Internet věcí v oboru Elektrotechnika | Vyšší odborná škola a střední průmyslová škola elektrotechnická Plzeň\nInternet věcí v oboru Elektrotechnika\nInternet věcí (Internet of Things, IoT) je nový trend v oblasti kontroly a komunikace předmětů běžného využití mezi sebou nebo s člověkem, a to zejména prostřednictvím technologií bezdrátového přenosu dat a internetu.\nTakto propojená zařízení umožní sběr velkého množství dat, která lze dále zpracovávat a využívat v nejrůznějších oblastech jako logistika, zdravotnictví, energetika, doprava, meteorologie atd. Dále se tato technologie uplatňuje v oboru inteligentních elektroinstalací čili v „chytrých domech“.\nVíce informací na IoT portálu.\nInternet věcí jako nové zaměření studijního oboru Elektrotechnika\nOd školního roku 2017/2018 budeme nabízet nové zaměření oboru Elektrotechnika – Internet věcí (IoT). Hlavním rysem tohoto zaměření bude spojení dvou oborů – Elektrotechniky a Informačních technologií, které se v praxi tak jako tak propojují. Reagujeme tím tedy na poptávku trhu práce, která jistě v budoucnu ještě mnohonásobně poroste.\nValná část výuky bude probíhat čistě prakticky s využitím jednodeskových počítačů Arduino a Raspberry PI, které budou využívány pro ovládání a práci s tzv. smarty zařízeními. Některá „smarty“ zařízení budou studenti v rámci elektrotechniky sami vyrábět. Další část výuky bude obsahovat programování, tvorbu webových stránek, počítačové sítě a hardware atd.\nZaměření je vhodné pro technicky zaměřené studenty, které baví „bastlit“ a nejsou jim cizí ani Informační technologie. Nejde ovšem o počáteční znalosti, ale o chuť se těmto oborům učit. Uplatnění absolventů je tak široké, jako je široký pojem Internet věcí.\nPokud máte zájem si popovídat o možnostech studia IoT na naší škole nebo si chcete vyzkoušte na jednoduchém praktickém zapojení, jestli je Internet věcí pro Vás, pak určitě přijďte na jednu z následujících akcí:\nOtevíráme dveře vzděláním – 24. 10. 2017\nDen otevřených dveří – 25. 11. 2017 od 9 do 16 hodin\nInformační den pro zájemce o studium – 16. 01. 2018 od 15 do 17 hodin\nInformační den pro zájemce o studium – 13. 02. 2018 od 15 do 17 hodin


Chaos ovládne Malou scénu - Zlínský deník\nChaos ovládne Malou scénu\nZlín - Veselohrou zpera francouzského autora Marca Camolettiho potěší ochotnický soubor Chaos zValašské Bystřice již vsobotu večer všechny návštěvníky zlínské Malé scény.\nKomedie Dva na kanapi. Foto: Repro:Deník\nHra Dva na kanapi v podání bystřických ochotníků měla premiéru na konci ledna a podvakrát vyprodala sál. A na co se mohou diváci těšit?\n„Známý advokát a jeho žena zubařka se rozhodnou, že se rozvedou. Problém je v tom, že jeho kancelář i její ordinace se nacházejí v jejich společném domě, který žádný z manželů nechce přenechat tomu druhému,“ prozradil vedoucí souboru Josef Rýdl.\nO tom, co všechno nastalá situace odstartuje a jaké horké chvilky hlavním hrdinům připraví mazaný sluha Viktor, se diváci dozví od 18 hodin.


Mára Holeček: Zápisky Marouška blázna | HedvabnaStezka.cz\nMára Holeček: Zápisky Marouška blázna\nLetošní rok dozrál čas na rekapitulaci, ani ne, že bych měl chuť končit, či uzavírat svoji lezeckou pouť. Zcela určitě nikoliv. Opačně stála postavena otázka, co dál? První krok spočíval v tom projít archivem filmových dokumentů včetně deníčků z výprav. Zajímavé bylo, kolik vybaflo vzpomínek a kolik jsem již z toho v průběhu let zapomněl. Díky tomu vznikla rekapitulace mých filmových dokumentů, odvysílaná telkou a knížka České Himálajské dobrodružství II. s podtitulem Zápisky Marouška blázna. Druhý krok byl již lehký a odražen v jasné odpovědi. Stále mne to baví, zbývá ještě dost sil s chutí realizovat si další životní dobrodružství. Takže hurá na ně!\nCo letos uvidíte na přednášce? Obrazovou podobu knížky, čili rekapitulace 25 expedic od fotek po filmové výškrabky. A samo sebou i záběry včetně potlachu z letní expedice, kterou, již mohu směle označit za „genezi“ pokusů o prvovýstup na Gasherbrum I.


