Povídka Dinosauři nové éry | DinosaurusBlog\n← Nejlepší atletické výkony všech dob\nPrvní kosterní pozůstatky dinosaura v ČR →\n13.6.2005 · 9:32\nPovídka Dinosauři nové éry\nDalší z povídek z autorovy skromné „literární dílny“, tentokrát s tematikou dinosaurů, kteří přežili katastrofu K-Pg.\nVe vědeckém světě dlouho platilo, že dinosauři vymřeli na přelomu druhohorní a třetihorní éry před zhruba 66 miliony let. Často byli interpretováni jako pomalá, neohrabaná zvířata, která neměla proti progresivnějším savcům šanci obstát v evolučním zápase přírodního výběru. Teprve na přelomu 60. a 70. let minulého století se ukázalo, že taková představa se vůbec nezakládá na pravdě. Dinosauři byli ve většině případů čilí, agilní a jejich termofyziologie se podobala spíše dnešním teplokrevným živočichům (ptákům a savcům) než plazům. Dnes víme, že někteří dinosauři byli opeření, a to skutečnými pery ze strukturního proteinu beta-keratinu, tedy stejně jako u ptáků, jejich potomků. Ano, ptáci jsou z hlediska kladistické fylogeneze považováni za dinosaury, a při jejich dnešním počtu okolo 10 000 druhů (o pět tisíc víc než druhů savců) by těžko někdo považoval dinosaury za dávnou a vymřelou minulost. Koneckonců, tyto „omyly přírody“ existovaly na naší planetě (nepočítáme-li ptáky) nejméně 160 milionů let, zatímco moderní člověk jako biologický (pod)druh jen 160 tisíc. A celou tu dlouhou dobu, až do samého konce druhohor, se „jasně progresivnější“ savci jen skrývali v norách a neodvážili se zřejmě žít denním životem ve světě, který patřil dinosaurům. Savci totiž vznikli ve stejné době jako dinosauři – ve středním triasu asi před 230 miliony let, jejich velikost však po celou dobu druhohor nepřesáhla několik desítek centimetrů, zatímco dinosauři se ve formě sauropodů stali největšími suchozemskými tvory v historii planety. Následující povídka vychází z nedávného objevu (2000) fosilií hadrosauridních dinosaurů v Novém Mexiku z nejstarších paleocénních (třetihorních) vrstev, asi milion let za onou hranicí K-Pg eventu. Přesto, že tento nález je často zpochybňován, mně osobně se idea třetihorních (neptačích) dinosaurů jeví sympatická (což ještě samozřejmě neznamená, že je nutně realitě odpovídající). Průkazné a nezpochybnitelné nálezy zatím chybějí, přesto ale věřím, že k jejich objevu časem dojde. Pak nalezneme i skutečné dinosaury nové éry.\nDinosauři nové éry\nÚzemí dnešní Aljašky, před 66 040 000 lety.\nKdyby nějaký člověk na konci křídového období mohl pozorovat pravidelné sezónní tahy dinosaurů na západě dnešních Spojených států amerických, považoval by je jistě za ohromnou podívanou. Tehdy byl celý kontinent po svislém směru rozdělen od severní Kanady až po Texas mladým mořem, jež dostalo název Niobrara. Okolo jeho západních břehů každý rok putovala obrovská stáda anatotitanů, edmontosaurů i různých druhů ceratopsidních dinosaurů, čítajících mnoho milionů jedinců. Tyto býložravce, představující zdroj potravy, pak samozřejmě následovali i draví dinosauři (teropodi), především z čeledi Tyrannosauridae. Takové obří přesuny biomasy, dobře zřetelné i ve fosilních záznamech, si dokonce vysloužily od vědců označení „sezónní migrace dinosaurů“. Již po tisíce generací tito úžasní tvorové vykonávali náročnou a strastiplnou cestu na sever během jara, kdy teploty byly příznivé a flóra v těch místech ještě nespasená, aby se s příchodem podzimu opět vydali na zpáteční, několik set kilometrů dlouhou cestu k jižním zimovištím. Nemohli tušit, že tento rok bude znamenat přesun poslední.\nAlbertosaurus otevřel oči, zamžoural a táhle zívl. Přitom odhalil dlouhou řadu nestejně velkých tesáků, které mu lemovaly horní i dolní čelist. Zhruba jeden metr dlouhá hlava velkého dravce se napřímila. Albertosaurus zkoumal své okolí. Podle vysoké vrstvy sněhu poznal, že za uplynulých pár týdnů pronásledoval stádo anatotitanů již hodně vysoko na sever. Teď, po krátkém spánku, pro který si vybral dobře chráněné místo mezi stromy, se opět vydá na lov. Pomalu protáhl a napřímil patní kosti, které pro větší pohodlí při spánku „složil“ pod třítunové tělo, krátkými předními končetinami se zapřel o zem, a mohutné stehenní svaly ho vyzvedly do kýžené čtyřmetrové výšky. Dravec byl ostražitý. Bál se hlavně dvou věcí. Ve spánku ho mohl objevit rozzuřený rohatý dinosaurus – ceratopsid – a doslova ho ubodat ohromným rohem v nosní části lebky, v horším případě by pak mohl narazit na svého většího „bratrance“, věčně nepříčetného tyranosaura. Potom by ho zachránil jen rychlý útěk. Dospělý tyranosaurus byl o polovinu delší a trojnásobně těžší než devítimetrový albertosaurus. Většinou si přímo nekonkurovali, protože zatímco obr lovil nebezpečné ceratopsidy, jako byl triceratops nebo torosaurus, specializoval se jeho menší příbuzný na mnohem slabší kořist – kachnozobé dinosaury. Mezi ty patřili i anatotitani, jejichž stádo právě teď pronásledoval.\nAlbertosaurus věděl, že nemusí spěchat. Stopy stáda byly dobře znatelné v udupaném sněhu, a průměrná rychlost býložravců tvořila sotva čtvrtinu rychlosti lehce klusajícího dravce. Dnešního pozorovatele by na tomto hrůzném lovci zaujalo několik věcí. Jistě ne to, že byl bipední, jako obrovská většina teropodů, ani jeho titěrné přední končetiny, které u tohoto druhu Albertosaurus megagracilis již atrofovaly na pouhé opory při vstávání ze země. Zajímavější bylo, že dinosaurovi probíhal od krku po celých zádech až ke konci ocasu široký pruh opeření, chránící jeho tělesnou teplotu. Na mohutných, tříprstých končetinách s velkými drápy tak připomínal své blízké příbuzné-ptáky. Nemohl však být jejich předchůdcem, protože v tu dobu již praví ptáci existovali celých 70 milionů let. Albertosaurus ovšem nevěděl, že má s nimi společné předky, jen jako kočka velké, dravé dinosaury ze skupiny Maniraptora. Nemohl ani vědět, že jejich společné rysy jako přítomnost pernatého pokryvu těla (který se vyvinul z původně pevných plazích šupin) a především teplokrevnost, která je znakem nejvýše stojících obratlovců – savců a ptáků – zamotají o eony věků později hlavu všem paleontologům. Dokonce takovým způsobem, že začátkem 21. století překlasifikují ptáky ze samostatné třídy do skupiny Avialae jakožto „moderní“ dinosaury.\nAlbertosaurus se mohl jako ostatní dinosauři pohybovat rychle díky vzpřímeným končetinám, které nebyly jako u ještěrek a krokodýlů vybočeny do stran, ale byly funkcí stehenních výrůstků zapojeny do pánve ze strany, čímž noha získala vertikální polohu pod tělem. Oproti své kořisti měl navíc delší nártovou část nohy a dokázal se tak pohybovat podstatně rychleji. Není divu, že po pár minutách běhu měl celé stádo již na dohled. Ustoupil proto z vyšlapané stezky a ponořil se do křovin na její pravé straně, aby se nepozorovaně mohl přiblížit až k okraji stáda. Moment překvapení hrál během lovu nesmírně důležitou úlohu. Zkušený teropod věděl, že čelní útok proti velkým samcům chránícím samice a mláďata by pro něj nemusel dobře dopadnout. To si mohl dovolit jen Tyrannosaurus, a to ještě nesměl udělat chybu. Proti pětitunovým anatotitanům a jejich švihajícím ocasům by neměl velkou šanci. Bylo třeba způsobit ve stádě paniku a oddělit mláďata nebo nemocné či staré jedince. Ty pak v relativním klidu a bezpečí udolat někde stranou. Stádo nikdy nepřijde takto vzdálenému kusu na pomoc.\nDravec věděl, že nebude odhalen. Postupoval za hradbou řídkého, ale sněhem zavátého lesa, na úrovni posledních členů stáda. Kachnozobí dinosauři měli dobrý čich, ale jejich nozdry v nízkých teplotách nepřijímaly čichové podněty z okruhu přes několik desítek metrů, protože energickým nasáváním mrazivého vzduchu by si mohli poškodit sliznici. I to albertosaurus věděl. A věděl také, kdy zaútočit. Zrychlil, až se dostal na úroveň vedoucího samce. Pak se stočil do leva, vyrazil z lesa přímo před něj a hrozivě při tom řval. Přesně podle plánu nezaútočil, ale způsobil nevýslovnou paniku v dosud pokojném stádě. Zatímco jeho přední část, tvořená výhradně velkými, tmavě zbarvenými samci, se po počátečním úleku již formovala k obraně, ostatní jedinci se dali na bezhlavý úprk do všech směrů. Dravec počkal, až na něj „přední voj“ zaútočí a mrštně se jim vyhnul. Pak je rychle oběhl a začal pronásledovat nejbližší kořist. Tou se naskytlo asi šestimetrové mládě, které se zoufalým bučením prchalo zpět po stádem vyšlapané stezce. Náskok dvaceti metrů smazal rychlonohý lovec během pár vteřin a zaútočil z boku. Hrozné čelisti se sevřely kolem nechráněného krku mláděte. Za chvíli již bylo po všem. Stádo se teprve teď opět seběhlo a utvořilo obranný kruh. Nebylo to ale již třeba. Albertosaurus měl kořist, která mu vystačí na dlouho. Možná až na týden. Do té doby nebude potřebovat lovit.\nPocitem sytosti opojený dravec odpočíval opět na chráněném a vyvýšeném místě mezi keři. Vyhlédl si malý pahorek nad stezkou, kde měl dobrý přehled o dalších putujících stádech hadrosauridů (jak se ještě jinak říká kachnozobým dinosaurům) a jak doufal, také případných dravých konkurentech. V tom se ale přepočítal. Albertosaurus měl stejnou nevýhodu jako ostatní dinosauři zde – jeho čichové schopnosti byly značně omezeny. A to ho málem stálo život. Tyranosauří matka s jedním odrostlým mládětem právě klusala podél očividně hojně využívané stezky, když jejich zrak spočinul na místě nedávného boje. Stopa krve, táhnoucí se ke křovinám, kam si zřejmě lovec kořist odtáhl, aby ji mohl nerušeně sežrat a pak pokojně trávit, byla ještě čerstvá. Teplá krev zatím odolávala přívalu sněhových vloček a zůstala odkrytá. Velká samice věděla, že pustí-li se do pronásledování aktérů boje, najde již jen ohlodané kosti a nasyceného dravce, ale to ji jen povzbudilo. Nepotřebovala potravního konkurenta teď, když se musí uživit i s téměř dospělým mládětem. Dávno věděla, o co snazší je lovit hadrosaury než rohaté dinosaury. Vlastně se na ně zčásti přeorientovala a mládě si tento zvyk brzy osvojilo. Pro albertosaura to byla hotová pohroma. Z dominantního postavení teď spadl na druhou kolej. A oba tyranosauři mu budou usilovat o život, kdykoli se k tomu naskytne příležitost. Jako teď. Nasycený dravec stále odpočíval na pahorku mezi keři. Plný žaludek a stabilní tělesná teplota ho konejšili ke spánku. Jediné víčko bez druhotné blanky na obou očích se střídavě pohybovalo, postupně ale padalo dolů čím dál tím víc. Až spadlo úplně.\nProbudil se náhlým duněním právě včas, aby postřehl, že z obou stran útočí tyranosauři. Jindy zdlouhavý proces protahování nohou teď zkrátil na vyhoupnutí se vzhůru. Nohy ale nebyly stavěny na tak rychlé zatížení a albertosaurus se chtě nechtě poroučel opět k zemi. Měl však štěstí, sklouzl po sněhu až k okraji pahorku a pak se skutálel jako mohutný kmen stromu dolů. To mu dalo čas, aby se dole znovu postavil. Jakmile se rozběhl plnou rychlostí, neměli již vztekle řvoucí obři naději. Albertosaurus dokázal utíkat padesátikilometrovou rychlostí, čímž by porazil všechny olympijské sprintery. Tyranosauři byli také stavěni pro poměrně rychlý běh, ale jejich velikost je přeci jen limitovala. Než seběhli z kopce, byl uprchlík již daleko. Pro tuto chvíli měl vyhráno. Ale byl si jistý, že ho dvojice bude sledovat, kdykoli spatří jeho tříprsté otisky stop ve sněhu. Podvědomě navíc tušil, že s těmito dravci něco není v pořádku. Viděl již spoustu tyranosaurů, ale tihle byli zvláštní. Nevykazovali pestré, zelenobílé žíhání jako ostatní, byli matně šediví. Od temene hlavy až k ocasu se jim táhl nízký hřeben tvořený prodlouženými výrůstky na svrchní straně obratlů. A byli obrovští. O něco větší matka byla šestnáct metrů dlouhá a vážila dobrých osm tun. Její hlava měřila přes 160 centimetrů. Jak by mohl vědět, že ho neohrožovali tyranosauři, ale jejich nejbližší příbuzní ze skupiny Tyrannosaurini, dynamosauři. Druh Dynamosaurus imperiosus patřil k největším suchozemským predátorům v historii. Svým nenápadným zbarvením byl lépe uzpůsoben k lovu ve vyšších, sněhem pokrytých oblastech. Jeho oči nesměřovaly do stran jako u jurských alosaurů, ale dopředu, takže viděl stereoskopicky, prostorově. Díky tomu mohl odhadovat lépe vzdálenosti při lovu. Byl teplokrevný jako albertosaurus, a stejně jako on – viděl barevně.\nVyhoštěný dravec utíkal dlouho. V mysli se mu stále vybavovaly obrovské čelisti, jejichž sevření unikl jen o vlásek. Když se přeci jen trochu uklidnil a zvolnil tempo, byl od místa incidentu již několik kilometrů. Dospěl na okraj jakési široké, lesklé plochy. Měla v průměru něco přes dvěstě metrů a byla oválného tvaru. Byla podivuhodně rovná. Téměř uprostřed zaznamenal bystrozraký lovec pohyb. Byli to malí dromeosauridi, jedni z posledních. Tyto srpodrápé přízraky prožívali dobu největšího rozkvětu v období spodní křídy, o nějakých padesát milionů let dříve. Tehdy se objevily i gigantické formy těchto predátorů, kterým se dnes často říká „raptoři“. Kostry deinonychů a utahraptorů vzbuzují dnes v člověku pocit hrůzy. Dromeosauři lovili ve skupinách a mohli si tak troufnout i na podstatně větší kořist, než byli sami. To se týkalo především těch menších. A malí byli i členové skupinky, které albertosaurus pozoroval. Jejich činnost nechápal, neboť jeho mozek nedokázal rozlišit pojmy jako hra nebo zábava. Nechápal ani, proč tito inteligentní dinosauři tak vesele piští, když se po té zvláštní hmotě rozběhnou, spadnou a pak klouzají na boku ještě o několik metrů dál. Neustále to opakovali. Pozorovatele to znepokojovalo čím dál víc. Měl vrozený respekt a strach z věcí, kterým nerozuměl. Výhružně zařval. Nad ledovou plochou se jeho hlas rozléhal jako dunění hromu. Celé okolí zamrzlého jezera ztichlo. I malí dinosauři ustali ve hře. Nervózně postávali, prohlíželi si albertosaura, ale neutíkali. Věděli, že se ho nemusí bát, dokud zůstanou na ledě. On to však nevěděl. Sestoupil až k okraji zamrzlého jezera. Opatrnost u něho přece jen zvítězila nad hněvem. Rozhodl se nejdřív vyzkoušet povrch, na kterém by zahnal nebo rovnou zabil drzé dinosaury. Nejprve led jemně očichal. Nezaznamenal žádný pach. Poté pomalu natáhl jednu tlapu a položil jí na něj. Studil, ale na rozdíl od sněhu se nebořil. Všechno bylo zvláštní, podezřelé. Instinkt obřího dravce zachránil. Rozhodl se ustoupit. Kdyby se pustil do pronásledování dromeosauridů, s velkou pravděpodobností by utonul v mrazivé lázni. Led uprostřed jezera by jeho váhu nevydržel.\nAni v této oblasti s průměrnými ročními teplotami okolo nuly nežili jen dinosauři. Obrovským rozmachem vývoje procházeli jejich nejbližší příbuzní, ptáci. Ti koncem křídového období již vytlačovali ptakoještěry a nastupovali na jejich místo. Méně přizpůsobiví pterosauři, kteří sice dosahovali v tomto období druhem Quetzalcoatlus northropi rozpětí křídel až 12 metrů, ale byli již evolučně staršími typy letců, ocitli se na evolučním ústupu. Oproti ptákům měli velmi zranitelná „křídla“, tvořená vlastně jen tenkou blánou napjatou mezi prodlouženým čtvrtým prstem a zadní končetinou. Navíc se nedokázali vyrovnávat s rychle se měnícími podmínkami, které zvýšená horotvorná činnost a rozpad kontinentálních bloků na konci druhohor přinášeli. Žili na Zemi stejně dlouho jako dinosauři. A stejně jako oni teď postupně vymírali. V drsných klimatických podmínkách této oblasti ptakoještěři nežili. Zato ptáků tu hnízdilo již několik stovek druhů. Měli hustší vrstvu prachového peří a větší oči než jižněji žijící druhy. To byly jasné znaky adaptace na chladné klima. Jejich sociální cítění bylo velmi složité a také stavěli důmyslná hnízda, která umisťovali vysoko v korunách stromů, z dosahu predátorů. Kromě ptáků však prožívali rozkvět i savci. Po 170 milionech let od svého vzniku, kdy živořili ve stínu dinosaurů a jejich velikost po tuto nepředstavitelně dlouhou dobu nepřesáhla velikost kočky, cítili nyní svou příležitost. Počet druhů dinosaurů se sice pomalu, ale zato jistě již zhruba dvacet milionů let snižoval. Přirozených nepřátel malých savců – ornitomimidů a dromaeosaurů – ubývalo. Tak se na konci Křídy objevili první (i když velmi drobní) zástupci prakopytníků, hlodavců, budoucích kytovců a dokonce i primátů.\nAlbertosaurus se mnohokrát setkal jak s ptáky, tak se savci. Jak by ale mohl tušit, že těm maličkým zvířátkům patří budoucnost planety. O ničem takovém teď nepřemýšlel. Měl horší starosti. Již několik dní nejedl. Po tom, co ho napadli dynamosauři, ztratil stopu stáda anatotitanů. Žádná nová stáda v okolí nenacházel. Větší dravci je zřejmě zahnali na sever. A v žádném případě si netroufal vrátit se k původnímu lovišti, které si přivlastnili. Ráno sice objevil stádo triceratopsů, ohromných rohatých dinosaurů vážících až dvanáct tun, ale to neznamenalo žádnou výhru. Věděl dobře, že by mohl skolit jen menší mládě, ale všechna mláďata byla zuřivě bráněna svými matkami i celým stádem. Kdyby se dostal před metr dlouhé rohy dospělého jedince, byl by roztrhán na kusy. Přesto pomalu postupoval za stádem, čekal na příležitost. Všiml si, že ceratopsidi udržují klasickou stádní formaci, uprostřed šla chráněná mláďata, okolo silní, dospělí jedinci. V čele postupovala mohutná, zkušená samice. Byla stejně dlouhá jako on, ale mnohem robustnější. Chvílemi se zastavovala a okusovala stonky a větve okolních křovin svou hrozivou zobákovitou tlamou. Jako na povel ji pak napodobili i ostatní. Stádo se synchronizovalo podle vůdčí samice. S odstupem několika desítek metrů sledoval albertosaurus každý pohyb jednotlivých triceratopsů, především pak mláďata. Možná, kdyby přece jen zkusil způsobit paniku a oddělit mládě…\nNajednou se z lesa před stádem vyřítili dva obří dravci. Hrozivě řvali a pokoušeli se předstíranými útoky oddělit některého jedince od zbytku stáda. Hned je poznal. Matka s téměř dospělým, ale nezkušeným mládětem. Nastal boj dvou dominantních samic, které u zmíněných druhů překonávaly velikostí samce. Vůdkyně stáda triceratopsů energicky zatroubila. Byl to signál k zformování obranného kruhu. Jen díky její autoritě překonali rohatí dinosauři paniku a počali utvářet kruh kolem mláďat, svým ohromným kostěným límcem a metr dlouhými nadočnicovými rohy směrem ven. Vytvářeli neprostupnou hradbu, kterou nemohl prorazit ani nejsilnější dravec. Dynamosauřice to hned pochopila. Provedla útočný manévr, s hlavou skloněnou až téměř k zemi proběhla jen pár metrů před čelními členy obranného uskupení. To mělo nečekaný efekt. Vznětliví ceratopsidi neudrželi formaci a několik z nich vyběhlo se skloněnými hlavami a napřímenými rohy přímo za ní. Samozřejmě ji nemohli dohonit, byl to jen zastrašovací manévr. Jeden však nepostřehl, že ostatní se již vzdali pronásledování a dál se vzdaloval od stáda. Než si to stačil uvědomit, bylo pozdě. Dosud nečinně přihlížející mládě zaútočilo zezadu. Přes metr dlouhými čelistmi skousl Triceratopse u kořene ocasu. Pak prudce trhnul hlavou na stranu a vytrhl velký kus masa. Při tom ale ztratil rovnováhu a spadl hned za napadeného dinosaura. Triceratops byl v tuto chvíli již ztracen. I kdyby ho dynamosauři přestali pronásledovat, byl odsouzen k postupnému vykrvácení z hrozivé rány. Bolest ho doháněla k nepříčetnosti.\nMatka si to s hrůzou uvědomila, až když bylo pozdě. Než se mládě stačilo znovu postavit na nohy, bylo sraženo dvoumetrovou rohatou hlavou. Jeden z rohů na „čele“ zuřivého býložravce přitom prorazil jeho hrudník. Z posledních sil ještě rohatý mstitel vyskočil na dodělávajícího nepřítele a svou mnohatunovou vahou mu drtil lebku a hrudník. Ani tehdy nemohla matka nic dělat. Zuřivý triceratops vybíjel svou poslední energii a během několika minut měl i on osud zpečetěn. Do té doby byl ale stále krajně nebezpečný a byl by hazard se s ním znovu pouštět do křížku. Za chvíli už bylo po všem. Triceratops naposledy zatroubil a svalil se vedle mrtvého mláděte. Dva nesmiřitelní nepřátelé, jejichž rody spolu sváděli evoluční boj po několik stovek tisíc generací, teď jako krvavý symbol této války leželi vedle sebe a jejich krev se mísila. Když potom samice očichala mrtvé mládě, rozlehl se krajinou táhlý, žalostný řev. Zatímco stádo rohatých dinosaurů bez jediného ohlédnutí v poklidu opouštělo tuto mýtinu smrti, ona se nechtěla od mláděte vzdálit. Ještě několik dní bude od jeho mrtvoly odhánět drobné mrchožrouty. Pak i v ní převáží ztrátou mláděte opět nastartovaný rozmnožovací pud a začne pátrat po samci\nAlbertosaurus pozoroval se zaujetím celou scénu dobře schován v keřovitém podrostu na okraji mýtiny. Dělal si naději na hostinu z uloveného triceratopse, ale setrvání dospělého dynamosaura mu v tom zabránilo. Vydal se poohlédnout po kořisti jinde. Přesto, že byl statným samcem v dobré fyzické kondici, po žádné družce se teď neohlížel. I kdyby nějakou potkal, stejně by ji pouze zahnal, nebo by došlo k boji. Na rozdíl od větších tyranosauridů, jako byli tyranosauři, dynamosauři nebo asijští tarbosauři, se nepároval v libovolnou dobu, ale jen v určité roční době. Bylo to až na podzim. Tehdy se jeho nadočnicové oblouky zbarvily vlivem buněčných chromatofor do křiklavě jasných teplých barev, naznačujících připravenost k páření. Po oplodnění pak samice šla vlastní cestou, vývoj zárodků ve vejcovodech se přes zimu zastavil a obnovil se až na jaře, takže se po nakladení vajec líhla mláďata do hojnosti potravy na počátku léta. To bylo důležité, protože se živila zprvu bezobratlými živočichy. Tomuto jedinci bylo již přes třicet let a otcem se v životě stal mnohokrát. Po světě již pravděpodobně běhaly celé tisícovky jeho potomků. O budoucnost svých genů se tedy rozhodně starat nemusel, a už vůbec ne teď, na jaře. Hlad ale přetrvával a byl stále vtíravější a neodbytnější. Brzy už se bude muset najíst čerstvého masa. Albertosaurus se dál prodíral lesním porostem, kde byl nejlépe maskován.\nA pak se to stalo. Temná obloha nad jeho hlavou se náhle rozjasnila. Jakési obrovské zářící těleso prolétlo vysoko nad ním a po chvíli zmizelo kdesi daleko za jižním obzorem. Dravý dinosaurus tomu nevěnoval přílišnou pozornost. Nedaleko před ním pochodovalo stádo edmontosaurů, vedle anatotitanů posledních kachnozobých dinosaurů. Byli jim velmi podobní, dosahovali zhruba stejné velikosti, jen se lišili barvou kůže. Na rozdíl od šedých až černých trupů anatotitanů měli vykreslený červený vzor na bílém podkladě, tvořící mozaiku, která se lišila u všech jedinců. Neexistovali dva edmontosauři s naprosto shodnou kresbou. Podle ní se členové stáda dokázali dobře identifikovat. Sloužila také jako ukazatel hierarchického postavení. Nejdůležitější samci měli nejsložitější mozaiku a naopak. Svou tělesnou teplotu si chránili řídkým porostem primitivního peří po celém těle. Jednotlivci se při chůzi vždy navzájem dotýkali hlavou nebo ocasem. Albertosaurus to pozoroval, ale pramálo ho tyto maličkosti zajímaly. Stále hladověl. Podařilo se mu sice ulovit několik malých savců, kterým předtím tlapou rozryl noru, ti ho ale nemohli nasytit na dlouho. Mládě edmontosaura by znamenalo lepší hostinu a přitom bylo zápolení s ním poměrně snadné.\nAlbertosaurus chvíli obhlížel situaci a potom se rozhodl pro ověřenou strategii. Kryt za nízkým svahem předběhl po straně stádo. Náhle změnil směr a s mocným řevem vběhl býložravcům přímo do cesty. Ti si ho ale vůbec nevšímali. Poděšeně otáčeli hlavy za sebe. Dravec pochopil, že intenzívní zvuk, který se kolem rozléhal, nepochází z jeho hrdla, byl mnohem silnější. Mezitím se daleko na jihu rozzářilo jasné světlo, které doslova rozsvítilo potemnělou krajinu. Dravec a jeho kořist tu teď stáli tiše a konsternovaně vedle sebe. Poděšeně zírali na hrůzné divadlo, které se mezitím rozpoutalo několik tisíc kilometrů od nich. Jakoby pochopili, že nárazem obřího asteroidu jejich éra končí a nechtěli ještě na jejím úplném konci být smrtelnými nepřáteli. Jakoby věděli, že právě před minutou skončily druhohory, trvající závratně dlouhých 186 milionů let. Že právě teď se začne tvořit pověstná iridiovo-platinová vrstvička, sloužící geologům k rozpoznávání rozhraní dvou period. Doby dinosaurů a doby savců.\nDruhohory skončily. Po několika minutách zasáhla nárazová vlna i toto údolí. Neměla však větší sílu než svěží letní vánek. Zatímco ekosystémy v jižnějších oblastech Laramidie byly zcela zlikvidovány, zde již rázová vlna a další projevy neměly zdaleka takový efekt. Dinosauři, kteří jako každé jaro putovali přes ohromné vzdálenosti až sem, tak byli vlastně náhodně zachráněni. Ještě nejméně dva miliony let budou vládnout světu a nedovolí savcům prosadit se. Po dobu stejně dlouhou jako celá evoluce člověka budou dál diktovat pravidla ostatním skupinám živočichů. Nebudou to ale „klasičtí“, druhohorní dinosauři. Budou to trosečníci paleocénu, nejstarší periody třetihor, vyhnanci z ráje v novém světě krytosemenných rostlin, ptáků a savců. Budou to opravdoví dinosauři nové éry.\nEpilog: Po celých 150 let po svém objevení byli dinosauři obětí mnoha špatných interpretací, vědeckých předsudků i mylných předpokladů na základě jejich podobnosti s dnešními plazi. Teprve v poslední čtvrtině minulého století pochopila skupina osvícených vědců, že byli úplně jiní. Před námi teď vyvstává naprosto neuvěřitelný a fascinující svět dinosaurů, jedna z nejdelších a zároveň nejobdivuhodnějších kapitol historie života na Zemi. Během posledních let se (až na výjimky) poměrně stran zájmu médií přepisovaly celé učebnice. Dinosauři nespadají do žádné z Linného tříd obratlovců. Jsou teplokrevní, mají pernatý pokryv těla, jsou prokazatelně předky a nejbližšími příbuznými ptáků, existují po dobu osmdesátkrát delší než dosud my. A pokud má pravdu většinový vědecký názor, pak existují v současné době ve vyšším počtu druhů než my, savci. Dosud jsme tyto tvory nazývali jednoduše – ptáci. Žijí na této planetě již nejméně 150 milionů let a nic nenasvědčuje tomu, že by se již ocitli na postupném vývojovém ústupu.\n„Praví“, tzv. neptačí dinosauři možná neskončili svoji závěrečnou pouť s dopadem Chicxulubského meteoritu na Yucatánském poloostrově, jak vděčně popisují katastrofické scénáře vědeckých i popularizačních periodik. Nálezy dinosauřích zubů i kostí společně s pylovými zrny třetihorních rostlin nejsou dnes totiž ničím neobvyklým. V této povídce jsem se zmiňoval o severoamerických „survivorech“, kteří kritickou hranici 66 milionů let překročili možná o celé dva miliony let. Na zatím hůře prozkoumaném superkontinentu Gondwaně, který byl tvořen dnešní Jižní Amerikou, Afrikou a dříve i spojenou Australo-Antarktidou, zcela zřejmě existovali dinosauři ještě delší dobu. Životní podmínky se tam od konce křídy téměř nezměnily, v oblasti Amazonie a rovníkové Afriky jsou dnes téměř stejné pralesy jako tehdy na území celého kontinentu. Přesto, že dnes již téměř určitě žádný „klasický“ dinosaurus neexistuje, zdá se velmi pravděpodobné, že tito podivuhodní živočichové přežili hluboko do oné nové éry kenozoika, na jejímž nejzazším konci se objevil člověk.\nV. Socha, 2002\n(první verze povídky).\nFiled under Literatura, Spekulativní paleontologie, Ze života\n5 Responses to Povídka Dinosauři nové éry\n27.7.2017 at 0:55\nVýborně a poutavě napsaný příběh. Mé představy o tomto období jsou ve velke shodě s výše uvedenými. Jen stále bojuji s myšlenkou, či názorem – dinosauři a peří, ale s tím bohužel nic nenadělám. Jsou mi jednoduše sympatičtější bez peří a s kůží srovnatelnou např. s plazy. Diky za hezké čtení\n27.7.2017 at 13:18\nDěkuji – je to prohřešek nezralého literárního mládí, ale jsem rád, že zaujal 🙂\n28.7.2017 at 9:39\nZaujal a tesim se, az si přečtu další, vaše kniha byla taky výborná, jen nevim, kam mam napsat pochvalu, tak to dám rovnou tady. Kniha „posledni dny dinosauru“ přesně šálek meho kafe! Mám v oblibě autory Preston, Child, Brown… toto mě od začátku pohltilo jako dila výše uvedenych. Navic tematika dinosauru, jez jsou mou vášní od dětství. Prostě nemělo to chybu! Diky za tento krásný zážitek. Navíc čtení spojeno s lehkým vzděláním. Jednoduše, byl jsem nadšen, palec nahoru. Jediné proti bych asi uvedl k marťanům (pochopil-li jsem to správně), nejsem jejich fanda, ale bylo to natolik okrajové, že je to jen velmi zanedbatelná připomínka, kterou jsem možná ani nemusel uvádět. V každém případě se těším na další pokračování, konspirace, cesty do druhohor a Torrensovou. Diky\n28.7.2017 at 13:29\nJeště jednou děkuji za pochvalu. Ale s těmi záhadnými bytostmi je to úplně jinak – jde o dinosauroidy (sapientní formu dravých dinosaurů) 🙂 S pozdravem, VS.\n1.8.2017 at 20:06\nNo já tušil, že to tam raději nemám psát ;-), ale aspoň mám jasno. Díky za objasnění. Ve vašich knihách se mi (mimo jiné) moc líbí zobrazení Geo období různými zpusoby. Vede u mě rozložení na 1 rok. Jen mi tam nehrají eukaryota (2.1×2.7) a mnohobuněčné organismy (1.2×2.1). Omlouvám se že to píši zde, existuje nějaký jiny vhodný prostor pro podobnou diskusi, ev. email, FB? Sám vedu Paleontologický kroužek, občasnou diskusi bych uvítal (vaše návšteva ve škole by byla velkým svátkem). S pozdravem EP


