Pomoc se sebepoškozováním – Alík.cz\nPomoc se sebepoškozováním Alík radí dětem\npíšu sem už po druhé ale teď je to závaznější, tedy myslím\npoprvé jsem se řízla do nohy odlamovacím nožem a poté ještě asi 4 mám tam teď jizvy. dlouho se nic nedělo protože bratr ten odlamovací nůž potřeboval a já neměla na dosah nic čím bych se mohla řezat. ale byla jsem na dně při každém špatném slově jsem brečela. když jsem projížděla internet tak jsem uviděla reklamu na ořezávatka a návod jak ho nabrousit, v tom mě napadlo že tím se řezat můžu když tu čepel dostanu pár dní se mi nedařilo ale právě ano. napadá mě kam všechno si můžu tuto krásu zaříznout ale jsem háklivá na tepny takže že bych se zabila asi nehrozí.\nřezu se vždy za nějakou věc co udělám špatně nebo když lidi řeknou něco co je na mě špatně atd.\nmůžete mi prosím pomoct ?\nholčnina, skoro 15 let, 22. dubna\npíšeš o tom, že ses párkrát pořezala odlamovacím nožem, nyní sis koupila ořezávátko a přemýšlíš, kam všude se můžeš říznout. Řežeš se vždy, když uděláš něco špatně nebo Ti ostatní řeknou, co je na Tobě špatně apod. Žádáš nás o pomoc.\nJestli tomu správně rozumím, chceš od nás pomoc se sebepoškozováním. Chápu, že nejspíš zažíváš spoustu pocitů a myšlenek, které jsou těžké, možná si s nimi nevíš moc rady, a říznutí se to může na malý okamžik přehlušit. Nicméně si tím velmi ubližuješ, a to nejen fyzicky. Přijde mi velmi nadějné, že když jsi neměla k dispozici nic, čím by ses mohla řezat, dokázala jsi tomu nutkání odolat. Říkám si proto, že dobrý první krok je, zbavit se ořezávátka.\nO těžkých pocitech je důležité mluvit, nezůstávat na ně sama. Pokud máš na škole školní psycholožku, můžeš se jí s pocity svěřit a společně můžete hledat způsoby, jak je zvládnout jinak, než řezáním.\nMůžeš také kontaktovat některou z linek důvěry a všechno probrat více do hloubky.\nDalší dobrá pomůcka je aplikace Nepanikař, kterou si můžeš zdarma stáhnout do telefonu. Najdeš zde tipy, co jiného můžeš vyzkoušet v momentě, kdy se chceš říznout a nebo zažíváš nějaké těžké pocity\nTaky mě napadá, že může pomoct se vším se svěřit třeba nějaké dobré kamarádce/kamarádovi nebo někomu z rodiny, komu důvěřuješ.\nPřejeme hodně sil,\nPřestávám cítit emoce, mám depresi?\nAhojte poradno, jen se potřebuji svěřit. V posledních několika měsících přestávám cítit emoce jako je smích ,radost a dokonce i láska. Ve většině času pláču a ani nevím proč. Spustí se mi slzy z ničeho nic. Můj přítel je na mě hodný ale lehce se naštve a často zvyšuje hlas. To mi taky někdy ublíží a to se ani moc nehadame Teda skoro vůbec. Ale to se stává málokdy takže nevím jestli by to mohlo být částečně i tím. Má rodina mě vůbec nepodporuje a spíš si ze me utahuje a cokoli co udělám neberou vážně. Žiji v rozvedené rodině. Otec na mě alimenty neplatí a ani se o mě moc nezajímá. Má sestra(20) se ke mně chová jak k cizí, nadává mi a někdy i lehce bouchne ale na to jsem si už zvykla. Ani už moc nejím spíše piju a jídlo jen když mám hlad a už se mi motá hlava. K tomu mi nedávno odešlo mé poslední zvířátko :(. Nedokážu si připustit že mám deprese, vím že mnohem více lidí se citi mnohem hůř než-li já zajímal by mě Váš názor poradno. Moc děkuji za odpověď.\nholka, 14 let, 21. června\nděkujeme za důvěru, se kterou se nám svěřuješ. Přijde mi, že jsi udělala první odvážný krok tím, že jsi napsala, protože si v tom zasloužíš podporu, nebýt na to sama. Píšeš, že přestáváš cítit pozitivní emoce, často pláčeš. V rodině oporu nenacházíš. S přítelem si většinou rozumíte dobře, ale lehce se naštve. Moc Ti nechutná jíst a je Ti smutno po zvířátku. Ráda bys znala náš názor, depresi si nepřipouštíš.\nŘíkám si, že asi může být těžké připustit si, že se něco děje. Ale to, co píšeš, mi zní opravdu vážně, několik měsíců je dlouhá doba. Je zřejmé, že Ti psychicky není dlouhodobě dobře a má to své následky – nechutenství, utlumení emocí aj. Když se někdo trápí, tak mi přijde, že to nejde srovnávat, jak a jestli trpí ten druhý „víc“ – proto bych Tě chtěla podpořit, ať zůstaneš u sebe, protože to, co kolem toho cítíš, má svou váhu. Nemusíš to všechno špatné, co se Ti teď děje, snášet, stojí za to s tím zkusit něco udělat. První krok jsi udělala a to je moc dobře.\nJe mi líto, že odešlo Tvé zvířátko, ke kterému jsi měla asi velký vztah. Mrzí mě taky, že máš problémy v rodinných vztazích. Nezasloužíš si, aby Tě sestra bila, toto by si opravdu neměla dovolit a máš právo se vůči tomu ohradit. Píšeš o svém příteli: sice se o něj můžeš alespoň částečně opřít, to je moc dobře, ale to, že se lehce naštvává ku prospěchu není. Teď je opravdu důležité, aby o tom, že Ti není dobře, věděl i někdo dospělý a měl šanci Ti pomoct. Zkus zapřemýšlet, ke komu dalšímu máš blíž, komu by se dalo svěřit (nevím, jestli o tom ví mamka, může to být ale i širší rodina - teta, prarodiče, dobrá starší kamarádka apod.) Možná na škole máte školního psychologa/ psycholožku - ti jsou zvyklí řešit podobná trápení – neboj se mu svěřit a spolu můžete promyslet další kroky. Existují taky krizová centra, kam můžeš přijít, když toho na Tebe bude pořád příliš, bývají ve větších městech https://nepanikar.eu/mapa-pomoci-krizova-centra/. Jsou tam psychologové, kteří tam budou pro Tebe a spolu zkusíte, co by pro Tebe bylo dobré, aby Ti bylo lépe. Stejně tak tu pro Tebe jsme na Modré lince na chatu i telefonu – tam je větší prostor vše probrat a detailněji se pobavit o tom, co bys potřebovala.\nRáda bych Tě podpořila v tom, ať pro sebe zkusíš udělat každý den aspoň maličkost, která Ti bude příjemná – možná si zajdeš na procházku, uvaříš si něco, co Ti opravdu chutná, poslechneš si oblíbenou písničku, dlouho se prospíš, dáš si teplou vanu, cokoliv Tě napadne, že by mohlo být fajn. Přála bych Ti, abys těmito malými krůčky a dostatečnou podporou okolí měla hezčí a hezčí dny.\nOmlouvám se že píšu tak často ale poslední dobou se řežu do ruky do nohy a do břicha nevim co s tím můj kluk to ví a děla mu to starosti a tak se začal řezat taky. Jsem moc smutná ale nemuzu přestat\nsvěřuješ se nám s tím, že si ubližuješ – řežeš se do ruky, nohy, břicha. Tvůj kluk o Tebe má starosti a začal se řezat taky. To, co píšeš, mi zní opravdu vážně a je mi líto, že zatím nenacházíš účinnější způsob, jak si ulevit od bolesti. Tenhle je totiž jen chvilkový a může být zdraví i život ohrožující. Je dobře, že si hledáš pomoc v tom, jak přestat – být na to sama je těžké a podporu si zasloužíš.\nNepíšeš, jak dlouho to trvá, nebo proč to začalo – často se ale děje něco hodně náročného a bolestivého samotnému člověku anebo v jeho okolí. Tvůj kluk si zaslouží a potřebuje podobnou podporu jako Ty, aby s tím mohl přestat. Napadá mě, že mu naše zprávy můžeš dát klidně přečíst a můžeš se s ním pobavit – být spolu v hledání pomoci může být posilující. Pomoc naučit se, jak si neubližovat, Ti poskytne psycholog – můžeš se obrátit na školního, pokud jej máte k dispozici. Rodiče a jiní Tví blízcí dospělí Tě taky můžou vyslechnout, podpořit a pomoct Ti najít odbornou pomoc. Neboj se jim svěřit, i když ta představa může být ze začátku těžká. Můžeš vyzkoušet telefonní aplikaci Nepanikař, když budeš mít nutkání si opět ublížit, navede Tě na účinnější způsob, jak tu kritickou chvíli překonat (můžeš se naučit pracovat s dechem, dát si v tu chvíli sprchu, přejíždět si ledem po místě, kde sis chtěla ublížit a další). K dispozici jsou taky krizové linky, kam můžeš anonymně zavolat/napsat: https://www.modralinka.cz/, https://www.linkabezpeci.cz/. Neváhej se ozvat, když toho na Tebe bude zase moc.\nDržíme palce, ať máš brzy hezčí dny,\nDobrý den, jak se mám zbavit deprese ? Psychlogové , Terapeutisté ani mé okolý mi nerozumí\nholka, 18. června\nje mi líto, že Tě trápí deprese a že jsi zatím nenašla nikoho, kdo by Ti v tom směru rozuměl. Je dobře, že jsi už zkoušela psychologa, terapeuta, i ses svěřila v okolí. Umím si představit, že pokud Ti nikdo z nich nerozumí, už nevíš, co bys mohla udělat a možná cítíš i určitou bezmoc. Je dobře, že si píšeš pro radu.\nČasto se stává, že si člověk s psychologem/terapeutem nesedne anebo mu nevyhovuje jeho styl práce. Děje se to dětem i dospělým, je běžné, že někdo vyhledá i tři terapeuty, než najde toho pravého. Pro zlepšení deprese anebo jiných psychických potíží je porozumění s terapeutem skutečně klíčové. Pokud ho u současného odborníka necítíš, je vhodné zkusit vyhledat někoho jiného. Zkus o tom říct mámě nebo tátovi a poprosit je, abyste ještě jiného odborníka zkusili. Věřím, že nakonec najdeš takového, který Ti bude rozumět a pomůže. Kdyby se to nedařilo, můžeš se na nás obrátit telefonicky nebo i na chatu a můžeme se pobavit více o tom, co prožíváš (www.modralinka.cz).\nAhoj, omlouvám se za časté dotazy\nKaždý večer brečím, většinou docela pozdě v noci. Někdy mám důvod ale docela často se rozbrečím úplně bezdůvodně. Nevím čím to je, možná tím, že mě dřív jeden spolužák dalo by se říct šikanoval a kluk kterého miluju/jsem milovala mi nejdřív zmátl hlavu a potom mě odmítnul což mě dostalo na dno. Možná tyto dvě věci ve mě furt jsou a nedají mi pokoj. Jinak nevím čím by to mohlo být..\nChtěla bych vědět jestli to není nějaký psychický problém. Ale s rodičema se mi to moc řešit nechce.\nDěkuji za odpověď a omlouvám se za časté dotazy ♡\nAnny, 15. června\nděkujeme za Tvůj dotaz i za otevřenost, se kterou píšeš. Ve Tvém dotazu Alíkovi čtu, že docela často brečíš, zvláště pozdě v noci, někdy i bez důvodu. Ptáš se nás, jestli to může být nějaký psychický problém.\nDůvodů, proč často pláčeš, může být víc. Můžeš být citlivější, můžeš se trápit kvůli příčinám, které píšeš, ale i kvůli něčemu, co Tě nějak zranilo a ani si to neuvědomuješ. Taky to může být tím, že dospíváš, což je pro duši i tělo docela náročné období. Může toho být ale i víc.\nRozumím tomu, že to s rodiči řešit nechceš, ale pokud toto období trvá dlouho, nebo bude trvat delší dobu, stálo by za to navštívit například školního psychologa, se kterým bys vše probrala a který by Ti mohl pomoci, abys nemusela do noci brečet.\ndobrý den vím že je to pravděpodobně jen divná představivost ale mám pocit že tu se mnou celou dobu je “moje starší já” který mě ovládá, říká mi co mám dělat atd. a vyhrožuje mi že mi pokazí život a občas cítím že mě zatáhne do tmy kde mi říká všechny tyhle výhrůžky je to normalni?\nděkujeme za důvěru. Svěřuješ se poradně s tím, že máš divné představy o tom, že tě provází tvé „starší já“. Dokonce cítíš, že tě ovládá a říká ti, co máš dělat a vyhrožuje ti. Byl by lepší bližší rozhovor o tom, co se děje, jak to probíhá, kdy a kde. Nejspíš by se ukázala návaznost na nějakou výchovnou autoritu z tvého okolí. Třeba rodiče. Naše psychika umí dělat to, že přebírá způsoby jakým se k nám chovají od mala lidé, kteří se o nás starají. A pak máme uvnitř sebe tzv. vnitřního rodiče, který nám říká to samé, jako říkal a dělal ten rodič skutečný. Ale už je to náš vlastní hlas a říkáme to samy sobě. Takže pak výsledek může být to, že se k sobě chováme stejně přísně či jinak negativně jako se původně chovali ti rodiče. Ale rozhodně to v této podobně, jak popisuješ normální není. A určitě bych ti doporučila si o tom promluvit třeba se školním psychologem či jiným psychologem a lékařem. Je možné, že to může být projev i hlubších duševních potíží a bylo by dobře, aby to někdo posoudil a případně ti správně pomohl aby tě to neovládalo a nežila jsi ve strachu, co přijde. Pokud by sis o tom potřebovala nejdříve popovídat víc podrobně ale anonymně. Zkus využít chat pro děti. Můžeš ho najít na www-e-poradna.cz a zde si vyber chat, který se zde nabízí. Je tu víc možností. Nebo se můžeš obrátit přímo na chat náš. Ten najdeš na www.detstvibeznasili.cz. Zde si s tebou o tom některý z našich poradců popovídá, pomůže ti se v tom lépe vyznat a nasměrovat ke správné pomoci. Chat můžeš využít každý den, od 13ti do 17ti, i o víkendu. Neboj se říci si o pomoc a někomu se s tím, co se ti děje svěřit. Držím ti palce. Poradce Centra Locika\nNávaly divných pocitů\nZdravím, Em asi potrebuju poradit…Poslední dobou mi otravuje život taková věc. Poprvé se to stalo, když jsem byla s mamkou v kavárně asi před dvěmi měsíci. Začala se mi točit hlava, bylo mi strašně vedro, ruce se mi začaly hodně viditelně třást a potit, měla jsem zrychlené dýchání. Musela jsem odejít na záchod a sednout si na zem abych se mohla vydychat, po asi čtvrt hodině to proste jen tak odeznělo. To se mi stalo asi o 10 dnů později v nákupním centru a asi před 20 minutami v restauraci. Co to je? Proč se mi to děje? Co s tím můžu dělat? Mám strach, že se to začne dít častěji.