v Nadině Výměna manželek - 4.\nMěl by si Michal dávat pozor? Alex prozradil, co by udělal, kdyby Michala ještě potkal! Irina udělala zásadní změnu ve výchově syna.\nTo mě hodně ranilo! Po návratu domu zjistila, že přišla o své miláčky Helena na svou náhradní rodinu vzpomíná v dobrém. Marcela o styky s druhou rodinou nestojí.\nKontaktovala by jen jednoho člena Marcela ve své náhradní domácnosti zažila krušné chvíle. Blechy, nebo zanedbaná hygiena? Luděk prozradil, kolikrát se Marcela sprchovala Vyměněná manželka Marcela během natáčení obvinila pejska náhradní Výměna manželek - Slzy během osmi očí - 10 přehraj video.\nCumlauder naturales porno lesviana pollas grandes xxx peliculas sexo peludas tarzan xxx video porno con gordas rusas follando tetonas follando videos de mujeres tetonas maduras porn julia de coños muy zorras mujer follando cumlauder españa masaje ancianas lesbianas porno putas porno voyeur playa video porno de lesbianas porno de maduras rellenitas tetonas gratis travestis sexo grstis videos xxx maduros porno pornstar famosas abuela follando porno sexo duro porno porno xxx xxx japonesas xxx maduras lisa ann maduras.\ncon gordas amateur videos pornos en tetas naturales follando negra culona porno castellano gratis maduras tetonas videos de tetonas pene enorme chicas ardientes porno películas porno lesbico casero vídeos xxx sexo videos porno gratis videos de tetas naturales porno intercambio parejas porno anal fetiche de solteras videos ñorno xxx de lesbianas travestis porno free porn videos porno gratis videos negras tias buenas folladas videos xxl xxx lesbianas ver video porno travestis pollas enormes porno bdsm porn anal videos porno bisexual porn free videos porno completos porno tub casting porno vidios de travestis gratis mamadas porno gratis gordas sexis desnudas ver videos travestis sado videos bisexual español gratis chicas espiadas masajes erotico porno gratis peludas videos de gordas follando coños videos ponor gratis videos porno de maduras zorrras páginas porno gratis porno chino gratis xxx trio amateur xxx en español mom and son xxx webcam sex porn porno latino toro pprno coños eyaculando videos porno en castellano follamdo sexo viejos videos gratis en español momxxx tubias 19 rubias 18 porn tatiana delgado follando jenna jamenson las mas putas gratis tetonas videos porno gra videos porno eyaculacion femenina rubuas 19 videos porno lesbianas mujeres maduras sexo con latinas follada romantica chicas desnudad hd las tetas grandes gordas bbw maduras.\ncon videos gratis enfermeras calientes peliculas porno gratis de sexo viejas gratis mujeres calientes tetona porno maduras para mujeres tocandose moras xxx madres videos xxx hentai folla video x maduras x masajes maduras orgias lesbianas follando videos porno de maduras orgias hd travestis videos porno pollas videosdesexogratis xxx gratis negrasfollando actrices porno espqñol arabes sexo en la playa paginas porno grati gordas follando videos de pollas mamadas jovenes maduras follando videos poro videos pornos xxx tias fallando lesbianas teniendo sexo gratis de maduras porno rubias putas xx porno hd porn tube lesbianas follando primer casting porno porno xx gratis maduras con viejas follar en castellano porno tias follando videos eroticos putas gratis en español maduras ver video porno de colegialas maduras maduras tetonas xxx español de fiesta porno gratis nikita bellucci xxx tube mujeres putas mamando polla por el culo videos porn hd mujeres haciendo pajas despedida sexo culos de folladas de polla videos porno putas nekane xxx sexo jovenes porno pono duro gratis maduras mujeres embarazadas xxx amateur porno maduros follando videos pornos grstis videos gratis x-art videos gratis follando porno 18 porno cratis agatha vania porno arabes videos porno maduras pajas con gorditas xxx abuelas videos porno madura tias buenas videos porno español vidios trio xxx porno xx porno gratis videos x videos porno anal duro chupadas de lesbianas muy porno gratis rubias tetonas follando videosdesexogratis sexo por no gratis porno duro rubias videos gigi love sexo cam vídeos de lisa ann morenas xxx gratis videos x en castellano gratis maduras 18 porn mujeres maduras gratis videos maduritas tetonas porno maduras gordas españolas follando duro sasha grey follando sexo negro xvideos porno viejas putas porno de dibujos adriana deluxe maduras abuelas gratis videos gratis abuelas gratis películas pornográficas gratis follando jinx maze porno gartis videos lesbianas viejas follan bisexual porno x art porn descargar gratis actrices porno hentai videos x porno maduras viejas chupando pollas videos porno español gratis de pie rubias lesbianas en la calle videos porno japones ama de abuelas coños peludos vidios porno mamadas putas negras desnudas playa paginas porno mujeres haciendo el culo porn videos porno orgias mature porn videos porno gratid videos xxx orgias lesbianas asiaticas porno duro ver video porno gratis porno lesbianas follando follando al fontanero sexo orgias porno follando pareja haciendo el amor chicas desnudas polla negra culona superguarras anal extremo zorras lesbianas hd rubias porno de guarras follando casting porno bbw videos caseros lesbianas masajes gordas maduras coños jovenes mujer follando en vivo video vídeos porno negros zorras peludas videos porno pelirrojas follando video videos bondage video porno x trios porno rubias 19 años 70 mamando amateur porn 18 vids sexo porn free pono gratis videos de tias buenas maduras follando en la playa fetichismo pies videos pornos lesbicos gratis maduras.\ncon rubias calientes jynx maze lesbianas petardas follando chicas porno alemán putitas calientes negra sexo gratis follando gratis en español de polla negra xxx se folla en espanol ruvia19 videos porno tias buenas porno hd videos porno gratis putas squirt video porno eyaculacion femenina rubuas 19 sofia rose xxx videos de sexo duro sasha grey videos mamadas cachondas follando gratis rubias xxx gorditas maduras abuelas putas gratis de coño vidios pono follar porno vaginas abiertas videos porno porn free hd videos potno porno.\ncon maduras x masajes eróticos bibi jones videos porno pollas reales viejas folladoras mujeres mujeres enseñando el coño videos porno duro corrida fontanero videos de travestis gratis peludas follando suegras orientales follando gordas tetonas follando vídeos pornos gratis sexo gratis chicas foyando haciendo pajas masculinas tetas grandes penes grandes naturales grandes y sexo trans porno sensuales webcam xxx videos pornos anales porn maduras kamasutra porno gratis rubias lesbianas muy grandes videos heroticos videos porno videos sexo vídeos porno pornstar famosas gordas porno transexual videos porno videos porno intercambio de españolas folladas a su hija dando por culo polla porno xxx cumlouder se masturba cumlouder españolas follando es.\nKundicky czech casting nikola\nSperma v kunde male holky\nsex ostrava spoutana cz\nsally sex sexno1\npovisle kozy eroticke sluzby pardubice


Proteinový lowcarb vanilkový perník s jablky – Deník malé požitkářky\nChtěla jsem něco upéct na cestu, a tak trošku pročistila lednici. To, co mi tam zbylo můžete vidět v tomhle receptu, který je jak lowcarb, tak může být bezlepkový, pokud použijete bezlepkový pudink. Tuk v buchtě nahrazuje arašídové máslo, se kterým jsem se docela rozšoupla, pokud vám vyloženě vadí, tak zvolte jiné oříškové. A produkt je taky tradičně bez cukru, ale můžete si pomoci medíkem. Bílkovinám zdar, zítra můžu bez stresu vynechat i maso :D.\n1 bílý jogurt (já použila řecký od Milka)\n40ml vody (mléko došlo)\n50g vanilkového proteinu/bílá čoko proteinu\n+ navrch 10g arašídového másla, 10ml javorového zero sirupu, hrst mandlí\nVejce si rozmícháme metlou se stévií a jogurtem, poté přidáme také arašídové máslo (nesmí být moc ztuhlé), vlažnou vodu a kypřící prášek. Do hladké směsi přimícháme protein, perníkové koření, kokosovou mouku a vanilkový pudink. Těsto vlijeme do silikonové formy na chlebíček (jinou musíme předem vymazat máslem a vysypat hrubou moukou) a pocákáme arašídovým máslem a javorovým (zero)sirupem. Vršek můžeme ještě lehce ozdobně promíchat opačným koncem lžíce. Narch rozložíme očištěné a na kostky nakrájené jablko a a také mandle. Pečeme v předehřáté troubě na 150 stupňů zhruba 45 minut, dokud není povrch zlatavý a křupavý.