Hry::This Is Czechia\nNeboť reálný život ma sice dobrou grafiku, ale odflaknutý příběh...\nJsem závislý na počítačových hrách? To je snad jasné ne? Hraji hry. Všechny. Možné i nemožné. Od malička, kdy jsem jako první měl tu čest hrat Dooma, Wolfensteina a nebo třeba jen videohry z čínské tržnice, které chtěl mít každý, stejně jako falešné boty Osiris. Hraní vidím jako jakoukoliv jinou formu odreagování, zábavy, náplně volného času. Někdo na sebe hodí elasťáky, koupí kolo za sto tisíc, jde šlapat denní dávku 80 km a říká tomu zábava. Já říkám zábava něčemu jinému. Ale nic se nesmí přehánět a člověk musí umět rozpoznat a určit si priority sám za sebe. Někdy ale ten realný svět opravdu stojí za starou bačkoru a právě světy ve videohrách dávají prostor pro únik, kreativitu, realizaci, fantazii...\nAneb jestli někdy bude virová apokalypsa, bude to vypadat takto....\nTom Clancy's The Division je hra, která byla v mém hledáčku od prvního shlédnutí uveřejněného gameplay videa. Jak jsem viděl záběry z postapokalyptického světa, ve kterém tým obyčejně vypadajících lidí oblečených do klasických bund, špinavých džínů a ošlapaných bot, s baťohy na zádech a s kvérem v ruce dobývají starou policejní stanici, nad kterou nyní převzala kontrolu parta zahalených, rabujících gangsterů, ihned jsem věděl, že této hře neodolám. Prvotní zájem byl následován obavou, zda to můj počítač rozchodí a zda si budu tuto hru moci pořádně užít. Ihned jsem čekoval stránky jako "system requirements" apod. Pohled na to, jak se člověk v černém kulichu krčí za opuštěným a vyrabovaným policejním autem, v poddřepu se přemisťuje od předních dveří ke konci vozu, v levé ruce držíc zbraň a pravou při pohybu zavírajíc pootevřené zadní dveře, přičemž kulky svišťící skrz skla a plechy auta dodávají ještě větší autentičnosti tohoto záběru, mě prostě odzbrojil do trenek a jedné ponožky. Když pak tento pod palbou se kryjící hráč vyndal z baťohu kulatou minu, která se po vypuštění rozjela směrem k hloučku útočníků, vyskočila do vzduchu a v něm se proměnila v nemilosrdný kobercový nálet, ocitnul jsem se v záchvatu slasti a unešení, klepající se na podlaze jsem před očima neměl nic jiného než sebe jak prosedím celý víkend nad touto záležitostí. Ihned jsem chtěl být jedním z toho až čtyřčlenného týmu ozbrojených hrdinů. A věděl jsem, že budu.\nJak již bylo naznačeno výše, hra samotná se odehrává v postapokalyptickém světě. Lidstvo dostalo řádně na prdel od zmutované a geneticky upravené formy virové epidemie, kterou bohužel (bohudík?!) přežilo zhruba 10% celosvětové civilizace. Trochu generální úklid, co? Veškeré pokusy světových velmocí a mocností o vyléčení, či alespoň zadržení šíření této epidemie selhaly. Nakonec selhaly i pokusy o stanovení a následné udržení karantén a vysoce zamořených oblastí. A to by nebyli lidé, kdyby se na sklonku celosvětového vymření nezačali ještě mlátit mezi sebou. Svět je tedy patřičně v řiti. Naštěstí je tu však plán B, nebo možná spíš plán S, jako "Sakra, to jsme moc nevychytali". Tím plánem je úzká skupina vysoce vycvičených, odolných a odhodlaných lidí, kteří patří do nanejvíš utajového programu agentů Divize. Jedná se o lidi, kteří po absolvování extrémního a nejtěžšího výcviku v celé galaxii, byli jednoduše posláni domů s instrukcemi, žijte své životy, jako tuctové, klasické ovce ve stádě, a když se něco dojebe, rozsvítí se vám hodinky, což pro vás bude onen signál, že nastal čas pro plán S. U tohohle bych se možná na chviličku pozastavil. Zní to všechno úžasně, avšak pro můj úhel pohledu trochu dementně. Už se vidím, jak jsem jeden z nejdrsnějších týpků světa, dokážu extrémně nemožné věci, jako najít všechny ponožky do párů, nenudit se na záchodě, když si s sebou nevezmu telefon, složit tank z obsahu pytlíku s čínskou polévkou, upléct neprůstřelnou vestu z kopřiv či dlouhodobě vycházet s ženou, a po té, co jsem úspěšně dokončil takovýto výcvik, se ochotně odporoučím žít "normální" život a pracovat jako opravář ledniček, či obsluha ve fastfoodu. Jakože "Gratulujeme, nyní jste jedním z nejcennějších a nejlépe vycvičených agentů Ameriky... a teď kdybyste byl tak hodný a šel jezdit s taxíkem za mizerný plat.... my se Vám kdyžtak ozveme..." To jako what? To bych asi rychle namítal, že chci dělat něco adekvátnějšího mým vlastnostem a schopnostem, ne? Další věc, co to sakra je s těmi hodinkami? Co když je ztratím? Co když mi je čornou a prodaj do frcu? Jak mě pak zapnou? A to se jako zapnou hodinky a já nechám zapnutou plotnu se snídaní pro hladové děti, či ještě hůř, nedopité pivo, a půjdu zachraňovat svět? To se jako předpokládá, že za tu dobu neaktivity těchto tajných agentů, a za tu dobu, co byli záměrně posláni žít normální životy, si nevybudovali určité vztahy a hodnoty, které se nedají a hlavně je nechtějí jen tak opustit? Kdo vysvětlí tomu pivu, že musím jít debordelizovat svět, a že už ho možná nikdy nedopiji? Ale dobře no, nebudem si kazit dojmy ze hry hned na začátku, a poupravíme meřítka realnosti ve svých fantaziích.\nPo vytvoření postavy, přičemž možná třeba podotknout, že výběr z možností, jak svou postavu vzhledově upravit svým představám, je možná zbytečně moc omezený, se ocitáme v kůži jednoho, či jedné z vlny právě aktivovaných agentů Divize. Takže natáhnout kalhoty, splachovat nemusíme, svět je přece už takle dost v řiti, nandat kulicha, z pod podlahy vyndat sadu kvérů a jít do práce. Do té právé. Čistit a zachraňovat svět, konečně. A to je ten moment, od kterého se postupně otevírají ústa v nevěřicím a fascinovaném úžasu. A připravte se na to, že se Vám jen tak nezavřou. Hra Vám k tomu nedá příležitost. Hned od začátek do Vás totiž vývojáři začnou hustit z mého názoru jednu z nejlépe odvedených prací na vytváření věrohodné a strhující atmosféry světa hry. Všude, kam se ve zdevastovaném New Yorku podíváte, je vidět, jak je svět v hajzlu. A opravdu, opravdu to působí přesně tak, jak byste si dokázali při představě celosvětové, smrtící, virové epidemi, která téměř vyhubila lidstvo, a při následném chaosu a anarchii zbylých příslušníků lidské rasy, vyzobrazit ve svých fantaziích. Všude se válí pytle s odpadky, nabouraná, zaparkovaná, vyrabavaná auta, pobíhají ( a dokonce kadí ! ), zatoulaní psi, okna a dveře do většiny budov jsou buďto zabedněná, nebo rozbitá. Z balkónů a některých oken vysí bílá prostěradla, vlajky či transparenty s různými žalostnými prosbami, či textami jako "Out of water, please help", "Stay out or we will shoot", "God help us" apod. Působí to neskutečně. Zatraceně, neskutečně, setsakramentsky úžasně. Smekám postupně všechny pokrývky hlavy, které mám doma k dispozici, neboť to, co odvedli vývojáři z hlediska prostředí hry, je naprostý majsterštik. Doporučuje 10 z 10 bezdomovců.