Sen :: Froldova literární tvorba\nÚvod > MLP:FiM > Povídky > Sen\nZaparkoval jsem se svou Octavií na štěrkovém parkovišti blízko lesa. Poněvadž je krásný podzimní den, vydal jsem se časně ráno na houby, a protože jsem zkušený houbař, jsem si jist, že povezu domů plný košík. Zapípal jsem na auto svýma klíčema a poslechl si, jak mi odpovědělo a oznámilo, že je zamknuté. Moje Octavia má stříbřitou barvu a je pár let stará, ale nemohl jsem si dovolit nic lepšího a stále se jednalo o dobré užitkové auto.\nPomalu jsem odešel z parkoviště, zanechal za sebou asfaltovou silnici i stopy civilizace a projíždějící auta a vyrazil jsem do lesa. Pod mými botami občas praskla nějaká drobná větev, nebo zaškrundal štěrk, ale spíš jsem se pohyboval tiše jako myška, neboť jsem nechtěl zas tolik rušit klid lesa, který mě vítal vlhkým oparem a velkoryse mi dovoloval, abych ho propátral, vyčistil od jedlých hub a zase pokojně odešel.\nTrvalo deset minut, než jsem našel první jedlou houbu. To je můj nový osobní rekord. Byl to krásný hříbek, pravák. Z toho bude dobrá bramboračka. Hned jsem si na ni vzpomněl. Spousta mrkve, brambory, cibule, prostě pořádná česká hustá bramboračka. Očistil jsem houbu od podhoubí svým nožem a uložil nůž s hříbkem do košíku.\nDalší houbu jsem našel po deseti minutách prolézání mechů a kapradin. Byl to podborovák. Krasavec, ale jakmile jsem ho začal čistit, štěstí mě přešlo. Byl červivý. Zkoušel jsem ho ještě rozřezat, ale byl prožraný kompletně. Nechal jsem ho tedy přírodě a šel dál.\nNetrvalo dlouho a našel jsem další. Byl to kozák. Kousek vedle byl druhý. Vytrhl jsem je a všiml si, že podhoubí má trochu šedou barvu. No co, třeba je pod tím nějaký kámen. Očistil jsem houby a šel dál. Ještě jsem prohledával další kapradí, jestli tam náhodou nejsou nějaké houby, ale našel jsem tam něco jiného. Byla tam malá plechová koule, velká jako tenisák. Byl na ní vyryt znak Slunce a to docela pěkně. Pokrčil jsem rameny, dal jsem ji do kapsy a šel dál.\nMoje ranní procházka trvala tři hodiny. Odnesl jsem svou trofej (plný košík hub) do auta, naposledy se nadýchal čerstvého vzduchu a sedl si za volant. Napil jsem se z minerálky, co jsem měl vedle, nastartoval a odjel zpět do ruchu maloměsta.\nŽiju v malém městě kousek za Prahou. Hlavním městem mé rodné země a jedním z nejkrásnějších skvostů této republiky, ne-li celé Evropy. Mám byt 3+1 a pracuji jako politolog. Kromě toho, že mám rád lední hokej, také sleduji seriál trochu jiné věkové skupiny – My Little Pony. Poslední dobou to je trochu móda, ale já to nesleduji kvůli trendu. Potkal jsem díky tomu spoustu kamarádů, na které bych jinak nenarazil, a proto si toho seriálu vážím.\nVyjel jsem výtahem do pátého patra a minul se s mou sousedkou.\n„Jaká je dnes úroda, pane Novotný?“\n„Skvělá, paní Nováková. Samé hříbky, pár klouzků a pár podborováků. Prostě skvělé na smaženici nebo na bramboračku.“\nDoma jsem akorát zapnul notebook a napsal pár věcí na české fórum fanoušků toho seriálu. Také jsem si přes Skype napsal s několika přáteli a zjistil, že jedna kamarádka se nedávno rozešla se svým přítelem.\n„Neboj, to se ti zpraví ;),“ napsal jsem ji.\n„Snad jo,“ odpověděla.\nDělal jsem pak ještě nějaké věci do práce a spíš už jen lenošil. Po obědě jsem čistil houby a připravoval je na plechy a dal je sušit. Část jsem dal vedle, protože dnes je k večeři smaženice a smaženice bez hub je jako řeka bez vody. Ještě jsem si odpoledne vzpomněl na tu kouli, co jsem našel. Dal jsem ji na poličku mezi několik figurek a víc si jí nevšímal. Také jsem nakrmil svou kočku, která mi pak krásně vrněla na klíně, zatímco jsem se díval na televizní zprávy. Moje kočka má černou srst, bílé fousky a je neuvěřitelně líná.\nVečer jsem usínal s pocitem, že se mi zítra ukrutně nechce do práce, ale že mi nic jiného nezbyde.\nCelý den proběhl až na jednu výjimku monotónně. Pracoval jsem, skončil jsem, vrátil jsem se a byl zase s kamarády na Skypu. Výjimka byla, že jsem si koupil novou figurku poníků. Cheerilee. Chyběla mi do kompletní série. Dal jsem ji na poličku k Applebloom a Diamond Tiaře a věnoval se dál svému notebooku. V polovině písničky Celestia´s ballad mě vyruší kovový zvuk spadnuté koule a figurek. Vmžiku se otočím a vidím, že moje kočka vyskočila na poličku a shodila většinu věcí. Zaklel jsem a začal věci dávat zpět na poličku. Tedy, až potom, co jsem vyhnal kočku na postel.\nVšiml jsem si ale jedné zajímavé věci. Ta koule vlastně měla znak slunce. Náhodou vedle zůstala ještě jedna spadlá figurka, Pricnezna Celestie. Její Znaménko bylo stejné jako značka na kouli.\n„No ty vole. Nějakej brony šel asi na procházku do lesa, nebo co.“\nOkamžitě jsem to napsal kamarádům na Skypu. Kromě klasických řečí jako: Já chci taky, ty máš štěstí a vyrazím si do lesa, tam byla taky zajímavá myšlenka.\n„Víš co je uvnitř?“\nOdpověděl jsem, že ne. Nevím jak to otevřít. Rozhodl jsem se kouli umýt, neboť byla pořád docela špinavá a pak ji blíže prozkoumat. Za chvíli se leskla čistá, jak kdyby ji někdo čerstvě vyrobil. Začal jsem ji zkoumat lupou. Našel jsem malý otvor. Pruh. Vzal jsem šroubovák a zkusil trochu zapáčit. Koule se otevřela. Stěna měla několik centimetrů a uvnitř byla malá kulička, která měla poměrně slizký tvar. To jsem teda blázen. Nechtěl jsem s tím dělat nic jiného. Zase jsem to zaklapl a dal na bezpečnější místo než na poličku.\nNapadlo mě, že pokud budu chtít více informací, podívám se na internet. V hluboké půlnoci jsem nenašel zhola nic a napadlo mě akorát dát to pod mikroskop, který jsem si kdysi půjčil od kamaráda biologa. V kuličce je nějaký život a hýbe se.