Lidé uvidí obří dřevěný betlém a diorama z ovčí vlny - Brněnský deník\nVýstava v brněnském Letohrádku Mitrovských potrvá až do 14. ledna. | Foto: Deník/Lenka Jebáčková\nK vidění je celkem osmdesát současných i historických betlémů. „Jedná se o jedinou velkou výstavu tohoto druhu v Brně. Kromě několika druhů betlémů návštěvníci uvidí také první část největšího českého dioramatu na téma Život Kristův,“ popsal vedoucí produkce Letohrádku Mitrovských Petr Lukas.\nPrávě diorama je jednímz největších lákadel letošní výstavy. „Zatím jej tvoří pětasedmdesát postav a zvířat, které autorka Ivana Langrová vytvářela z ovčího rouna a naaranžovala do patnácti obrazů,“ uvedl Lukas. V předpremiéře tak bude k vidění například Ježíšovo narození, útěk do Egypta, křest v Jordánu, poslední večeře a ukřižování.\nDalším jedinečným exponátem je obří betlém takzvaného třešťského typu. „Jde o speciální typ betlému, který pochází z oblasti Třeště na Vysočině. Tento je konkrétně z dílny Tomáše Pavlíka. Při jeho výrobě využil samorosty, pařezy, kůru stromů i velké množství mechu,“ dodal Lukas.\nStejně jako minulý rok míří do letohrádku na výstavu také Martina Dubovanská. „Několik let jsme měli doma ten samý papírový betlém a mně už přestal bavit. Šla jsem tedy na výstavu, abych načerpala inspiraci a mohla vyzkoušet něco nového. Betlémy mě tehdy úplně uchvátily, letos se proto na výstavu chystám znovu. Těším se na ní už několik týdnů,“ řekla.\nBetlémy ale nebudou jediné lákadlo, které si lidé mohou v brněnském letohrádku prohlédnout. Součástí výstavy je také expozice ručně vyráběného skla od umělecké sklářky Alice Dostálové z Galerie Skleněnka. „Všechny kousky jsou ručně vyráběné originály. Umělkyně představí své vlastní skleněné krajiny a mikrosvěty. Část výstavy bude také věnovaná postavičkám a motivům z planet Malého prince,“ zakončil Lukas.\nVýstavu betlémů mohou lidé navštívit až do čtrnáctého ledna každý den kromě pondělí od deseti hodin dopoledne do čtyř hodin odpoledne. Dospělé vyjde vstupné na devadesát korun, děti zaplatí jen padesát korun.


Podzimní módní kolekce Byblos je inspirovaná labutí – DesignMag.cz\n07.09.2011 –– móda –– Milan Klupák\nByblos byl založen již v roce 1977 a jejím designérem se stal po dobu tří let Gianni Versace. Po něm následovali Guy Paulin (1979 až 1982), Keith Varty a Allen Cleaver (1981 až 1996), Richard Tyler a John Bartlett. Všichni považovali za hlavní námět typicky italské prvky, městský styl a hlavně velmi důležitý komerční úspěch značky. Mužem v pozadí je ovšem Sergio Girombelli, který dokázal tuto vizi udržet pro téměř tři desetiletí.\nV kolekci na období podzim a zima 2011 až 2012 hrají prim především úzké džíny, které se dokonale skloubí s bundami, košilemi či kravatou. Nejedná se ovšem o nikterak revoluční názor na pánskou či dámskou módu. Byblos se spíše snaží začlenit svou elegancí a ležérností, aniž by působil nezvykle a nepříjemně.\nHlavní návrhář Manuel Facchini popisuje svou inspiraci jako labuť, dlouhé nohy a klasické linie. Vznešeností překypující krása a majestátnost, která udává směr a zároveň jednoduchost a střídmost nikterak převyšující vzhled jeho nositele.\nVypadá to na dlouho očekávaný návrat značky do předních příček italské módy, kterou prozatím velebí například Prada, Gucci, Versace nebo nerozlučné duo Dolce & Gabbana. Cesta na vrchol je ovšem stále ještě dlouhá a trnitá, a tak nezbývá nic jiného, než jen doufat, že následující kolekce budou stejně tak dobré nebo dokonce lepší, než kolekce pro podzim a zimu 2011 až 2012.\nČtěte všechny články na téma oblečení a doplňky\nFoto a zdroj: Byblos


Elena Valeriánová 31.5.2015 13:11\nKrásné fotky, potěšily moje oko a příběh - ráda bych se tam někdy podívala. Pokud zdraví dovolí ...\nJana Šenbergerová 29.5.2015 21:44\nS tím si nelam, Ali, hlavu. Také nejsem botanik, ale těší mě, když mají kytky svoje jména.\nAlena Tollarová 26.5.2015 22:46\nJano, opravdu nevím. Já nejsem žádný botanik ani znalec. Na Radobýlu, odkud pochází snímek, je na informační tabuli uveden výskyt bělozářky, takže jsem vycházela z této informace.\nMiluše Hasenohrlová 26.5.2015 22:04\nKrásné fotky kytiček.Vůbec nevadí, že nejsou pojmenované, ani Já některé neznám.Alen ,jsi šikulka.\nJana Šenbergerová 26.5.2015 21:55\nJak si tak prohlížím ty nádherné fotografie, zdá se mi, že na snímku není bělozářka, ale snědek. Na první pohled jsou si velmi podobné a kvetou ve stejném období.\nLidmila Nejedlá 26.5.2015 20:15\nAlenko, Ty vždycky tou přírodou potěšíš...díky.\nSoňa Prachfeldová 26.5.2015 20:10\nMoc se mi to líbí , Středohoří je též moje veliká láska a ty kytičky - nádhera, názvy pro mě novinky - díky !\nJaroslava Handlová 26.5.2015 19:02\nÁlo, žiješ v půvabném koutu Čech. Já tu krajinu znám jen z oken autobusu. Proto jsem ráda, že jsi nám nepřiblížila pouze ta krásná panoramata, ale i fůru rostlinek, jejichž některé názvy spatřuji poprvé. Díky za všechny krásné a zajímavé fotky.\nZoja Sedláčková 26.5.2015 17:50\nUž jsem se zde zmiňovala, že jsme částí Středohoří prošli pěšky vloni začátkem září. Také se mi tam moc líbilo. Na tom kraji je vidět jeho sopečný původ. Když jsem se z vrcholků dívala do kraje, měla jsem pocit, jako když se dívám do minulosti. Díky za připomenutí. Květiny jsou krásné a obdivuji, kolik jsi vyfotila motýlů.\nDana Kolářová 26.5.2015 13:50\nMám ráda květiny, v přírodě, na zahradě i na fotkách. Děkuji za hezké podívání.


Sestra vzala ho do pusy a jazyčkom začala dráždiť žaluď\nMoje Frnda-incest videa / Moj prvy incest / Sestra vzala ho do pusy a jazyčkom začala dráždiť žaluď\nSestra vzala ho do pusy a jazyčkom začala dráždiť žaluďHd\nTak jsem ho teda pomalu vsunoval hlouběji a hlouběji. Když už jsem ho měl vevnitř skoro celého, sestra se probudila. Zezačátku nechápala, ale pak jsi uvědomila co se děje. Já nečekal, lehl jsem na ní, a svého ptáka jí tam vrazil celého. Jednu ruku jsem jí podstrčil pod tělem na její prsa, a druhou jsem chytil její ruku, kterou se bránila. Vše probíhalo bez jediného hlásku. Jak jsem zachytil její ruku, začal jsem do ní pumpovat. Viděl jsem, že chce něco říct, ale slyšel jsem ji jen, jak kňučí. Já však na nic nehleděl a mrdal ji jako divý, rychleji a rychleji. Je těžké tomu uvěřit, ale bylo tomu tak. Můj penis vnikal hluboko do kundy mé šestnáctileté sestry. Po několika minutách tichého zápasu jsem ucítil, že se sestra vzdala a tak jsem upustil její ruku. Uvolněnou rukou jsem jí chytil za druhé ňadro. Sestra vzdychala, a dokonce začala zadkem přirážet. A pak to přišlo, vystříkal jsem to všechno do kundy mé sestry a ona se taky udělala. Jak jsme tak unavení leželi na sobě, cítil jsem, že můj penis zase roste. Převrátil jsem se na záda a pokynul sestře. Ale nic jsem jí asi nemusel naznačovat. Ta se přesunula hlavou na mé přirození a svou kundu mi přiložila k mým ústům. Poprvé v životě jsem zkusil polohu 69. Já ji lízal a sál její kundu a ona mi sála mého oře. Po dalších několika minutách jsem jí to vstříkl do krku. A sestra vysávala z mého oře poslední kapky mého semene. Já byl u konce sil, a zmožen jsem jen ležel a zhluboka oddechoval. Ale řekl jsem si, že ji nedám jen tak pokoj. Obrátil jsem sestru opět na břicho, z jejího nočního stolku jsem vytáhl vibrátor, o kterém jsem dobře věděl, a vrazil jí ho do prdele, sestra vkřikla, a chtěla něco říct. Já ji však neposlouchal, a rychleji a rychleji jsem ji ho tam vrážel.\nVystříkal semene do útrob své milované sestry.