Naštěstí mám dětský pokoj | Elikili\nNaštěstí mám dětský pokoj\nDatum Březen 16, 2014 od Baruss\t· Zanechte komentář\nMám dvouletou holčičku, ta má svůj vlastní pokoj.\nA jako jediná získala soukromí a na oplátku mi na dobu určitou poskytla svých 12 čtverečních metrů k dekorování.\nPřipravila jsem přehled toho, co už jsem za rok stihla do pokoje vyrobit.\nPolštář s kapsičkou na knížku\nMůj vlastní vynález. Realizace je hrozně jednoduchá – buď si vezmete hotový polštář a přišijete jen kapsičku nebo si polštář ušijete celý nový a krásný i s kapsičkou na knížku. Nebo na méďu, je to na vás.\nJakmile dcera objevila pastelky a později vodovky, bylo mi jasné, že budeme potřebovat galerii. Vlaječková galerie je skvělá pro všechny druhy uměleckých děl a její výroba zase není tak náročná. Detailní popis najdete v článku Vlaječková galerie.\nVáleníčko / sezeníčko\nSedák ne truhlu je víceúčelový. Je spojený s polštářem, tedy si jej dcera občas vezme na zem a jen tak se válí. Na výrobu jednoduché – oblíbený trik se starými kalhotami (džíny/rifle/texasky/jeansy), do kterých se místo vás oblékne polštář a zašije dle potřeby. K němu jsem přišila jednoduchý povlak o velikosti horní desky truhly. Povlak jsem vyplnila starou dekou a s polštářem napevno sešila. To se později ukázalo jako nepraktické, neboť sedák se nedá prát.\nPrvní kuchyňka už dosloužila a potřeba místa pro další knihy, hračky a hlavně pro pokojíček pro panenky mě přivedla na nový projekt.\nZatím je tedy pouze ve stádiu skici.\nZákladem je Expedit a taky samolepky kuchyně od IceIceBaby. Až nás omrzí kuchyně, vyměním ji za obchůdek. Druhou půlku bude mít panenka (Barbína z roku 1988). Vše textilní bude na mě. Nábytek vyhrabala babička z tajuplných kufrů ve sklepě.\nPosted in DIY dekor, DIY pro děti, DIY šitíčko\nJdeme na karneval\n© 2019 Elikili