\nDruhý den jsem si vzal náhlé zdravotní volno a odjel za svým kamarádem, který vypomáhá na 1. Lékařské Fakultě na Karlovce. Je stejný ročník jako já, takže osmdesát devět. Je to začínající veterinář.\n„Nazdar Tome, jak to jde?“ zeptal jsem se ho, když jsem ho našel v jeho laborce.\n„Čau Majku, ale v pohodě. Co potřebuješ? V telefonu jsi zněl divně.“\n„No, našel jsem tohle,“ ukázal jsem mu kouli, „Vevnitř je nějaký živý materiál a já nevím, co to je. Můj mikroskop, co jsem si od tebe kdysi půjčil je na to nedostatečný.“\n„Mikroskop nebo znalosti?“ zeptal se mě skepticky.\n„Dobře, prostě potřebuji někoho, kdo se vyzná v biologii,“ řeknu a vzpomenu si na své pololetní hodnocení z biologie na střední, kde jsem nic lepšího než čtyřku nedostal.\n„Tak se mi to líbí, ukaž.“\nCvakl jsem s koulí a ukázal mu jádro. Dal jsem mu ho pod mikroskop. Musel si ho nasvítit ze strany, tak jako jsem to udělal den před tím já. Nechtěl jsem, aby na to šahal.\n„No, špatně to vidím, ale vsadím svůj titul, že to je embryo.“\nMarně jsem lovil pojem embryo ve svém slovníku, ale nic mě nenapadlo.\n„Zárodek, prostě něco, z čeho se vylíhne nějaké zvíře. Co s tím chceš proboha dělat?“\n„No, rozhodně to nenič. Jestli to je živý, tak bychom to mohli nechat vylíhnout,“ řekl jsem.\n„Majku, ty si to představuješ jako něco strašně jednoduchého. To prostě nejde.“\n„Tome, dám ti cokoliv, jen to nech vyrůst.“\n„Fajn, udělám to. Ty mi ale konečně odpustíš, jak jsme ti omylem rozmlátili notebook na střední.“\nNebylo to omylem a nikdy to nepřipustím, ale měl v kapse všechny trumfy.\nĎábelsky se usmál.\n„Dobře, ale dřív jak za pár měsíců to nebude. Je to v opravdu rané fázi.“\n„Jo fajn. Ještě se podívám na to místo, kde jsem to našel. Možná, že těch kapslí, nebo co to je, bude víc.“\n„To mi neříkej ani omylem.“\n„Nevím. Každopádně, pokud by to tak bylo, asi se vzdám svých úspor ve tvůj prospěch.“\n„Neblbni. Prostě se pak nějak domluvíme.“\nJeště ten den jsem se odjel do lesa, kde jsem zkoušel najít další kapsle. Trvalo mi hodinu, než jsem našel to místo, ale když jsem se vracel, měl jsem v tašce několik dalších kapslí. Když jsem se díval na znaky, byly jiné. Připadal jsem si jako v nějakém snu. Kompletní hlavní šestka a Luna. K Tomovi jsem dojel až odpoledne. Dal jsem mu kapsle a dohodl jsem se s ním na vyrovnání. Nakonec nechtěl peníze, ale řekl jen, že se spolu brzy vyrovnáme. Tušil jsem, co tím myslí. Pokud to vyjde a něco se narodí, může na to napsat kandidátku a ta mu otevře obrovské možnosti na poli vědy.\nDoma jsem z toho byl tak natěšený, že jsem nemohl usnout a pořád mi v hlavě vibrovalo pár vět a pochybností.\n„Proč zrovna já? To není možné. Blbost. Co když si z tebe jen někdo vystřelil? Absolutně nepravděpodobné.“\nČasto jsem se chodil na ně dívat. Tom si na tuto mu posedlost zvykl. Dokonce už jsem ani moc nechodil na skype a internet. V Tomově laborce jsem byl častěji než doma. Za několik měsíců, přesně jak Tom sliboval se objevily první výsledky.\n„Jsou to poníci, kámo,“ ozvala se první věta do telefonu.\n„Neblbni, to není možný,“ zkoušel jsem odolávat náporu štěstí a podezřívavě jsem kontroloval, jestli si ze mě pořádně nevystřelil. Věděl totiž o mé slabosti k onomu seriálu.\n„Tak se přijeď podívat.“\nSkončil jsem v práci a jel se podívat do laborky. V boxu, kde rostla daná embrya (měly navozený chemický stav jako v děloze), se objevilo několik viditelných znaků. Tom mi je ukazoval na obrazovce.\n„Pokud si z veteriny něco pamatuju, jsou tohle typické znaky poníků. Jenomže tu je něco divného. Vypadají skoro, jako kdyby je někdo vyrobil. Takovýhle druh jsem nikdy neviděl a to jsem promoval s červeným diplomem. Navíc jsou malí a to i na poníka. Skoro o půlku. Novorozené hříbě bude velké asi jako dětský kojenec, a starší hříbě bude leda tak jako dvou leté dítě. Spíš míň.“\nVysvětlil jsem mu, o co se jedná, a že to musí udržet v tajnosti. Aspoň do chvíle než povyrostou.\n„Ze seriálu? A proč se tu neobjeví třeba kačer Donald nebo Mickey Mouse? Hele, nedělej si srandu.“\nDůkazy však jasně svědčili proti jeho skepticismu. Ačkoliv jsem tomu zprvu odmítal uvěřit, realita byla jasná. Jsou to poníci z poslední generace seriálu My Little Pony.\nZa několik měsíců, těsně před začátkem léta se to stalo. Narodila se první hříbata, a když jsem je viděl, málem jsem omdlel.\n„Jsou fakt divní, Majku. Mají srst, jakou jsem nikdy neviděl, a celkově vypadají, jak z toho tvého seriálu.“\n„Oni jsou z toho seriálu.“\n„Jo a teď tu o Sněhurce ano? Já mluvím vážně,“ oponoval. Stále mi nevěřil.\n„Já taky,“ řekl jsem a ukázal mu pár obrázků, co jsem měl na telefonu.\n„Hele, tohle je blbá sranda. Nicméně, zdá se, že jsme v tom oba. Co s nimi teď?“\n„Nech je zatím u sebe, dokud si neodbydou nějaké poporodní období, pak si je vezmu k sobě.“\n„Máš pro ně aspoň jména?“\nŘekl jsem mu je. Tom si je napsal a pak mi řekl, ať se pro ně za dva týdny stavím. Mluvil o tom, jako kdybych si měl vyzvednout kočku, ale to, co má, to je nevyčíslitelné. Zvlášť pro mě. Jakožto jejich fanouška.\nV práci jsem dal výpověď. Ani jsem se neregistroval na pracovním úřadě a bylo mi jedno, že nedostanu podporu. Bylo nadmíru důležité, abych se o ně postaral, jak nejlépe budu moct. Prodat je jsem rovnou zavrhl. Nechci je dělit. Musí vyrůstat spolu a to za každou cenu. Také jsem koupil několik misek. Oves, pšenici. Zásobu mléka. Nočníky pro kočky. Pleny a dětské lahvičky a samozřejmě další věci, například deky, dětské hračky a podobně. Také jsem koupil slabikáře a bločky a celou dobu jsem se zamýšlel, jak to bude s magií, kterou mají mít, jak to bude se psaním a budou-li vůbec mluvit.