JAN KAMENÍK (Ludmila Macešková: 22. 3. 1898 – 3. 5. 1974)\nVnější život náš je jako nekonečná jednotvárná ulice špatné osvětlená a člověk má jen tolik světla, kolik si ho umí rozsvítit v sobě sám. -- (Z dopisu Ludmily Maceškové příbuzným)\nMÉ CURRICULUM VITAE\nMé rodné jméno je Ludmila Poprová. Narodila jsem se v Liberci 22. března 1898. Ve svém půldruhém roce přestěhována rodiči do Pardubic. (…) Tedy jsem vlastně strávila celé mládí v Pardubicích. Tam jsem také absolvovala dívčí reálné gymnázium a maturovala památného roku 1918.\nUž na střední škole, jak to bývá, jsem začala psát verše, víceméně z pubertálního neklidu a jeho sentimentality, také – jak to bývá. Tato první „sbírka“ je dávno nenávratně ztracena, stejně jako básničky „uveřejňované“ v psaném časopise třídy.(…)\nUdělala jsem úspěšně zkoušku na Akademii výtvarných umění v Praze.(…) Dva roky jsem navštěvovala na Akademii školu profesora Obrovského, pak jsem přešla do speciálky profesora Švabinského, který „ženské“ přijímat nechtěl, ale na základě mých prací mne ihned přijal. Bohužel asi pak litoval své nedůslednosti, neboť i já zklamala. … Zpočátku jsem začala malovat, ale neúspěšně, vždyť jsem ani neměla na plátno a barvy, byla beze styků, v komůrce, kam pršelo atd. (…) Našla jsem jedině nitku v „dámských“ časopisech a tam jsem kromě módních obrázků začala psát články. V Módní revui, Pražance a Lípě to bylo několik článků a zamyšlení (vůbec ovšem ne módních –1928-1930). Malovat jsem přestala navždy.\n(…) Začaly se ve mně probouzet opět literární „ambice“. Nejprve vyústily v jakési zcela „nevzdělané“ básničky, které (přirozeně) naprosto neuspěly při jakési soutěži. Ale pak jsem se počala vzdělávat soukromou četbou, prodělávala pilně svou mystickou Cestu a v každé volné chvilce (bylo jich tak málo!) psala verše. Asi tak od roku 1943 byly už vyhraněné, věděla jsem jasně, co jimi potřebuji říci. Nevím, byly-li i formálně na výši (což neodvažuji se říci ani o dnešních, i když jsou některými lidmi odborně pochvalovány!), ale konečně přijaty byly dr. Bedřichem Fučíkem do redakce Tvaru (básnická edice, kde začínal také pan Zahradníček, pan Mikulášek a mnozí jiní) v nakladatelství J. R. Vilímka. Knížka vyšla roku 1944 pod názvem Okna s anděly. I kritika byla dobrá a knížka se tak rychle prodávala, že mi sám ředitel nakladatelství, pan Sainer, řekl: „Ještě se nám nestalo, aby se básně prodávaly tak úspěšně jako vaše.“ A udělal druhé vydání hned v zimě téhož roku. (…)\nDruhá sbírka veršů, jménem Neviditelný let, krásně ilustrovaná Ludmilou Jiřincovou (vyšla opět u Vilímků), dopadla ale hůř než Okna s anděly: vypištěna i mně zaplacena zůstala jaksi ležet v nakladatelství, nebyla ani vystavena v jejich výloze mezi ostatními novinkami, do distribuce nepřišla snad vůbec a teprve po roce 1948 (vyšla v roce 1947) jsem se „zákulisně“ dozvěděla, že byla administrativně dána do stoupy jakožto ideově závadná. Atmosféra tohoto roku a následujících let byla taková, že bylo mi jedině možné nepátrat „kdo, jak a proč“, a žít co možno nenápadně a není-li mi už možno nepsat, tedy pouze, jak se říká, „do šuplíku“. Ale i tyto nezákonné rukopisy putovaly občas do úkrytů, když jsem se obávala (dokonce slíbených) návštěv fízlů, kteří by mi rukopisy mohli přinejmenším nenávratně odebrat, f…) Ale pak už nastal ten čas, kdy se mé jméno stalo tabu i v antikvariátech.\nTotiž: můj pseudonym, neboť jsem zapomněla podotknout, že jakožto autorka jsem přijala jméno Jan Kameník.)\nV nastavší klauzuře jsem nejprve napsala drama David, na němž asi ještě budu někdy pracovat. (…) Pak jsem začala psát po chvilkách Zápisky v noci, básně inspirované smutkem z nastavší doby. Ty jsem občas ještě doplňovala mezi utvářením další sbírky Malá suita pro flétnu. (…) Poslední sbírka veršů je Pubertální Henoch. Měla být už jen jakýmsi odkazem pro dobu, až tu již nebudu, kdyby snad jednou někoho zajímalo něco mi vydat posmrtně, ale překvapivý sled událostí způsobil, že jsem jakožto autorka také „vstala z mrtvých“ jako mnozí jiní, umlčení dvě desítky let, a z vůle nakladatelství Dialog, které se mne první se zájmem ujalo, vyšel letos (roku 1969) právě tento Henoch, ačkoliv vlastně ani není ukončen. Další mé dílko jsou fantastické povídky, psané ve stejné době jako Zápisky v noci, které (totiž ty povídky) byly přijaty v redakci českobudějovického nakladatelství Růže a podle plánu edičního mají vyjít v roce 1970.\nKromě těchto svých věcí jsem také trochu překládala, ale opět z nedostatku lasu příliš málo. Větší věcí toho druhu je drama Jeana Cocteaua Pekelná mechanika (s cocteauovským vtipem zpracovaná oidipovská legenda). Potom, rovněž z francouzštiny, Mladá Parka od Paula Valéryho, přeložená svědomitě, ale víceméně „ze sportu“, neboť ta nemá vůbec naději na vydání po vydání téhož panem Palivcem. Což platí i o překladech několika jiných, kratších básní Paula Valéryho, který mne tenkrát tolik zaujal. (…) To je tedy vše o mně a mé literární práci. (…) Poslední knížka, která mi vyšla v nakladatelství Vyšehrad, byla Malá suita pro flétnu, roku 1971. Vlídně přijata i kritikou. Z ní cenzurou vypadlo pět sonetů. Potom jsem velmi onemocněla.\n(Z rukopisu Ludmily Maceškové napsaného roku 1969, dodatek připsán pravděpodobně v roce 1971.)\nPÍSEŇ Z ROKU 1952\nLampy jsou rozžaté a světla není,\ndusíme oheň a skrýváme snění,\nčlověk rozklenutým tělem stíní sebe sám.\nNastalo hubení hudbytvorců duševním hladem,\npřípad od případu také fyzickým,\nneb nedovedli cizí vůli pateticky vyhrávat,\nač mnohý – když se setmělo – se o to pokusil.\nHorečnatý pohyblivý pás,\nna který už kdekdo úpěnlivě snáší,\nsune se i přede mnou\na k spolupráci po slepičím řádu\nvolá obyčejný malý kanár,\ndobrovolné uvařený v hrnci na polévku.\nNásilné zařazení bezmocného,\nkteré se tváří posvátným,\nale zatím je tak nesmyslné\njako křtění nemluvňat.\nNechci jíti s průvodem,\nať průvod na mne narazí!\nPíseň, prodávaná za sousto,\ndostala by úbytě,\nJidášem bych byl své písni;\nlépe s pláčem vleze prozpívat tu noc –\nAni ve příbězích smrti nelze zapomenout na Lásku,\nhudba osou bytí se prochvěti musí,\na ne jako kámen za kamenem kdybys házel,\nlačen, stále lačen v rukou svých i v hlavě.\nCo to za hudbu, když světlo zhasíná,\ndrnká po dlažbě jak uřícený vůz,\nzapuzenou báseň zené ulicí?\nHudba je to jedno tajuplné místo, studna hluboká,\nco z ní načerpám, já nikdy předem nevím,\njen, ze s čerpadlem tam sjelo množství lásky –\nHluk lehčím a lehčím štilikáním povznáší se vzhůru,\naž na nesmírné pláni par a krásy tichne –\nkam nám klamná nebesa lhali,\nani pták už nezapípne,\npo umrzlých slepých hloubkách vzhůru samá tma –\nStřemhlav sjel a blesk mne našel!\nŽiv jsi, miluji Tě, Bůh jsi Ty!\nAč nevím, kam až ptáci zpívají,\nó mám Tě nejblíž ze všeho, jsi uvnitř mne,\nna vteřině úžasu se houpáš jako rosa na trávě –\nAle po klidu až sklouznu níže, do podzemních vod,\nkde hukot neslyšný mne obtouží a spláchne\ndo samého středu kruhů,\notvírám se – –\nEjhle nebesa – – – !\n(Zápisky v noci)\nÚRYVEK Z MYSTICKÉHO DENÍKU\n1964 • 17. X.\n1) – souvztažnost smyslů se světem jevovým\n2) – souvztažnost potlačení smyslů se světem duchovým\n– Čímž (2) se nic neztrácí, neboř se nabývá navíc k 1) zcela jiné mohutnosti, mohoucnosti než při 1). (Důraz na „zcela jiné“.)