\nholka, 14 let, 26. května\ntakto na dálku po internetu, když Tě neznám a neviděla jsem Tvůj záchvat, mohu jen těžko posoudit, o co se jedná. Může, (ale nemusí jít), např. o panickou ataku. Když neznám Tvůj každodenní režim a netuším, z čeho máš někdy strach nebo obavy, je opravdu velmi složité se k Tvému dotazu vyjadřovat. Důležité je, jak reagovat, pokud něco takového znovu přijde.\nUdělala jsi správně, když ses pokoušela správně dýchat. Práce s dechem je “lékem volby”. Soustředit se pouze na svůj dech a na nic jiného. Nadechovat na čtyři doby, chviličku dech zadržet a opět na čtyři doby vydechnout, tak činit po několik minut, většinou napětí povolí. Další možností je, zejména pokud jsi doma, si vyhledat pohodlnou pozici a relaxovat, např. Jacobsonova svalová relaxace, najdeš na internetu, i různé další, každému může vyhovovat něco jiného. Pokud jsi venku, najdeš si např. nejbližší lavičku a můžeš pozorovat okolní dění. Je-li to park, všimnout si tvaru stromu, který roste nedaleko, jeho větví, listů. Pozorovat trávu. Ve městě domy, lidi a soustředit se v té chvíli pouze na pozorování okolí, při tom nezapomenout na dech. Další možností je práce se smysly, ale v této poradně není tolik prostoru, abych Tě nyní prováděla všemi možnostmi. Proto pokud by se jakékoliv nepříjemné stavy začaly opravdu objevovat, prober to se svými rodiči a pokud bys ty stavy nedokázala zvládnout sama, mohli by Tě objednat k psychologovi. Máte-li na vaší škole školního psychologa, můžeš za ním zajít už nyní. Můžeš také přijít do naší chatové poradny či zatelefonovat, pomocí těchto kontaktů lze jít mnohem více do hloubky, než takto po e-mailu. Podrobnosti a jak postupovat najdeš na www.modralinka.cz.\nPřejeme Ti, aby se ty nepříjemné chvíle, které popisuješ se svém dopise, už neopakovaly.\nzajímalo by mě jestli je sebepoškozování také když si člověk kouše kůži v puse často i do krve? Popřípadě jak se toho zbavit?\nCelím srdcem děkuji\nholka, 9. května\nCentrum Locika 17. května\npopisuješ, že tě trápí zvyk si kousat kůži v puse až do krve a ptáš se, zda-li je to sebepoškozování. Svým způsobem to sebepoškozování je, protože víš, že si tím ubližuješ a přesto to děláš. Ale je to odlišné v tom, že tu není přímo ten záměr si ubližovat. Tohle chování vnímám spíš jako projev velkého vnitřního napětí, možná nějakého vzteku, nervozity. Slouží to pak jako takový ventil, kterým se napětí odvádí ven. Možná v tom je i skrytě potřeba si způsobovat bolest a vztek, který je v tobě nahromaděný, tak obracíš proti sobě. Možná to může být i způsob jak jsi v kontaktu se sebou, cítíš sebe sama. Ale ono je to vlastně jedno, jak to nazveme. Určitě bude potřeba aby ses víc zaměřila na to, co u tebe tohle chování vyvolává. Jestli tomu něco předchází, třeba hádka s rodiči nebo strach ve škole a podobně. Zkus pochopit u sebe, co je příčina toho napětí, které pak přechází do kousání kůže v puse. Jak se cítíš před tím i během toho a také po té, co přestaneš. Určitě tě to pak bolí a co s tebou ta bolest dělá. Vnímej jak často to děláš a jestli tu je něco, co ti pomůže odvést pozornost jinam a to kousání zastavit či vůbec nedělat. Zkus tomu porozumět v širších souvislostech svého života, pozoruj jaké vztahy máš kolem sebe a jak se v nich cítíš. A pak bych ti doporučila se v tom poradit třeba se školním psychologem. Pomůže ti najít ty hlubší příčiny, za jakých máš tohle nutkání a pomůže ti najít jiné způsoby jak se uklidnit a jak tomu kousání zabránit. Třeba nějaké relaxační cvičení, cvičení s dechem, s tělem a podobně. Podívej se na tohle téma také na internetu, určitě tu budou lidé, co s tím mají podobnou zkušenost a sdílí to, co jim pomáhalo. Celkově jde o to, najít jiný způsob jak odvést napětí a negativní emoce jiným způsobem než tímto.\nTak ti v tom držím palce, ať tě to brzy přestane trápit. Poradce Centra Locika\nMám o seba strach pretože keď som bola mala (cca 7 rokov) prejavovala sa u mňa srdcova arytmia. (Je to nepravidelny rytmus srdca). A tak som chodila na vyšetrenia a potom na liečenie až mi to prešlo. Lenže nedavno som si na telesnej výchove dala náhodou ruku na srdce a cítia som že proste je to take rozhádzane. A tak som si začala častejšie merať tep a zisitila som že srdcovu arytmiu mám pretože keď som si tep merala hodinka mi odmietalo mi ho zmerať pretože som mala nepravidelný rytmus. Ale povedala som si že to nič nexnamena a vygooglila som si príznaky a väčšiu nu z nich som mala okrem asi dvoch. No a teraz to najhoršie pod tými priznakmi boli uvedené aj druhy a pri jednom bolo napísame že sa nato môže aj zomrieť. A tak som šla za maminou a spýtala som sa jej že či by sme nešli na prehliadku a ona že načo a keď som jej povedala tak ona že sa tam už v žiadnom prípade nevratime. Ja mam celkovo pocit že zanedbava môj zdravotny stav pretože už dlhšie mam bolesti v kľboch na kolenach a keď som jej to povedala ona nič ibaže hej no a odišla. Ale moja sestra keď spadla v lete na lyžiach hneď sňou letela na chirurgiu. Niekedy mam pocit že som adoptovana pretože ja niečo poviem sestre ona mi začne nadavať a ona pomne doslova vrešti že čo jej robim zle. Prosim vás mam robiť? Ďakujem.\nP. S Často mam pocit že ich obidve nenavidim mamu aj sestru.\nholka, 13 let, 15. dubna\nCentrum Locika 26. dubna\nsvěřuješ se poradně s tím, že máš o sebe strach, protože cítíš, že něco není v pořádku s tvým srdcem a také máš delší dobu bolesti v kloubech a kolenou. Také píšeš o tom, že se doma necítíš dobře. Přijde ti, že máma věnuje více pozornosti a zájmu sestře. S tebou nejedná spravedlivě a v tobě to vyvolává velmi negativní pocity vůči nim. Je dobře, že o tom takto otevřeně píšeš a svěřuješ se s tím. Rozumím tvému strachu o sebe a doporučila bych ti rozhodně lékaře navštívit. Už proto, že ne vše, co se píše na googlu je pravda a u tebe to pak může vyvolávat větší strach, než bys musela mít. Proto bude dobré, když tě prohlédne lékař. Nejspíš to nebude tak vážné, jak to vypadá. Ono to bude mít nejspíš souvislost i s tím, jak se doma cítíš. A jsou to tzv. psychosomatické obtíže. Tedy tělesné potíže, které vyvolává psychika. A bylo by dost pochopitelné, že když se doma dlouho cítíš být odmítaná a na druhé koleji za sestrou, že na to tvé tělo reaguje různými bolestmi. Vnímám, že máš pocit, že tě máma nebere dost vážně a nevěří ti, že ti není dobře. A to nejspíš tvé bolesti ještě zhoršuje. Proto bych ti doporučila, kromě lékaře, abys vyhledala i školního psychologa a promluvila si s ním o tom. A kromě toho, zkus to mámě ještě jednou více zdůraznit, že ti opravdu není dobře, cítíš nepravidelný rytmus srdce a máš i ty bolesti a požádat jí, ať tě vezme k lékaři. Pokud by nechtěla, můžeš o to požádat někoho jiného z rodiny či známých. Třeba babičku. Případně se můžeš svěřit třídní učitelce ve škole a ona upozorní rodiče, že jsi jí požádala o pomoc. Pokud by to stále trvalo, tak bys mohla zajít k lékaři přímo ty sama, s tím, že lékař by na to musel rodiče upozornit sám. A tak by se máma dozvěděla, že to myslíš opravdu vážně a potřebuješ aby to ona viděla. Tak se teď zkus sama za sebe doma víc postavit. Držím ti v tom palce. Poradce Centra Locika\nMožná tato tzv. Zpráva bude dlouhá. Nevím už komu dalšímu to říct protože když se svěřim někomu z hodně blízkých kamarádů třeba tak mi řeknou *jezis to je mi líto urcite se to brzy zlepsi * a to je tak vse... Mám kluka, kterej mi s tímto opravdu pomáhá ale rodiče ho z nějakýho důvodů nemají rádi a nedovolí s ním být moc v kontaktu... Jde o to, že už delší dobu (poslední cca rok nebo dva je to prostě horší ještě) je to doma strašně pitomý... Je mě 14, za pár dní 15 a mám taťku co má dost problémy s agresivitou a prehnanyma reakcema což mám bohužel po nem...je například schopen mi dost vynadat jen za to když třeba řeknu *s dovolenim* ve smyslu strašně vyjede že jako on tam zrovna stojí že ať jdeme konečně někam že se tam furt cpeme atd atd... Ale horší, o dost horší je to s mamkou... Ještě jednou se omlouvám že zpráva asi bude dlouhá... Mám instagram, mamka má můj účet, hlavní i soukromy takže má na všechno přístup tam (má i heslo na mobil můj takže i celkově na mobil), problém je, že já nejsem úplně nejvíc sociální člověk a ve větších kolektivec se necítím dobře, což ona asi hrozně nechápe... Přijde mi, že ona si vysílá dokonalou dceru a já jsem kompletně 100%ni opak... Poslednich pár mesicu je celkem hodně kluků co o mě má zajem, píše mi, chce se setkat atd. Já tedy mám někoho, kdo je pro mě nejbezpečnější osoba upřímně, a abych řekla příklad, nedávno mi začal psát 19ti letej borec... Že jsem ho na první pohled okouzlila a jestli nechci ven. Nemám úplně rada když jsem někde sama s někým koho neznam a cítím se dost nepříjemně atd, ale toto se stává celkem často, a kdykoliv projevim názor že ten člověk se mě moc nezamlouva že nechci že prostě se fakt cítím nepříjemné tak je mě mamka schopna za to servat a dávat mi to potom delsi dobu v kuse různé sezrat, nemlati me, používá spíš než fyzické násilí když to tak řeknu tak *psychicke nasili*, pár dní zpátky si s ním za mě domluvila že půjdeme na nějakou zabavu, ano za me, nechtěla jsem tak mu přes ten instagram odepsala za mě coz dělá taky dost casto tak jsme šli (protože jsem věděla že by se stalo to co vždycky kdybych nesla, a vzhledem k tomu že poslední měsíce nedělám nic jinýho než denodenne doma brecim treba hodinu v kuse protože už je toho na me moc) a když se to dozvěděl ten muj kluk tak přemluvil mamka a dosel tam taky protože věděl že ten kamarad mi už *vyznal lásku* že se mu nikdy nestalo že by *se zamiloval tak moc a tak na první pohled* a že už několikrát zkoušel mě dát třeba pusu na tvar nebk chytal kolem pasu tak nechtel aby se mě něco stalo. Dosel, ten kamarad se ke mě zase začal lepit, a on už to nevydržel a řekl *hej kamo co na ni sahas to je moje holka* a pak se tam spolu pohadali, já se samozřejmě cítila nejhur úplně protože se to musel dozvědět takhle hnusné potom co mi řekl jak se ke mě citi ale já mu to nemohla říct protože mamka mi ten vztah strašně nschvaluje že jsem úplně pitomá mít vztah v 15ti a samozřejmě zase mě hrozně nadavala atd když se dozvěděla že ten kamarad ví že mám kluka a přes instagram mu psala že to není pravda a přesvědčila ho. Takže jako nemám právo mu to říct. Je to jen takovej zkracenej priklad. Nebo ji vadi, že třeba totiž hrozně ráda dělám sporty jako hokej a fotbal protože ona by chtěla abych delala třeba volejbal že to je holcici sport že fotbal není pro holky a taky mě za to nadava když si chci jít třeba jen tak zakopat na zahradu. Rppste poslední dobou se to horší a nadava me porad, pořád, za všechno už, i přes to že já se pak někde sesypu a zase brecim jsem úplně mimo protože tady to od ní denodenne už fakt nedavam navíc spíme s bráchou v pokoji s rodicema takže žádný místo kam bych mohla se na chvíli uklidnit nemám. Občas mám chuť na pár dní někam utéct, nedokážu se kvůli tomu soustředit ani ve skole, pak mám špatný znamky a ucitelky mě za to nadavaji taky takže se stejně cítím i v hodinach.. Na florbale kterej hraju, pak mám díky tomu o moc menší sebevědomí a cítím se hrozně pokaždé když se mě něco nepovede. Co mám dělat? Mám si najít psychiatra? Je se mnou něco špatně nebo to jenom prehanim? Já k rodicum zadne emoce jsou necítím už několik let takže asi něco špatně bude... Prosím o radu nevim si rady a je to prostě čím dál horší..