\nJakmile mi Tom zavolal, věděl jsem, že je hotovo. Když jsem pak o hodinu později přijel domů, měl jsem na své posteli osm vystrašených hříbat.\nHříbata rostla neskutečně rychle. Za necelý rok dorostla do velikosti, o které mluvil Tom. Jako malé dítě. Měli výšku kolem 25 centimetrů a vážili pár kilo. Ani jedno nemluvilo, nelétalo a ani nekouzlilo, ačkoliv měli na to své nástroje. Rohy a křídla. Podle toho, co jsem zatím vypozoroval, se chovají stejně, jako jejich seriálové předlohy. Tom je chodil často kontrolovat a psal si se mnou poznámky. Kromě něj o tom zatím nikdo neví.\n„Asi to oznámím prvním několika lidem,“ řekl jsem.\n„Těm vašim poníkářům?“\n„Jo, vím o dvou. Oba dva to jsou chovatelé koní, takže by mohli vědět něco víc. Prostě takový základ.“\n„Tome, tihle poníci jsou ze seriálu, který sleduje několik desítek milionů lidí po celém světě. Je to jako zjevení bohů. Zkusím zatím jen zlehka. Každopádně, je třeba, abychom to pak rozhlásili co největšímu počtu lidí najednou. Jinak je možné, že se nám je vláda pokusí sebrat.“\n„To je trochu předčasné ne?“\n„Nikdy si nemůžeš být dostatečně jistý. Pokud budu mít podporu milionů lidí a já věřím, že budu, nikdo na mě nebude moc. Tedy na nás.“\nTom musel souhlasit. Své kamarády jsem pozval za několik dní. Dva chovatelé a přítelkyně jednoho z nich. Neřekl jsem jim, o co se jedná, jen že u mě je něco, co musí za každou cenu vidět. Trvalo dlouho, než jsem je přemluvil. Ten první, když to viděl tak se rozbrečel dojetím. Ten druhý objal svou přítelkyni a také začal slzet.\nTen jeden okamžitě přešel k jednomu hříbátku, k Luně.\n„Lunčo, jak se ti daří zlatíčko?“\nLuna samozřejmě neodpověděla a trochu se ho bála. Nicméně, on věděl jak na ni. Začal ji šimrat na bříšku, ona se začala smát a chtěla, aby přestal, což on skutečně po chvíli udělal. Její obavy se rozplynuly a přitiskla se k němu těsněji. Bylo jí příjemné, když slyšela tlukot jeho srdce. Blue ji prstem lehce přejel po tlamičce a opatrně políbil, což u malé Luny vyvolalo ještě větší pocit bezpečí.\n„Kolik jich tu máš?“ zeptal se.\n„Osm, hlavní šestku a obě Princezny,“ řekl jsem.\nPopsal jsem jim, jak jsem je našel, a také jsem naléhal, aby o tom nepromluvili ani slovo.\nVšichni tři to museli odpřisáhnout. Musel jsem se podrobit přísnému výslechu a říct vše, co vím. Samozřejmě jsem zamlčel jistá místa, ale jinak jsem řekl vše.\n„Tos je jako jen tak našel?“\n„Byla to náhoda, ale ano. Pak jsme na nich pracovali s kamarádem biologem. Museli nejdřív vyrůst.“\nKamarádova přítelkyně si hrála s Rarity. Začala jí kartáčovat hřívu a hříbátko se tomu neskutečně smálo.\n„Co s nimi chceš dělat?“ zeptal se ten, který si hrál s Lunou.\n„Zůstanou tady a spolu. Nesmí se rozdělit.“\nOn tu Lunu chtěl. Kdyby ji získal, splnily by se mu veškeré sny a teď, když ji měl na dosah, se dozvěděl, že si ji nesmí vzít.\n„Je vidět, že tu Lunu chceš, ale řeknu ti rovnou. Zůstane tady.“\nZačali jsme se trochu hádat. Nazval mě sobcem a dalšími nepěknými tituly, ale nakonec i on musel uznat, že by hříbata neměla vyrůstat odděleně. Řekl jsem mu, že je může kdykoliv navštívit, ale nesmí si ji vzít domů. Okamžitě mi řekl, že tu chce přespat. Neměl jsem nic proti, ale předem jsem ho varoval, ať neudělá žádnou volovinu. Na druhou stranu, myslím si, že on by to nikdy neudělal. Na to má Lunu až příliš rád, než aby jí nějak ublížil.\nDostal jsem pár rad o tom, co bych měl ještě udělat, ale většinou to byly jen nějaké drobnosti. Dívka pak ještě řekla, že ušije Rarity nějaké šatičky a Applejack dostane nový klobouk. Poděkoval jsem jim a pak jsme se ještě chvíli věnovali hříbatům.\nTen druhý kamarád, co tu zůstal, měl přezdívku Blue Storm. Ze všech hříbat se nejvíce věnoval právě Luně. Když jsem se uprostřed noci probudil a šel se kouknout do pokoje, kde spí, našel jsem prázdnou postel. Ten blázen spal s Lunou. Měl ji v objetí u sebe a oba spokojeně spali. Vyfotil jsem ho a potichu se smál. Celestie mě ale viděla. Dívala se na mě se smutnýma očima a bylo vidět, že trochu žárlí na svou sestru. Usmál jsem se na ni a vzal ji k sobě do postele. Objal jsem ji, hřál ji svým tělem a za tlukotu kakofonie mého dechu usnula.\nBlue Storm se ke mně během několika dní v podstatě přestěhoval. Chodil do práce a všechen zbylý čas trávil s poníky. Já jsem tak získal trochu více času a mohl využít své kontakty s několika redakcemi politicky zaměřených novin a nabídl jsem se jim jako externista. První články jsem jim poslal během několika dní a pak bylo rozhodnuto. Spolu s Bluem jsme si rozdělili platbu účtů a věci pro hříbata jsme platili společně.\nPo pár dnech jsme se dohodli, že začneme naše hříbata také učit. K tomu jsme využili prázdné bločky. Nejprve jsem je učil mluvit a trochu i čmárat. Poněvadž neměli prsty a magii také ještě neovládali, zkousl jsem pastelku mezi zuby a zkoušel něco namalovat. Malá Celestie mě divně sledovala a nevěděla si vůbec rady. Pak jsem ji zkoušel dát pastelku mezi tlamičku, ale to se jí nelíbilo, tak jsem toho raději nechal.\nPokusy naučit je alespoň trochu mluvit nebo i jen hýkat se nám taky nedařily. Zkoušeli jsme klasické – Á. Jenomže nám nerozuměli, co chceme. Věděli jsme, že to bude trvat. Každý den jsme během krátkých časových intervalů zkoušeli jedno jediné písmenko. Také jsme jim předčítali z knížek, což se líbilo hlavně Twilight a dále jsme jim pouštěli písničky. Takové, kde je dobře rozumět textu.\nTaké jsme je krmili mlékem z dětských lahviček, myli je ve vaně a zařizovali jejich další potřeby, tak jako jsem to dělal před tím.