\n– mezi těmi dvěma, když už nastává přechod k 2), „žije se“ ve světě symbolů a metafor, kde se ještě bere imaginární obraz ze světa smyslů jako pomůcka, aby se dotklo oblasti 2) a „neutonulo“, asi jako když se někdo učí plavat a dosud se bojí odevzdaně svěřit jen své dovednosti pohybovat se volně ve vodě a pomáhá si nějaký čas upoutaností k plavčíkově provazu nebo nafukovacímu pásu. Chuti plavání už začíná rozumět, ale je dosud slab a neumělý. Také na cestě k Bohu je třeba cviku a „fortele“. (V mezidobí mezi 1) a 2) se nachází umělec.)\n- proměna obyčejného v geniální, zdá se – na způsob toho, jako kdyby nějaká barva shluklé vločky víceméně nepevně (nehmotně) se nějakou chemickou reakcí, která v ní samé je činná, postupně proměnila v barvu jinou, řekněme třeba i zářivou.\n- lidstvo jako odumírající pokožka, která se loupe –\n- aby se má Láska vylévala z břehů –\n27. 1. 1965\n- ale jsou tu jiná, větší tajemství –\n- kolem věčné organické pumpy\nkam umísťujeme smysl pro neštěstí\n- a pro zájem na bytí\n- a ku pokračování v pláčích,\nkdyž už síly k tahu nezbylo\nk tahu za jistotou tvrzení,\nže kupředu bude lépe,\ntam, co dosud neznáme, tam výhra\n- ta pumpa pumpuje i strach\ni lačnost po rozkoších\na jako karlovarský kámen\nse usazuje kolem ní zklamání\nTím vytrvale kornatí\n- ale jsou tu ještě jiná větší tajemství:\ndva a půl centimetru vpravo\nod středu té věčné organické pumpy každého hrudníku\nje tajný vchod do jeskynního města\ndo labyrintu chodeb, přístupných\nna hesla, která si určujeme sami,\nale pak je uctíváme citem, co mává\nustavičným závojem tam zdola,\nze dna hrudníku. Tam už není hrudník,\nale dlouhá dlouhá, zdá se nekonečná\nchodba v ducha\núží se a protahuje směrem bez mezí\na je tak úzká pak, že proklouzneš\njen duchem, tělo mé,\nkteré se cestou po kouskách trháš, zavěšuješ a mizíš,\naž pustíš vpřed jen ducha, tělo mé,\naž duch třením o stěny toho bezmezného trychtýře\nžhaví a žhaví a žhaví,\nnaposled už ani duch, jen oheň\ntoho ducha, požár lásky\na tenhle krajní případ sladce\nje nejsilnějším zaklínadlem\nna Boha, který už neodolá\na letí vstříc, dřív než\nochabne síla toho letu,\naby se plamen nestal svým vlastním\nžhářem dřív, než dospěje.\nJá je někdo jiný –\nZ dopisu Arthura Rimbauda\nTy žes já? Ty malé ztracené?\nVčera byli jsme snad schopni krýt se\nnavzájem; proč dnes už zase ne?\nDnes – (ticho!) jiné, velké Já tu létá\nkolem hlavy, srdce, kolem břicha\nletem, který nikam nepospíchá,\nale v nervech maří hřích a vybavuje z trém,\nrostouc, dme se malým já tak jako prostorem,\nširošírně rozkládá svou silnou vládu blaženosti.\nZúžen je jím dech, až zchudne.\nNic než blaho, nevinné a neobludné –\nNakonec pak (- slunce! –) kdy chce zapadá.\nZdá se tak: já opět v noci, malý, samoten –\nLhalo? Velké blaho Já že lhalo? Bože!\nLže mi malé já. Lžou jména: to, ta, ten.\nOdčiním-li pozorností myšlenku, tu liánu co poutá,\nproklestím se do opaku stop,\nkterými jsem vyšel k mínění, co postava ze jsem.\nA kam jinam zpět než v to, co navždy zbývá:\nk svému dvojníku.\nJako adresát je neznámý,\nale sám přitahuje, chce mne míti.\nV přebytku za bytím a Tam\nse dokonává dílo.\nPobyt sebe v něm je rodný vztah –\njeden kdo myslí a neví,\ndruhý kdo nemyslí a ví,\njsem i množný\nna způsob duhy,\nkterá rozkládá i zasouvá své barvy,\ntak i tak zcela prostupná\nprostoru i sama sobě,\nsložitě jednolitý obraz\ndo značky sebe sama.\ndovolte mi, abych Vám sdělil několik prvních, a nutně proto i povrchních neúplných dojmů z první četby Henocha, jako že musí následovat četby tiší, druhá, třetí a ixtá, má-li Vaše sdělení míti pro mne cenu ve smyslu fučení, přejímky i vyvození důsledků. (…) Pubertální Henoch není vůbec literatura, ba ani ne poezie, ale je to ojedinělé sdělení a vyjevení nesdělitelného a nevyjevitelného od člověka – génia náboženské observance. Pubertální Henoch v tomto smyslu nemůže býti ani registrován jako knížka a pochopitelně může a nebude také recenzován, neboť kdo by ji recenzoval ve zvířecím nátku tohoto karamboloidu, který už přestal býti světem, a nadto v té jeho stí, která se kdysi nazývala českým královstvím. (…) Přečetl jsem Henocha naráz. A byl to náraz. Bude mi někdo klábosit o vyprázdnělosti slov z obsahu a smyslu! Tady se manifestuje, že slovo je ne záležitost sémantiky, ale ducha, který s ním nakládá. Kdo není na hlavu padlý, |zná, že se nám v Henochovi sděluje něco krajně podivného. Ale na tom také přestane, protože nebude moci nebo nebude chtíti říci pravdu. Kdo pak ví, oč jedná, musil by na první řádce vyslovit slova Bůh, milost, hřích, smrt, |zrak, muka, a byl by nařčen z idealistického idiotismu, protože kdokoli gramotnější v této zemi cokoli pronese, je vzápětí odkudkoli kamenován, a to s nulovým sice smyslem pro hodnotu, ale s téměř stoprocentním ordinérním lehem pro to, co je třeba odklidit a zničit.\n(Z dopisu Ivana Diviše Ludmile Maceškové, 7. 3. 1969)\nKNIHY POVÍDEK UČITELKA HUDBY\n…Nedělám teď nic jiného, než přemítám o tom, co zaplavilo veškerou mou lysí a způsobilo pohromu v jejích starých skladištích, přecpaných zkušenostmi a představami mého dřívějšího života, jejichž, jak teď vidím, pochybným božím jsem se cítil donedávna tak bohat a mínil s tím vystačit až do smrti, rozhojňuje pouze tu a tam jeho zásoby dle ustáleného zvyku, jako má obchodník svůj zaručený styl obchodní. Teď mi můj starý materiál propadává skrze prsty jako prach a neznamená už pro mne majetek, ale veteš, která by snad mohla být i nadále dobře prodejná; ale já, jsem-li poctivcem, ji prodávat nemohu, protože vím, že bych jí lidi napaloval.\nAle co teď? co teď? Nemohu přece přerušit veškerý svůj starý vztah lidem, nemohu se vymazat z místa, které mi kdysi bylo přiděleno, dokonce po mém vlastním úsilí, a dává-li se pozor, jak je i nadále budu zastávat? Uchýlit se, jak se říká, do soukromí? Ale z čeho budu živ? Mám se i tělem lát žebrákem, když je jím už moje mysl? Jenže má mysl tluče pouze a stále na jedny jediné dveře a dokud se neotevrou, ví, že nezemře hlady. Je živa touhou. S tělem je to zcela jiné a to, co je pro niterný život hrdé, je pro tělesnou závislost mysli zahanbující. Rozpor a boj teprv začíná –\nMohu se odvážit všechno zahodit a rozběhnout se do světa jako hlasatel, jako prorok? Ale čeho? Posledních proměn člověka-zvířete v člověka celého? V člověka-krále? Ale co to je? Jakými zkušenostmi, pochopitelnými ostatním lidem, se budu ohánět? Jak je připodobním zkušenostem obecným? A nejsou –li přece jen tyto mé zvláštní zkušenosti dokladem porušení mysli? Slovem, nezešílel jsem vlastně?\n(Závěr prózy Popelčin odkaz)\nV Učitelce hudby, v těchto křehkých, čistých a především moudrých povídkách… objevíte zvláštní svit a jas, jímž autor odkrývá ono dějství, jež se nám zdá být tak často nepostižitelné a jež nám mohou přiblížit jen díla tak lpící na životě v jeho nejspanilejší podobě, jako je právě Učitelka hudby. Ne nadarmo Jan Kameník psal a cizeloval své prózy vlastně celá desetiletí! Tím spíš lze slíbit odměnu nejslastnější jen těm čtenářům, kteří chtějí s autorem spolupracovat až do poslední řádky.\n(Z článku Věroslava Mertla Prózy jasu a moudrosti)\nJe neznámý průchod za lidským pohraničím,\npráh za oblastí, která není ničí,\npráh jako plamen prohýbaný v tam i zde;\nna pouhé chtění se tam nevejde.\nÓ otvírači nejvnitrnějších dveří\ntulákům ducha, kteří věří,\nze poezie je a ze je Bůh,\nlidem lehkovážným jako otevřený kruh!\nTudy ze tří rozměrů jsem do čtvrtého výpad,\nprohlížím se zvnitřku zamlklý\na neodvazuji se do přepážky rýpat,\nkterá vede dále – v ráj či předpeklí?\nRozum, který rád by objasnil ten případ,\nnajde-li i dveře, nemá klíč.