Budoucnost záleží na nás\n„Bůh není automat na dobro,“ říká v rozhovoru kněz a přírodovědec Marek Orko Vácha\n„Jestli chceš Pána Boha pobavit, svěř se mu se svými plány,“ zní jedno vtipné úsloví. Na druhé straně Bůh chce, abychom byli tvůrci svých osudů. Více o tom hovoříme s P. MARKEM VÁCHOU.\n„Boží plán existuje. Už v Písmu svatém čteme, že Bůh až žárlivě miluje své stvoření a že s ním má plány,“ říká P. Marek Vácha. Snímek Aleš Masner\nVe své knížce Neumělcům života vzpomínáte na své známé, kteří přestali věřit v Boha, protože nevyslyšel jejich modlitby v naléhavé věci. Co byste jim řekl?\nŽe Bůh není automat na dobro a nepochybně nefunguje jako nadzemský vykonavatel našich potřeb a přání. Naopak, velmi zajímavý koncept najdeme v první kapitole knihy Genesis, která je až fascinujícím způsobem architektonicky vystavěná – každé slovo má v té stavbě své místo. A je tam jedna důležitá myšlenka: Bůh nikdy netvoří mramorové sochy nebo dokonalé strojky, které by mu fungovaly ještě za tisíc let, ale tvoří tvůrce. Bůh mi dává kus stvořitelské aktivity.\nTo je koncept, který se později objevuje i v Novém zákoně v evangelijním podobenství o třech chlapících, kteří dostali jeden pět hřiven, druhý dvě a další jednu hřivnu. Hospodář jim neříká, co s tím mají dělat – svěří jim hřivny a odcestuje. Už neprozradí své další plány, kam přesně je mají investovat. Bůh člověku věří, že hřivny využije, že dokončí dílo stvoření.\nMá člověk s těmito hřivnami naplňovat Boží záměr, určitou cestu?\nTo nevím. Fakt je, že ve Starém i Novém zákoně na mnoha místech čteme, že pro řadu lidí konkrétní cesta existuje. Abrahám dostává za úkol: Vyjdi ze svého města a jdi do země, kterou ti ukážu! Podobně svatý Pavel, když jede pronásledovat křesťany do Damašku, zažije zvláštní setkání s Ježíšem, kdy nejprve slyší: Šavle, Šavle, proč mě pronásleduješ? A pak následuje pozvání, které může nepřijmout, ale nemůže ho přehlédnout. Podobně Marie, když se setká s archandělem Gabrielem, může místo „fiat“ říct, že do toho dobrodružství nepůjde. Jak ve Starém, tak v Novém zákoně vidíme, že někdy Bůh promluví naprosto nepřehlédnutelným způsobem. Nejsou to ani tak náhody a náhodičky všedního dne, nýbrž prudký vpád posvátna do mého života, který nemohu přehlédnout či minout. Ale mohu na něj odpovědět tak či onak, protože jsem svobodný.\nA když v tu chvíli nabídku nepřijmu, existuje pro mě ještě náhradní plán?\nVždycky existuje plán B. Trochu školácky se říká, aby tomu rozuměly děti v hodinách katechismu, že Bůh umí psát i po křivých řádcích. To je velmi hluboká teologická pravda. Kdyby plán B neexistoval, bylo by to s člověkem špatné, neboť každý den hřeším, nenaplňuji Boží očekávání.\nCo od nás Bůh očekává především?\nAbychom plnili jeho vůli. V Janově evangeliu to Kristus říká opakovaně: Přišel jsem, ne abych plnil vůli svou, ale vůli svého nebeského Otce. Když Andrej Rublev maluje svou překrásnou ikonu Trojice, je tam Kristova pravá ruka zachycena ve stejném gestu jako pravá ruka Otce – jako symbol, že přišel plnit jeho vůli.\nV církvi se často setkáváme s tím, že lidé své hřivny odevzdají do něčích rukou, aby se nemuseli rozhodovat, jak s nimi naložit, co je Boží vůle.\nTo je duchovní lenost! Člověk si řekne, že půjde třeba do kláštera a bude poslouchat svého nadřízeného, který mu poví, co je Boží vůle. Co byste však řekl čtyřicetiletému dítěti, které se pořád ptá svých rodičů, co má dělat – a říká tomu ctnost poslušnosti? Co když Bůh chce, abych jako Boží dítě konečně udělal první samostatný krok, abych se naučil sám rozhodovat, něco vytvořil a nesl za to zodpovědnost?\nAno, můžu si říkat: Jsem kněz, protože si mě Pán povolal, Bůh tak rozhodl. Ale co když to tak není? Věřím, že až jednou budu stát před Božím soudem, budu se zodpovídat za celý svůj život: za všechno, co jsem udělal, a ve finále i za své rozhodnutí stát se knězem. Člověk se za své povolání samozřejmě modlí, ale málokdo z nás kněží zažil prudký vpád nadpřirozena, za nikým z nás nepřišel anděl. Podobně si můžeme říkat, že byla Boží vůle, abych studoval tuto vysokou školu, abych klečel u oltáře s touto slečnou, která se měla stát mou manželkou. Ale co když tomu tak není? Ono je velmi jednoduché se\npořád odvolávat na Boží vůli.\nA schovávat se za poslušnost…\nPoslušnost je velmi pohodlná věc. Celé dějiny lidstva jsou dějinami ani tak ne svobody, jako spíš našich pokusů převelet ji na někoho jiného. To, že si mohu vybrat a mohu dělat věci jinak, je jiskřivá možnost, ale také strašlivá propast, kdy mohu jednat špatně. Ostatně každá extremistická strana nebo náboženská sekta je založena na tom, že snímá z člověka břemeno rozhodování a nabízí mu pohodlnou jistotu: To je dobré a to špatné. Dělej toto, a budeš spasen. Islámský stát vlastně není nic jiného.\nNaproti tomu křesťanství dělá úžasnou věc: velmi pečlivě označí místo člověka na zemi tím, že jej kvalitativně oddělí od ostatní přírody a určí zadání být obrazem Božím. Svatý Pavel říká: „Copak nevíte, že jste chrámem Ducha Svatého a že ve vás sídlí Bůh?“ Musím vzít vážně, že jsem opravdu dostal kus stvořitelského charismatu, že mi Bůh věří a že to, co udělám, kolik budu mít dětí a s kterou manželkou nebo jestli půjdu do řádu, je moje tvůrčí rozhodnutí.\nA tuto výsadu neztrácím ani svými pády?\nV podobenství o marnotratném synu čteme, jak Bůh přijímá vracejícího se hříšníka: dejte mu nejlepší šaty, prsten, obuv na nohy. Jako by mu říkal: Člověče, uvědom si, jak jsem tě stvořil, v jaké čistotě, kráse, důstojnosti. Nechci, abys byl nádeníkem. Tady máš prsten, kterým se pečetí smlouvy, a chci, abys se mnou vedl toto hospodářství. Nic menšího nebrat, k ničemu menšímu nejsme stvořeni!\nJe velmi příznačné, že se všechny totalitní režimy snaží shodit důstojnost člověka ze stolu. Řeknou, že záleží na budoucnosti, na idejích, na světlých zítřcích, ne na nás; když se kácí strom, létají třísky; kvůli nějakému projektu můžeme obětovat člověka, vesnici, město, národ. Ale křesťanství a židovství říká: Ne. Každý člověk má své místo.\nLze říct, že to, co tady máme vykonat, za nás nikdo neudělá?\nTo je další úžasná myšlenka křesťanství, kterou jsme ještě dostatečně neprožili – že není obyčejný člověk, není obyčejný křesťan. Bůh nedělá klony, nýbrž originály! Mystici říkají, že duše lidí se od sebe liší víc než jejich tváře. Pokud užijeme obraz církve jako chrámu, jsme každý z nás kamenem, který patří buď do stropu, nebo do sloupu, do dveří či do oltáře. Když na svou roli rezignuji, zůstane tam díra. Podobně v Kristově mystickém těle jsme každý buňkou, tkání, orgánem, údem. Každý máme jinak namixovaný koktejl dobrých vlastností, charismat a své místo, kde jsme nenahraditelní.\nMohu se modlit za někoho, aby správně naložil se svými hřivnami? Co může má modlitba ovlivnit?\nTo jsou věci, které jsou mimo naši obvyklou logiku padajících dominových kostek a mimo náš rozum. Stojí na tom všechny kontemplativní řády, které nedělají nic jiného, než že se modlí za svět. Nad tím kroutil hlavou už Josef II.: Tolik chytrých, zdravých chlapů, mohli mít rodiny, mohli vychovat spoustu dětí. Nebo mohli fungovat jako faráři, kolik farností mohli pozvednout. Mohli pracovat ve školství, v nemocnicích… a zatím jsou uzavření za zdí a jenom se modlí. Očima ekonoma je to k ničemu, ale očima mystika je to ten zlatý hrot, jímž se vybíjí napětí mezi nebem a zemí. To se nedá rozumově vysvětlit nevěřícím. Jsou to věci, které fungují, i když jim nerozumíme nebo jim rozumíme jen velmi málo – a spíš intuicí než matematickou logikou.\nLze tedy říct, že naše budoucnost je otevřená, že nic není předem rozhodnuto?\nKrásně to říká Tomáš Špidlík: Když čteme Apokalypsu nebo Kristovo slova o tom, jak to jednou dopadne, není to chmurná předpověď, co se stane, ale všechna proroctví jsou podmíněná. Starozákonní prorok či autor Apokalypsy neříkají: Takto to bude. Ale vždycky: Takto to bude, když… Proto má židovství a křesťanství z mnoha důvodů velmi závažné výhrady proti věštcům, kyvadélkářům a vykladačům karet; jedním z důvodů je, že věštci nám implikují vidění světa, kde je už všechno dáno, my se pohybujeme jako běžci na šachovnici a oni nám tyto události, jež se stanou, zdarma či za úplatu prozradí. Zatímco židovsko-křesťanská tradice si troufne říci, že budoucnost neexistuje. Co uděláme, není ve hvězdách ani v kartách nebo jinde. Záleží to opravdu na našem svobodném rozhodnutí, neboť člověk je spolu s Bohem tvůrcem tohoto světa.\nNebojme se tedy snít o velkých věcech.\nTo přesně přináší křesťanství. V závěru jedné učebnice o epigenetické dědičnosti mě dojala slova autora – o němž si nemyslím, že by byl věřící – která byla velmi trefná a křesťanská. Napsal: Přiznejme si, že naše teorie, které si vytvoříme o chodu galaxií, jejich chod moc neovlivní. Ale teorie, které si uděláme sami o sobě, nás ovlivní velmi silně, protože se stáváme tím, co si o sobě myslíme, že jsme. Pokud přemluvíme sami sebe, že jsme jen nezávazná evoluční větévka, že jsme třetí šimpanz, že můj život nemá vůbec smysl, začneme se chovat, jako by tomu tak opravdu bylo. Fascinující na křesťanství je přesně opačný pohled, právě to, že každého člověka bere naprosto vážně. Říká mu: Podívej, jsi Boží obraz, v tobě sídlí Duch Svatý, tys dostal pět hřiven a teď se musíš velmi snažit, aby vynesly dalších deset, sto, milion.\nMAREK VÁCHA (1966), kněz, přírodovědec, pedagog a spisovatel. Je farářem lechovické farnosti, farním vikářem akademické farnosti při kostele Nejsvětějšího Salvátora a přednostou Ústavu etiky na 3. Lékařské fakultě UK. Je autorem řady knih (Tančící skály, Modlitba argentinských nocí, Loď, Neumělcům života aj.).\nPo přečtení rozhovoru s moderním knězem Nyvlt 2.1.2015 15:54\notázka wachtl 1.1.2015 16:35\nRe: otázka Servitor 2.1.2015 11:07\nRe: Re: otázka wachtl 5.1.2015 18:48\nRe: Re: Re: otázka Servitor 12.1.2015 16:54\nCesta Servitor 1.1.2015 14:34\nVíra má i sociální dimenzi Michal 31.12.2014 12:39


Stan Outwell Franklin 5 (2019) | 4Camping.cz\nVýprodej Doprava zdarma Sleva: -48%\nStan Outwell Franklin 5 s durawrap konstrukcí, širokým vchodem s moskytiérou a dvěma ložnicemi Premier Bedroom nabízí spaní až pro 5 osob.\nRodinný stan Franklin 5 z kolekce Privilege od dánské značky Outwell nabízí spaní až pro 5 osob. Konstrukci Duratec Flex System tvoří pruty z kvalitního durawrapu, který nabízí vyvážený poměr mezi pevností a hmotností. Pruty ve sbaleném stavu nezaberou mnoho místa, což oceníte vždy, když řešíte každý centimetr. Tropiko stanu tvoří voděodolný polyester Outtex 4000 Select, před chladem a vlhkostí od země vás ochrání speciálně vlepená podlážka z polyethylenu.\nŠiroký panoramatický vchod s moskytiérou umožní vstup do stanu bez jakýchkoliv překážek. Vchod je krytý stříškou, aby dešťová voda nestékala až do předsíně. Světlá střecha společně s širokým tónovaným oknem dostatečně osvětluje předsíň, zároveň však chrání před přímým slunečním svitem a UV zářením. Potřebujete-li více soukromí, jednoduše připnete záclonu do požadované výšky okna. Pro ještě větší komfort v předsíni doporučujeme dokoupit kompatibilní originální koberec.\nHlavní přednosti stanu Franklin 5:\nPředstavení stanu Franklin 5 (eng):\n300 × 200 × 395 cm\nStan Vango Athos 500\nVango Athos 500 je hybridní stan mezi kopulí a tunelem pro pět osob. Je velmi jednoduchý na postavení....\n9 075 Kč (20 %) 7 260 Kč\nPřidat 'Stan Vango Athos 500' do košíku\nKoberec ke stanu Outwell Franklin 5\nKoberec Flat Woven Carpet ke stanu Outwell Franklin 5 je ušitý tak, aby přesně pasoval do předsíně stanu....\n1 890 Kč (19.97 %) 1 513 Kč\nPřidat 'Koberec ke stanu Outwell Franklin 5' do košíku\nPřístavek Outwell Universal Extension Size 2 snadno připojíte ke svému rodinnému stanu Outwell a získáte...\n10 010 Kč (20 %) 8 008 Kč\nPřidat 'Přístavek Outwell Universal Extension Size 2' do košíku\n-42% Skladem Výprodej


Z Rejžkova deníčku: O ironii v Čechách | E15.cz\nVždycky si vzpomenu na rozpočítávadlo Jana Vodňanského: „Vezou pána v sanitce, život visí na nitce. Sanitka se převrhla a nitka se přetrhla. Bác!“ Zapomíná se, že nikdo nejsme nesmrtelný, s výjimkou Milouše Jakeše a Lubomíra Štrougala. Nic proti poživačnému carpe diem, ale nechť si poživačníci také uvědomí, že všeho do času, někdy sakramentsky krátkého.\nTak jsem si stařecky zamoralizoval a zase k tématu. V Čechách sice zatím není zakázána ironie, ale musí se s ní šetřit. Před pár lety jsem měl tu čest vystoupit v roli porotce v opravdu zábavném klipu Tata Bojs Attention aux hommes. Nějaký čas potom jsem čelil v jedné hospodě dotazu od diváka, jestli jsme věděli, že nás natáčejí. Samozřejmě jsem mu odpověděl, že jsme nevěděli vůbec nic!\nJeště raději vzpomínám na situaci, kdy jsem jedné prostoduché osobě nakecal, že ve sporu s jistou zpěvačkou bylo vlastně všechno úplně jinak. Že mi volala spolu s manželem, že jí klesá popularita, a ať jako dávný přítel něco vymyslím. A že jsme se sešli v motorestu u Řitky a mě napadlo, že o ní napíšu nějakou lež, ona mě bude žalovat a vrátí se do médií.\nŠel jsem hodně přes čáru, když jsem přidal ještě historku, že máme s dotyčnou domluvenou scénku, kterou nám napsal Karel Šíp a při níž mě při koncertě vytáhne na pódium a veřejně zostudí. Dlužno dodat, že asi tak po deseti minutách se mé důvěřivé oběti rozbřesklo a chtěla po mně házet popelník.\nA nedám si pokoj. Už aby Trikolóra vyhrála volby a Pavel Novotný byl zvolen prezidentem.\nPolitikaJaroslav KuberaJan VodňanskýMilouš JakešLubomír ŠtrougalPavel Novotný