\nholka, 14 let, 11. dubna\nCentrum Locika 24. dubna\nděkujeme za důvěru, je dobře, že se svěřuješ a je to v pořádku, když je zpráva dlouhá. Je vidět, že tě toho trápí opravdu hodně. Popisuješ to, co prožíváš doma s rodiči. Popisuješ situaci doma s rodiči. Zvláště se svojí mámou, která se ti vměšuje do vztahů, píše za tebe klukům. A popisuješ i další situace a celkově velké napětí, které doma poslední dobou prožíváš. Píšeš také o tom, že se cítíš být od rodičů emočně odpojená. Rodiče se nejspíš k tobě nechovají moc dobře. To, co popisuješ ohledně chování tvé mámy vůči tobě je hodně zvláštní. Není to vůbec dobré a moc tě chápu, že se doma necítíš dobře a raději jsi citově uzavřená. To vše mluví o tom, že by jsi s tím opravdu pomoc potřebovala. Bylo by dobře si o tom promluvit, třeba se školním psychologem či jiným psychologem. Nemusí to být hned psychiatr. Ale myslím si, že bys potřebovala někoho s kým si o tom popovídáš, komu důvěřuješ a komu se dokážeš svěřit. Pokud by jsi chtěla o tom mluvit víc a vyhovovalo by ti to spíš anonymně, můžeš se ozvat na nějaký z chatů pro děti, co prožívají těžké věci. Třeba na ten náš, najdeš ho na www.detstvibeznasili.cz, kde se ti budeme věnovat každý den, od 13ti do 17ti a můžeš se svěřit se vším, co potřebuješ. Tak ti moc držím palce. Poradce Centra Locika\nAhoj, v posledích týdnech se mi stává to, že slyším ve své hlavě hlasy, jak volají o pomoc, smějí se a řvou. Taky dělám věci o kterých nevím, např. skáču při vyučování nebo se směju - prý celkem nahlas Nechci to říkat mamince protože se bojím její reakce, prosím pomožte mi\nholka, 12 let, 23. února\nPéťa 28. února\npokud tě trápí takové hlasy, určitě je třeba, aby ses rodičům svěřila. Věřím, že je to hodně nepříjemné a zřejmě se toho budeš chtít zbavit. Říct to rodičům je první krok, společně pak můžete vymyslet, co s tím dělat. Můžete se například poradit s odborníky na psychiku - psychiatrem nebo psychologem.\nDržím palce, ať se to brzy vyřeší!\nAhoj vespolek, mám tady takový vážnější dotaz. Je normální že mám ve svém věku sebevražedné sklony, a mám někdy chuť si něco udělat?\nCarolina 14 let, 23. února\nModrá linka 24. února\nDobrý den, Carolino,\npíšeš nám o svých sebevražedných sklonech a ptáš se nás, zda je normální něco podobného cítit.\nV prvé řadě Tě chci ocenit za to, že ses nám s tak tíživými pocity svěřila. Na Tvou otázku mám dvojí odpověď. Na jednu stranu to normální je v tom smyslu, že se do tak náročné životní situace, ve které člověka napadnou i myšlenky na sebevraždu, může dostat téměř každý, aniž by to byla jeho vina.\nJe však potřeba dodat, že v takovou chvíli je důležité nedusit ty sklony v sobě a říct si svému okolí o pomoc. Myslím si, že by na tak tíživé myšlenky neměl být člověk sám, obzvláště ne v tak mladém věku. Rád bych Tě, Carolino, proto podpořil v tom svěřit se, nejlépe nějakému dospělému, kterému věříš. Ten Ti může dopřát svoji podporu a třeba i pomoct s návštěvou odborníka, například krizového centra, kterých se nachází několik v každém kraji (zde je jejich mapa: nepanikar.eu/mapa-pomoci-krizova-centra).\nPokud by Tě nenapadal ve Tvém okolí nikdo důvěryhodný, rád bych Ti nabídl možnost obrátit se znovu na nás, buďto kdykoliv telefonicky, nebo ve vybraných časech po chatu (kontakty najdete na webu modralinka.cz). Tak bychom měli prostor probrat, co nyní cítíš, a zkusit společně vymyslet, co by se ve Tvé situaci dalo dělat. Myšlenky na sebevraždu bývají pro člověka nesmírně obtížné a přál bych Ti, aby se Ti dostalo potřebné pomoci.\nPřejeme hodně odvahy,\nMám menší problém, a to že se cítím strašně zoufale. Jsem hrozně sama a nevím co s tím mám dělat. Nemám snad jediného kamaráda a to protože jsem se kamarádila s pár holkama které jsem dlouho považovala za kamarádky ale nedávno jsem si uvědomila že to asi nejsou moje kamarádky. Už je vůbec nezajímam a jsem jim jedno. Nezajímají je moje problémy a nemůžu se jim svěřit. Byly to moje poslední kamarádky dokud jsem pořádně neotevřela oči a nezačala jsem si to uvědomovat. Taky jsem hodně často řešila své problémy se svou o dva roky starší sestřenicí ale ta už je prostě starší a už na mě nemá tolik času a také mě čím dál víc ignoruje a bohužel žije ode mně tak 3 hodiny cesty tak se vídáme třeba jen 7× do roka. No a moje mamka se na mě zlobí protože si prý ničeho nevážím a nic si nezasloužím to ale není vůbec pravda ( přijde mi že nikdo neví jaká opravdu jsem, tím myslím tu moji světlou stránku ) tak mě ode dneška taky přestala brát vážně ale té jsem se ji se svými problémy nikdy moc neotevírala. Do teď jsem byla strašně veselá a měla snad ze všeho radost ale teď nemám sílu na to cokoliv dělat, každý den brečím, nemám už ani sílu na s tím cokoliv dělat prostě mě přestalo bavit vše co jsem do teď milovala je to jako kdybych nežila prostě...je tu všude strašná nuda a jsem naprosto bez energie a momentálně mě nedokáže nic rozveselit. Necítím emoce jen strach, smutek a vztek. Také mám teď kvůli tomu všemu strašně divné nálady je mi třeba hrozná zima a horko zároveň, nebo mám nutkání něco rozbít a nebo si nejak ubližovat. Prostě mi to začalo dělat dobrý pocit...to si ubližovat. Mám prostě takový pocit jako bych už nikdy neměla být šťastná. A do toho všeho mám hrozné problémy se spaním, buď nemůžu usnout a nebo se v noci budim a pak dokážu i 4 hodiny už nespat. A nebo mám také problémy ve škole máme zlé učitele hodně úkolů a testů a taky hrozně nekolektivní třídu a ředitelku která nám nepořádá žádné tábory ani adapťáky na kterých bychom se poznali prostě nic. Asi potřebuju někoho kdo by mě obejmul/i a řekl/i mi že vše bude vpořádku. Chtěla bych zpět lásku a plný respekt rodiny, pravé přátele kteří mi budou dělat radost a budu se jim moct svěřit s každým problémem který bychom se snažili nějak vyřešit, chci zpátky podporu svoji sestřenice a chci poznat i více členů své rodiny protože mám obrovskou rodinu ale je těžké se seznámit třeba s lidma z rodiny v mém věku protože se nesetkáváme, chtěla bych radost z toho že chodim do školy a ne abych tam chodila s odporem a nechutí, chtěla bych mít zase ráda věci které jsem milovala a chci aby mě to všechno taky překvapovalo protože překvapení jsou super. Je to pro mě teď prostě hrozně těžké a já už vážně nemám sílu můžeš mi nějak pomoct? A jinak se omlovám že je to tak dlouhé.\nholka, 12 let, 12. února\njsem ráda, že si říkáš o pomoc, když Ti není dobře. Píšeš o tom, že se cítíš sama, že se o Tebe přestali zajímat kamarádky a ty zůstáváš na své problémy sama. Také vyjadřuješ potřebu mít kolem sebe blízké, což je naprosto pochopitelné a přirozené, a že Tě moc mrzí, jak se ostatní vzdalují. Píšeš také o sestřenici, která už nemá tolik času, a o mamce, která se zlobí a říkáš, že Tě nebere vážně. Chápu, že je Ti z toho všeho smutno, obzlášť, když se necítíš nejlépe ani ve škole a když nejsi pořádně vyspaná, protože se Ti to nedaří. Píšeš, že jsi se změnila - dříve jsi byla veselá a teď pláčeš, nic Tě nebaví, máš nutkání něco rozbít nebo si ubližovat. Děkuju, že mi to takhle otevřeně říkáš. Je mi taky moc sympatické, že takhle stojíš o rodinu a věřím, že to, jak moc to chceš, má velkou naději k tomu, aby bylo viděno i druhými.\nPředstavuji si, že je toho na Tebe teď opravdu spoustu. Napadá mě, že někdy se v životě nahromadí tolik věcí, že pod jejich tíhou můžeme mít pocit, že je nezvládneme udržet a pak hledáme způsoby, jak si pomoci. Mám potřebu reagovat na to, že si ubližuješ. Nepíšeš jak, ale mám o Tebe strach, protože tento způsob řešení problémů jen další a další problémy vytváří, a vlastně tím neřeší vůbec nic. Moc bych si přála, abys měla kolem sebe lidi, kteří Ti dodají podporu. Přesto, že teď se to s Tvým okolím nějak zamotalo a je to nepříjemné, myslím, že stojí za to se snažit vztahy kolem sebe zlepšit a dát jim čas. Je Ti 12 let a máš před sebou celý život, kde se věci budou opravdu měnit - přirozeně se s některými lidmi pohádáš, pak usmíříš, s některými se rozejdeš a jiní Ti přijdou do života. Přemýšlím, jestli těm, kteří Ti nyní chybí, můžeš dát zprávu o sobě, jak Ti na nich záleží - stejně tak upřímně, jak jsi napsala nám. Můžeš zkusit mamce nabídnout pomoc v domácnosti nebo uvařit čaj a zkusit si s ní sednout a sdílet, jak Ti chybí a že se necítíš dobře. Možná spolu můžete i hledat způsoby, jak to celé dál řešit, třeba tím, že bys docházela k dětskému psychologovi, kde budeš moct o věcech otevřeně mluvit a zkoušet porozumět tomu, co znamenají a jak ti může být lépe. Možná máte školního psychologa i na škole, zkus se poptat.\nPokud bys potřebovala, i my jsme tu pro Tebe dále k dispozici - ať na telefonu nebo na chatu, kde je více možností doptávat se. Můžeme si o tom popovídat víc do hloubky. Kontakty najdeš na www.modralinka.cz.\nBojím se, co bude\npotřebuju se někomu svěřit protože už to v sobě nemůžu dál držet.... Pokusím se stručně popsat své pocity....\nUtápím se věčně ve vzpomínkách a vím že už to nikdy nebude stejný a navíc se hrozně bojím že o všechno a všechny přijdu a jsem zmatená proč už nejsem šťastná jako dřív jsem smutná protože jsem přišla skoro o všechno ale jsem šťastná za to co mi zbylo a že mám tak skvělé přátele taky jsem vystresovaná ze školy protože se bojím že se nedostanu na střední a nechápu to protože střední bude až za dlouho a prostě je toho na mě moc už ty pocity nezvládám\nBel, 1. února\nModrá linka 4. února\nsvěřuješ se nám, že se necítíš tak šťastná jako dřív, bojíš se, že o všechno a všechny přijdeš. Stresuje Tě taky škola, i když střední bude až za dlouho. Jsi ráda za to, co Ti zbylo, ale i tak se nemůžeš dostat z těch nepříjemných pocitů.\nJe dobře, že na to, co Tě teď trápí, nezůstáváš sama a napsala jsi. Zní mi to vážně a je mi líto, že máš takové náročné období. Píšeš, že už je toho na Tebe moc a z Tvé zprávy to taky tak zní. Zasloužíš si v tom podporu a porozumění. Z toho co popisuješ mi přijde, že Tě teď často přepadá úzkost – co bude dál, co kdyby se něco stalo, co jestli se nedostanu na střední školu aj. Nevím, jak dlouho už to tak u Tebe je a co se dělo předtím, než jsi tuhle změnu u sebe zaznamenala, ale dobře jsi poznala, že je něco jinak a teď s tím chceš něco dělat. Někteří lidi podobné emoce zažívají, když jsou například dlouhodobě pod tlakem, když je toho na ně moc, když zažili něco, co bylo náročné, když se setkali s nenormální situací. Člověk pak zažívá normální reakci na situaci, která byla třeba ohrožující a neděje se běžně. To, že si uvědomuješ, že to není tak, jak bys chtěla a jak jsi zvyklá, je moc dobrý první krok k tomu se s tím vypořádat.\nBohužel, povídání skrze zprávy má svá omezení, proto bych Tě chtěla podpořit, abys vyhledala pomoc, která Ti je blíž a dostupná. Spolu s někým to můžeš lépe zvládnout a naučit se, jak s nepříjemnými pocity zacházet, když Tě přepadnou. Možná máš ve svém okolí dospělého z rodiny/staršího kamaráda, kterému důvěřuješ a uměla by sis představit svěřit se mu, aby Ti pomohl v tom, co dál. Možná máte ve škole školního psychologa, který je připravený řešit podobné situace, neboj se za ním stavit a svěřit se mu. Anebo můžeš požádat rodiče, aby Ti pomohli objednat se k odborníkovi - psychologovi, který s Tebou probere to, co se Ti teď děje a podpoří Tě. Už samotné sdílení bývá úlevné, není ostuda to začít řešit. Jsme tu pro Tebe i dál na Modré lince.\nZkus si udělat i víc času sama na sebe a na to, co Ti ulevuje, co Tě alespoň trochu potěší. Ať už to je volný čas s kamarády, tvoření, procházky, filmy/písničky, péče o sebe a cokoliv jiného Ti je blízké. Účinná bývá taky sportovní aktivita a soustředění se na dýchání, které uklidňuje, můžeš zkusit taky aplikaci Nepanikař.\nHezčí a klidnější dny přeje\nJsem moc nešťastná\nchci se zeptat proč je život tak těžký?\nUž sedm měsíců se cítím jako bych už neměla nikdy být šťastná úplně jako by se mě drželi mozkomorové\nje normální mít tak obrovskou smůlu?\nněkdo, 27. ledna\npokládáš nám otázku, na kterou neexistuje jednoduchá odpověď. Bohužel, Tvůj dotaz také není úplně srozumitelný, ani jsi nerozvedla, co se Ti děje, proč Tě život sedm měsíců tíží, a proč to před tím časem bylo zřejmě jinak, ani netuším, čemu říkáš, že máš smůlu.\nPředpokládám, že jsi ve věku dospívání. V tom případě bych Ti ráda řekla, že období dospívání bývá často tím nejtěžším obdobím celého života. Je tomu tak proto, že dospívající prochází mnoha změnami, mění se jim tělo, to jsou změny viditelné, ale prochází i bouřlivým hormonálním vývojem, který také ovlivňuje náladu, a dochází i ke změně myšlení a hledání sebe a svého místa v životě.\nV životě to často bývá jako na houpačce, jednou jsi dole, pak zase nahoře, po každé bouřce jednou opět vyjde slunce, takže Tvé trápení by mělo opět skončit. Pokud by bylo natolik silné, že by Ti Tvé nálady překážely v plnění Tvých povinností, jak doma, tak ve škole, a bránily Ti v normálním fungování, pak je na místě obrátit se na Tvého praktického lékaře/lékařku či na terapeuta nebo psychologa. Dobře se v současné době při hledání správné cesty osvědčili i koučové.\nPodívej se na naše webové stránky: www.modralinka.cz, kde možná najdeš příběhy, které Tě zaujmou, tam také najdeš různé kontakty na naši Modrou linku, kdybys chtěla to, co Tě teď trápí, probrat více do hloubky. Pokud důvěřuješ svým rodičům, měla bys to, jak se cítíš, probírat i s nimi nebo jiným dospělým, komu věříš.\nPřejeme Ti, ať se brzy cítíš lépe.