\n(Malá suita pro flétnu)\n(…) Ted je podzimní deštivý večer či podvečer, před chvílí jsem nahlížel znovu do Vaší Malé suity, nahlížel, jak bývá mým zvykem číst poezii:\nlátkou tu a onde, čichem duše a jejím hmatem, jako bych byl slepec. A sát! A je mi nad tou bělostnou knihou smutno jako nikdy. Ne že by byla smutná, naopak, je v ní jas bystrozrakého, ale že tolik hodnot už nikdo nevnímá, že tito hrůzný svět zavaluje čistotu tolikerým kalem, a když není dost, vyleje na ni ještě žumpy. Poezie! „Vyhnána ze špehýrek vymetena z ulic / jasnovidná noc…“ Vše tu prostupuje sen a to sen probolestněný a proneštastněný, to, čím vykupuje vždycky umění a co nohsledové umění, plagiátoři, grafomani, slavomani, nikdy nemohou dosáhnout ani obsáhnout, protože to nevědí –protože nevědí, že za každou řádkou tekla krev duše, že to je vyúpěné, vyúzkostněné, vyhrůžněné osaměním a – vymodlené rty, které, těžké jako kameny, se už ani ke slovu nemohou pohnout. Všichni by chtěli slávu, ale neštěstí nechce podstoupit nikdo, muka, křik, po němž se šplhají hadi. Je ta Vaše sbírka prostě vznešená sklizeň, klas plný, až se stéblo téměř láme, jak by ne! Dočkala jste se krásných žní, buďte blažená a radostná, je-li možno.\n(Z dopisu Věroslava Mertla, 16. 9. 1971)\nZÁVĚREČNÝ OBRAZ Z DRAMATU\nJAK SE DAVID STAL KRÁLEM\nDavid: Kdo jste, vy, tak smutní?\nHlas: My jsme ti, co padli na tvé cestě.\nDavid: Je vás příliš mnoho.\nHlasy: Tvá cesta byla tak dlouhá! A tolik nenávisti kolem, i proto je nás tolik.\nNenávist je spodní plamen, rozpaluje kamení, kudy kráčíme, hle, proč jsme ohořelí.\nNesměli jsme říkat „nenávist“. Jmenují to: bránit svou pravdu.\nPro pravdu je všude málo místa. Ušlapali nás. To je tím, že pravdy byly vždycky nejmíň dvě.\nDavid: Pravda přece múze být jen jedna.\nHlasy: Ale nikdo neví, která z nich: pravda násilí či pravda lásky?\nPravdou násilí se nenasytíš.\nPravdou lásky snad i ztratíš hlad.\nŽivot bez hladu a bez zápasu je pustý jako smrt.\nŽivot hladový je pochod stáda vlků.\nMnohdy zbabělec a lhář jen zapírá svůj hlad, aby se zápasu vyhnul.\nBezedná závist, ta zase nikdy nemá dost. Nejen boj,\ni zločin jde těsné za ní.\nZločin hladového nebývá zločinem, bývá i právem.\nZločin je vždycky zločinem, právo je jen v obrané.\nTedy – zase v násilí. Oko za oko, zub za zub.\nTy mne biješ!\nJá se bráním. Ty jsi útočník.\nVšichni se začnou rvát a znovu zabíjet.\npředevším přijměte prosím pokornou omluvu – měl jsem u sebe Vašeho Davida opravdu mnohem déle, než může připustit i nejchápavější shovívavost.(…)\nProžil jsem při čtení Vašeho díla nejeden okamžik téměř slavnostní – myslím tím chvíle, kdy člověk pocítí myšlenku, slovo, obraz v jakési původní, téměř přírodní síle, tedy ryzí, přesný a prostý. Ne nápad a technický důmysl, tle myslivá a věřící osobnost, ne hladký dialog a zápletka, ale zápas o výraz i duchovní drama. Před vážností a jakousi svatou urputností rozpravy, kterou u spolu vede „duše s tělem“, se musí sklonit i nároky a výsady jeviště, divadelní hry.\n(…) U autorů méně osobitých nebo povrchnějších by se podobné přehlíženi starých výsad dramatu rovnalo selhání, ve Vašem Davidovi jde, jak jsem přesvědčen, o záměrné vybočení z kategorií žánru. Co mělo být řečeno, našlo svůj básnický výraz – drama se usídlilo v jiné rovině než v té, kterou by mu chtěla vnutit podlaha jeviště.\n(Z dopisu Karla Krause Ludmile Maceškové, 7.6.1971 /\nDones vesla k měsíci, poplujem v té rakvi\n(zdá se méně záhrobní než světla měst\na jeho fantazie není chladnější),\nskoč ať po niti se vysoukáme spolu,\nvíc nám nezbývá než zbytek\nté, kterou jsem zašívala tvé srdce nehybné,\nale ještě horoucí,\nroztáté, děsící mé sny noční i denní,\nposlední mé sny (také mladé) –\npodej mi ruce, já v měsíci už visím pospěš si, naše přátelství se nebojí směsice\nmlhy a světla,\nkterá nadnáší tu loď\n(opačně – vědí to všichni míšenci nebe a země –\npevná půda pod nohama nenadzvedne nikdy,\nleda podlehne-li zemětřesení,\na to tě zpřevrací a smete).\nVisíme smíšeni a světlí,\nspíše vysnění nežli živí,\nvydáni víc než přízni letu.\nNezakrývej duchu lampu výmluvnosti\nnebo mačetou ticha zčistajasna\nroztrhám tu hadrovitou zástěru co stíní\nzpuchřelou sedmdesáti léty\nrozpaků pod sluncem satanovým.\nŽe bouřím? Pobouřím i smrt!\nOtevři dveře pokoř zvířečtinu\naž pronikne slovo kráčející krásně\npo hranici ustavičných hrobů\nzjevováno bez křečí i tomu\nkdo pro malou snahu začleněni do úzkosti\ndrápe se marné.\nVýskyt poezie už jen v šílenství?\nZa hry hraničící s tupostí se stydět\nbratří se v nich porušení s královskou lekcí\nJe třeba do tmy pohybem\nvetřít slovo které by zářilo.\nPozdě oslavený když už jsem tím nebyl\njako bych sám sebe napodobil –\nJsem v pohraničí vzpomínek\njen tápající postava\nšeřící se šourající v obnošených střevících\nvzpomínek na bývávalé ráje.\nJak to dlouho vydržím\npotácet se v nich?\n- pak bosý? dokud Otec laskavý\nnestáhne knot lampy – A cosi\nco hledí velké upřené\npředivem včelí mé pouti\nneusídlené dosud –\nji nerozptýlí v neobrys v ta nebesa\nČlověk je při Tom tak děsné sám –\nMarné byly skoky do světelných propastí\npřibírá vždy někoho a letí s ním\naby mu neublížil tiskne ho na prsa\na pak se přirozené stane\nže ten druhý zakryje To milované\na vezme všechno světlo na sebe\ntakže odvážný nosič zůstane ve tmě dál.\nSoud je ustavičný soud jsi proplakal\na přelíčení jsou neviditelná –\nNe stylizovaný do modu své doby\nzajíkavým žíháním té milosti\nnedůvěřuje již sobe ani jí.\nZdávalo se mu ze kráčí zeměžlučí\nže v pohřebních alejích si pouze chystá byt\n(kolik oběsil tam sentimentalit! –)\nZ života teď visí cáry jako z těchto vet.\nJe málo dosazeno.\nŽebřík už se rozpadává – padá-li se zpět?\n(Z posledních nepublikovaných veršů)\nVážená a milá paní Macešková,\njste stará a moudrá paní a myslím, že nemusíte žehrat na svůj život. Je po | všech stránkách povzbuzením pro ty, kteří (jako já) klesají namysli a jež dennodenní utrpení uhryzává s myší houževnatostí. Vydržela jste samotu, vytvořila jste dílo, které teprve dojde uznání a Váš životopisec bude mít co činit s tolika nevysvětlitelnými fakty, že bez vlastního ponoru do životní transcendence sotva zdolá úkol přiblížit Vás cele čtenáři. Skutečně, nemusíte \_ žehrat, věřte mi. Znám z Vašeho vyprávění Váš život, znám Vaše knížky, mám |kupu dopisů a tuším tedy, co a zejména kdo jste.\n(Z dopisu Věroslava Mertla, 13. 6. 1972)\nKdo pláče? Vítr sám, který tu s posledními\ndémanty osiřel? Kdo ale s pláči mými\ntu ještě zaplakal, tak blízko vedle mne?\nHle, ruka rysy mé jako hry ve snu mne,\nnetečná, vnímavá k jakémus v hloubce cíli\na čeká na slzu, až splyne mdlobou síly\na srdce, osudů mých zvolna zbavené,\naž zticha ozáří, přečisté, zlomené.\nStín brumlá káravý, jak vlna sem se valí,\nči dolů hrne se, do rozervané skály\ncos jako zklamání a loká v hořkosti\nhluk jako od nářku a ze sevřenosti…\nCo děláš, zježená, a proč ta ruka chladne\na jaký lísteček tu rozechvělý vadne\nuprostřed ostrovů, vás, nahých prsou mých?\nTřpytím se, zajatá těch nebes neznámých…\nV mou žízeň po zkáze nesmírný hrozen plane.\nVšemocné cizinky, nezvratné zjevy planet,\njez svítit ráčíte dálavám času vstříc,\njak nadpřirozeně a čistě, nelze říc';\nVy, nořící až k slzám v plémě, ve smrtelné\ntřpyt zbraně své tak mocné, nepřemožitelné,\nsvé vlastní věčnosti nesmírných rozmachů.\nSamotná s vámi jen, jdu z loze ve strachu\na nad úskalím, jez uštknuto divem bylo,\nse ptám, co bolného mé srdce probudilo?