V Uruguaji vstal marxismus z mrtvých by Ramón Díaz - Project Syndicate\nFEB 25, 2000 0\nV Uruguaji vstal marxismus z mrtvých\nMONTEVIDEO: Soudruzi a jiní caudillos celé latinské Ameriky jsou prý dnes na skládce dějin. Jedině Kuba odolává demokratickým a tržně ekonomickým snahám zbytku kontinentu. Marx ovšem není zdaleka mrtev, a o to méně v Uruguaji a dost možná i leckde jinde. Jorge Batlle, od 1. března nový prezident, to musí mít neustále na paměti.\nV prvním kole loňských prezidentských voleb zvítězil s převahou Tabaré Vázquez, charismatický předák levice, a to i přesto, že nezískal dostatek hlasů k tomu, aby se nemuselo konat druhé, rozhodující, kolo voleb. Celá země byla v napjatém očekávání. Jorge Batlle, představitel v poslední době nejvlivnější strany Colorado, potřeboval masivní podporu konkurenční strany Blanco; jen tak by totiž Vázqueze mohl přemoci. Vzhledem ke sporům mezi oběma stranami, které se táhnou už sto padesát let, byla pravděpodobnost jakékoli podpory zhruba stejně vysoká jako možnost, že by Kapuleti kdy spasili Monteky.\n“Červení” a “bílí” se příslušníkům těchto dvou stran říká podle barevných stuh, které ve třicátých letech minulého století nosili na kloboucích; původně proto, aby se spolustraníci navzájem nepostříleli. Dnes Colorados a Blancos rozdělují jen minimální ideologické odlišnosti. Budou ale schopni zapomenout na staré sváry? To nikdo nevěděl. Průzkumy veřejného mínění hovořily o nerozhodných výsledcích.\nObavy z levice nakonec překonaly dávné rány: Batlle zvítězil o sedm procent, což znamená, že se za něj postavili prakticky všichni Blancos. Uruguayské voliče rozdělily ideologické mantinely, nikoli historická stranická věrnost. Tento předěl má šanci se dále prohlubovat a v nových volbách opět zapůsobit. Jenomže – a v tom je ten háček – v dalších volbách by vůbec nemuselo dojít ke druhému, a v tomto případě rozhodujícímu kolu. Statistici varují, že za normálních okolností by levice mohla v příštích volbách získat absolutní většinu již v prvním kole. Co je to tedy za levici, která táhne Uruguají? Řadový člen této levice je anonymní, mašírující bok po boku s komunisty, bývalými partyzány, dalšími radikály a hrstkou sociálních a křesťanských demokratů. Narozdíl od Chile, kde si obrození socialisté nedávno a poprvé od svržení Allendeho zajistili prezidentské křeslo, jsou dokonce i ti neumírněnější uruguayští levičáci zaníceně bojovní a tíhnou ke Kubě a Che Guevarovi.


Zapomenuté heslo | Tiskarik.cz\nDomů Tipy a triky CO DĚLAT, KDYŽ ZAPOMENU HESLO?\nTak schválně… Spočítejte si kolikrát jste se už někde registrovali a kolikrát jste museli někam zadávat své heslo. Asi už to ani nepočítáte, že?… Jistě, musí to být. Je to v zájmu ochrany vašich osobních údajů. Přesto s narůstajícím počtem požadovaných registrací se hravě na nějaké to heslo sem tam zapomene. To přece musí každý pochopit. Vždyť to známe všichni. Naštěstí je na tohle editor Tiskaříka připravený. Poroto, když se vám nedaří do svého účtu u Tiskaříka přihlásit, můžete si vygenerovat nové heslo.\nV přihlášení klikněte na „ZAPOMNĚLI JSTE HESLO?“ Do kolonky pro e-mail vypište adresu, na kterou vám pošleme odkaz k zadání hesla nového a stisknete tlačítko „ODESLAT“. Nyní si otevřete svou e-mailovou schránku, kam jste si odkaz nechali poslat.\nPoklikem na odkaz ZDE se zobrazí tabulka pro změnu hesla. Sem napište UŽIVATELSKÉ JMÉNO, HESLO, a znovu heslo potvrďte. Klikněte na tlačítko ULOŽIT.\nPříště, až se znovu přihlásíte do editoru, budete toto heslo zadávat. Proto si je, prosím, pečlivě zapamatujte, anebo někam uložte.


Sychrov se bojí neznámého muže. Policisté uklidňují: nepanikařte - Valašský deník\nSychrov se bojí neznámého muže. Policisté uklidňují: nepanikařte\nVsetín – Neznámý muž měl v minulém týdnu pronásledovat mladou ženu ze Sychrova. Vyšetřování incidentu potvrdili policisté. Podle nich ale není jisté, jestli nešlo jen o náhodu. Lidé přesto raději chodí po sídlišti ve skupinách.\n„Poprvé mi to vykládala kamarádka minulý týden ve čtvrtek. O den později nezávisle na sobě další dva lidé. Raději teď svoji dceru venku doprovázím. Je sice pravda, že chlap si mohl jen zaběhat a holka zpanikařila, ale jistota je jistota," svěřila se obyvatelka Sychrova Marie Sekulová.\nPolicisté včera potvrdili, že událost skutečně vyšetřují. „K incidentu došlo v Sychrově čtvrtého března ve večerních hodinách. Podle výpovědi zde měl ženu pronásledovat neznámý muž. Ke vzájemnému kontaktu ale nedošlo. Jakmile doběhla domů, volala policii," konstatoval policejní mluvčí Vladislav Malcharczik.\nPo příjezdu na místo už ale hlídka nikoho podezřelého nenašla.\nPolicejní mluvčí ujišťuje, že se jednalo pouze o ojedinělý případ. „Více podobných incidentů jsme tu neměli. Tady navíc mohlo jít pouze o shodu náhod. Není proto třeba vyvolávat paniku. Celou věc ale nadále vyšetřujeme," potvrdil mluvčí. Pro lepší pocit bezpečí podle něj mohou lidé dodržovat všeobecná doporučení. Například vyhýbat se opuštěným místům nebo se venku zdržovat ve skupinkách. „Pokud se skutečně někdo stane obětí pronásledování, je dobré zaběhnout třeba do hospody. Zkrátka tam, kde jsou lidé," dodal Malcharczik.\nSouvisející Na Sychrově prý obtěžuje ženy úchyl. Policisté zatím žádné hlášení nemají


Bronzer, díky kterému budete vypadat jako brazilská bohyně | MODA.CZ\nAutor: Jana Klouparová 19.02.2020 - 16:00 Advertoriál\nBronzer pleť sjednotí, vyhladí a zajistí jí nádherný opálený vzhled. Pro nás jsou ale důležité i další věci, jako je složení daného výrobku. Značka Physicians Formula přináší kolekci Murumuru Butter, která v sobě ukrývá silnou směs másla murumuru, másla z kakaovníku a z tucumy. Tato silná směs z Amazonie je plná esenciálních mastných kysel a provitamínů, které pleť vyhlazují, vyživují a zanechávají ji sametově hebkou. Velmi luxusní bronzer s jemnými pigmenty a perlovou texturou pro rozzářený vzhled brazilské bohyně je must-have nadcházejícího jara!\nMurumuru Butter Bronzer dodá pleti dlouhotrvající hydrataci, její krémová formule se však okamžitě vsákne a pleť tak působí čistě a zdravě. Pokud patříte mezi ty, kteří s bronzerem váhají, přinášíme jednoduchý návod, kam a jak bronzer aplikovat. Bronzer nanášejte postupnými tahy, které kopírují číslici 3, po obličeji. Naneste jej podél spánku na hranici vlasové linie, pod lícní kosti a zpět na čelist kolem brady do ztracena. Krouživými pohyby štětce vykouzlíte na vaší tváři dokonalé „opálení“.\nOdstín Murumuru Butter bronzer vybírejte tak, aby na vás působil přirozeně a uvěřitelně, jen pak může bronzer splnit perfektní funkci. Díky své univerzálnosti je bronzer vhodným pomocníkem kdykoliv během dne. Vyzkoušejte jako oční stíny, poklepáním prsty na balzámem ošetřené rty nebo třeba namísto tvářenky. Murumuru butter bronzer seženete ve vybraných lékárnách Dr. Max a na eshopu Dr. Max.\nKolekce Murumuru obsahuje mimo jiné i Murumuru Butter Lip Cream, neboli máslovou rtěnku s jedinečnou vyživující texturou a s ochranným faktorem SPF 15, který rty chrání a zanechává je hedvábně jemné a měkké. Která žena by nechtěla šťavnaté a dokonalé rty během pár vteřin? Máslovou rtěnku seženete ve 12 odstínech inspirovaných tropickou exotikou.\nZa zmínku rozhodně stojí také paletka očních stínů Murumuru Butter Eyeshadow Palette, která má příjemně krémovou texturu, díky které se dobře nanáší a nedrolí se. V každé paletce najdete 12 krásných odstínů, které jsou vhodné pro suchou i mokrou aplikaci. S výsledkem si tak můžete pokaždé do sytosti vyhrát.\nKRÁSA KOSMETIKA A PARFÉMY PHYSICIANS FORMULA MURUMURU BUTTER BRONZER BRONZERY RTĚNKA TVÁŘENKA


Serverové procesory Xeon a Itanium budou pinově kompatibilní – Živě.cz\nčlánek Nejlepší program pro filtrování nevhodného obsahu SDÍLET NA FACEBOOKU TWEETNOUT\nPři příležitosti uvedení nové řady výkonných serverových procesorů Itanium řady 9500 od Intelu, se objevily i informace o budoucnosti těchto procesorů, které mají odlišnou instrukční sadu (IA64) než běžné Xeony (x86-64).\nRozdílné architektury znamenají i rozdílné sockety, to by se však mělo během několika následujících let změnit. Jak uvedl web Xbitlabs, Intel chystá spojit základ procesorů Itanium a Xeon tak, aby v roce 2015 až 2017 byly pinově kompatibilní a mohly tak používat stejné platformy a základní desky.\nBudoucí vývoj procesoru Itanium a Xeon od Intelu\nZjednodušení má za cíl optimalizaci nejen výrobního procesu, ale i vývoje a stavbu velkých serverů od společností jako třeba HP a dalších. Čipy s kódovým označením Kittson, které přijdou po současných čipech Poulson, by se měly objevit přibližně v roce 2014 až 2015.\nV té době už budou dostupné Xeony na bázi architektury Broadwell, která se objeví rok po architektuře Haswell.\nDiskuze (12) › Další článek: Nejlepší program pro filtrování nevhodného obsahu\nTémata článku: Technologie, Hardware, Intel, Procesory, Xeon, Proces, Velký server, Pin, IT, Itanium, Pro X, Kompatibilní, Komp


Zejí vaše čtyři stěny prázdnotou? Výhled z okna nemáte nic moc? Nebo hodně zapomínáte? Pojďte to změnit! Nalepte si na stěnu hravé a adhezivní samolepky, na dveře knihovnu a na nápady a nákupní seznamy zase zavěste magnetické tabule. Eurogaphics má řešení na vše.


Pořád jsme v něčem pozadu, vázla souhra, mrzelo Jendrišáka (10.12.2018 05:30)\nLiberec v dohrávce přivítá Opavu. Rád by potvrdil domácí formu (10.12.2018 05:00)\nV odloženém finále Poháru osvoboditelů zvítězilo River Plate (09.12.2018 23:46)\nTeplický hrdina Moulis: Ten gól si budu pamatovat do konce života (09.12.2018 20:54)\nSparta prohrála doma s Teplicemi, na Slavii ztrácí již 15 bodů (09.12.2018 18:59)\nSeverské finále ovládli Finové a stali se florbalovými mistry světa (09.12.2018 18:45)\nBrno po dvou prohrách zabralo. Liberec, Třinec a Litvínov slaví (09.12.2018 18:31)\nKrize Pardubic pokračuje, v derby nestačily na Hradec Králové (09.12.2018 18:31)\nMěli jsme být přímočařejší před brankou, řekl Dóža po krachu (09.12.2018 17:00)\nVýborný výkon, hodnotil Trpišovský. Olayinka? Bude ještě lepší (09.12.2018 16:00)\nPřestřelka ve Fiorentině vítěze neměla, Graiciar poprvé na lavičce (09.12.2018 15:57)\nReal díky Baleovi zvítězil na hřišti nováčka. V Eibaru padlo 8 gólů (09.12.2018 15:57)\nReal díky Baleovi zvítězil na hřišti nováčka. Newcastle doma padl (09.12.2018 15:57)\nFotbalový šéf měl zneužívat reprezentantky, byl odvolán (09.12.2018 15:37)\nFotbalový šéf údajně zneužíval reprezentantky, byl odvolán (09.12.2018 15:37)\nSáblíková zklamala. Po 13 letech se nevešla na stupně vítězů (09.12.2018 15:12)\nZklamaná Sáblíková. Po 13 letech se nevešla na stupně vítězů (09.12.2018 15:12)\nShiffrinová ovládla i slalom a kráčí pro křišťálový glóbus (09.12.2018 15:11)\nŽIVĚ: Češi hrají o bronz. Podruhé vyzvou Švýcary (09.12.2018 12:50)\nŽIVĚ: Češi hrají o bronz. Švýcaři začali výrazně lépe (09.12.2018 12:50)\nŽIVĚ: Češi hrají o bronz. Švýcaři začali lépe, ale naděje žije (09.12.2018 12:50)\nŽIVĚ: Češi hrají o bronz. Švýcarsko si vzalo vedení zpět (09.12.2018 12:50)\nŽIVĚ: Češi hrají o bronz. Švýcarsko je před koncem v trháku (09.12.2018 12:50)\nČeši v zápase o bronz nestačili na Švýcary (09.12.2018 12:50)\nVýhru ve stíhacím závodě vydřel Bö, Krčmář se propadl (09.12.2018 12:46)\nČešky ve stíhačce propadly. Bö a Mäkäräinenová slaví double (09.12.2018 12:46)\nRadil si prvním gólem v NHl splnil sen. Teď se chce v týmu usadit (09.12.2018 12:40)\nChvála i za prohru. Náš výkon byl vynikající, řekl Guardiola (09.12.2018 11:38)\nMLS zná vítěze. Atlanta doma ve finále přehrála Portland (09.12.2018 10:26)\nWashington podlehl Clevelandu, Satoranský naházel sedm bodů (09.12.2018 10:19)\nRadil se v premiérově trefil v zámoří, skórovali i další čtyři Češi (09.12.2018 06:34)