Na Velikonoce zkuste jehněčí kolínko nebo telecí kýtu | Vysočina\nNa Velikonoce zkuste jehněčí kolínko nebo telecí kýtu\nJehněčí, maso, jídlo (ilustrační foto)|foto:Fotobanka Pixabay\nVelikonoční recepty si hospodyňky předávají z generace na generaci. Přesto ale existují i další doporučení, která jste možná neznali. Do poradny Českého rozhlasu Region je přišel prozradit Václav Bauch, který má na starosti catering v Panském domě v Chotěboři. K Velikonocům patří hlavně mladé maso. Hodí se takové, které obvykle nekonzumujeme v takové míře. Hlavně jehněčí, telecí, beránek, mohou být ale i jarní kuřátka.\n„U jehněčího masa je nejlepší, když máme nějakého svého lokálního dodavatele. Na Vysočině je celá řada farem, kde se jehněčí chová. Koupit jehněčí ale už může být trochu oříšek. Spousta obchodů a restaurací se už předzásobila,“ upozorňuje Bauch. Pochoutkou je jehněčí kolínko. Vhodné je upéct i kýtu. Může se špikovat slaninou, česnekem nebo další zeleninou. Kdo je ale labužník, může si připravit i jehněčí hřbet. Příprava vyžaduje určité znalosti. Z jehněčího jsou výtečné i polévky. „Můžeme začít klasickým vývarem. V Podkrkonoší se připravovala polévka z jehněčího kořínku se smaženou žemlí nebo se dá připravit marocká jehněčí polévka,“ doporučuje Bauch.\nMaso vybírejte pohledem\n„Já si kupuju takové maso, které se mi libí. To znamená, že si vždycky vybírám pohledem,“ radí Bauch. Dívejte se tak, aby maso nebylo zašedlé nebo oschlé. Z telecího masa je výborný tatarák, i když to není typický velikonoční pokrm. Na svátečním stole se ale bude vyjímat telecí pečeně na česneku a se špenátem. Jako přílohu můžeme podávat chlupatý nebo bramborový knedlík. Mladý špenát lze obecně na Velikonoce vřele doporučit. K přípravě velikonočního pokrmu je vhodná telecí kýta, hrudník nebo krk, ze kterého můžeme připravit ragú. Výborná jsou telecí játra, brzlík, líčka a svíčková. Telecí maso je lehce stravitelné, je proto vhodné i na dietu. Oproti například vepřovému masu je méně tučné.\nZkuste na Velikonoce třeba jehněčí maso. Důležitý je lokální dodavatel, na Vysočině jich je spousta. V poradně o tom mluvil kuchař Václav\nNa škaredou středu roztrhejte bramboráky\nPopeleční středě se také říká Škaredá středa. „Na ni hospodyňky připravovaly skvělé jídlo, akorát servis pokrmů se snažily přizpůsobit škaredé středě. Když například připravily bramboráky, tak je pak roztrhaly a teprve potom podávaly na talíř,“ vysvětluje Bauch. Na Zelený čtvrtek je typický špenát, hodně lidé jedli zeleninové polévky a luštěniny. K polévkám jsou výborné škvarkové placky na přikusování. Zapít to můžete zeleným pivem. Na Velký pátek je největší půst. Pokud ho někdo chce porušit, měl by si dát rybu. Na Bílou sobotu hospodyně připravovaly velikonoční nádivku, která je známá jako hlavička. Případně můžeme nachystat sekaniny. Potřebujeme na ně housky a maso buď uzené, nebo syrové. Na Boží hod velikonoční je dobré začít vývarem a pak připravit pečené jehněčí maso nebo beránka.


G.Skill předvedl nejen svá rychlá SSD Phoenix II | Svět hardware\nG.Skill předvedl nejen svá rychlá SSD Phoenix II\nPřední výrobci SSD v těchto dnech uvádí na trh svá nová SSD, která vynikají rozhraním SATA 6 Gbps a novými kontrolery. V případě G.Skill jde o nové Phoenix II SATA 6Gbps SSD, které firma uvedla již na začátku tohoto měsíce na CeBITu. Tiskovou...\nPřední výrobci SSD v těchto dnech uvádí na trh svá nová SSD, která vynikají rozhraním SATA 6 Gbps a novými kontrolery. V případě G.Skill jde o nové Phoenix II SATA 6Gbps SSD, které firma uvedla již na začátku tohoto měsíce na CeBITu. Tiskovou zprávu s výsledky testu ATTO však vydala až nyní.\nNové Phoenix II využívají kontrolery série SandForce SF-2000 a také nové 25nm NAND Flash od Micronu. Tyto paměti vyráběné pokročilým procesem se však prý potýkají s nižším počtem zapisovacích/mazacích cyklů, což má neblahý vliv na jejich životnost, a je tak třeba používat účinnější metodu wear leveling a rezervovat více prostoru pro náhradní buňky. Phoenix II se mají do světa dostat někdy v květnu.\nVedle nich však G.Skill představil také rychlé paměti DDR3 s označením RipjawsX pracující na 2300 MHz při časování CL7 nebo na 2133 MHz CL6.\nZdroj: TZ G.Skill


Místo před divadlem má být rámem pro Sýkorovu mozaiku - Deník.cz\nLouny - Přestavba prostranství by si vyžádala nejméně šest milionů korun. V dohledné době se tak jistě nechystá.\nUznávaný architekt Josef Pleskot představil ve čtvrtek 28. srpna v Lounech návrh přestavby prostoru před tamním Vrchlického divadlem. Spolupracoval na něm s Lenkou Sýkorovou, manželkou již zesnulého Zdeňka Sýkory, lounského rodáka a světoznámého výtvarníka. Právě jeho dílo by se mělo stát ústředním motivem veřejného prostoru. V dohledné době ale určitě ne.\nJde o studii, která počítá s relativně zásadní přestavbou piazzetty. Podle ní zmizí obří koule po stranách průčelí divadla, stejně tak zídka se zábradlím kolem ulice Osvoboditelů a místo ní se bude prostor otevírat schodištěm po celém obvodu. Tím hlavním by ovšem byla velká černobílá mozaika v dlažbě podle návrhu Zdeňka Sýkory. Architekt s umělkyní jen s malými úpravami použili motiv ze známé protipožární opony, která z divadla beze stopy zmizela při rekonstrukci v roce 2001.\nHladká mozaika, která neklouže\nZ mozaiky by měly navíc vystupovat některé prvky a tvořit tak jakési lavičky, místa ke krátkému usednutí. Celý okolní prostor by měl podle slov J. Pleskota tvořit paspartu, která umělecké dílo zvýrazní. „Ten prostor působí provinčně, zdegradovaně, není to tak vznešené. Ty koule měly asi vynahradit monumentalitu, ale jsou tak trochu spíš dokladem propadu architektury 90. let, kdy se najednou mohlo téměř všechno," popsal svůj pohled na současnou podobu Josef Pleskot, jeden z nejrespektovanějších českých tvůrců a držitel řady ocenění.\nMozaika by měla být z naprosto hladkého materiálu, zřejmě betonu zalitého pryskyřicí. „Kámen by nebyl typickým materiálem pro Zdeňka Sýkoru," zhodnotil J. Pleskot. Dokonalý pohled na dílo bude možný pouze z výšky. Jediným možným místem je přitom divadelní balkon. Z ostatních perspektiv, z pohledu chodců, bude pohled zdeformovaný, ani to však podle architekta nevadí. „Tím spíše musíme okolí vyabstrahovat, aby mozaika a celá architektonická kompozice vynikla," řekl s tím, že tak by se zvýraznil i význam sousedního husitského kostela. Z nynější pískově okrové barvy by se také měla změnit fasáda samotného divadla. Jako šedá by opět ještě více se záměrem korespondovala.\nDojde na realizaci? Stála by nejméně šest milionů\nOdborník byl připraven i na otázky přítomných milovníků moderního umění a především zástupců radnice. Zná řešení kluzkosti hladké dlažby po případném dešti a podobně. „Už jsme pracovali s chemikálií, speciálním nástřikem, který velmi zvyšuje adhezi. Údajně se nemusí ani obnovovat," vysvětlil.\nKdy se tato studie dočká realizace? V dohledné době určitě ne. Někteří přítomní na setkání byli znatelně zaskočeni sumou, kterou by si pravděpodobně přestavba vyžádala. Odhad hovoří o téměř šesti milionech korun. Odstraňování nynějších povrchů, demolice zídek a schodů do sousední galerie by mohly stát zhruba 360 tisíc korun. Ovšem položení nového povrchu včetně úpravy odvodnění elektrorozvodů a osvětlení by přišly na asi 5,4 milionu. Z toho je rovných 3,5 milionu korun počítáno na umělecké zadláždění. „K tomu je třeba ještě připočíst cenu samotného díla a náklady na vytvoření projektu," upozornil J. Pleskot. A v sumě není myšleno ani na již zmíněnou změnu barvy fasády.\nL. Sýkorová by žádala o právní ochranu díla\n„Zpracování mne osobně velmi zaujalo, ovšem je jasné, že případná realizace není během na krátkou trať, spíš střední… To už je otázka pro zastupitelstvo, které vznikne po blížících se volbách," reagoval po prezentaci starosta Loun Radovan Šabata. Ukázka byla určena především členům kulturní komise při radě města, která k návrhu zaujme oficiální stanovisko.\nNení bez zajímavosti, že Lenka Sýkorová na setkání jasně upozornila, že v případě uskutečnění bude žádat právní ochranu díla. Tak, aby postupem času a různými zásahy nedegradovalo a stále bylo důstojnou připomínkou Z. Sýkory a jeho díla. „Některé jeho jiné realizace jsou dnes ve velmi špatném stavu nebo dokonce zničené," vysvětlila důvod.


168 milionů dětí pracuje v dolech, továrnách nebo na poli | Týden.cz\nSnížení o třetinu\n168 milionů dětí pracuje v dolech, továrnách nebo na poli\nNa 168 milionů dětí po celém světě stále musí pracovat v továrnách, v dolech, v zemědělství či na jiných místech. Informovala o tom v pondělí ve své zprávě Mezinárodní organizace práce. Podle jejích statistik se od roku 2000 podařilo počet pracujících dětí snížit o třetinu, cíl odstranění nejhorších forem dětské práce do roku 2016 ale při současném postupu nebude naplněn.\nPodle Mezinárodní organizace práce (MOP) se dětská práce týká jedenácti procent všech dětí ve věku od pěti do sedmnácti let. Více než polovina dětských pracujících přitom musí vydělávat v podmínkách, které ohrožují jejich zdraví či bezpečnost, píše se ve zprávě o práci dětí ve světě pro rok 2012.\nMezinárodní organizace práce začala své zprávy publikovat na přelomu tisíciletí a od té doby ubylo 78 milionů dětských pracovníků. Největší pokrok nastal v letech 2008 až 2012, kdy počet pracujících dětí klesl z 215 milionů na 168 milionů.\nZlepšení u dívek\nZvlášť viditelný - čtyřicetiprocentní - pokles zaměstnanosti je u dívek, konstatovala MOP. Nejvíce se daří bojovat s dětskou prací v oblasti Asie a Pacifiku, kde se množství pracovníků ve věku od pěti do 17 let snížil mezi roky 2008 a 2012 ze 114 milionů na 78 milionů. Oblast má ale pořád nejvíc nezletilých pracujících. Nejvíce pracujících dětí na obyvatele je v subsaharské Africe.\n"Postupujeme správným směrem, ale pokrok je pořád ještě příliš pomalý. Pokud to s odstraněním dětské práce v dohledné budoucnosti myslíme vážně, musíme zásadně vystupňovat naše úsilí. Máme k tomu 168 milionů dobrých důvodů," prohlásil generální ředitel ILO Guy Ryder.