\nzda vina byla má či na mně skonána? …\n… Snad zloba sleduje mne, do snu schovaná,\nzatímco (zlato lamp když hebký dech můj odvál)\nkruh kyprých paží mých mé skráně obklopoval,\njá v duchu toužila po dálných paprscích?\nZcela? už zcela svá a paní smyslů svých,\nv jich šíři podivné mrazením ztužujíc se,\ndo krve sladkých pout zavěšena vždy více,\nvidím, ze vidím se, a halím, vzepjata,\nsvé háje hluboké postupně do zlata.\nJá hada hledala, který mne uštkl právě\n(…) V životě jsem potkal jen dva pravé mystiky, jsem za to vděčen, většina lidí nikdy nepotká ani jednoho. Jedním mystikem byl a jest benediktinský mnich žijící v Etallu, povoláním učitel, a druhým mystikem byla paní Ludmila Macešková. O prvním evidenci nemám, o druhé osobě ano, ale snad proto, že jsme hovořili rodným jazykem a že jsem byl v jejím bytě a těsně vedle ní seděl. Byl jsem v jejím skromničkém bytě v Týnské uličce, a to právě s paní Evou Formánkovou. Z návštěvy si toho pamatuju jen málo, ale i to málo je nezapomenutelné. Mluvila jakoby nerada, vlídným tichým hlasem. Mluvila o Mozartovi, o smrti, o svém manželství, a řekla něco i na mou adresu. Všechno, co říkala, bylo podivně věrohodné.\nO Mozartovi řekla, že „takového člověka si po smrti ihned musí odnést božský princip“. (…) O mně-řekla, že jsem jako ''vichr“ a že kam vstoupím, všechno hned smetu, ačkoli jsem byl naprosto korektní. Alespoň tenkrát se však paní Macešková přesně strefila do figury. (…)\nŘeč lže, mate, zavádí, ale i přitom všem prozrazuje. Řečí se člověk prozrazuje, přeřeknutím usvědčuje, a to sám před sebou, před milovanou osobou, před vyšetřujícím soudcem, ve společnosti. Nečetl jsem ještě nikdy řeč tak podivnou a vnitřně usvědčující, jako byla řeč Pubertálního Henocha. V celé básnické produkci posledního půlstoletí naší země a jazyka se nenajde jazykově nic připodobnitelného Pubertálnímu Henochovi. Je to výrazivo nanejvýš podivné, nasvědčující tomu, že zde nepatrný tvor, člověk, hledá dotyk s nejzazší skutečností. Pochopitelně se mu to nedaří, ale přesto tato četba kovově poutá.\nPaní Macešková nám dvěma, tj. paní Formánkové a mně, ne popsala, ale naznačila i průběh jedné své mystické extáze. Opět typické: byla to jen dvě slova, ale nikdy jsem je nezapomněl.\nByl-li Mozart ihned po smrti převzat božským principem, tím lépe. Dodávám, že je-li nějaké nebe, je v něm i paní Ludmila Macešková.\n(Ze vzpomínky Ivana Diviše)\nPRVNÍ A POSLEDNÍ SETKÁNÍ S JANEM KAMENÍKEM\nK prvnímu setkání došlo na jaře 1947. Četl jsem v novinách kratičkou recenzi o právě vyšlé sbírce J. Kameníka Neviditelný let. Kromě názoru na obsah knížky byla v recenzi nenápadná zmínka, že autorem může být žena. To mne zaujalo. Psal jsem totiž také verše a žádný z básníků, ke kterým jsem se obrátil o radu, neměl zájem se mými verši zabývat. Kritik J. Strakoš při roztržitém nahlédnutí do nich neskrýval svou nevoli nad verši, které jsem napsal v osmnácti letech:\nDech světlé milosti Tvé mne Pane sladce ovál\nkdyž ztišením duše své jsem Tobě ministroval…\ns tím, že jsou zneužitím liturgie a doporučil mi, abych psal jinak. Nechápal sem jeho pohoršení, protože verše nevyjadřovaly nic víc než vlastní zkušenost. Ale zviklal mne natolik, že jsem se už neodvažoval dál psát. Proto teď jsem zadoufal, že setkání s básníkem duchovního zaměření a navíc ženou mi vrátí ztracenou sebedůvěru. Věřil jsem tehdy i dnes v moc ženy. Zašel jsem k Vilímkovi a požádal o autorovu adresu. A skutečně: za autorem se skrývala žena, paní Ludmila Macešková, Týnská 21. Má obraznost z ní učinila mladou, zámožnou, vzdělanou a ušlechtilou bytost takřka éterického zjevu, k níž nejsem hoden se přiblížit vzhledem k svým duševním i hmotným nedostatkům, jichž jsem si byl bolestně vědom. Nutkání ji navštívit mě neopouštělo, ale váhal jsem. Abych tomu sváru učinil konec, jednoho odpoledne jsem se za básnířkou vypravil. Bylo již k večeru, šeřilo se a slabě pršelo. Vystoupil jsem do třetího patra rohového domu, v němž básnířka bydlela. Má iluze dostala první úder, když jsem pohlédl na dveře a spatřil několik jmenovek. Byt byl rozdělený mezi tři partaje. Má váhající ruka se bezděčně opřela o zvonek a vzápětí mi otevřela starší žena z nejbližších dveří, zvědavá spolunájemnice. Po dotazu na paní Maceškovou ukázala mi dozadu na dveře, uzavírající dlouhou, jen ze zasklené stěny dalšího bytu prosvětlovanou a bednou a skříní zatarasenou předsíň. Padla na mne tíseň, nejraději bych se dal na útěk. Ale bylo již pozdě. Mezitím se dveře, k nimž jsem pomalu postupoval, otevřely a z nich vyhlédl starší syn paní Maceškové. Vstoupil jsem nesměle dovnitř. Proti dveřím byla z tyčí vymezená kuchyňka se závěsy, sestavená z bedničkovitých polic. V zešeřelém bytě stálo na podlaze několik kbelíků a nádob, zachycujících vodu kapající ze stropu. Jak mi bylo vysvětleno na můj udivený pohled, Kovoslužba si z podkroví, pod nímž se byt nacházel, dělala kanceláře a střecha byla odkrytá. Chudoba na mne zírala ze všech stran. A v rohu vpravo vedle okna na hnědavém gauči, přikryta pokrývkou a opřena o polštář, seděla mne vyhlížející básnířka. Má zidealizovaná představa se naplno zbortila. Spatřil jsem ustaranou, nemocí zdeptanou, v mých dvacetiletých očích již starou ženu. Nevím už, jak návštěva, které přítomnost třetí osoby přidávala na rozpacích, proběhla, jen vím, že jsem tam nechal své básně s tím, že si pro ně později přijdu a jako v mlze zklamání jsem básnířku opustil.\nPoslední setkání se uskutečnilo po 27 letech v malé obřadní síni strašnického krematoria. Bylo to opět na jaře, 11. května 1974. Před vyvýšenou rakví s tělem mrtvého básníka postávala jen hrstka lidí,,mezi nimi dr. Bedřich Fučík s paní, dr. Vladimír Justl, pár příbuzných a známých zemřelé. I toto poslední ' setkání mělo, stejně jako to první, v sobě cosi bizarního, tolik příznačného pro celý její život. Žádná zharmonizovaná pieta, soustředěné zatruchlení nad ztrátou člověka, básníka tak výjimečného. Celá ta obřadní scenérie rozloučení to nedovolila. Opožděný příchod farářky, její zmatený, osobnost zemřelé víc zamlžující než osvětlující projev, po kterém následovalo náhlé zhasnutí světel, trvající několik minut, dvojí přerušení hudby, jež hrála něco zcela jiného, než bylo objednáno, pak ani ta skladba nebyla dohrána, protože vypršel čas, vyměřený pro jeden pohřeb… Pomyslel jsem na celý její život, jak jsem jej znal z jejího vyprávění i vlastního poznání, a srdce se mi sevřelo lítostí. Takový člověk, takový život a takový pohřeb! Pohřeb jako škleb, rozervaný, čáro vitý. Tak skončilo mé poslední setkání s člověkem, který se mi stal přítelem jediným.\nSamozřejmě, v tom časovém oblouku mezi prvním a posledním setkáním leželo celých dvacet sedm let rozvíjejícího se přátelství, jež jí bylo ohlášeno dávno předtím, než jsem tu recenzi četl. Jaký byl její život a její tvorba, to není možné v daném rozsahu článku rozestřít a čtenáři přiblížit, ale kdyby to bylo možné, v prvé řadě by to byl její mystický deník, který by naplno odhalil její vnitřní život i zdroj jejího uměleckého vyjádření. Snad pro tuto chvíli by stačil úryvek z autobiografické povídky Dítě a Kristus, úryvek, který je objasňujícím klíčem k obojímu, sdělením, předznamenávajícím průběh dalšího jejího života.\nPo předchozím vnitřním sváru v otázce hříchu a trestu, po sebeobviňujících výčitkách prosí dítě Boha o odpověď a vysíleno usne.