Znojmo chce zlomit prokletí čtvrtfinále - Sport.cz\n9. září 2003 18:30 - ZNOJMO\nS cílem konečně přejít přes úvodní kolo play-off a probojovat se poprvé v historii klubu do semifinále začnou extraligu hokejisté Znojma. "Třikrát za sebou jsme ztroskotali ve čtvrtfinále. Tentokrát chceme mezi nejlepší čtyři týmy," říká odhodlaně prezident klubu Jaroslav Vlasák.\nTrenér znojemských hokejistů Pavel Pazourek (vlevo) a prezident týmu Jaroslav Vlasák na tiskové konferenci před finále Tipsport cupu.\nMužstvo je oproti loňské sezóně oslabeno především o střelce Vorla, jenž zamířil do Ilves Tampere. Ke kompletní výměně došlo mezi brankáři, za Kameše a Altrichtra přišli Slávik a na hostování ze Sparty Duba, jenž si výkony v přípravě řekl o post jedničky.\nÚdernou sílu týmu mají zvýšit Slováci Pardavý s Ratajem, obranu vyztužili Mojžíš ze Zlína a Kudělka z německého Landshutu. "S doplněním celku jsem v rámci našich ekonomických možností spokojen," uvedl staronový trenér Znojma Pavel Pazourek.\nKlubu bude až dva měsíce chybět obránce Toman s poraněnou kyčlí po autonehodě. Rozpočet mužstva činí stejně jako loni 52 miliónů korun. "Z toho 30 miliónů jde na platy hráčů," prozradil obchodní manažer Roman Kaňkovský.\nDuba - Soudek, Havíř, Benák, Křetinský, Snopek, Toman, Kudělka, Mojžíš - Pucher, Barus, Uram - Pardavý, Rataj, Haman - Erat, Ludvík, Procházka - Mareš, Hradecký, Plášek - Beroun


Octavia III. – Kdy a jak?\n6.2.2012 – Od představení konceptu MissionL na frankfurtském autosalonu uběhlo pět měsíců a zatím neeexistují žádné oficiální informace o výrobním pojetí a případném umístění mezi stávajícími produktovými řadami. Přestože v případě studie MissionL jde o kompaktní pětidveřový hatchback, Škoda dala jasně najevo, že úkolem konceptu je primárně ukázat nový designový směr automobilky, který se otiskne do vzhledu nových modelů.\n27.8.2013 – ŠKODA vyrobila čtyřmiliontý vůz modelové řady Octavia. Jubilejní automobil, Octavia třetí generace v odstínu Race Blue, dnes sjel z linky v hlavním výrobním závodě v Mladé Boleslavi. Od roku 1996 je ŠKODA Octavia etalonem v nižší střední třídě a je zdaleka nejprodávanějším modelem značky.\n13.3.2014 – Nejlepší cena ve třídě: První ŠKODA Octavia spalující CNG startuje s cenou 433 900 Kč. Pohon na zemní plyn dostupný pro modely Octavia i Octavia Combi.\nOd včerejška jezdí elektrická Octavia i na Hradě\n5.5.2012 – Bílá „hradní“ Octavia je jedním z deseti elektromobilů Škoda Octavia Green E Line, které od začátku tohoto roku v České republice jezdí v běžném provozu. Cílem je získání praktických zkušeností s elektrickým pohonem.\n23.5.2012 – Dnes předaná bílá elektrická Škoda Octavia combi je jedním z malé flotily deseti elektromobilů Škoda Octavia Green E Line, které jsou a budou na českých silnicích testovány za běžných provozních podmínek. Od března 2012 první z těchto elektromobilů používají partneři společnosti Škoda Auto.\n5.3.2013 – Nový model ŠKODA Octavia Combi bude možné objednávat od 5. března 2013. Ceny začínají na 364 900 Kč za model ŠKODA Octavia Combi 1,2 TSI/63 kW ve výbavě Active.\n17.3.2013 – Špičkové celkové hodnocení je oceněním za vynikající výsledky, kterých nová ŠKODA Octavia dosáhla v oblasti ochrany dospělých cestujících a dětí v interiéru, ochrany chodců a asistenčních bezpečnostních systémů. Nová Octavia nyní vstupuje na evropské trhy. Na autosalonu v Ženevě představuje česká automobilka navíc také novou generaci modelu ŠKODA Octavia Combi.\n30.3.2013 – Světová premiéra modelu Octavia RS na Goodwood Festival of Speed 2013. Pavilon značky ŠKODA představí novou generaci vozu Octavia RS před 200.000 návštěvníky.\n7.6.2013 – Nejrychlejší sériová Octavia všech dob, nová ŠKODA Octavia RS, oslaví svou světovou premiéru 10. července na Festivalu rychlosti v anglickém Goodwoodu.\n11.9.2013 – ŠKODA AUTO rozšiřuje nabídku úsporných a ekologicky šetrných modelů GreenLine. Ve Frankfurtu nad Mohanem představila ekologickou verzi nové generace vozu Octavia.\n29.7.2014 – První dodávka modelu Octavia s pohonem na CNG velkoodběrateli. Od začátku prodeje v červnu tohoto roku se pro model Octavia G-TEC rozhodlo již takřka 400 zákazníků.\n24.9.2014 – Modelová řada Octavia si v západní Evropě polepšila o 41,4 procent. S verzí Scout je třetí generace modelu ŠKODA Octavia nyní kompletní.\n14.8.2013 – Třetí generace modelu Octavia si připsala ve III. ročníku ankety „Internetové auto roku 2013“ úspěch hned ve třech kategoriích.\n31.10.2012 – Svezli jsme se novou Škodou Octavií III. Novinka z dílny české automobilky je lehčí, větší, chytřejší a krásnější než její populární předchůdkyně. Má na to stát se jednou z desítky nejprodávanějších aut světa.


Historie filipovského zázraku\nBazilika Panny Marie pomocnice křesťanů - Filipov ("Lourdy severních Čech")\nV Jiříkově v roce 2005\nTam, kde nyní stojí bazilika, kterou můžete vidět na úvodní webové stránce tohoto poutního místa, byla v roce 1866 jen louka. Vedle stál domek, v němž se 5. června roku 1835 narodila v německy hovořící rodině Kadeových dcerka Magdalena.\nBylo to již druhé dítě této rodiny. Děti vyrůstaly sice v chudobě, ale měli pěkné dětství. To narušila smrt otce, když bylo Magdaléně 13 let. V devatenácti letech ji čekala další těžká rána, vážně onemocněla. Prodělala zápal plic a zánět pohrudnice, později i zánět mozkových blan. V únoru 1865 se jí na hrudníku objevily rozrůstající se vředy. Pečoval o ni nejen její bratr Josef a jeho rodina, ale také dva lékaři: Dr. Grülich ze saského Neugersdorfu a Dr. Ulbrich z Jiříkova. V listopadu 1865 oba lékaři prohlásili, že Magdalena trpí nevyléčitelnou chorobou a že brzy zemře. Z postele už nevstávala, když jí její bratr převazoval vředy na těle, upadala bolestí do bezvědomí. Kaplan z Jiříkova, František Storch, jí 21. prosince 1865 udělil svátost pomazání nemocných. Čekalo se, až ji milosrdná smrt zbaví utrpení.\nO tři týdny později, v noci z 12. na 13. ledna 1866, nemohla Magdalena bolestí usnout. Její přítelkyně ze sousedního stavení, Veronika Kindermannová, jí onoho večera rozčesala vlasy, potom se obě pomodlily, načež Veronika usnula. Díky protokolu biskupské komise, můžeme však mít onu noc vylíčenou od samotné Magdaleny: "Najednou bylo v místnosti světlo, jasněji než za dne. Závěs u postele byl rozhrnut. Polekala jsem se. Šťouchla jsem loktem do Veroniky a řekla jsem jí: »Veroniko, vstávej, nevidíš, jak je tu jasno?« Veronika řekla: "Ale já nic nevidím." Před mou postelí stála postava zářící bílým světlem, se žlutou korunou na hlavě. Okamžitě jsem si pomyslela, že je to Matka Boží. Sepjala jsem ruce a začala jsem se modlit: »Velebí má duše Pána, můj duch jásá v Bohu, mém Spasiteli.« Po těchto slovech jsem slyšela hlas, neobvyklý hlas to byl, jiný, než jakým mluví lidé: »Mein Kind von jetzt an heilt's.« (Mé dítě, od nynějška se uzdravíš.) A v tom okamžiku postava zmizela a já už necítila žádnou bolest."\nJeště téže noci Magdalena sama vstala z postele. Její nejbližší se velmi radovali. Druhý den ráno šla do pekárny pro chleba. Když místní viděli, jak zcela zdravá kráčí po vesnici, ptali se jí, co se stalo. Magdalena odpověděla: "Viděla jsem této noci Pannu Marii a ta mi řekla, že se uzdravím. A já jsem zdráva. Nic víc, nic míň se nestalo."\nZpráva se okamžitě roznesla. Každý z okolí se chtěl osobně přesvědčit. Mnoho lidí přispěchalo do domku Kadeových a Magdalena musela každému opakovat, co se stalo. Brzy začali do domku chodit i poutníci ze vzdálenějšího okolí. V květnu 1866 byla světnice, kde se vše událo, Kadeovými vyklizena a vznikla z ní jakási provizorní kaple. Ze starého stolu byl zbudován oltář, na němž od rána do večera hořely svíce. Na místo, kde Magdalena viděla Pannu Marii, položili krásně vyšívaný polštář.\nDalší zázrak se zde odehrál o rok později, v době, kdy se blížilo první výročí uzdravení Magdaleny Kadeové. Osmého ledna 1867 se v tomto domku uzdravila Magdalena Langhansová z Jiříkova. Nemohla vůbec chodit. Příbuzní ji museli do domku přinést. Uložili ji na místo, kde ležela Magdalena Kadeová a nešťastná dívka, která 11 let ležela s pokroucenýma nohama, najednou vstala z lůžka úplně zdravá.\nZvěst o zázračných uzdraveních se šířila. Poutníků stále přibývalo. Jiříkovský kaplan Storch vykoupil od Kadeových domek a rozhodl se, že na jeho místě dá postavit nejprve kapli, později inicioval i stavbu kostela.\nFilipovské uzdravení Magedaleny Kadeové se událo přesně o čtvrté hodině ranní 13. ledna 1866. V těsném sledu po tomto zázraku byla ustanovena vyšetřovací komise, která události pečlivě prověřila a to včetně výslechů zainteresovaných osob. Důležitým se jeví i svědectví obou ošetřujících lékařů, kteří nenašli přirozenou příčinu uzdravení. Filipov je jediným mariánským poutním místem které vzniklo v Čechách v 19. století.\nUznání událostí ve Filipově ze strany církve potvrzuje oficiální prohlášení hlavy Římskokatolické církve, papeže Pia XI, kterým povýšil zde vzniklý kostel Panny Marie Pomocnice křesťanů na "Baziliku minor". To s sebou samozřejmě nese zvláštní privilegia pro poutníky.\nV kostele byla umístěna i postel, na níž ležela Magdalena Kadeová při oné lednové události. Magdalena Kadeová po svém zázračném uzdravení léta pracovala v jiříkovském starobinci. Dožila se sedmdesáti let a zemřela 10.12.1905. Samotné ostatky Magdaleny byly po důkladném průzkumu antropologa prof.Dr.Vlčka uloženy nedaleko vchodu do kaple. Socha Panny Marie, která dnes stojí na místě uzdravení, byla zhotovena podle Magdalénina vidění. Vytvořena je z bílého carrarského mramoru a náklady zaplatila polská hraběnka Raczynská.\nMísto k rozjímání\nDuchovní správa poutního místa byla roku 1885 svěřena otcům redemptoristům. V těsné blízkosti baziliky minor obývali klášter postavený v letech 1874-1885. Kolem roku 1930 byl Filipov jedním z nejnavštěvovanějších poutních míst ve střední Evropě. Jenže po druhé světové válce občané německé národnosti byli z Filipova odsunuti. Češi, kteří sem přišli místo nich, už neměli k místu ten správný vztah a poutní místo upadávalo. To, že bazilika leží těsně u hranic, vyvolávalo také časté pokusy komunistických úřadů posunout linii uzavřeného hraničního pásma před kostel. Jakmile by se ale v této zóně bazilika ocitla, nedalo by se už zabránit chátrání.\nOd 50. do konce 70. let neopravovaná stavba prodělávala těžké období. V nové kráse se zaskvěla teprve díky snaze místního duchovního správce, patera Zdeňka Maryšky, který se rozhodl baziliku i kapli opravit.\nFilipov je uklidňující oázou v dnešním rozbouřeném světě. Je také výrazným duchovním mostem mezi sousedícími národy. Vždyť nikde podél hranice se týden co týden nescházejí lidé z Čech a Německa ke společným bohoslužbám a modlitbám. Ty jsou zde konány každou neděli v 10.30 hod a to dvojjazyčně.\nKaždý, kdo sem přijde, má možnost zamyslet se ve zdejším tichu nad svým životem, nad těžkostmi, které ho potkaly. Jen stěží najdete něco více povzbudivého, než místní poselství Panny Marie - od nynějška se všechno hojí...\nSepsal: Mgr. Pavel Tichý\nPrameny: Jiří Houdek - článek o Filipovu\nMarie Rút Křížková, Benno Beneš - kniha Filipov\nVzpomínka k 25. výročí dokončení opravy baziliky ve Filipově 16. 6. 1985 (P. Zdeněk Maryška)\nRozpis bohoslužeb ve Filipově\nHistorie filipovského zázraku (jirikov.info)


Rakušané nominovali jen dva hráče z domácí ligy, hvězdou je Alaba z Bayernu — ME 2016 — ČT sport — Česká televize\nRakušané nominovali jen dva hráče z domácí ligy, hvězdou je Alaba z Bayernu\n12. 5. 2016 12:00, autor: ČT sport\nVídeň - Záložník Bayernu Mnichov David Alaba je jedním z 15 krajánků z německých lig v širší rakouské nominaci na mistrovství Evropy ve Francii. V čtyřiadvacetičlenném výběru švýcarského trenéra Marcela Kollera nechybí ani další tradiční opory obránci Aleksandar Dragovic a Florian Klein, záložník Marko Arnautovic či útočník Marc Janko.\nJediným mírným překvapením je absence záložníka Guida Burgstallera, před nímž dostal přednost Valentino Lazaro, jeden ze dvou zástupců domácí soutěže.\nNedostalo se ani na zkušené Andrease Ivanschitze s Emanuelem Pogatetzem, kteří jsou stejně jako Burgstaller jen mezi náhradníky. Do 31. května musí Koller vyřadit jednoho hráče.\nRakušané se při své druhé účasti na Euru střetnou ve skupině F s Portugalskem, Islandem a Maďarskem. Ještě předtím je v přípravě čekají Malta (31. května) a Nizozemsko (4. června).\nzáložníci: David Alaba (Bayern Mnichov/Něm.), Marko Arnautovic (Stoke/Angl.), Julian Baumgartlinger (Mainz/Něm.), Martin Harnik (Stuttgart/Něm.), Marcel Sabitzer, Stefan Ilsanker (oba RB Lipsko/Něm.), Jakob Jantscher (Lucern/Švýc.), Zlatko Junuzovic (Brémy/Něm.), Valentino Lazaro (Salcburk), Alessandro Schöpf (Schalke/Něm.)