vydána aktualizace basemark gpu 1.1, přidává podporu - Basemark\nVydáno aktualizace Basemark GPU 1.1, přidává podporu DirectX 12\nBasemark GPU 1.1 Benchmark nabízí bezkonkurenční objektivní srovnání mezi Vulkanem, OpenGL, OpenGL ES a nyní DirectX 12 pro analýzu grafického výkonu na mobilních i stolních platformách. Naše stolní Linuxová verze Basemark GPU 1.1 bude k dispozici v příštích několika dnech pomocí snadno instalovatelného univerzálního formátu doručení Flatpak.\nBasemark GPU je nyní k dispozici ke stažení.\nZÁKLADNÍ ZNAČKA GPU\nBasemark GPU je první nástroj pro vyhodnocování grafického výkonu skutečně založený na platformě pro systémy podporující grafické API Vulkan 1.0, OpenGL 4.5, DX12 a OpenGL ES 3.1.\nDíky podpoře Linuxu pro stolní počítače kromě podpory pro Windows a Android umožňuje náš nástroj pro měření výkonu hráčům i spotřebitelům možnost objektivně a smysluplně porovnávat grafický výkon mobilních, stolních a dokonce automobilových procesorů nové generace.\nBasemark GPU benchmarkingový nástroj byl vyvinut v úzké spolupráci se skupinou předních světových polovodičových společností. Mezi tyto společnosti patří společnosti Imagination Technologies, Intel, NVIDIA, Qualcomm a Renesas, z nichž všechny se účastní programu Basemark Benchmark Development Program (BDP). Kromě toho společnost Basemark spolupracuje s největšími členy, kteří nejsou členy BDP, a jejich hardwarem, včetně AMD, aby zajistila nezaujatý benchmark postavený na průmyslových standardech.\nÚzká spolupráce společnosti Basemark s konkurenčními společnostmi vyvíjejícími GPU a CPU zajišťuje, že benchmark GPU společnosti Basemark nabízí optimální spolehlivost a zachovává objektivitu dodržováním skupinových standardů. Naše referenční hodnoty jsou vytvářeny přesně tak, aby splňovaly specifikace stanovené v tomto odvětví. Neutralita a nezaujatá analytika jsou jádrem naší filozofie a naši pověst založíme na nedostatku zvýhodňování vůči jakýmkoli konkrétním výrobkům.\nPŘEHLED POSLEDNÍCH ÚDAJŮ\nBasemark GPU 1.0 a oprava hotfix 1.02 byly vydány v červnu 2018 k ohromně vřelému přijetí od komunity.\nS přibližně 40 000 veřejně předloženými oficiálními výsledky - z toho 33 000 z desktopových platforem a přibližně 7 000 z mobilních zařízení - jsme v týdnech po uvedení na trh snadno překonali naše očekávání přijetí. K těmto číslům je přidáno několik 100 000 vlastních, firemních a mediálních běhů, které se do našich veřejných výsledků nezapočítávají.\nSamozřejmě existovaly i škytavky: podcenili jsme kapacitu serveru a kvóty šířky pásma, které náš server potřeboval k uspokojení poptávky po stahování a odesílání výsledků. Požadovali jsme také opravu hotfix GPU 1.0.2, abychom vyřešili problém, kdy by kreativní uživatelé s určitými verzemi ovladačů mohli změnit své skóre změnou velikosti okna v zařízení. Netřeba dodávat, že jsme vzali tyto lekce v úvahu a doufáme, že budou připraveni pro členy naší komunity v tomto vydání Basemark GPU 1.1!\nZáznam změn na vysoké úrovni\nByla přidána podpora DX12 Graphics API\nNový design Launcheru s lepší použitelností\nDodávka Flatpak pro uživatele Linuxu\nTestováno s nejnovějšími oficiálními ovladači pro AMD a NVIDIA\nLepší podpora komunity prostřednictvím aktivní správy komunit po vydání\nSpousta drobných aktualizací kompatibility\nProbíhá práce na budoucích verzích\nPodpora sledování paprsku\nPodpora sopky 1.1\nPodpora pro metal / iOS\nAktualizovaná stránka výsledků Power Board 2.0\nBASEMARK POWER BOARD PRO VÝSLEDKY ZOBRAZENÍ A TOP SEZNAMŮ VÝKONU


5 aplikací a her na Mac App Store a Steam, které získáte zdarma nebo se slevou (18. 12. 2020) – Letem světem Applem\n3 hry a aplikace, které dnes na watchOS získáte zdarma nebo se slevou (18. 12. 2020)\nSpráva financí dá mnohdy pořádně zabrat. Přesně proto se hodí mít po ruce nějakou propracovanou aplikaci, která vám s tím hravě pomůže. A přesně k tomu slouží program iFinance 4. Tento nástroj dokáže zaznamenávat všechny vaše výdaje a příjmy, které následně promění do perfektních grafů a poskytne vám řadu informací. Data jsou navíc synchronizována skrze iCloud.\nPůvodní cena: 899 Kč (449 Kč)\nAplikace se slevou-iFinance 4 1\nAplikace se slevou-iFinance 4 2\nAplikace se slevou-iFinance 4 4\nAplikace se slevou-iFinance 4 3\nAplikace se slevou-iFinance 4 5\nSuper Vectorizer 2 – Vector Trace Tool\nPokud častokrát pracujete s vektorovou grafikou, tak byste si určitě neměli nechat uniknout dnešní nabídku na aplikaci Super Vectorizer 2 – Vector Trace Tool. Program totiž dokáže převést obrázky v rastrové grafice do podoby vektoru, kdy vyznačí jejich křivky. Jak to celé vypadá a funguje si můžete prohlédnout v níže přiložené galerii.\nAplikace se slevou-Super Vectorizer 2 - Vector Trace Tool 1\nAplikace se slevou-Super Vectorizer 2 - Vector Trace Tool 5\nAplikace se slevou-Super Vectorizer 2 - Vector Trace Tool 4\nAplikace se slevou-Super Vectorizer 2 - Vector Trace Tool 3\nAplikace se slevou-Super Vectorizer 2 - Vector Trace Tool 2\nŘadíte se mezi milovníky parádních her, které hráči nabízí úžasný příběh, tak byste se měli přinejmenším podívat na titul Tacoma. V této hře se ocitnete na palubě futuristické vesmírné stanice v roce 2088, přičemž budete muset pozorovat zbytek posádky, jejich každodenní život a zjistit, komu se dá věřit. Zároveň ale narazíte na velice zajímavý zvrat, kdy si každou vzpomínku budete moci prohlédnout z trošku jiného úhlu a odhalit tak pravdu.\nZa hrou Gone Home stojí stejný tvůrce jako za titulem Tacoma. V této hře se zhostíte role postavy, která se po roce v zahraničí konečně vrací domů. Jakmile ale dorazíte do vašeho domu, narazíte na obrovský problém – vaše rodina je totiž pryč. Vaším úkolem tedy bude vaše příbuzné vystopovat a odhalit samotnou pravdu. Tento titul můžeme doporučit především milovníkům adventur s úžasným příběhem.\nHra Oxygen Not Included poté potěší především milovníky strategií a simulátorů kolonie. V tomto titulu totiž budete mít na starost kolonizaci mimozemského asteroidu, kdy se budete muset vypořádat s řadou elementárních záležitostí. Kvůli tomu budete muset zajistit nutné zdroje a především kyslík pro přežití. Zároveň budete muset pracovat na určitém vývoji a vylepšovat své postupy.\nPůvodní cena: 22,99 € (11,49 €)\nAplikace se slevou-Oxygen Not Included 4\nAplikace se slevou-Oxygen Not Included 3\nAplikace se slevou-Oxygen Not Included 2\nAplikace se slevou-Oxygen Not Included 1\n4 filmy na iTunes, které tento víkend seženete výhodněji (11. 12. 2020 – 13. 12. 2020)


Libor Martinek: Geo gratias | Listy\nJste zde: Listy > Archiv > 2020 > Číslo 5 > Libor Martinek: Geo gratias\nPróza a poezie Danuty Kostewiczové\nOsobnost a poezie Danuty Kostewiczové, polské básnířky, prozaičky, žurnalistky, která dlouhá léta strávila ve Vídni, aby se později přestěhovala s manželem, významným výtvarníkem Sachou Berésem do USA, není českému čtenáři osobou neznámou. V roce 2003 jí vyšla v opavském nakladatelství Literature & Sciences sbírka veršů Anatomie chvíle v překladu píšícího tyto řádky, jenž se spolu s básníkem a literárním kritikem Jiřím J. K. Nebeským podílel i na doslovu k této knížce nazvaném velmi příhodně Pohyblivá poezie Danuty Kostewiczové – proč „příhodně“, to bezpochyby vyplyne i z nynějšího doslovu k autorčině próze s hudebním titulem Andante spianato; ukážeme totiž, že mnohé principy a postupy v této próze velmi úzce konvenují s autorčinou lyrikou. Vlastně máme dojem, že Kostewiczová po celý život píše jednu Knihu, byť je styl a žánr ve finální podobě díla v tomto případě odlišný, neboť poezie a próza jsou již od dob Aristotelových chápány jako dva různé literární druhy. Jde o jakási zastavení na Cestě, kdy s ohledem na vydavatelské možnosti v Polsku či jinde v zahraničí autorka publikuje nejen časopisecky, ale i knižně. Jaká je to Cesta, to si na tomto místě vzápětí rovněž ukážeme a ozřejmíme.\nZmíněná básnická sbírka Anatomie chvíle se u nás dočkala pozitivního přijetí literární kritikou, a to i na stránkách prestižních literárních časopisů. Připomeňme recenzi Jiřího Staňka v pražském obtýdeníku Tvar (2003, č. 10) nebo recenzi Ladislava Soldána v brněnském křesťansko-katolicky zaměřeném časopise Akord (2005, č. 6). Jedna recenze – ústeckého básníka a literárního kritika Ladislava Mušky – dokonce vyšla v Bratislavě na Slovensku v časopise Mosty pod názvem Hledání identity (2007, č. 12, s. 10). Báseň Kostewiczové Červenka byla zveřejněna samostatně na stránkách třinecko-brněnské literární revue Weles (2012, č. 48–49), dříve však byla otištěna česky v ratibořských Horyzontech (2008, č. 20), báseň Zapomeň na stránkách brněnských Kulturních novin (2018, č. 35).\nStavba prózy Andante spianato\nZastavme se nejprve v rámci literárněvědného diskursu u kompoziční výstavby prózy Danuty Kostewiczové Andante spianato, neboť jde o jednolitý text, který není rozdělen do kapitol či jinak vnějškově strukturován, nemá tedy v ediční podobě ani žádný Obsah, dle kterého bychom se mohli v textu orientovat. Nicméně určitá organizace textu je zde patrná, byť latentně. Narativ je orientován zejména částmi dne, vesměs se logicky začíná ránem, přes další fáze dne až po večer a noc, pak jednotlivými dny v týdnu, které autorka různorodě vnímá, některé má víc oblíbené, jiné méně, a dokonce je antropomorfizuje, jako by šlo o živé bytosti. Pak jsou to roční období, popřípadě některé jevy typu fáze měsíce. Nečekejme však přísně kruhový princip prózy organizovaný podle dnů v týdnu, jednotlivých měsíců a ročních období, jak je to typické pro velká epická románová díla z počátku 20 století, ba i pro menší básnické útvary. V próze Kostewiczové je důležitější bohatý proud myšlenek a dojmů než nějaká akce, fabulace; její dílo se recipuje spíše pocitově a intuitivně než rozumově podle schématu příběhu a jeho logiky, které jako čtenáři sledujeme. Ona rozvolněnost vyprávění se týká i způsobu vytváření postav, hrdinů a jejich charakteristiky. Dodejme, že se zde vesměs objevují hrdinové již nežijící, přivolávaní z paměti autorky, která tak zčásti rekonstruuje historii svého rodu, kterou považuje za hodnotnou, tedy hodnou připomenutí. Postavy stále žijící, jak lze předpokládat u děvčátka z rakouských Alp, s níž se autorka setkala před lety a která ji fascinovala svým bezprostředním vnímáním Boha, například upřímností modlitby v kapličce ve vysokých horách, jsou z autorčiny paměti přivolány v jiném kontextu, zejména v důsledku rozpravy na téma Boží existence, ke které snad máme pocitově blíž právě ve vysokohorských oblastech než v nížinách, o velkých průmyslových aglomeracích nemluvě. Svou roli sehrává nepochybně i autorčin „lyrický ekologismus“, vztah k přírodě, Absolutnu a Bohu.\nS konstrukcí postav pak souvisí i použití 1. osoby jednotného čísla vypravěče, onoho psychického „já“, mluvícího převážně o sobě; subjektem je zde zralá žena. Typické je pak obracení se k různě chápané 2. osobě singuláru, které nabývá rozličných podob, od sebeoslovení, přes oslovení jiné osoby přivolané z paměti (z osobní korespondence s autorkou jsme se dozvěděli – snad to zde můžeme prozradit –, že oním zdatným hudebníkem, klavíristou, byl v reálném autorčině životě jistý, tehdy mladý Čech, s nímž se autorka seznámila a vedla po nějakou dobu korespondenci), až po dialog s Bohem.\nAutorskou filozofii současné americké spisovatelky píšící svá literární díla polsky charakterizuje individuální a sugestivní svět fantazie soustředěný kolem základních a pro duševní stav člověka neopomenutelných existenciálních zkušeností, jako jsou údiv (překvapení) a nadšení (okouzlení), zakotvení v bytí, v tomto případě v obtížném, složitém, ale emocionálně autentickém (ve smyslu citové opravdovosti), až extatickém optimismu. To vše se rodí z pocitu slabosti subjektu, jeho existenciálního nezacílení. Zkušenost sebe sama odhaluje neidentitu „já“, která samozřejmě není vadou, původcem alienace, ale výzvou k neustálému hledání. Jde o filozofii existence, které jsou cizí nejen všechny ideologie, ale i kategorizace, tzv. velká vyprávění.\nČlověk, který se stává otrokem komplexních, abstraktních modelů světa, odtržených od individuální existence, uzavřený v technosféře, kterou si vytvořil, ztrácí možnost prožitku Tajemství existence, radostného překvapení ze samé účasti na bohatém, polymorfním proudu skutečnosti.\nZákladní otázka této prózy poukazuje na zrádnou perspektivu ontologické stabilizace. Na tuto otázku Kostewiczová nehledá odpověď ve světě pojmového diskursu, ale v řeči obrazů a v použití paradoxů. Autorce je cizí substanciální a systémová filozofie. Ona tvoří básnickou filozofii „neuchopitelnosti“, filozofii existence jako přechodu, „bytí na cestě“, otevřenosti na jiné, na přírodu, Boha... Autorka si uvědomuje existenciální nestabilitu, ale v tomto stavu nezakotvenosti nevidí nedostatek, svědectví dezintegrace, ale podmínku otevření se světu, šanci na intenzivní a autentické hraŹnice identity překračující soužití s jinými.\nKlíčovými slovy textu Andante spianato jsou okamžik (chvíle) a bod (úhel pohledu). Tyto bezrozměrné, prchavé aspekty existence se autorce stávají průsvity v houštině věcí a pojmů, stezkami umožňujícími zachytit ve stavu blízkém religiózní epifanii (náboženskému vytržení) čistý tep života, rytmus prožitků či zázračné provizorium existence. Rozlehlosti, extenzivnosti časoprostoru Kostewiczová klade do protikladu intenzitu okamžiku epifanie, ve kterém získává v tomto textu nejdůležitější pocit uplynulých prožitků a zakořenění ve světě.