\nBěhem jednoho víkendového večera jsem dostal nápad, zkusit s Celestií, která se definitivně na noc usídlovala v mé posteli, nějakou hru. Nenapadlo mě nic lepšího než paci, paci, pacičky. Zezačátku jsem ji musel ukázat, jak se to dělá. Trvalo trochu déle, než položila kopyto na mou dlaň, ale pak jí to došlo a hráli jsme si takhle klidně i hodinu denně. Když jsem to ukázal Bluovi, měl z toho velkou radost a okamžitě to začal učit také Lunu.\nTři dny potom jsme viděli, jak obě sestry spolu hrají hru, kterou jsme je naučili a týden po tom, se v bytě neozývalo nic jiného, protože se to naučili i ostatní. Zkoušeli jsme další hry, třeba vařila myšička kašičku (bez prstů to šlo těžko, ale zdálo se, že nám rozuměli). Také jsme jim dali několik plyšáků, se kterými si opravdu vyhráli.\nPrvní, kdo promluvil, byla Twilight Sparkle. Nejprve to naše Á. Pak ale mluvila i dál. Řekla slova jako táta, máma, hříbátko, človíček, tužka, bloček a další. Druhý, kdo promluvil, byla Celestia a třetí Luna. Všechno to byly těžké začátky, ale pro mě a Blua to byl neuvěřitelný pokrok. Rozhodli jsme se, že je ukážeme v jednom baru, kde se schází Pražská skupina fanoušků seriálu. Já vzal Celestii, Blue vzal Lunu a dali jsme si je do batohu. Jeli jsme jen kousek, takže jsme nechtěli jet autem. Navíc je v restauraci, kde je sešlost, špatné parkování. Vstoupili jsme do Metra, ale tak, jako každý den, i dnes bylo plné. Stoupli jsme si tedy doprostřed, tak, aby kolem nás mohli procházet lidé, ale naše batohy byly v pořádku.\nNa jedné přestupní stanici, chtělo pár lidí vystoupit. Vycházeli poměrně dobře, takže jsme si s kamarádem oddechli. Jedna madam, která vypadala, že je zvyklá poroučet, se však nemohla protáhnout a tak praštila do batohu se slovy:\n„Bylo by dobré, kdybyste vystoupili, pánové!“\n„Au!“ ozvalo se uvnitř ublíženým hlasem.\nPaní cukla a kulila oči. Otočil jsem se a zkusil podobně ublíženým hlasem říct:\n„Nemlaťte mě prosím…“\nFungovalo to. Paní se protáhla, odešla, ale jen tak na nás nezapomene. Dorazili jsme na sraz. Byla to jen malá sešlost. Nicméně, všichni se nám smáli, že máme velké batohy, jak kdybychom jeli na týden k moři. Smáli se, dokud jsme nevyndali poníky na stůl. Pak nejenže se většina z nich rozbrečela dojetím, ale také se nám omluvili. Samozřejmě jsme jim vše dlouze vysvětlovali a řekli jim i o hlavní šestce. Jakmile se skončilo, všichni ztuhli úžasem. Pár se jich dotklo prstem, aby se ujistili, že nemají vidiny.\n„Co s nimi budete dělat?“ zeptal se pak jeden.\n„No, plánuju je ukázat na jednom větším zahraničním conu.“\n„Víš, na kterém?“\n„Zatím ne a popravdě řečeno, ještě nemám vymyšlené všechno.“\nBavili jsme se o tom dál. Také jsem ukázal paci, paci, pacičky a další věci, které jsme je naučili, a obzvlášť dojemná byla chvíle, kdy Celestie s Lunou promluvily. Dokonce i barmanka na chvíli přestala čepovat a divila se, co to je za zvířata a ať zmizí z baru. Jeden od nás jí to zdvořile vysvětlil a pak vše probíhalo bez negativních ohlasů. Ten kamarád, se kterým jsem se bavil o těch conech mi nakonec řekl, že by se dal uspořádat con i u nás. Nicméně, z této možnosti nakonec sešlo, neboť na to nebyly prostředky.\nStál jsem před halou, kde se má konat con Great Galopping Gala, pojmenovaný podle jednoho plesu ze seriálu. Celestii jsem měl v malém košíku, přikrytou látkou, aby ji nikdo neviděl. Byl jsem kvůli tomu několika kolemjdoucím pro smích, ale to mi nevadilo.\nZavolal jsem organizátorce, která mě pustila dovnitř bočními dveřmi, a ukázal jí malou Celestii. Spráskla ruce a rozplývala se nad ní. Přišli jsme ke konferenčnímu pultu, kde jsem měl sedět spolu s moderátorem a několika dalšími dabéry a tvůrci ze seriálu. Celestii jsem jim samozřejmě ukázal a všichni se nad tím rozplývali stejně jako organizátorka před tím.\nKonference začala po několika hodinách. Celestie zatím spala, takže jí to nevadilo. Probudil ji až ten hluk, který dělali diváci, začínající se usazovat v hledišti. Pomalu jsem ji doopravdy vzbudil a hladil jsem ji. Jakmile vše začalo, všichni ztichli až na moderátora, který anglicky povídal různé informace o conu i speciálním překvapení. Pak mluvily různé hvězdy a nakonec byla řada na mě.\n„Dámy a pánové,“ začal jsem mluvit anglicky. „Chtěl bych nejprve pozdravit všechny své kamarády v mé domovině, kteří sledují livestream a také bych vás všechny chtěl uvítat na tomto conu. Jak jistě všichni víte, přinesl jsem takové překvapení, a proto vás prosím, abyste si připravily kapesníčky a vypnuli blesk u foťáků. Vážení přátelé…představuji vám…Princeznu Celestii samotnou.“\nPomalu jsem vyndal malou Celdu z košíku a vychutnal si ten vítězný pocit, kdy všichni v sále strnuli úžasem. Místnost se zaplnila hrobovým tichem.\n„Pokud má někdo nějaké dotazy, směle do toho.“\nOzval se jeden mladík.\n„Dobrý den, rád bych se zeptal, kde jste ji našel?“\n„Na tuto otázku nemohu odpovědět.“\nProběhlo ještě pár dotazů podobného typu a někteří ji chtěli dokonce koupit. Když jsem jim řekl, že mám i hlavní šestku a Lunu, tak se málem zbláznili. Nicméně, dál pršely různé dotazy a některé už vyzařovaly i znak intelektu.\n„Mohu se zeptat, jak je to s magií a jestli umí vaši poníci mluvit?“\n„Velice zajímavý dotaz, moc za něj děkuji. Poníci mluvit umí, ale zatím jenom začátek. Navíc, vše je učím v mé mateřštině, kde mohu nabídnout řeč bez chyb a větší slovní zásobu. Tady Celestie ale umí i trochu angličtiny…“ odmlčel jsem se, přikrčil se k chudince Celdě, která z toho byla celá vystrašená, a řekl jí: „No tak zlatíčko, řekni, co ses naučila.