Zámek Vyšetice | Databáze domů s historií\n49° 36' 13.3'', 14° 46' 18.7''\nMajitel: Tlapák Navrátilová Jana doc. JUDr. Mgr., Ph.D. (katastr)\nZámek má podle katastru nemovitostí nového majitele. K zámku již nepatří hospodářských dvůr, který nyní vlastní společnost RE IN s.r.o. zabývající se nejen rekonstrukcemi historických objektů.\nZámek nabízen k prodeji za 8 000 000 korun.\nRekonstrukce byla v roce 1994 předčasně ukončena. Realizována byla hrubá stavba nových podkrovních místností a rekonstrukce střešního pláště. V západní části zámecké zahrady je zachovaný anglický park se vzrostlými stromy a loukou. Celý zámecký areál je uzavřen zdí. Ohradní zeď je ze smíšeného zdiva krytá cihlami, s dvěma vjezdy ze severní a východní strany.\n1992 V roce 1992 byla kompletně opravena střecha.\nV roce 1990 započala rekonstrukce včetně vestavby do podkroví.\n1964 Po roce 1964 sloužil národnímu podniku Léčiva pro rekreační účely.\n1932 Od roku 1932 do znárodnění v roce 1948 patřil zámek rodině Čapkově, v tomto období byl kompletně opraven a sloužil jako obytná a správní budova statku. Z té doby jsou plastiky orlů, kteří hlídají hlavní vchod do zámku. Jejich autorem je sochař Jaroslav Brůhy (žák Josefa Myslbeka a Stanislava Suchardy), který měl blízko k sokolskému hnutí.\n1662 V roce 1662 se stal objekt samostatným statkem. Tehdy majitel k hlavní budově přistavěl patro a arkádovou chodbu. Z té doby pochází trámové záklopové stropy a klenby v přízemí. V další etapě bylo připojeno patrové západní křídlo raně barokního charakteru. V průběhu 18. století bylo hlavní nádvorní průčelí upraveno v raně klasicistním duchu. V polovině 19. století byla zbořena zámecká kaple a na jejím místě vzniklo pozdně klasicistní východní křídlo.\nZámek je postaven na základech tvrze, na které v roce 1359 sídlil purkrabí na Příběnicích, Přibík z Vyšetic v té době zde pravděpodobně byl i panský hospodářský dvůr.\nZ opuštěného zámku ve Vyšeticích by mělo být bydlení - Táborský deník\nMizející památky - Zámek Vyšetice\nCHATEAU.cz | Vyšetice - prodejní inzerát\nSTREDOVEK.COM - jiné objekty - Vysetice\nTlapák Navrátilová Jana doc. JUDr. Mgr., Ph.D.\nAutor karty Rendy (Radomír Kočí) aktualizováno: 24. července 2018


Režisér Ondřej Trojan: Plátno bude Bourákovi slušet - Novinky.cz\nNovinky.czKulturaFilmy a seriályRežisér Ondřej Trojan: Plátno bude Bourákovi slušet\nOndřej Trojan a Jiří Macháček při natáčení Bouráka. Foto: Falcon\n20. 4. 2020, 9:49\nMezi filmy, jejichž premiéry se kvůli současné situaci odsunou, je i černá komedie režiséra a producenta Ondřeje Trojana Bourák. Do kin by měla vstoupit 28. května. Trojan společně s distributorem Janem Bradáčem z Falconu nyní zvažují, zda datum jejího startu za diváky nezmění.\nV jaké fázi vás zastihlo uzavření kin a přerušení natáčení?\nMěli jsme štěstí, protože nás koronavirová opatření zasáhla v době postprodukce, kterou jsme zastavit nemuseli. Dokončovací práce tedy pokračují podle harmonogramu. Ale zároveň máme smůlu, protože Bourák je mezi filmy, jejichž distribuci současná situace nepochybně poškodí. Zatím jsme termín premiéry nezměnili, ale je skoro vyloučené, že by mohl platit.\nPočítáte tedy s jeho nasazením, hned jak se otevřou česká kina, což by mělo být 8. června?\nZvažujeme to. Tento týden o tom budeme jednat s distributorem. Je to i riskantní, protože nevíme, jak diváci zareagují. Jestli nebudou po těch týdnech, kdy se dívají na filmy doma, protože skoro žádnou jinou zábavu nemají, přejedení. Jestli budou mít chuť jít do kina a kolik jim zbude na zábavu peněz.\nNevíme, zda v kinech nevznikne velký přetlak filmů a nebudou se takříkajíc vytloukat navzájem. Možná počkáme s distribucí na léto, z něhož vypadnou americké blockbustery, které budou čekat na americkou premiéru.\nFilmů, které situace poškodí, je víc. Máte nějaký nápad, jak jim pomoci?\nNavrhl jsem ředitelce Státního fondu kinematografie Heleně Bezděk Fraňkové, že by fond mohl pomoci zvláštním grantem na podporu distribuce. Všechny tyto filmy totiž budou mít nepochybně slabší tržby, než s jakými producenti kalkulovali, když zahajovali jejich výrobu. A to u filmů, jako je Bourák, může být existenční problém.\nPřipomeňme budoucím divákům Bouráka, na co se mohou těšit.\nChtěl jsem po delší době natočit oddechový film a stejnou chuť měl i scenárista Petr Jarchovský, takže Bourák je komedie. Je to ale i trochu gangsterka a je v něm spousta muziky. Chtěli jsme zároveň vyjádřit přesvědčení, že i když člověk nemá v životě úplně dobře rozdané karty a potýká se s řadou problémů, vždycky stojí za to o svůj život, rodinu a blízké bojovat a vybudovat si na světě místo, na kterém se cítí šťastný a spokojený.\nPoprvé jste do velké role obsadil svého bratra Ivana. Jak se vám pracovalo?\nPříležitost obsadit bráchu do role, jakou ještě nikdy nehrál, mě moc potěšila. Konečně jsme se potkali při soustředěné práci před a za kamerou. Ale bylo to i docela náročné, protože pracovat s rodinným příslušníkem je přece jen něco trochu jiného než s někým, s nímž vazby nejsou tak silné.\nChci tedy diváky pozvat, ať se do kin vrátí. Po obrazové a zvukové stránce bude našemu filmu dělat plátno dobře a bude to hezčí a silnější než koukat do domácího akvária.


První krok do finále\nPo skvělém výkonu zvítězily ve středu večer basketbalistky KP v Nymburku 74:66 a v semifinalové sérii ŽBL tak vedou 1:0! Brňanky udělaly důležitý krok směrem do finále a potvrdily, že ve Sportovním centru ČUS se jim v poslední době daří. Druhé utkání je na programu v sobotu v hale Vodova.\nPravá play off bitva plná zvratů, ve vedení se soupeři vystřídali 24x! V úvodu měl navrch Nymburk, který byl častěji ve vedení, ale nikdy více než o šest bodů. V závěru druhé desetiminutovky se hostující hráčky střelecky chytily a v průběhu třetí čtvrtiny šly do dvouciferného náskoku (40:50).\nJenže Středočešky desetibodovou šňůrou srovnaly a tahanice o každý bod pokračovala. Ještě pět minut před koncem Nymburk vedl nejtěsnějším rozdílem 60:58, z následné šestibodové ztráty se ještě v poslední minutě domácí basketbalistky dostaly na 66:68. Pak ale dala koš Burgrová a tvrdý nesportovní faul ztrestalo Brno třemi body, Nymburk už nedokázal zareagovat a tak mohla vypuknout brněnská radost na hřišti i v hledišti v táboře hostujících fanoušků.\nDaniel Kurucz (trenér Nymburka): „Soupeř prokázal větší bojovnost v závěru, od vyrovnaného stavu 60:60 jsme koncovku nezvládli a to díky naší netaktické hře. Nezahráli jsme několik akcí, o kterých jsme při time outu hovořili. Díky tomu, že dvě nebo tři hráčky akci hrály a zbylé ne, rozhodili jsme si úplně útok. Soupeř nás trestal i po našich nesportovních faulech, které byly naprosto zbytečné. Tedy zasloužené vítězství Brna.“\nDavid Zdeněk (trenér KP Brno): „Byl to klasický zápas play off. Samozřejmě jsme velice šťastní, splnili jsme cíl, se kterým jsme do středních Čech jeli. Utkání jsme nezačali vůbec dobře, opačně než to, které jsme tady hráli v předposledním kole základní části. Vypadalo to, že jsme myšlenkami někde jinde, nečetli jsme dobře hru Nymburka, na kterou jsme se připravovali, dopouštěli jsme se mentálních chyb. Od chvíle, kdy jsme začali fungovat, jak jsme chtěli, mince se začala obracet. Stěžejní bylo, že jsme udrželi Nymburk na útočném doskoku a naopak jsme je přeskákali. Také jsme měli více střel.“\nGabriela Andělová (hráčka KP Brno): „Do Nymburka jsme pochopitelně jeli s vizí výhry, ale raději jsme s tím nepočítali (úsměv). Teď věřím, že po domácím utkání budeme vést už 2:0. Zápas to byl velice těžký, ale myslím, že jsme ho zvládli lépe týmově než soupeř. Povedly se nám rychlé protiútoky. Nevím, jestli jsme soupeře přeskákali, ale určitě jsme byli na doskoku účinnější.“\nBody: Vaughn 17, Gallasová 10, Chomenčuk, Linskens a Wells 9 - Ursu 18 (12 doskoků), Andělová 17, Šujanová 13, Remenárová 9, Burgrová 8, Satoranská 4, Beránková 3, Kopecká 2, fauly: 21:22, TH: 27/19:17/14, trojky: 3:4, rozhodčí Hošek, Linhart, Perlík, 300 diváků. Stav série: 0:1.


Renovace laku a světlometů Brno | Stálá Čistota\nČištění matrací a postelí\nČištění židlí a sedacích pytlů\nOchrana textilu a kůže\nRenovace laků a světlometů\nČištění kabin a autobusů\nNano ochrana Pikatec\nTel. +420 702 860 665\nZabýváme se čištěním laku, leštěním laku, renovací laku i světel a aplikací vosků a nanotechnologii na karoserie vozidla. Tato činnost je velice individuální a záleží na vozidle, poškození laku i světel, možnostech a přáních zákazníka. Proto níže uvedený ceník berte jako orientační přesnou kalkulaci Vám poskytneme po osobní schůzce a prohlídce vozidla. Pro renovaci laků používáme systém Rupes, pro ochranu laků používáme nanotechnologii od firmy Pikatec.\nRenovaci světel provádíme ručním broušením, strojovým leštěním a poskytujeme i finální ochranou. Díky tomu, je zašlý povlak odstraněn a škrábance zaceleny. Zvýšíme tak svítivost a zrenovujeme až 75% všech světlometů do téměř původního stavu.\nV případě dotazů nás neváhejte kontaktovat, postaráme se o to, aby Vaše vozidlo vypadalo zase jako nové.\nCENÍK ČIŠTĚNÍ,LEŠTĚNÍ, RENOVACE A OCHRANY LAKU I SVĚTEL:\nDŮKLADNÉ RUČNÍ MYTÍ\nVelké vozidlo 690 Kč\nMytí karoserie, kol, podběhů\nOdstranění všech běžných nečistot.\nVelké vozidlo 1490 Kč\nOdstranění všech povrchových nečistot na laku\nVelké vozidlo 1190 Kč\nStrojové leštění leštěnkou do hlubokého lesku\nRuční doleštění a načernění plastů i pneu\nVelké vozidlo 4990 Kč\nObsahuje program DEKONTAMINACE\nStrojové leštění laku brusnou nebo leštící pastou\nOživení laku, odstranění vlásečnicových škrábanců\nVelké vozidlo 7990 Kč\nStrojové leštění laku brusnou a leštící pastou\nOživení laku, odstranění drobných škrábanců\nVelké vozidlo 11990 Kč\nStrojové leštění laku brusnou,leštící a finální pastou s 3D efektem\nOživení laku, odstranění hlubších škrábanců\nRENOVACE JEDNOTLIVÝCH ČÁSTÍ\nStrojové nanášení vosku 2 vrstvy\nÚčinnost 12 měsíců\nRuční doleštění a načernění plastů a pneu\nPo renovaci laku je nutné provést zakonzervování laku ročním voskem nebo nanokosmetikou PIKATEC.\nDoporučujeme před naší návštěvou navštívit lakovnu a nechat si umíchat barvu do lahvičky z hrotem (pořizovací cena cca 120Kč) na drobná poškození (vyštípnutý lak od kamínku, škrábanec na základovou barvu...) Tato poškození v případě, že nám dodáte barvu jsme schopni na první pohled odstranit.\nOznačení MALÝ VŮZ - vztahuje se na menší karoserie (Škoda Fabia, Škoda Rapid, VW Golf).\nOznačení VELKÝ VŮZ - vztahuje se na vozidla střední třídy a velké vozy, typy SUV, velká rodinná MPV (Škoda Octavia, Škoda Superb, Škoda Kodiaq)\nObsahuje Ruční mytí. Dále odstranění všech usazenin, mastnot, mechanických nečistot, zbytků hmyzu, asfaltů, vodního kamene, trusu ptáků.\nDoba práce 2 hodiny\nObsahuje program Dekontaminace. Tento program vysoce zlepšuje funkčnost laku. Dochází k odstranění vlásečnicových škrábanců a oživení laku.\nDoba práce 8 hodin\nStrojové leštění laku brusnou a leštící pastou. Odstranění všech jemných škrábanců způsobených běžným provozem, kartáčovými myčkami apod. Lak není dlouhodobě zničený a přesušený a zašlý. Tento program v sobě zahrnuje i program Dekontaminace.\nDoba práce 16 hodin\nStrojové leštění laku brusnou,leštící a finální pastou s 3D efektem. Odstranění všech škrábanců (i hlubších), či výrazné zlepšení všech odřenin způsobených např. špatným parkováním. Dokonale opraví zašlé i přesušené laky, které již ztratily svůj lesk. Neodstraňuje poškození laků odřených již na základovou barvu. Tento program v sobě zahrnuje i program Dekontaminace.\nDoba práce 2 dny\nODSTRANĚNÍ RÝH NEBO POŠKOZENÍ NA JEDNOTLIVÝCH DÍLECH\nOpravuje, ale neodstraňuje škrábance hluboké do základové barvy.\nDoba práce 1-2 hodiny\nVosk se nanáší ručně, účinnost 1 - 2 měsíce.\nDoba práce 30 min\nVosk se nanáší strojově, vytváří 3D efekt, obsahuje křemíkové částice zvyšující tvrdost laku, účinnost 12 měsíců.\nDoba práce 2 hodiny.\nRenovace se provádí nejmodernější technologii, díky které, je zašlý povlak odstraněn a škrábance zaceleny. Zvýšíme tak svítivost a zrenovujeme až 75% všech světlometů do téměř původního stavu.\nDoba práce 1 - 3 hodiny


JERICHO Krém na nohy 150 ml - Krém na nohy | Alza.cz\nJERICHO Krém na nohy 150 ml\n»Péče o tělo»Péče o nohy»Kosmetika»JERICHO Krém na nohy 150 ml\nKrém na nohy s minerály z Mrtvého moře na hrubé a šupinaté nohy\nKód: KSJE011 Prod. číslo: 025985050222\nKosmetika na nohy JERICHO\nJERICHO Krém na nohy 150 ml Prodej skončil\nMáte zkušenosti se šupinatou pokožkou nebo ztvrdlou kůží na nohách? Nepříjemných pocitů vás zbaví krém na nohy Jericho s minerály z Mrtvého moře, který efektivně změkčuje hrubé a šupinaté nohy. Minerály umožňují hloubkovou péči, jejíž pomocí je pokožka vyživována a vnitřní vrstvy jsou zvláčňovány.\nMáte zkušenosti se šupinatou pokožkou nebo ztvrdlou kůží na nohách? Nepříjemných pocitů vás zbaví krém na nohy Jericho s minerály z Mrtvého moře, který efektivně změkčuje hrubé a šupinaté nohy. Minerály umožňují hloubkovou péči, jejíž pomocí je pokožka vyživována a vnitřní vrstvy jsou zvláčňovány. Krém se dobře vstřebává, odstraňuje vrchní, zrohovatělou vrstvu kůže a zanechává pokožku jemnou a svěží. Pro komfortní pocit při chůzi používejte denně krém na nohy Jericho!\nAplikujte na nohy a masírujte, dokud se krém zcela nevstřebá.\nZměkčuje i velmi tvrdou kůži na nohou\nOdstraňuje šupinatost pokožky\nHloubkově hydratuje, vyživuje a osvěžuje\nPřispívá k odstranění únavy nohou\nCo způsobuje ztvrdlé paty?\nZtvrdlé paty jsou přirozenou reakcí těla a ochranou při větší námaze. Asi nejvíce případů tvrdé kůže na patách má na svědomí špatný výběr bot. Vyvarujte se proto nošení nekvalitní obuvi, která nepřenáší váhu na celé chodidlo tak, jak by měla. Ztvrdlé paty ovšem může vyvolat např. i nošení otevřené obuvi, zvýšená fyzická námaha, časté stání na nohou, teplotní výkyvy, nadváha nebo věk. Ztvrdlá kůže se často vyskytuje i se zdravotními problémy, jako jsou cukrovka a lupenka, nebo při nedostatku vitaminů. Odstraňte zrohovatělou kůži jednoduchým způsobem, používejte mast na nohy Jericho s minerály z Mrtvého moře!