\nTrvání jako jednota souběžných, interferujících, vzájemně se vrstvících psychických stavů je pociťováno především tou částí osobnosti, kterou Bergson nazývá „hlubokým já“ (le moi profond), jež je zároveň subjektem mystických prožitků a tvůrcem literární výpovědi. „Hluboké já“ vyjadřuje celý živý, dynamický, neustále proměnlivý, prací intuice spojený soubor vztahů člověka se světem – organismem, vyjadřuje onu neopakovatelnou, individuální „melodii“ našeho vnitřního života, melodii, která se nedělitelně táhne (a potáhne) od začátku do konce naší vědomé existence. (H. Bergson, Myšlení a pohyb, 1934; č. 2003).\nSvětonázor vyjádřený v Andante spianato nachází oporu zároveň v bohaté tradici existenciální filozofie. Autorka demonstrativně zdůrazňuje hodnotu bezprostředního, intuitivního poznání skrze sám život, existenci, bez pomoci intelektuálních konstrukcí. Právě takové poznání otevírá cestu k autentickému zabydlení ve světě, umožňuje budovat intimní ontologii soužití bez prostřednictví systémových jazykových kódů, v aktu extatické identifikace. Můžeme uvést i citát z Bolesława Lešmiana: „myšlení celým životem, nikoli jednotlivými předměty“ (Szkice literackie, in Dzieła wszystkie, sv. 2, Warszawa: PWN, 1959).\nV literárním procesu sehrává při vyjadřování „hlubokého já“ velkou roli kreativní paměť, která umožňuje zrušit hranice času a svou aktivní citlivostí navrátit vnitřní integraci nedosažitelnou ve světě schémat a pojmů.\nDanuta KostewiczoŹvá neprojektuje ve své próze panteistickou jednotu podle tradičních vzorů. Odhaluje individuální metafyzickou příhodu, vede čtenáře po cestách intimního zasvěcení do Plnosti, vyjadřuje obtížný optimismus zakotvení pomocí budování stále nových spojení (correspondances) mezi ontologicky nejistým „já“ a nevypočitatelným světem.\nČlověk – Příroda – Bůh\nKostewiczová ve své próze prezentuje model literárního jazyka, který je průzračný, tzn., že jazyk není skutečností samou pro sebe, „nediví“ se sám sobě, ale slouží k uchopení humanistické problematiky, k hovoření o člověku a jeho záležitostech.\nV próze Andante spianato se neustále navrací určitý druh ekologismu. Nejde o banální, byť důležitou ochranu životního prostředí, ale o mnohem víc. Jde o způsob identifikace subjektu s přírodou, chápání sebe sama jako její část, prvek. Díky metaforám a dalším tropům (antropomorfizaci, hyperbolizaci atd.) dochází k magické proměně významů a záměně světů: člověk se stává mladším bratrem přírody (stromů, ptáků, zvířat), přestává být jejím pánem a vládcem. Jde o autorčin pozitivní program. Nechybí ani kritika člověka, který nosí hlavu tak vysoko a zrak směruje do výšek tak, že jím až „děraví“ nebe, neboť se mu zdá, že je Bohem, ale přitom se nenaučil být člověkem. Autorka jde dokonce ještě dál, protože příroda je jí zárukou smyslu života člověka a existence. Příroda je základem světa, ba víc, je určitým důkazem Boží existence. Příroda je v této próze záchranou před pochybností a také jedinou zárukou jistoty existence – svět se skutečně rozpadá, ale nepochybně přetrvá, neboť v zahradě vzpomínek z dětství „stačí mi dotek větru, stačí moudrost květinového prachu, který se opřel o mou hlavu“.\nDůležitou roli zde sehrává 2. osoba jednotného čísla – ono „ty“. Osvobozování se – byť částečné – od vlády všeobecného „já“ je přece projevem různých funkcí: jednou je jakoby druhou přirozeností subjektu, jeho „alter ego“, skrytým a hlubokým „já“. Jindy je prostě adresátem vět nebo partnerem v dialogu. Konečně se stává Absolutnem – Bohem nebo Přírodou –, se kterým autorka vede spor o zásadní záležitosti světa a života a k němuž se modlí. Existence jedinečného člověka je zde nejdůležitější záležitostí, čemuž vůbec neodporuje autorčino programové spojení s přírodou. Individuální existence je uzavřena jak v této próze, tak v životě, mezi dvěma hraničními body – narozením a smrtí. Narození člověka je radostnou skutečností, které se účastní celá příroda. Zatímco smrt v této próze je na jedné straně akceptována jako krutá, ale přirozená přírodní skutečnost, na druhé straně je chápána jako nesmysl, tedy jako jev vyžadující – v jinak racionálním světě prózy Kostewiczové – překročení nebo zrušení či zneplatnění, tedy přijetí jakéhosi postoje nesmrtelnosti. Možná na způsob rostliny, možná prostě podle křesťanských pojmů? Připomeňme si autorčina slova: „Je pravda, že jeden starý strom v zahradě musel být pokácen, ale udělalo se místo pro jiné. Takový je pořádek věcí. Pelargonie rovněž odkvétá a také bez nejmenší výčitky. Odkvétá. To je všechno. Konec. A hotovo.“\nŽijeme ve světě Přírody a jsme jím determinováni. Obecně vzato je próza Andante spianato vyprávěním o osudu člověka. Subjekt a hrdina této prózy je ponořen ve světě, ve skutečnosti přírody a kultury. Jsou to oblasti složité a nejednoznačné – plné zla, ale nezbavené dobra. Povinností člověka je aktivně se účastnit tohoto světa a rozmnožovat pokladnice dobra, i když je to obtížný úkol a není přitom jisté, zda existuje nějaká transŹcendentní sankce právě pro takový přístup ke světu a životu. Bůh možná existuje, možná ne, možná je totožný s Přírodou, a možná s Nicotou? Přes všechny pochybnosti takový hrdinský postoj účasti zavazuje všechny lidi. Je to postoj blízký etice existencialistů, ale na rozdíl od nich autorčiny příkazy a výzvy nemají politický, ideologický nebo historicko-filozofický rozměr. Vedle člověka tady stojí jenom jiní lidé a jejich menší bratři (a zároveň starší) – rostliny a zvířata. Tento do značné míry heroický postoj byl obzvlášť výrazně ukázán na úrovni vztahu člověka k Přírodě. Jak víme, současná civilizace je založena na exploataci tzv. přírodního prostředí. Autorka se velmi přimlouvá za ochranu planety, takže cenou musejí být také určitá zřeknutí, sebeomezení, zadržení nebo alespoň prudké omezení rozvoje, tedy obětování dosavadního způsobu života. Tudíž onen specifický ekologismus, který proniká prózou Kostewiczové a který reprezentuje autorský subjekt, je třeba také považovat za postoj hrdinský.\nDanuta Kostewiczová k nám promlouvá vlastním hlasem. A v kontextu současné polské literatury jde o důležitý hlas.\nStáří jako téma\nLaskavý čtenář bude s námi jistě souhlasit, když vyslovíme názor, že tématem prózy Andante spianato nebo spíše autorčinou obsesí je stáří. Stáří přijaté, neboť je nevyhnutelné, ale takové, které má svou hodnotu, protože jinak by byl závěr lidského života nelidský. Ve svém přesvědčování čtenáře i sebe sama, že stáří je hodnotou, protože díky svým zkušenostem autorka získala odpovídající zásobou moudrosti, takže i odstup, je značně působivá. Próza Andante spianato je vlastně soubojem s literaturou, autorky samé se sebou i s časem, a last but not least s fascinujícím jevem stáří.\nDílo je zjevně složeno ze střetu protikladů. Filozoficko-existenciální úvahy obsažené v této próze se soustřeďují kolem otázek a problémů, jako: základ existence – nedourčenost bytí, Bůh – nicota, všeobecnost přírody – individuální rozměr lidské existence, svět jako záhada či tajemství – svět jako úkol, jednota světa – mnohost jednotlivých existencí, existence člověka – jeho odůvodnění nebo nedostatek (neodůvodnění), fatalismus osudu – naděje na záchranu, tradice a archetypy – všednost každodenní existence, Arkádie (tzn. dětství) – nové země a nový čas, člověk a příroda – přátelé a nepřátelé, pesimismus – optimismus jako postoj hodný člověka, problémy se světem (zejména současným), soucit a láska – pocit cizosti atd., tedy problémy z oblasti existence, metafyziky a eschatologie. Všechny tyto rozsáhlé a důležité záležitosti se soustřeďují kolem problematiky sjednocující tuto prózu, a to je čas – boj s časem, hra s časem.\nAndante spianato je zápisem (záznamem) vítězství Kostewiczové v tomto boji. Čas totiž, spíše pomíjení, změna, pohyb, byl osvojený, ovládnutý s ohledem na „ochočení“ okamžiku, chvíle. Autorka k tomu používá mimo jiné rozvíjení myšlenek, které jakoby unikají rozumové kontrole (vzdáleně to připomene automatismus psaní surrealistů), aby se pak vrátily do racionálního vědomí, nebo také ne. Zůstává nám tedy něco skrytého, co Kostewiczová zná, ale nedokáže vyslovit. Je to jakési milé, ale zároveň znepokojující zajíkání.\nDůvodem výše vysledovaného (tedy ne-do-vyslovitelnosti) v próze Andante spianato také může být autorčina vícejazyčnost, neboť Kostewiczová psala polsky, německy, rovněž každodenně komunikuje v angličtině, byť v ní přímo netvoří umělecky, poté, co se s manželem přestěhovala z Rakouska do USA. V této próze ostatně najdeme četné citáty v němčině, jak se autorce vybavovaly ze zásob paměti, a nelze nepředpokládat, že Kostewiczová za dobu svého pobytu v Rakousku si němčinu nejen dobře osvojila, ale že ji má ráda i jako jazyk, jako nástroj komunikace, který má svou vlastní atmosféru a „vůni“ na pozadí vzpomínek na Vídeň a Rakousko, kde snad byla autorka poměrně šťastná. (V komparativním pohledu nelze nevzpomenout pozdní tvorbu českého básníka Ivana Blatného v Anglii.) A pak je zde překladatelským oříškem stavba věty, která je v polském originálu daleko složitější, než jak je tomu v našem překladu do cílového jazyka – češtiny, s ohledem na českého čtenáře, který by s recepcí tak složité syntaxe mohl mít spíše problémy, které by měly za následek ztíženou možnost porozumění významové složce díla.\nJde o větnou stavbu užívající četných vsuvek, slovosledných inverzí, bohaté a spletité interpunkce apod. Jistá „romantičnost“ výrazu může být dána také autorčiným hudebním cítěním, napodobujícím hudební fráze, jednou delší (rozvité souvětí), podruhé kratší (stručné vyjádření v jedné téměř holé větě), jakoby napodobující tah smyčcem na houslích či violoncellu, rytmem napodobujícím lidský dech – tu rychlejší, tu pomalejší. Dynamický rytmus této prózy i její kompozice (fáze dne, dny v týdnu, roční období) na způsob hudebních variací (včetně da capo al coda) spolu s neotřelou metaforikou a zejména koloristikou vytvářejí její zvláštní atmosféru umocňovanou ustavičným soupeřením vášně a odstupu – to vše se podílí na emocionálním vyznění Andante spianato.\nNarativní proud prózy dokumentuje rozmanité estetické zkušenosti pocházející z různých zdrojů; jsou mezi nimi záznamy poukazující na poslech hudebních děl (zejména vážné hudby), např. Mozartova Klavírního koncertu d-moll, Requiem téhož skladatele pod taktovkou Herberta von Karajana, fugy Johanna Sebastiana Bacha, sonatiny Muzia Clementiho, polské lidové oberky upravené Chopinem. Ostatně pozornost na sebe obrací již hudební titul prózy Andante spianato, neboť na jedné straně navazuje na úryvek velmi známého a důležitého Chopinova díla Andante spianato, které předchází Velké brilantní polonéze Es dur op. 22 – takže může sugerovat jakousi Chopinovskou inspiraci této prózy; možná označuje podobnost nálady obou děl; možná přivolává „nokturnový“ charakter této hudby, odkazuje na podobný „noční obsah“ prózy; možná slouží k podtržení oneirického (snového) charakteru celého monologu, neboť ˝chopinovské Andante spianato bývá rovněž chápáno jako „ukolébavka“. Na druhé straně je „andante spianato“ označení tempa (hry), které se také může vztahovat k tempu pochodu, který subjekt prózy prožívá a registruje kolem sebe další zážitky a dojmy – činí tak spíše beze spěchu v mírném tempu (andante), své kroky klade rytmicky pravidelně a klidně (spianato).\nDalší hudební motivy obsažené v této próze by bylo možné ještě rozvíjet, ale nepovažujeme to nyní za podstatné a nutné. (Za konzultaci této problematiky jsme povinováni dílem dr. Jerzymu Wišniewskému z Lodžské univerzity, jenž se vztahem obou umění zabývá dlouhodobě.)\nMotiv (duchovní) cesty\nPróza Andante spianato je bezpochyby záznamem cesty. Maximálně lidské, existenciální, fascinující, zároveň velmi dramatické, záhadné a nejisté. Tato cesta se stává cílem i motorem života. Hledáme výlučně naslepo? Ano, pokud člověk na své cestě k Absolutnu může něco spatřit jasněji. Na druhé straně je to činnost plně uvědomělá: putování světem se široce otevřenýma očima sloužící k stále plnějšímu čtení pravdy o celém stvoření ze všech jevů, které nás obklopují.\nNakolik se nadpřirozený (metafyzický) svět vymyká našemu bezprostřednímu poznání, natolik našim smyslům dostupná skutečnost v sobě nese množství znaků, ve kterých je zakódováno tajemství bytí. Estetický smysl Kostewiczové je zaměřen směrem k přírodě – k té knize, z níž je možné vyčíst smysl existence a lidského osudu. Pokud je cokoli důležité, pokud je třeba věnovat něčemu drahocenné chvíle pozornosti, pak jevům přírody. V této próze pták, zvíře, hmyz, rostlina nebo padající list jsou určitými body souvztažnosti, ukazateli všeobecného Smyslu, který organizuje celou existenci a vyznačuje Mu určitý cíl a směr. Autorka má po celou dobu povědomí o zdánlivé protikladnosti obou světů, nesourodosti jeho prvků, které však tvoří nějaký tajemný celek.\nJaký tedy může být smysl života, když existuje smrt? Jde tu výhradně o biologickou úroveň, nebo o něco víc? Zřejmě o něco víc – zdá se tvrdit Kostewiczová –, protože jenom v existenci, a to vědomé, obdařené identitou, může se realizovat metafyzický smysl bytí. Existují, a pokud ano, jaké jsou hranice, které ve své existenci překračujeme? Pokud je existence mnohorozměrná, pak i my budeme překračovat tyto hranice k nekonečnému poznání. To říká autorka jako filozof. A autorka jako obyčejný člověk? Má strach jako každý. Věří i nevěří, pochybuje, hledá, obává se, že překročení hranice se může ukázat jako věčné prázdno. A právě balancování na hranici reflexivního přesvědčení poznání a čistě existenciálního strachu dodávají této próze určitý, téměř nikde jinde se nevyskytující – alespoň ne v polské próze – rytmus. Autorka tvoří harmonické vize, operuje slovy, která – přestože kladou odpor a zároveň jsou tajemná – ji poslouchají.