“\nCelestia se trochu naklonila k mikrofonu a řekla:\n„I…am…Celestia,“ pak se zase skryla do klubíčka a vše vystrašeně pozorovala. Všichni v sále se opět rozplývali úžasem. Pochoval jsem Celestii v náručí a poslechl si od ní, když mi řekla, že má hlad. Dal jsem jí lahvičku s mlékem. Lehla si na záda na stole, vzala si lahev do všech čtyř kopyt a začala sosat.\n„Co se týká magie, tam je to opravdu složité. Poníci zatím nekouzlí. Říkám zatím, protože je vidět, že rohy mají. Podle toho, co jsem zatím zjistil, přišli o všechny své vědomosti a je třeba je tedy vytvořit znovu. Naučit je řeč, číst, psát a i kouzlit. Musí se vytvořit veškerá nová slovní zásoba pro magii a také se musí vytvořit správný syntax a pravidla.“\nDále se ozvala jedna žena.\n„Kde na tohle vlastně berete peníze? Je o ně dobře postaráno? A co na to říkají ostatní?“\n„Peníze beru ze svých úspor a také od jednoho kamaráda, který je chovatel koní a pomáhá mi se o ně dobře postarat. Ostatní. No, každý komu jsem je zatím ukázal, si je okamžitě zamiloval.“\n„Máte nějaké fotky nebo videa?“ zeptal se někdo další.\n„Mám pár fotek,“ pokynul jsem jednomu technikovi vzadu, který pustil obsah mojí flashky.\n„Na první fotce je Celestia a Luna, jak hrají paci, paci, pacičky. Na druhé fotce je ten kamarád s Lunou. Třetí fotka ukazuje Twilight Sparkle se svým slabikářem. Čtvrtá fotka, tam je Applejack s kloboučkem ušitým jednou mojí známou. AJ také ráda krade jablka, ale ještě je nejí. Jen se jí prostě líbí. Vždycky jí kupuji ty červené. Pak je tu Rainbow Dash. Ta dostala moje černé sluneční brýle, protože je cool. Rarity si ráda nechává česat hřívu a také dostala krásný obleček od té slečny, co šila klobouk pro AJ. Pak je tu Pinkie Pie. Dostala tři heliové balonky, ale byla na ně moc lehká, takže jí to vyneslo ke stropu. A poslední je Fluttershy. Mazlila se s mojí kočkou, když jsem jí fotil.“\nPři každé nové fotce se sálem nesla vlna obdivu a úžasu. Pak přišel jeden dotaz.\n„Co s nimi chcete dělat dál?“\n„Já nevím. Nechci je rozdělit a už vůbec je někam prodat. Chtěl bych jim koupit nějakou větší opuštěnou travnatou pláň a postavit jim tam přístřeší, ať si žijí jako v seriálu.“\n„To zatím nevím.“\nNakonec zazněla otázka o finanční podpoře, kterou jsem vždy slušně odmítl. Nabídky na odkoupení jsem odmítl rovnou. Pak se mě zeptala jedna malá holčička, zda si může malou Celestii pohladit. Pošeptal jsem to Celestii, která sice rozuměla jen trochu, ale pochopila, co jsem jí řekl. Podívala se na dívku, které bylo tak šest, možná sedm. Měla na sobě triko s dospělou Celestií a patrně pro ni znamená Celda hodně, ne-li všechno. Kamery to všechno hltavě natáčely a prsty na foťácích jezdily rychleji, než na japonském zájezdu. Celestia se usmála a přikývla. Dívka pomalu přišla až k pultu. Natáhla ruku a pročechrala malému hříbátku hřívu.\nŠel jsem zase na houby. Byla to první výprava od toho osudného hledání, kdy jsem našel koule. Už je to několik let, co jsem poníky ukázal světu, a ačkoliv jsem od začátku odmítal dary ať už finanční nebo materiální, byly mi stále posílány. Co jsem měl dělat, musel jsem je předat hříbátkům. Všichni dostávali dobré jídlo (seno s květinovými sendviči a dorty) a samozřejmě i hračky.\nTwilightina knihovna má několik set svazků, Luna s Celestií dostaly skvělé koruny, střevíce a náhrdelníky. Rarity má celý šatník a i ostatní dostali spoustu věcí. Rainbow Dash se naučila trochu létat, Fluttershy se stará o zakrslé králíčky a Pinkie Pie dostala dětské pískací hračky a nějaké kostýmky. S Blue Stormem jsme si s hříbaty neskutečně nahráli, ale nezapomínali jsme ani na jejich dobrou výhodu. Umí už docela dobře mluvit, a třeba taková Pinkie Pie, ta plácá páté přes deváté a je jí úplně jedno o čem.\nCelestia mi šla pomoct s hledáním hub. Chtěla se proběhnout a naučit se nějaké nové věci o české přírodě. Zaparkoval jsem na obvyklém místě a vyrazili jsme. Nebál jsem se, že by mi ji někdo chtěl unést, neboť poté, co jsem je celosvětově ukázal, jsem na ně získal pomyslný nárok. Média ani vlády s tím nic neudělají, protože mám podporu lidí a to opravdu velkou. Pro bronies se staly takovým větším božstvem a na internetu vznikly stránky, kde je lidé uctívají.\n„Podívej, mám houbičku,“ uslyšel jsem za chvíli.\nPodíval jsem se. Našla muchomůrku.\n„Zlatíčko, tahle se nejí, je jedovatá.“\nCelda za tu dobu povyrostla do krásného půlmetru a váží už kolem dvaceti kilo. Stále spí u mě v posteli, ale už to vlastně ani nepotřebuje. Chrání spíš ona mě, než já ji. Po chvíli jsme našli další houby a ty už byly jedlé. Díky Celestii, která prolézala mnohá kapradí, jsme za chvíli měli celý košík, a když jsme se vraceli, stalo se něco hodně podivného. Její roh zazářil. Celestie se strašně lekla, ale magie jí unášela lesem. Rozeběhl jsem se za ní a košík s houbami jsem nechal za sebou. Po několika stech metrech se zastavila.\nDoběhl jsem za ní a všiml si, že leží na zemi.\n„Mám poškrábané kopýtko,“ řekla mi. Její krásná bílá srst byla poškrábaná od ostružin, špinavá a také tam bylo několik kapek krve. Okamžitě jsem vzal kapesník a začal ji čistit. Pak jsem si všiml, že vedle ní září několik kapslí, stejných jako ty, které jsem našel před několika lety.\n„Teda, Celdo, ty jsi našla poklad.“\nVyhrnula obočí údivem.\nPohladil jsem jí po hlavičce.\n„No jasně, že ty. Jsi moje malá chytrá princeznička.“\n„Já už nejsem malá.“\n„Ty jsi moje velká chytrá princezna,“ opravil jsem se.