Úlomky z mého srdce: 17.2.2010 psí maniak\nPůlka týdne.. jak to člověk najednou počítá…. Klasickém rituál, práce, oběd po dovlečení domu a šupky dupky k Jindrovi. Maruška obdivovala v kmetice „rýčbeka“ nevím jak se to píše ani s jakým iy, spíč tam bude eee že . Povídala, že je jako Ťapina a a divila se, že na něm nejde jezdit…v noci jásám, už druhou noc spí se mnou a neutíká,. Vydželo jí to do konce ranní.. snad je to něčím jiným než tím že ji při ranní pokaždé přinesu maličkost po cestě z Krámu. Když je otevřeno. Brumíka, džus….\nVystavil Barbarkaaa Liduš v 17:48\nřekla bych že rich apak dál nevím:-) krásná čepí maručščina\n22. února 2010 9:36


Trattoria Mercato Italské - Restaurace - Prague Tourist Guide\nRestaurace » Italské » Trattoria Mercato\nTrattoria Mercato - Tradiční Italská receptura v Trattoria Mercato\nTrattoria Mercato znovuotevřena v březnu 2013 reprezentuje pravou italskou kuchyni a řadí se mezi tzv. Trattorie Nuova, ve kterých se propojuje tradiční italská gastronomie spolu s moderním designem a stylem servírování připravovaných pokrmů.\nDůraz je kladen zejména na čerstvé italské suroviny a tradiční receptury. Veškeré pokrmy jsou připravovány pod dohledem šéfkuchaře Roberta Strazzulla, který díky osobním vztahům s převážně italskými dodavateli může zaručit nejvyšší kvalitu dodávaných produktů.\nTrattoria Mercato představuje zážitkovou gastronomii, s cílem přiblížit hostům pravou Italskou gastronomii v příjemném prostředí jindy tak rušného místa.\nTrattoria Mercato Speciální nabídka\nWhat do you think about Trattoria Mercato\nTrattoria Mercato Kde se nacházíme\nTradiční Italská receptura v Trattoria Mercato\nOC Kotva - 6. patro\nPo - So 11.00 - 23.00


Exekuce není bezvýchodná situace - Tvá hypotéka\nDomů / Doporučujeme / Exekuce není bezvýchodná situace\nJan Neckář 14.2.2018\tDoporučujeme\nExekuce se již dlouhodobě drží na obrovském počtu, který pravidelně přesahuje milion. Je tedy jasné, že v podstatě skoro každý zná někoho, kdo si někdy těmito těžkostmi prošel. Stát se něco takového může prakticky každému. Zapomene zaplatit včas nějakou malou pokutu, nestihne složit splátku. Věřitel na nic nečeká a rozhodne vymoci peníze z vás právě formou exekuce. Kvůli poplatkům za prodlení a penězům pro vymahače je váš dluh však mnohonásobně vyšší. Tento problém se ale dá překonat, například exekuce nemovitostí je už jen opravdu krajní řešení.\nČasto se stane, že lidem do schránky přijde vyrozumění o započetí vymáhání soudní cestou. Naprosto nejhloupější věcí je podobný dopis vyhodit s tím, že když situaci nebudete řešit, tak se na nic nepřijde a na váš dluh se zapomene. To se pochopitelně nestane a vaše manko neustále narůstá. I pokud se rozhodne příjemce se situací něco udělat, často neví co. Kam by měl jít někomu vysvětlit, že by potřeboval nějaké peníze, jak má postupovat? Naštěstí není problém se obrátit na exekutorský úřad, na němž získáte potřebné a jistě též důležité informace. Zároveň se zde dozvíte o jednom z možných problémů, jak si pomoci z finanční tísně. O jaký jde?\nBydlíte ve Slezsku? Potom bude patrně nejlepší navštívit exekutorský úřad Ostrava.\nDobrovolně a rychleji\nNení totiž pravda, že majetek musí zabavit vykonavatel rozsudku. Vy sami se můžete přihlásit k dobrovolné exekuci majetku a dát ho do dražby. Tím získáte peníze o mnoho dříve a ušetříte si nepříjemný zážitek, kdy by vám zařízení bylo odebráno přímo z bytu. Hlavním faktem však zůstává, že každý den prodlení jen narůstá váš dluh a čím dříve ho dokážete umořit, tím lépe pro vás. Budete pak moci začít znovu.\nPokud bydlíte ve 3. největším městě České republiky, dejte pozor, ať vaše finanční problémy nemusí řešit exekutor Ostrava.\nDalší Co byste měli o hypotékách vědět?


Křesťané nehledají politickou či kulturní nadvládu\nVatikán. ?Je třeba opravdu křesťanských politiků?, vyzval Benedikt XVI. v promluvě k účastníkům 24. plenárního zasedání Papežské rady pro laiky, které se v těchto dnech koná v Římě. Jeho téma zní ?Svědci Kristovi v politickém společenství?. Svatý otec připomněl naléhavost podporovat hodnoty sociální nauky církve, jimiž jsou život, rodina, solidarita s chudými, svoboda, hledání společného dobra. Tyto hodnoty zaručují opravdový rozvoj společnosti.\n?Je úkolem laiků ukazovat konkrétně osobním, rodinným, společenským, kulturním a politickým životem, že víra umožňuje číst skutečnost novým způsobem a proměňovat ji; že křesťanská naděje rozšiřuje omezené lidské obzory a zaměřuje člověka k opravdové výši svého bytí, k Bohu; že láska v pravdě je tou nejúčinnější silou, která je schopná změnit svět; že evangelium je zárukou svobody a poselstvím osvobození,? řekl Benedikt XVI., kterého jménem stovky účastníků 24. plenárního zasedání Papežské rady pro laiky pozdravil její předseda, kardinál Stanislaw Rylko.


Pořad EXTRA na Primě - Diskusní fórum NaKole.cz\nNaKole.cz > Diskuse > Ostatní – cyklo > Pořad EXTRA na Primě\nPořad EXTRA na Primě\nVíte, o co jde - takové ty několikaminutové šoty hned po hlavních večerních primáckých zprávách, tedy asi v těch 19,15 hodin. A právě tady bude někdy v rozmezí od pátku 15. 9. do středy 20. 9. (blíž to upřesnit bohužel nejde) uveden šot o krádežích jízdních kol. Zajímavé pro nás je, že v jedné z hlavních rolí hraje JEDNA naše kamarádka, kterou tu nechci jmenovat - strašně se s tím nervovala, sluníčko moje zlatý, ale všechno je jednou poprvé a začátky bývaj těžký :-))). Tak jestli se v tuhle dobu dostanete k televizi, nezapomeňte si to přepnout :-)\nRe: Pořad EXTRA na Primě\nŽe by Jitka?\nJá to nesmím prozradit. Jmenuje se taky na pět písmen, začíná to "ra" a končí "ka" :-).\n...vypustim ti dušičky...\nKdyby ses neozvala, tak bych nevěděl o koho se jedná.\nUž to mám zatržené v kalendáři a TV jsem raději zapnul už teď. A kdybych to náhodou prošvihnul, naprogramoval jsem recorder.\nJežkovy voči, a je to tady - masmédia zasahují i do našich řad a rekrutují z nich televizní hvězdy!!!\nTak doufám, že aspoň úspěšně. :-)))))\nJá myslím, že určitě úspěšně - jak jsem tak stačil Radku poznat za těch pár dní, tak má všechny předpoklady stát se mediální hvězdou.\nJenže on je velký rozdíl mezi plkat a PLKAT...\nA zachovejte klid, ty dvě či tři minutky rozhodně za 5 dní vaší pozornosti nestojí. Mnohem zajímavější z tohoto pořadu budou simulace krádeží kol na frekventovaném místě za pomoci kleští, pilky a rozbrusky...\nKe komerčním televizím chovám celkem odpor, a zvlášť k Primě. V sobotu mě tak namíchli, že jsem při poslední reklamě opustil Dannyho parťáky. Ale snad se mi podaří prosadit výjimku. :-)\nNejvíc mě na Primě pobavili v neděli při sledování filmu Meteority! ( v názvu je skutečně vykřičník, není to mé zdůraznění:) ) Film začal ve 14:30. Po reklamě někdy kolem 16 hodiny běžel film asi minutu jak v originále anglicky, tak i s českým "dabingem". Tak jsem se alespoň mohl učit anglicky, když umím napočítat jen do třech :))\n378 cyklistů (23 přihlášených)


Za výstup na Špičáky dají odznak - Náchodský deník\nZa výstup na Špičáky dají odznak\nBROUMOVSKO - Milovníci turistiky mají nyní možnost zúčastnit se akce Tři Špičáky Broumovska, jejímž cílem je poznat a postupně navštívit dominanty našeho kraje, právě tři Špičáky Broumovska–Božanovský, Honský a Třípanský kámen.\nVÝSTUP NA ŠPIČÁKY pořádají skauti z Broumova ve spolupráci s Junákem–Police nad Metují, Klubem českých turistů, TJ Slovanem Broumov a Skautem–český skauting ABS–středisko Meziměstí. | Foto: Reprofoto: Zuzana Kubečková\nAkce se uskuteční po tři víkendy během dubna a května, přesněji zítra a dále 5. a 26. května s pořadatelským obsazením paralelně všech Špičáků každý víkend. Všichni, kteří si ve zmíněných termínech chtějí udělat výlet, si mohou vyzvednou účastnickou kartičku v předmětné dny na startu akce v Broumově u Sokolovny, v Polici nad Metují u skautské klubovny nebo v Meziměstí v čekárně na nádraží vždy od 8 do 10 hodin. Organizátoři na vrcholech budou od 9 do 16 hodin na kartu výstup potvrzovat. Za absolvování výstupu na všechny tři Špičáky dostanou účastníci turistický odznak Tři Špičáky Broumovska.


SinoPlaSan Quercetin 500 mg MONO, 180 kapslí | GAEA\n799 Kč999 Kč-20 %změnit na EUR\nJeden z nejsilnějších a nejrozšířenějších biologicky aktivních flavonoidů, které se nacházejí v ovoci a zelenině. Patří mezi flavonoly se širokým spektrem účinků. Naleznete ho v cibuli, jablkách, kapustě, červeném vínu, zeleném a černém čaji, borůvkách, třešních, v bylinách nebo brokolici a tykvi. Zde je velmi koncentrovaný.\nDoplněk stravy. Vyrobeno v Německu. 180 kapslí, přirozeně vegan.\nUžívejte 1 kapsli denně s jídlem, zapijte vodou. Nepřekračujte doporučené denní dávkování. Doplněk stravy neslouží jako náhrada pestré stravy. Uchovávejte na chladném suchém místě. Uchovávejte mimo dosah dětí.\n1 kapsle obsahuje: 526,32 mg extraktu z jerlínu japonského obsahující 500 mg quercetinu (kvercetinu)\nSložení: extrakt z jerlínu japonského (z toho 95 % quercetin), obaly z hydroxypropylmetylcelulózy.\nVýrobce: SinoPlaSan AG, Baltmannsweiler Str. 50, D-73262 Rechenbach/Fils, Německo\nPoložit dotaz k produktu SinoPlaSan Quercetin 500 mg MONO, 180 kapslí


Brno sází stromy. Pokoří 28. října rekord? - brnovinky\nBrno sází stromy. Pokoří 28. října rekord?\nZveřejněno 27. 10. 2011 15:33\nBrno se připojí k pokusu o rekord v počtu stromů zasazených v České republice během jednoho dne, který je stanoven na státní svátek 28. října 2011. Od začátku října probíhá v městské části Brno-Žebětín obnova stromořadí podél místní komunikace ze Žebětína na Veselku. Zahradníci celkem vysází 127 ovocných stromů, 8 původních třešní ponechali a ošetřili. Obnoví se tak krajinný prvek, který byl na tomto místě už před 70 lety, ale postupem času téměř zanikl. Projekt financuje město Brno sumou 800 tisíc korun.\nMagistrát města Brna, jenž projekt ve spolupráci s MČ Žebětín zajišťuje, se připojí dne 28. října k pokusu o rekord, kdy mezi 8. a 12. hodinou odborníci vysadí 12 stromů a realizaci celého projektu tím ukončí. Ve stejný den bude zároveň Veřejná zeleň města Brna sázet zhruba 40 stromů na ulici Květná a tři stromy v Tyršově sadu.\n„Město Brno se maximálně snaží o to, aby zasadilo stromy na místa, kde dříve byly. Proto jsme projektem v městské části Brno-Žebětín vrátili na místo přes sto dvacet stromů,“ uvedl náměstek primátora Ladislav Macek.\nPokus o rekord pořádá Nadace partnerství za podpory Ministerstva životního prostředí ČR, Státního fondu životního prostředí ČR a Magistrátu města Brna.\nilustrační foto MaK., brnovinky, zdroj Město Brno\nKategorie: zprávy Brno Zveřejněno 27. 10. 2011 15:33 Zobrazeno: 2884