\nVe světě plném hluku není v podstatě místo na čtení znaků přírody. Člověk se ve výsledku od ní značně a nebezpečně oddaluje. Můžeme ho přirovnat k lodi, do které začíná zatékat. Rozdíl je jen v tom, že člověk sám dělá díry do dna své lodi. Dělání děr do dna a boků lodi je dáno tím, že člověk má klamný pocit, že už všechno ví. To pak vede ke ztrátě citlivosti, intelektuálnímu vyprázdnění, k tendenci odmítání veškeré odpovědnosti za vlastní aktivitu v chápání a popisování (charakterizování) světa. Člověk, který nerozvíjí svou krajinu poznání, se sám odsuzuje k trestu jalového stereotypu.\nV této neobyčejně přesné, obrazné a čisté próze se objevuje metafyzické „nevím“. Autorka nic nepřehání, své intuici nedodává znamení absolutní jistoty. Má daleko k jakýmkoli tvrzením, nezvratným přesvědčením, dogmatům. Zde se dostáváme k osobité religiozitě této prózy. Religiozitě, samozřejmě, nikoli ve smyslu konfesním, ortodoxním. Podle Kostewiczové je uzavření religiózní zkušenosti v těsném rámci náboženských systémů zničením jejího duchovního rozměru. Dá se říci, že tzv. pravdy víry, určité předpisy, tradice, stereotypy, liturgie či dogmata jsou jakýmsi „tělem“ každého náboženství: proměnlivé, kulturně podmíněné, konečně podléhající určité erozi. Zatímco duch náboženství, ta zkušenost Absolutna, je konečně oním ani ne tak beznadějným, jako spíše tvůrčím „nevím“ a spolu s tím nekončící se nadějí, že existuje nějaký neměnný smysl smyslu.\nBůh je nezištný. Nemusíme si nic speciálně zasloužit, ani se bát vymyšleného trestu. Autorka rozmlouvá s Neurčitým, ale o nic ho nežádá, nezatěžuje žádnou odpovědností, nepřináší ani žádnou oběť. A přesto ona neurčitá metafyzická přítomnost přináší své existenciální důsledky, jež nelze bagatelizovat: zdůvodňuje onu tajemnou neurčitost a – v morálním smyslu – uvádí přirozený pořádek a harmonii. Svět se ve svém trvání neustále mění. Stále se projevují paradoxy, nic není jednoznačné, naše poznání se mění v infantilní neužitečné myšlenečky, aby se někde jinde staly znovu základem porozumění světa. V tom všem se mění také Bůh. A zároveň trvá. Neexistuje proto jen jedna pravda, neboť všechno je v pohybu, závislé na čase, místu, okolnostech a metafyzickém cíli. Trvání je zakódováno v proměnlivosti. To zní jako obrazoborecký paradox. Avšak právě takové paradoxy jsou podmínkou pohybu neboli poznávání, hledání.\nNěkdo může namítnout, že Kostewiczová pěstuje relativismus (jak je to dnes módní pojem!). Pokud se pod tímto slovem chápe odpor proti intelektuálnímu zotročení, úplnému nedostatku důvěry vůči individuálním cestám poznání, hořké vědomí relativity všeho, když tato relativita vyplývá z našich omezení – pak určitě. Avšak jedno je v této próze jednoznačné a neměnné: právo na lásku a odpuštění; avšak není tady místo na ospravedlnění vědomě učiněných křivd.\nTato próza je tedy záznamem Cesty – lidské existenciální, jak jsme již uvedli. Aby bylo možné tuto Cestu, doprovázenou radostí z odhalení, projít spolu s autorkou, přečíst tento mistrný, krystalicky čistý prozaický záznam, abychom ji konečně mohli přijmout za svou, je třeba se k ní vracet. Má totiž tu vzácnou přednost, že každé její nové čtení odhaluje před čtenářem stále nové filozofické, estetické a poznávací (noetické) oblasti.\nSamozřejmě, že próza Kostewiczové znepokojuje, ale zároveň dodává na odvaze všem lidem žijícím v současném světě.\nPoděkování zemi Danuty Kostewiczové\nČeský výbor z poezie Danuty Kostewiczové Geo gratias (Opava 2019) byl sestaven z několika jejích básnických sbírek vydaných po roce 1989 polsky v polských nakladatelstvích. Titul českého výboru poezie Kostewiczové byl přejat z její samostatné sbírky Geo gratias (Bydgoszcz, 2006), jenž se nám zdál jako velmi příhodný, dobře ilustrující filozofické východisko autorky ve vztahu ke každodenní realitě, jak se nám jeví i v jejích verších po té, kdy z nich vyabstrahujeme postoj lyrického subjektu k entitám fikčního světa básnického díla.\nBásnířka skrze lyrické Já představuje průřez esteticky objektivizovaného světa na ose existence, na jejíž jedné straně situuje své bytí. Skutečnost pozoruje z různých úhlů pohledu, přičemž časoprostor konstruovaný v díle bývá mnohdy úzce ohraničený, repetitivně opakovaný, ponejvíce s užitím principu variace, jindy široce otevřený do obrazu krajiny, čemuž zpravidla odpovídá i časoprostorová dimenze – fragmentární pohled z okna do zahrady domu v Lewistonu versus široké obrazy krajiny, pole, louky, tedy od mikroprostoru až k makroprostoru; jinak řečeno: od bodu na časové ose, jímž může být – a nejčastěji je – nejčastěji svítání, poledne či soumrak, a to tady a teď, až k časově neohraničením prostorům vzpomínek na dětství, omezených jenom oním věkem dětství. Na symbolické a metaforické úrovni básně se pak setkáváme s pozorováním kapky rosy lyrickým subjektem jako miniaturní entity, která však symbolický odráží téměř celý svět, je jeho jádrem – podobně jako zrno hrachu, které se vyloupne z jemně rozevřeného lusku –, až po vysoký horizont nebe, na kterém se vznáší skřivan či plachtí káně myšilov. Autorka chce odpozorovat to, co je obvyklé a ve stejném okamžiku také to, co je symbolické, věčné, dobré, tedy hodnotově protikladné vůči zlu. Její básnická axiologie se roztahuje od zamyšlení nad čistotou dětských snů k reflexím osudů člověka i celého lidstva. V jednom a druhém nachází stejnou šifru existence, stejné poslání. Vše je hodno reflexe, vše je z tohoto světa, v němž se začalo lidské vědomí, ale v němž je možné vycítit přítomnost Stvořitele. Právě jemu básnířka děkuje, když nazývá svou sbírku neologismem Geo gratias. V tomto spojení jí běží o vyjádření vděčnosti zemi podobně jako ve všeobecně známém zvolání Deo gratias. V tomto neologizovaném syntagmatu je vyjádřen názor, že člověk je prvkem přírody, existuje právě v ní, zde nachází své nejlepší místo, svou hlubinu bezpečnosti, to ona je jeho matkou a živitelkou.\nTyto výše zmíněné postupy autorka neužívá v nějakém primitivním ekologickém rámci, ale jako svrchovaná básnířka, chtělo by se říci umělkyně slova (k čemuž se ještě dostaneme), která podrobuje revizi výrazné entity fikčního světa básnického díla, kdy se na produkci významů silně podílí rozum, intelekt, jenž mnoho mechanismů integrálních stavů a jejich dynamiku chápe v rozličných kontextech a spojeních. Intelekt spatřuje v zemské skutečnosti symptomy obecného tvůrčího principu – ono basso ostinato všech cyklů světa, organizované velmi specifickým rytmem, jako by v tempo rubato.\nPředností této poezie je jakýsi surreálný přechod ze skutečnosti do snových krajin a naopak, z bdění ke snění a vice versa. Je to neustálá existence „mezi“. Existenci je možné zachytit jenom fragmentárně, v protikladu k tomu, co bylo a co bude. Kostewiczová si uvědomuje, že člověk je bytostí obývající svět jen krátce, na chvíli, ba na okamžik, ona „anatomie chvíle“ jí slouží k tomu, aby bylo bytí člověka či jiných existencí tohoto světa, ba i vesmíru, zachyceno básní nebo odevzdáno v podobě hudební skladby (symfonie, fugy, fantazie…) či v podobě abstraktní malby (výbor byl jistě i proto vhodně ilustrované abstraktní grafikou životního partnera Kostewiczové, původem polským výtvarníkem Sachou Beresem) – avšak vždy to budou pokusy o zachycení života na hraně, na břehu, na okraji. Moderní člověk žije neustále v poklusu, stále k něčemu směřuje a pořád před něčím utíká. Zatímco to, co je nejdůležitější a neobtížnější k osvojení, je vědomí sebe sama, osobní identita, autorkou často tematizovaná. Ostatní totiž neodvolatelně končí v neexistenci. Určité události nemůžeme zopakovat, nelze je vrátit, pokaždé jinou nohou vstupujeme do téže řeky, abychom zde potvrdili onen ve verších se objevující motiv slavným Heraklitovým výrokem: panta rhei – vše plyne. Také lidské tělo je uzpůsobeno k tomu, že jeho biologické pochody jsou nasměrovány od narození, přes růst, až k úpadku stáří a smrti, k rozkladu. Můžeme si však pro svou naději připomenout pointu jedné básně Kostewiczové a tento výrok modifikovat: pod srdcem člověka nikdy neteče ta stejná řeka. Jak zde nevzpomenout na moudrost zralých veršů českého básníka Jana Skácela, z hlediska kontextu polské -poezie můžeme připomenout sílu naturalistické poezie Nobelovce Czesława Miłosze (tak jako autorka rovněž emigračního spisovatele, což se mimo jiné projevuje nejen v látce, ale i v jazyce poezie), intimitu prostoru Haliny Pošwiatowské nebo nebanální lyrismus Wislawy Szymborské. Podobně jako krakovskou autorku, laureátku Nobelovy ceny za literaturu (v roce 1996), také poezii Kostewiczové charakterizuje spojení osobité lyriky s hlubokou intelektuální reflexí obsahující často zřetelný filozofický podtext, důraz na významově precizní použití slova, lapidárnost, občasné užití ironie, paradoxu, sarkasmu anebo žertovného odstupu pro vyjádření hlubokých obsahů. Kostewiczová se pokouší zahlédnout určitou zázračnost chvíle v tom, co nám bylo zcela zdarma dáno ve světě, v přírodě, a co se mnohdy dostává do konfliktu s naším ignorantstvím. Polemický spodní tón v této poezii skýtá podloží pro diskutabilní abstrakci filozofických systémů a vědeckého světového názoru. Namísto odhalování nových strategií chápání „paradoxu existence“ je zde skutečná moudrost obsažena v přiznání zázračnosti chvíle a pochopení toho, že důvěryhodný je jenom ten systém, který byl připsán přirozenému pořádku věcí a jeho ukryté logice. Věčné záruky morálního i metafyzického pořádku věcí, zázraků přírody i jejího každoročního rituálního opakování jsou jí důkazem existence Boha. Vždyť nikdo neví, jak růže vycítí, kdy má kvést… Vyznáním víry je jí hrst malin podaná na stůl. Navzdory mlčení Boha, jehož si je lyrický subjekt rovněž vědom, přes váhání a pochybnosti je poezie Danuty Kostewiczové hluboce religiózní. Ve chvíli, kdy čas je jenom hypotézou, zůstává jistota Boží existence, neboť individuální bytí je porozuměním mezi člověkem a Bohem – to nám vzdáleně připomene františkánský postoj, naplněný láskou a radostí, v němž není místo na apokalypsu či konec světa.\nAvšak abychom se nemýlili, a tím i laskavého čtenáře našeho doslovu, přes všechen klid a mír, přes všechno nadšení z drobných radostí života, básně Kostewiczové nevyhnutelně nesou také stopy temnější stránky skutečnosti. Obsahují vědomí o tom, že po snu, po probuzení do nového jitra přichází obava, strach, neklid… Vědomí smrti básnířku neopouští, protože zároveň s dynamikou času si notuje vlastní danse macabre. Tyto verše přece nejsou prosty obrazů smrti: umírající pták, zemřelý pes, usychající list… Poetka se nicméně nevzdává svého přirozeného nároku zintimnit svůj neklid a vyzpívat krásu dne. Ponoření se do světa přírody je svým způsobem protestem vůči smrti, proto v této poezii nenajdeme pocit zoufalství nebo nevyhnutelného zla. Spíše se setkáme s přijetím nemožnosti úniku před měnícími se přírodními cykly, jara a zimy, růstu a vadnutí či narození a smrti, pochopitelně i mezi nejbližšími bytostmi ve své rodině a okolí. Její verše mohou zdánlivě přijmout ani ne tak formu, jako spíše atmosféru oslavných lyrických žánrů, avšak nedostávají tvar elegie nebo nářku (lamentace), ale jedině pavany (za smrt vrabce), v níž se tancem obrozuje život. To je poezie, která nesmírně posiluje čtenáře, zároveň pobízející recipienta, aby učinil totéž, co je patrné z cyklu ročních dob; jsou to verše, které upřednostňují třpytící se bílou, nad mračnou tmou.\nPoukažme ještě (jak jsme to již avizovali) na překvapivě široký myšlenkový horizont Danuty Kostewiczové, který obsahuje rozsáhlé ornitologické, botanické, astrologické, astronomické, kosmologické, fyzikální, (tělesně) biologické a (hlubinně) psychologické znalosti, zběhlost v dějinách, výtvarném umění, krásné literatuře, rovněž v Bibli, v neposlední řadě znalosti filologické (neboť je z cizí matky dcerou – parafráze na známý Mickiewiczův verš), spolu se schopností jejich široké reflexe vyjádřené na malém prostoru. Kostewiczová dokáže nahlížet skutečnost očima nejen lyricky založené bytosti, ale jaksi i pohledem malíře, optika, ba i – píšeme to s celým vědomím výjimečnosti tohoto případu – experimentálního fyzika. Tyto široké znalosti přitom nejsou autorkou nikterak dávány na odiv, ale pronikají na povrch významového plánu básně zcela přirozeně, a současně sehrávají důležitou úlohu v konstruování lyrického prostoru díla, dovolují dodat veršům na jakémsi význaŹmovém chvění, víření smyslu, neustálém pohybu a proměnlivosti pohledů na svět. Výsledkem těchto postupů je pak to, že básně působí neobyčejně dynamicky, svěže a bez protivného didaktismu. Nenajdeme v nich (přes jejich „ekologičnost“) zdvižený prst, zesílený hlas, mírný tón, tato moudrost má spíše pobízet recipienta k přemýšlení, ke změně úhlu pohledu, onoho bodu (viz titul sbírky Bod – Punkt, z roku 2003), díky kterému lze – nikoli snad pohnout zemí, jako spíše dosavadním stanoviskem laskavého -čtenáře. Péče o tvar básně může připomenout péči samé přírody o správnou reprodukci, o opakování vzoru, o posílení prvotního paradigmatu, což ve značné míře – Deo gratias! – dokáže učinit tato nevšedně všední poezie a – muchas gracias! – autorčino jistě krásné nitro (rozuměj: krásná duše), děkující zemi a přírodě: Geo gratias!