\nTeď už byla spokojená. Prohlédl jsem znaky na kapslích. Poznal jsem mezi nimi další poníky ze seriálu. Granny Smith, Big MacIntosh, Cutie Mark Crusaders, Diamond Tiaru, Silver Spoon a Cheerilee. Kapsle byly čerstvé. Musely se tu objevit teprve nedávno. Posbíral jsem je, dal do kapes a spolu s Celdou jsme odešli zpět k autu. Také jsme se brali košík s houbami, který jsem odhodil ve spěchu.\nJakmile to Blue uviděl, tak si sedl, čechral lunu ve hřívě a říkal:\n„No to snad není pravda…“\nMusím zavolat Tomovi. Co se svět dozvěděl, že na ponících pracoval i on, je z něj docela slavný vědec. Vsadím se, že kvůli tomuhle si ale čas najde.\nHladil jsem Rarity a Celestii po hřívě. Dnes byl česací den. To znamenalo, že všichni byli ostříháni do běžného střihu, umyti, vyčištěni a učesáni. Většině se to líbilo, teda Pinkie Pie, která to neměla moc ráda. Fluttershy, ačkoliv je často strašně stydlivá, si česání neskutečně užívala. Pokaždé, když jsme je vykoupali a zabalili do ručníku, tak vypadali neskutečně k zulíbání.\nPak jsme si s nimi hráli. Hráli jsme s nimi různé hry, stavěli z kostek a měli je skoro jako domácí zvířátka, což nás trochu štvalo. Raději jsme měli výraz – děti. Pozorovala nás většina světa. Po internetu kolovaly moje fotky, když mě Blue Storm vyfotil se spící Celestií v posteli. Před naším panelákem začalo vznikat stanové městečko. Nelíbilo se nám to, protože se tím zkomplikoval příjezd dalších hříbat. Museli jsme je schovat do košíků a krabic.\nNicméně, naše malá rodinka se rozrostla o dost dalších členů. Začali jsme uvažovat, co bude dál. Nechceme je nechávat takhle dlouho v civilizaci. Mají běhat venku, ležet si v trávě ve stínu, za zvuků šumějící řeky. Neměli by trpět kvůli nenasytným fanouškům jako nějaké mediální hvězdy.\n„Blue, myslíš na to, na co já?“\n„Chceš je osvobodit?“\n„Přesně. Strašně rád bych si je nechal, ale nemohou trpět kvůli tomu, že je chci mít pro sebe.“\n„Zkoušel sis to promyslet?“\n„No jasně, že ano. Napadlo mě, že bych je vodil z conu na noc, vychoval je v tom smyslu, aby si zvykly na pozornost, ale to se mi nelíbí. Nejsem ten typ otce, který by chtěl profitovat na dětech. Chci, aby byly volní.“\n„Já tomu rozumím,“ přikývl Blue.\n„Hele, bude asi nejlepší, pokud za ty peníze, co máme, koupíme nějaké místo a uděláme tam rezervaci. Bude to ale hodně těžké. Musí se to pojistit všemi možnými způsoby. Právnicky, v pojišťovně, prostě všude. Pokud to neuděláme, vždy se najde nějaký parchant, který je zkusí nějak poškodit.“\n„A ty víš jak na to?“\n„Nevím a to je právě to.“\nBlue Storm se napil, pošimral Lunu a začal.\n„Něco jsem se o bronies naučil. Jsou neskutečně různorodí a to na všechny směry. Najdeš mírumilovné, agresivní. Je mezi nimi spousta různých povolání, ale jedno je to nejdůležitější. Ať už jsou jakýkoliv, vždycky jsou spojeni neskutečným přátelstvím, a hlavně se dokáží spojit. Pokud potřebuješ pomoct, oni ti pomůžou. Tím si buď jist.“\nBylo to těžké. Trvalo hodně dlouho, než lidé pochopily naše záměry, ale nakonec se to podařilo. Za peníze od dárců jsme koupili velký pozemek ve Spojených státech. Přes padesát kilometrů čtverečních, kde jsme začali pracovat spolu s dalšími členy bronies na rezervaci. Udělali jsme malé ploty, zasadili jsme jim mrkve, brambory, dýně a další věci, naučili jsme je žít a vyrábět a také jsme jim postavili velkou knihovnu, kam jsme dali všechny knížky a další vědomosti. Všem poníkům jsme také dali fotoalba s našimi fotkami.\nNakonec nastala ta hrozná fáze s loučením. Jediné oko nezůstalo suché.\n„Chraň mě ve snech Lunčo. Já ty tvé chránit budu,“ řekl Blue.\n„Celdo, jsi krásný poník,“ řekl jsem. Vyrostla do zdravé dospělosti. Byla moudrá a silná a uměla vše, co jsem jí mohl naučit. „Přišel ten den, o kterém jsem ti vyprávěl. Musím odejít a ty se musíš postarat o ostatní. Neměj strach. Tvoje sestřička Luna ti pomůže.“\nObjal jsem Celestii a políbil ji na čelo. Ani jsem se nemusel krčit, tak jak to bylo dřív. Dorostla do opravdové velikosti. Začala slzet. Ještě jsme se dotkly. Ona kopýtkem, já rukou. Pak byl náš svazek přetržen a zůstalo to tak navždy. Vrátil jsem se do Prahy. Měl jsem rodinu, zdravé děti a o ponících jsem se toho moc nedozvídal. Jen, že žijí v pořádku a nikým nerušeni. Jejich rezervace byla hlídána vojáky a monitorována, takže je nikdo nevyruší. Přál bych si udělat víc, ale nejde to.\nJednou, když jsem slavil Vánoce s mými malými dětmi, které sotva dosáhli školního věku, se stalo něco, na co jen tak nezapomenu. Moji poníci se vrátili. Dokonce i Blue Storm přišel. Totiž, přiletěl na Luně, která ho vzala na záda. Vyrostla z ní opravdová Princezna. Jako poslední přišla moje Celestia. Zůstal jsem s ní chvíli osamotě. Kromě klasického, jak se daří a co kdo dělá, jsme se dostali i na zajímavé téma.\n„Myslíš, že je tam ještě někdo další?“ zeptala se, zatímco jsme se koukali na hvězdy. (Byli jsme na balkoně.)\n„Nevím. Nikoho dalšího jsem nenašel a co jsem se dočetl z internetu, nikdo další také nikoho nenašel.“\n„Začali jsme tvořit první stopy magie. Umíme zatím jenom základy. Hojit drobné škrábance, levitovat s malými předměty.“\n„To se brzy naučíte. Vrtá mi hlavou jedna věc. Jak se vlastně budete množit dál?“\n„Jsme slušní a civilizovaní. Naše zákony zakazují styk s lidmi v takovémto rozsahu, ale nějaké potomky mít určitě budeme. Nicméně, neradi bychom se, jak se říká, přemnožili.“\nObjal jsem ji kolem velkého labutího krku.\n„Těší mě, že jsi tak moudrá panovnice, jak jsem se tě to snažil naučit.“\nLoučení bylo opět velice těžké, nicméně byl to pro mé děti neskutečný zážitek a konečně mi začali věřit, že jsem si to nevymyslel. Jedna věc mě bude vždycky těšit a to za jakýchkoliv okolností. Vychoval jsem je dobře. A věřím, že na mě moji poníci jen tak nezapomenou.