\n… a kde to vlastně jsem? Tolik lidí! Spousta lidí tu stojí v dlouhatánské řadě, dítě mezi nimi. Natahuje se, aby aspoň ze strany vidělo, kam to všechno jde? –a vidí: daleko vpředu se hustá řada už trochu pohybuje. Lidé se oddělují od sebe, některý jde vlevo, jiný vpravo a tam kdesi se ztrácejí. Snad podle nějakého příkazu, který asi oni slyší, co jsou tam daleko vpředu, ale ono zde vzadu nikoliv. Zde vzadu není pohyb znát; všichni tu stojí tiše, jeden za druhým, jeden vedle druhého, a jako by se ani vzájemně neviděli a jen prostě byli na svých místech. Také jeho si nikdo nevšímá. Ani dítě se skoro nebojí, spíš je zvědavé, jak to s ním dopadne. Zatím je daleko vzadu za mnoha širokými zády schováno. Dítě náhle pochopí, už ví, kde je: na Posledním 'soudu. Tak jak to velebný pán – A teď se přece začne bát – Bylo přece poučené, ale hrozilo se na to myslit – – Vždyť… – V tom okamžiku kdosi zprava, koho si dosud nevšimlo, je vezme za ruku a vytáhne je ven z řady. Ježíši! – vždyť to je – Ježíš Kristus! Podle ústroje a podle rozdělených světlých vlasů a vousů je podoben svým obrazům v knize. Jinak ani ne. – Jak tedy ví,\nže je on ? Dítě se nesměle dívá na něj vzhůru. Jak je velký! Vetší než tatínek, Jak vznešený! Kdyby nebyl oblečen do té jednoduché bílé košile až na paty, nijak skvostné, byl by jako král – Jeho tvář – ach pravé jeho tvář je On!! Kristus Pán!! Dítě nikdy nespatřilo takovou tvář – ! Ve vážném zamyšlení, pod nádechem smutku, se na dítě dívá, dívá, s očí je nespouští, ale nepromluví. Je vznešeně krásný, nemá kolem hlavy svatozář (malíři lžou!) a přesto se ví, že je svatý, jen se na něj pohlédne. Dítě, aniž sobě ve své mysli dovede popsat, co v té tváři všechno vidí, je očarováno. Ona je nade všechno pomyšlení. Ono prostě – přijímá tu tvář (každá její objektivizace by byla lží) do své duše. Kristus se dívá, dívá a mlčí. Ale jeho pohled snáší do mysli dítěte sdělení: nízkosti opět přijdou, ale důvěru – důvěru v to, co představuji – měj mne rádo jako já tebe – teď je mezi námi něco smluveno – nemůže to už nikdy skončit i kdybys byl pro to někým nenáviděn – tu úmluvu nezrazuj kolikrát se zpronevěříš, tolikrát se vzpamatuj – je to velká zodpovědnost – velká zodpovědnost – navždy – naprosto – V tom okamžení ho dítě vzrušeně miluje, jak nikdy nikoho nemilovalo, a ví, že nic víc nemůže než to – Zároveň jako by v sobě uvnitř zaplakalo, bojí se, ze snad je to málo – a stačí-li na víc?\nJAN KAMENÍK: MEMENTO SLOV\n(…) Když roku 1944 vyšla Kameníkova prvotina Okna s anděly, byla v ní na první dotek patrná taková dávka životní i umělecké zkušenosti, že mátla; postoje, bohatství myšlenkové i formální tohoto rozsahu bývá vyhrazeno jen tvůrcům zcela vyzrálým. A skutečně, Okna s anděly spíš shrnovala než analyticky předváděla, spíš účtovala s minulou dlouhou etapou utrpení zatlačujícího člověka do samoty a mlčení. Ale právě tyto ztroskotanecké aspekty, na nichž valná část umělců zpravidla přestává či nerozhodně přešlapuje, se staly východiskem a příkazem: změnit osud, přesáhnout dosavadní horizonty bezvýchozí „ustavičnosti“, osvobodit se od chuchvalových mlh minulosti skrze zaklínadlo takto ostře formulované: „Jsi-li poután, odřekni se všeho“, skrze zaklínadlo, velmi podobné východiskům Březinovým a především Zahradníčkovým, ale každým gestem původní a v nezadatelném osudu nově a po svém prožívané. Dosavadní hořká zkušenost není jen v Oknech s anděly hýčkaným objektem sebenazírajícím, nýbrž jen „melodií upomínání na léta žízně zlé“, jen pozadím mnohonásobně reflektujícím, odrazným můstkem k tvorbě pravdivějšího života, v řádu, ponechávajícím vznešeně vnější strázně stranou. Ztotožňuje-li se zde Kameník se stromy, ptáky a celou „starodávnou zemí“, jak se zde říká, neznamená to únik a útočiště, nýbrž potřebu „chválit“,chválit všemu navzdory, znamená to vůli proniknout do hlubin božského i lidského tajemství, prožít jedinečné, individuální, neopakující se duchovní dobrodružství: pracovat na sobě samém znamená příslib a namnoze už i vykročení ze tmy do světla. Tato orfeovská cesta z krajin mlčení k přitakávajícímu lidskému slovu je neobyčejně tvrdá, nikoli náhodná, nýbrž záměrně volená disciplinovanou vůlí, povrhující každodenností a směřující do ticha vyšší samoty, samoty, jak se zde stroze přiznává, „vyrostlé na úhorech pokory a v mravech skal / viditelné tomu, kdo se odříkal“. Právě v těchto polohách se vytváří prostor pro slavení, které, je ustavičnou radostnou obětí, živící se jen a jen ze sebe. A zde je počátek onoho slastného vznášení a tkvění, které určilo titul i náplň druhé sbírky Jana Kameníka: Neviditelný let z roku 1947. Jsou už v ní fixovány výsledky hrdinského zápasu, vybojovaného s nesmlouvavou mravní odvahou a důrazností. V sebezapíravém úsilí přemoci tíhu milované země „vášní srdce, které pilně nosí smrt / už dávno s sebou jako klas“, v poznání, že jen skrze bolest dá se růst a žít a že jen skrze bolest láska přerůstá v radost, se zde dobývá oblastí namnoze ještě neznámých v našem duchovním kontextu; dobývá se jich nezaměnitelným slovem, které chce být mementem a přísným svědectvím tohoto lidského času. Někdejší rozpaky, pochyby a váhání jsou přehlušeny zpěvem z plnosti, jistoty a krásy, bezpečným vědomím lehkosti, která dovoluje vznést se rovnovážně „nad prahory duše / nad propasti mlčení“, zpěvem, podobným zpěvu ptáka a objímajícím bratrsky celý kosmos, v němž duše objevuje nové a nové duchovní krajiny – a nad nimi závratnou klenbu nebes, podpíranou třeba jen pouhým hlasem ptáků a míjivým šelestěním listí. Dialog mezi těžkou poplatností těla a závrativou lehkostí duše je každým veršem světelnější, provázen opojivou melodií poslušného slova, zalykajícího se pocitem jednotnosti sebe sama i světa v jistotě nové duchové země, „poznané po keřích rozbitých nadějí“. A žízeň nekonečnosti žene touhu až tam\n- „kde ševel tiché chvíle odplývá / v modro, nedosahující odnikud a nikam, / kdybychom je odklopili, uvidíme věčnost“.\nNeviditelný let, který nejen tím, jak zdolal strmé srázy ve výši spatřených duchových krajin, ale i svým úsporným, ostře a bezpečně řezaným výrazem, předjal v nejednom směru poezii dnešní doby; zůstal však, bohužel, na celých dvacet let posledním slovem Jana Kameníka a – – – začátkem dalšího, ovšem\njen vnějšího mlčení, přerušeného naštěstí zásluhou severočeského Dialogu, který před půl rokem vydal další knihu Pubertální Henoch, v časovém pořadí vzniku nikoliv třetí, nýbrž pátou sbírku Jana Kameníka. Setkáváme se v ní s definitivní odpovědí na otázky položené už před třiceti lety. Někdejší „sousta milosti“ se stala každodenní potravou duše, někdejší samota, v níž „vzněcuje se duše“, vzala na sebe podobu království, sahajícího od hvězd až do propastí země. Máme tu co dělat s vrcholnou duchovní zkušeností, mířící do teritoria středověké gotiky a indické mystiky, štěpované evropskou kulturou – do oblastí, vyhrazených jen duchům vyvoleným. Zde, v hlubokém usebrání, duše ve stále tvrdším duchovním experimentu nazírá sama sebe, ne už jak „stín sama sebe“, jak se říkalo v Oknech, nýbrž jako skutečnost konečnou, uchopenou ve stavu nejvyššího oslnění a sebezapomnění: „Do beztělí! Do beztíží. Do světla! / Není to choroba. Není to sen. / Se stopou vůle je to –Boží dopuštění.