Wc pouze nádrž Vitra S50 5322-003-5451 shop >>\nWC nádrž s armaturou Dual Flush.WC mísa kombi a WC sedátko není součástí výrobku. Kutilství a řemeslo > Vodoinstalace > Instalatérské armatury > Záchody a bidety > Záchody.. Info >>\nWc kombi, pouze mísa Vitra S50 vario odpad 5332-003-0585 shop >>\nWC kombi s univerzálním odpadem - dá se použít jako zadní, spodní či šikmý kombík. Spodek je celokapotovaný, tzn. že je odpad zakryt až ke zdi. WC nádrž 5322-003-5451 a WC sedátko není součástí výrobku. Kutilství a řemeslo > Vodoinstalace > Instalatérské armatury > Zá.. Info >>\nWc kombi, pouze mísa Villeroy Boch Subway 2.0 zadní odpad 5617R001 shop >>\nZnačka: Villeroy & Boch, Série: Subway 2.0, Druh výrobku: WC kombi, pouze mísa, Dizajn výrobku: , Určení výrobku: , Barva: bílá bílá, Výbava: bez nádržky a prkénka, Materiál: keramika, Kutilství a řemeslo > Vodoinstalace > Instalatérské armatury > Záchody a bidety > Zácho.. Info >>\nWc kombi, pouze mísa Villeroy Boch O.Novo zadní odpad 5661R001 shop >>\nZnačka: Villeroy & Boch, Série: , Druh výrobku: , Dizajn výrobku: , Určení výrobku: , Barva: , Výbava: , Materiál: , Kutilství a řemeslo > Vodoinstalace > Instalatérské armatury > Záchody a bidety > Záchody.. Info >>\nWc kombi, pouze mísa Villeroy Boch O.Novo zadní odpad 56611001 shop >>\nStojící WC mísa kombi včetně upevňovací sady proskryté upevnění, s úsporným systémem AQUAREDUCT se spotřebou vody 3/4,5 l vody.WC nádrž a WC sedátko není součástí výrobku. Kutilství a řemeslo > Vodoinstalace > Instalatérské armatury > Záchody a bidety > Záchody.. Info >>\nWc kombi, pouze mísa Villeroy Boch Hommage zadní odpad 666210R1 shop >>\nStojící WC mísa kombi se zadním odpadem. Součástí dodávky je upevňovací sady pro skryté upevnění.WC nádrž a WC sedátko není součástí výrobku. Kutilství a řemeslo > Vodoinstalace > Instalatérské armatury > Záchody a bidety > Záchody.. Info >>\nWc pouze nádrž Villeroy Boch Hommage 772111R1 shop >>\nWC nádrž s přívodem vody ze strany nebo zezadu, splachovací armatura Dual Flush, pochromovaná. WC mísa kombi a WC sedátko není součástí výrobku. Kutilství a řemeslo > Vodoinstalace > Instalatérské armatury > Záchody a bidety > Záchody.. Info >>\nRETRO splach.mechanismus WC kombi spodní 750990 shop >>\nZnačka: Sapho, Série: , Druh výrobku: splachovač, Dizajn výrobku: , Určení výrobku: k WC, Barva: , Výbava: , Materiál: plast, Kutilství a řemeslo > Vodoinstalace > Vodovodní armatury > Instalatérské ventily.. Info >>\nWc pouze nádrž Villeroy Boch Hommage 772116R1 shop >>\nWC nádržka pro kombi WC 666210R1. Nádržka má přívod vody ze strany nebo zezadu, splachování Dual-Flush, barva ušlechtilá mosaz.Spodek WC a sedátko nejsou součástí výrobku. Kutilství a řemeslo > Vodoinstalace > Instalatérské armatury > Záchody a bidety > Záchody.. Info >>\nWc kombi, pouze mísa Ideal Standard Connect Space vario odpad E118501 shop >>\nWC mísa kombi série Connect Space s hlubokým splachováním. Zadní odpad.WC nádrž a WC sedátko není součástí výrobku. Kutilství a řemeslo > Vodoinstalace > Instalatérské armatury > Záchody a bidety > Záchody.. Info >>\nWc pouze nádrž Ideal Standard Connect Cube E797001 shop >>\nPraktická WC nádrž k WC Cube se spodním napouštěním, s armaturou Dual Flush. WC mísa a WC nádrž není součástí výrobku. Kutilství a řemeslo > Vodoinstalace > Instalatérské armatury > Záchody a bidety > Záchody.. Info >>\nWc pouze nádrž Ideal Standard Connect air E073401 shop >>\nConnect Air CUBE nádrž se spodním napouštěním 4,5/3l. Kutilství a řemeslo > Vodoinstalace > Instalatérské armatury > Záchody a bidety > Záchody.. Info >>\nWc kombi, pouze mísa Ideal Standard Connect Air vario odpad E013701 shop >>\nKlozety kolekce Connect Air nejenže dobře vypadají, ale zároveň nabízí i nečekaný komfort při každodenním používání. Jejich lehce zaoblený design dodá každé koupelně punc elegance. Klozety disponují skrytým upevněním. Přesvědčí Vás nízkou spotřebou vody: pouhých.. Info >>\nGrohe EURO CERAMIC nádržka k WC 39333000 shop >>\nSplachovací nádrž GROHE Euro Ceramic se spodním napouštěním je dokonalou třešničkou na dortu vaší nové koupelny. Rozměry nádrže činí 385 × 170 × 370 mm a její součástí je zářivá povrchová úprava Alpine White, což je mimořádně odolný, keramický povrch, a upevň.. Info >>\nWc kombi, pouze mísa Grohe Euro Ceramic alpská bílá vario odpad 3933800H shop >>\nDosáhněte prostřednictvím podlahového, dvoudílného WC GROHE Euro Ceramic s výkonným splachováním a snadno udržovatelným keramickým potahem koupelny, jejíž údržba bude otázkou několika krátkých okamžiků. WC disponuje univerzálním sifonem pro připojení vodorovného i s.. Info >>\nWc kombi komplet Grohe Bau Ceramic alpská bílá vario odpad 39347000 shop >>\nTato WC sada GROHE Bau Ceramic vám výrazně usnadní pořizování nové toalety – vše, co potřebujete, se jednoduše nachází v balení. Toto zúžené WC disponuje keramickou povrchovou úpravou Alpine White. Kompatibilní splachovací nádrž, upevňovací sada a WC sedátko GROHE Bau.. Info >>\nGrohe BAU CERAMIC nádržka k WC 39437000 shop >>\nTato nástěnná splachovací nádrž GROHE Bau Ceramic je určená ke kombinaci s podlahovým WC z totožné kolekce. Nádrž disponuje nepodbízivým designem a keramikou s jedinečnou povrchovou úpravou Alpine White, která je robustní a mimořádně snadno udržovatelná. Nádrž má boč.. Info >>\nWc kombi komplet Grohe Bau Ceramic alpská bílá spodní odpad 39346000 shop >>\nGROHE Bau Ceramic kompletní wc Kutilství a řemeslo > Vodoinstalace > Instalatérské armatury > Záchody a bidety > Záchody.. Info >>\nMísa pro stojící kombi wc k WC Grohe Euro Ceramic 39332000 shop >>\nZnačka: Grohe, Série: , Druh výrobku: , Dizajn výrobku: , Určení výrobku: , Barva: , Výbava: , Materiál: , Kutilství a řemeslo > Vodoinstalace > Instalatérské armatury > Záchody a bidety > Záchody.. Info >>\nWc kombi komplet Jika Deep zadní odpad H8266160002801 shop >>\nKombinované WC s vodorovným odpadem. WC je od firmy JIKA do série Deep. WC je včetně instalační sady a je s bočním napouštěním. WC má dvojité splachování 3/4,5 l. Sedátko je nutné dokoupit zvlášť. Kutilství a řemeslo > Vodoinstalace > Instalatérské armatury > Záchody a.. Info >>


Bering - Na běžeckých závodech - V Milíčovském lese\nÚvod » Na běžeckých závodech » V Milíčovském lese\nV Milíčovském lese\nMilíčovský les se rozkládá mezi naším největším sídlištěm a naší nejdelší dálnicí.\nV části lesa, přiléhajícího ke Kateřinkám, najdete altán, u něhož již podevatenácté startoval běžecký závod Jany Chlupaté a Květy Cimbulkové - Klosové. V tomto prostoru pořádá Jana (bývalá veteránská mistryně Evropy v půlmaratonu) i dubnový Bankokros, a Martin „Moira“ Diviš říjnový Běh Anny-Marie.\nVe dvou dnech, které předcházely tomuto závodu, startovala řada běžců na Lachtanově memoriálu nebo na Běhu na Červenou horu. A mnozí z nich jak v Oboře Hvězda, tak i ve Štěchovicích, … a neváhali přidat i třetí běh v řadě, v újezdském „Milíčáku“.\nTrať dlouhou 4,6 km tvoří několik desítek metrů dlouhý náběh na okruh, a dva obdelníkové „okruhy“. První polovina obdelníku vede po asfaltu (většinou po centrální cestě) a druhá terénem (převážně po okraji lesa a hodně přes kořeny). Dalo by se říci, že profil je rovinatý, i když menší zvlnění a převýšení překonat musíte. Jak je na mnoha závodech seriálu SABZO zvykem, ženy běží trať kratší (tedy tady pouze jeden okruh).


www.panovnici.estranky.cz - Ota III.\nÚvod » Ota III.\nOta III. (červenec 980, Kessel – 23. leden 1002, Paterno, Itálie) byl římským králem (od roku 983) a císařem (od roku 996) římské říše z dynastie saských Liudolfingů. Fakticky vládl od roku 995. Jeho otcem byl římský císař Ota II., matkou byzantská princezna Theofano.\nV době císařovy nezletilosti vykonávala regentskou vládu nejprve matka a po její smrti babička Adelheida (Adéla), vdova po císaři Otovi I. Výchova mladého panovníka probíhala v duchu tradic latinského Západu i řeckého Východu, což později velmi ovlivnilo jeho panování.\nS vládou císaře Oty III. byly spojeny plány na renovatio imperii Romanorum - obnovu antického impéria, kterému chtěl vládnout z Říma společně s papežem Silvestrem II. který byl jeho blízkým spolupracovníkem. Při výkonu královské moci se opíral především o říšskou církev.\nKrátce před císařovou předčasnou smrtí byl dojednán jeho sňatek s byzantskou princeznou, neteří císaře Basileia II., který se však již nestačil uskutečnit.


Ekologická a sociální témata v podnikání - jak je uchopit? | JAIP - Jihočeská agentura pro podporu inovací, o.p.s.\nNavigace: - Aktuality - Ekologická a sociální témata v podnikání - jak je uchopit?\nEkologická a sociální témata v podnikání - jak je uchopit?\nSrdečně Vás zveme na akci s názvem Ekologická a sociální témata v podnikání - jak je uchopit? která se uskuteční ve čtvrtek 16. února 2022 od 9:00 do 13 hodin ve velké zasedací místnosti v sídle Jihočeské hospodářské komory (Husova 9, České Budějovice) a zároveň ONLINE.\nGreenwashing, ekodesign, sociální podnikání. Termíny a přístupy, které stále silněji ovlivňují to, kam se podnikání v Česku, EU i ve světě ubírá. Ať už proto, že zakladatelé firem věří, že svým podnikáním můžou zlepšit svět a neškodit společnosti a přírodě. Nebo proto, že legislativa a veřejné mínění stále výrazněji ovlivňuje byznysmodely směrem k zodpovědnosti.\nPřijďte na minikonferenci, ve které společně lépe pochopíme, co je a co není greenwashing, jak přistupovat k designu ekologických produktů a služeb a jak zavádět prvky sociálního podnikání ve své firmě.\nHosté, kteří se s Vámi podělí o své příběhy a zkušenosti:\nVLADIMÍR VÍŠEK (Iniciativa No Greenwashing, Prusa Research) vám vysvětlí, co je greenwashing, jak se projevuje, jak si na něj dát pozor ve své firmě a že i na první pohled dobré nápady, myšlenky a náměty, které ve své firmě rozhýbete, v dobré víře, že pomůžou prostředí, mohou mít své háčky\nELIŠKA KNOTKOVÁ a MARIA NINA VÁCLAVKOVÁ (Studio Balance is Motion) představí, co znamená ekodesign. Že to není jen sexy nová marketingová nálepka, aby se práce designérů líp prodávala. Že za produkty a službami, které takto vznikají, stojí tvrdá data včetně ISO postupů.\nPETRA FRANCOVÁ (P3 - People, Planet, Profit) se dlouhé roky pohybuje v oblasti sociálního podnikání a vysvětlí, jak je možné jeho principy zavádět ve firmách, jak a co se dá od sociálních podniků učit a že sociální podniky mohou dobře prosperovat.\nAkcí vás provede Roman Hřebecký, facilitátor a designér služeb, který svůj čas věnuje nejraději životodárným projektům. Neváhejte a registrujte se ještě dnes! Účast na akci je ZDARMA.\nBudeme rádi, pokud přijmete naše pozvání. V případě jakýchkoliv dotazů jsme vám k dispozici na emailu vachova@jaip.cz nebo na 608 572 258. Registrace je též možná přes odkaz https://forms.gle/YEM4rxYw3spsnDeq6