“ Jsme zde svědky triumfu lásky a vůle, triumfu věčného mládí a života, nikoliv jen podle určujícího verše: „Puberta mé duše přežívá chýlení těla“, nýbrž podle celé struktury tohoto lidského, až příliš lidského, protože nejnáročnějšího světa. – – –\nDnešní večer je věnován dosud netištěným veršům ze třetí sbírky Jana Kameníka Malá suita pro flétnu a ze čtvrté sbírky Zápisky v noci, doplněným ukázkou ze svazku prózy Učitelka hudby. Zaslechnete v nich onen podzemní melodický podtext, prodírající se svrchovaně svobodným gestem na povrch a nesoucí celé toto rozsahem útlé, ale katedrálovou klenbou a hodnotami životními a uměleckými jedinečné dílo; postihnete však nepochybně i tvrdý výraz, odpovídající přísné vnitřní řeholi této poezie, jejíž „mužnost“, jak jsme tomu v nejkladnějším hodnotivém žargonu kdysi říkávali, jako by byla víc než jen symbolizována jménem Jan Kameník.\n(Proslov ve Viole 6. prosince 1969)\nTento malý výbor z díla Jana Kameníka – Ludmily Maceškové – doplněný jejím vlastním životopisem, charakteristikami její tvorby a osobnosti vybranými z korespondence a vzpomínek různých autorů a proslovem Bedřicha Fučíka, kterým uvedl večer ve Viole roku 1969, je uspořádán z písemné pozůstalosti básnířky. Pouze vzpomínky Ivana Diviše a Marcela Kabáta byly napsány jmenovitě pro tuto příležitost.\nPozůstalost Ludmily Maceškové, která je součástí sbírek literárního archívu Památníku národního písemnictví, obsahuje rukopisy a strojopisy jejích publikovaných\n\_ i nepublikovaných prací i další dokumenty. První období autorčiny tvorby dokládá |,soubor výstřižků dvaceti tří článků z let 1928 – 1930, které pod jménem Ludmila Rónová uveřejňovala v časopisech Módní revue, Pražanka, List paní a dívek, Moravanka a Lípa. Vesměs jde o úvahy popularizující vážná témata týkající se .etiky a morálky, uměleckého vkusu, emancipace apod. V pozůstalosti jsou dále uloženy rukopisy a strojopisy básnických sbírek: Malé písně milostné (podle rukopisného označení autorky pocházejí z let 1930 – 1940), dva soubory Zrcadla (1936 a 1942) a Dveře s pečetí (1943) psané náročnou formou šestiny, Neviditelný let (1945), soubor nezařazených veršů psaných okolo roku 1950, Zápisky v noci (1952 – 1960), kniha sonetů s titulem Malá suita pro flétnu (1957 – 1960), Pubertální Henoch (1969) a svazek posledních veršů (do něhož patří Oslava Božího Času věnovaná B. Fučíkovi) s mottem: „Tato hrstka veršů ví, že není naukou, že je pouhým zápisníčkem poznání, lásky a lítosti, že je jako dobře větraný dům, jehož dveře nepřiléhají, schválně, aby teplý vítr mohl dřív jej osvěžit a zpřeházet, než zvítězí ta plíseň, která ze všech stran sem jde – a jíž se bojím.“\nKromě strojopisu knihy povídek Učitelka hudby (1952) jsou součástí pozůstalosti další prozaické texty – povídky Dítě a Kristus, Syn, Smrt a dívka – a strojopis dramatu Jak se David stal králem (1949, dokončeno 1970). Společně s Marcelem Kabátem napsala psychologické drama Propast (rukopis je v majetku M. Kabáta). K nejzajímavějším rukopisům náleží devět svazků mystických deníků z let 1944 – 1965, obsahujících náčrty veršů, záznamy mystických stavů a snů i poznámky a zápisky.\nV úplnosti jsou zastoupeny také dosud nevydané Kameníkovy překlady: Jean Cocteau: Anděl Heurtebis ze sbírky Opera (přeloženo 1944 – 1965), Pekelná mechanika (1958), Paul Valéry: Album starých veršů (1954), Mladá Parka (1966), Hřbitov u moře (1966), verše Palma, Had a Fragmenty z Narcissa.\nSvou hodnotu má rovněž korespondence dokumentující autorčin život, ale zejména tvůrčí osud, který v průběhu let zaznamenal několik zvratů. Jmenujme aspoň některé pisatele dopisů, z velké Části neformálních a obsahově pozoruhodných: Kamil Bednář, J. B. Čapek, Ivan Diviš, Eva Formánkova, Bedřich Fučík, Rudolf Havel,Vladimír Holan, Josef Jedlička, Ludmila Jiřincová, Emil Juliš, Vladimír Justl, Marcel Kabát, Bořivoj Kopie, Karel Kraus, František Lazecký, Radovan Lukavský, Jaroslav Med, Věroslav Mertl, Vladimír Vokolek, Jan z Wojkovic ad. Zajímavá je korespondence s nakladateli, která se týká rukopisů autorčiných prací a jejich vydávání. Zachovaly se i některé kopie a koncepty dopisů, které Ludmila Macešková psala svým přátelům, známým i institucím. Pozůstalost je doplněna básnířčinou autobiografií, jejím životopisem, který napsal Marcel Kabát, několika lektorskými posudky jejích knih a menším souborem fotografií zachycujících autorku v různých životních obdobích.\nPísemná pozůstalost Jana Kameníka – Ludmily Maceškové byla získána do literárního archívu Památníku národního písemnictví roku 1972 (ještě za autorčina života) a v letech 1985 a 1991 od Marcela Kabáta, který všechny tyto dokumenty pečlivě uchovával. Díky tomu jsou dnes všechny její práce připraveny pro případné vydání.


Indie slaví šedesátiny bojem proti chudobě | Týden.cz\nIndie slaví šedesátiny bojem proti chudobě\nOd získání nezávislosti dnes v Indii uplynulo šedesát let. Premiér Manmóhan Singh na oslavách výročí vyzval k boji s chudobou, nevzdělaností a nemocemi. Navzdory ekonomickému boomu, který Indie prožívá, žije téměř třicet procent obyvatel pod hranicí chudoby.\nIndický premiér Manmóhan Singh (74) na oslavách šedesátého výročí nezávislosti na britském impériu prohlásil, že Indie se nesmí stát zemí s ostrůvky s vysokým růstem a obrovskými oblastmi, kterých se rozvoj nedotkne a kde bude jen pár bude těžit z růstu.\nSingh vyjmenoval problémy, které Indii hodně pálí: „Pohnuli jsme se kupředu v mnoha bitvách proti chudobě, nevzdělanosti a nemocem. Ale můžeme říct, že jsme vyhráli válku?"\nTřebaže Británie udělila nezávislost Indii a Pákistánu ve stejný den, muslimští Pákistánci slavili už včera.\nIndie je jednou z nejrychleji se rozvíjejících ekonomik světa, ale v zemi existují také největší rozdíly mezi bohatými a chudými. Podle Světové banky žije necelých třicet procent obyvatelstva pod hranicí chudoby. To znamená, že si téměř čtyři sta milionů lidí musí vystačit s méně než dolarem na den.\nOstřelovači a těžce ozbrojená policie tvořili podle agentury Reuters kulisu Singhova projevu. Bránili premiéra a klíčové budovy před útoky různých separatistů, islámistů, nebo maoistických rebelů.\nPřed proslovem ještě položil věnce u pomníku vůdce boje za nezávislost Mahátmy Gándího, prvního premiéra Džaváharlála Nehrúa a jeho dcery, zatím jediné indické premiérky Indíry Gándhíové, zavražděné v říjnu 1984.\nI sám Singh je zajímavou postavou. Jako ministr financí ve vládě Naramsinha Raa (1991-1996) odstartoval v nejlidnatější demokratické zemi světa ekonomické reformy a privatizaci. Započal tak boom, z něhož dnes miliardová země těží. Jeho úlohu lze srovnat s reformní činností Tenga Siao-pchinga v komunistické Číně. Premiérem je od května 2004 a je v této funkci prvním ze sikhů.\nSingh slíbil investice do zemědělství, které stále živí více než polovinu lidí v Indii. V západních zemích se číslo pohybuje okolo tří procent. Zmínka o nevzdělanosti mířila k další alarmující skutečnosti. Třetina populace totiž neumí číst ani psát.\n„Problém podvýživy je národní hanbou. Vyzývám národ, aby tento problém řešil, tvrdě pracoval a vyřešil problém podvýživy do pěti let," cituje Reuters Singha.\nAčkoliv se ekonomický růst pohybuje okolo osmi procent ročně, podle statistiky UNICEF, trpí 46 procent dětí podvýživou. Číslo je dokonce vyšší, než v subsaharské Africe.\nIndie ale neřeší jen problémy sociálního rázu. Daleko na severu země v Assámu umírají lidé kvůli separatistům, bezpečnostní záležitosti Kašmíru také nejsou z nejstabilnějších a ve východní Indii zase ruší klid maoističtí povstalci.\nNa fotografii: (1) Premiér Singh před čestnou jednotkou, 15. srpen 2007; (2) Davy opouštějí slavnostní ceremonii v Červené pevnosti, 15. srpen 2007, (3) Oslavy Dne nezávislosti v Kašmíru, 15. srpen 2007\nFOTO: (1) AP, (2) a (3) Reuters