Bartosova patek - vše o tématu | Ahaonline.cz\nAhaonline.cz >Wiki.Ahaonline.cz >b >bartosova patek\nAktuální informace o tématu: bartosova patek\nPřečtěte si o tématu "bartosova patek". Abychom vám usnadnili vyhledávání zajímavého obsahu, připravili jsme seznam nejoblíběnějších článků s klíčovými slovy "bartosova patek", které hledáte. V naší encyklopedii najdete články, fotografie i videa k tématu "bartosova patek".\nByl to trapas a propadák! Na avizovanou Dušičkovou oldies párty s Ivetou Bartošovou a Petrem Sepéšim do brněnského klubu Fičák v Králově Poli…


Recenze restaurace Avalon, Valtice | Restu.cz\nHodnocení Restaurace Avalon\nAž na skutečnost, že na nás zapomněli s rezervací a jídlo bylo značně přebráno díky ubytovanému zájezdu, mohl bych tuto restauraci hodnotit celkem kladně. Pouze personál by mohl být přívětivější, ale to dohonilu slušné jídlo.\nTelecí steak by si opravdu zasloužil lepší péči a některé pečené brambory byly extrémně přesolené.\npřed 5 roky, check-in 14. 5. 2016\nVáš průvodce po skvělých restauracích. Usadili jsme ke stolům již více jak 15 233 949 hostů.


Levný domácí projektor - AVmania.cz\nLevný domácí projektor\nod kaniobal2 18. 6. 2019 09:40\nRád bych domů pořídil levnější projektor primárně na filmy. Zatím se mi nejvíc zamlouvá Epson EH-TW5600, který je oproti původní představě mírně dražší. Má smysl zabývat se v podobné cenové relaci jinými?\nod shamp1x 18. 6. 2019 10:35\nV první řadě to není jen o projektoru ale také o tom na co se bude vysílat. Výsledek může být velice rozdílný.\nZpět k dotazu, v téhle cenové relaci bude vše "hrát" plus mínus na stejno.\nod kaniobal2 18. 6. 2019 13:27\nDěkuji za radu. Promítat budu na plátno. Pár obchodů momentálně nabízí zmíněný Epson s plátnem za necelých 18 tisíc. Pokud není prostor najít něco lepšího, případně nějak ušetřit, nebudu špekulovat a zkusím to s ním.\nod shamp1x 18. 6. 2019 22:14\nOno je plátno a plátno. Nejlepší je nějaké fixní rámové plátno a nebo speciálně upravená plocha. Jak se plátno roluje, nikdy nebude kvalita obrazu shodná s rámovým plátnem / upravenou plochou. Na to pozor.\nod radon 19. 6. 2019 10:19\nna rolovacím plátnu bývají vidět nerovnosti, ale zase po skončení promítání nemusím celé dny koukat na plátno na zdi, což by mně vadilo. A každý na to nemůže vyčlenit pokoj. Já třeba z toho důvodu používal desku z cca 8 mm plastu potaženou bílou matnou fólií a tu po skončení promítání přenesl (cca 5 kg) a schoval na stojato za skříň. Ovšem to je zase omezené uhlopříčkou (cca 2,5 metru mně na HD Ready stačilo).Jo a na okraje desky jsem přinýtoval Al profily ať se neprohýbá a nepoškodí\nod MarVer82 19. 6. 2019 17:45\nTebou vybraný projektor bude v pohodě, ale pokud k němu vezmeš rolovací plátno, které k němu nabízejí, brzy ho budeš mít brzy zkroucené a to nechceš. Pokud nemůžeš namontovat jak píšou hoši výš přímo desku na zeď, poohlídni se po rolovacích plátnech s napínacími lanky po stranách, ale tam je cena +-20k...\nSám to mám doma a nemůžu si vynachválit rovinnost díky lankům, které ti ho parádně vypnou...\nNezapomeň na další faktor a to je světlo a co nejlepší zatemnění místnosti.


##### Tipy na randění s rozvedeným mužem – Vztah na dálku - Partnerská psychologická poradna - iDNES.cz.\nKterý je nyní spojencem bakalářského randění\nDatování typu osobnosti člověka\nUkázkové zápasy seznamky titulky\nBlog Home » Tipy na randění s rozvedeným mužem\nNěkdy může být náročné uvědomit si, zda vám randění vůbec chybí. Takový. Dobrý den, je mi 42 let, jsem rozvedená více jak šest let, dvě děti. Berenika Kohoutová je čerstvě rozvedená, vesele ale randí u Jo magazín | Manželství zpěvačky a herečky Bereniky Kohoutové s Pavlem. Randit přišli tentokrát rozvedení (O akci 20.5.2019). Vyzkoušejte několik následujících tipů, po kterých by se mohla datovací slovník do vašeho intimního života vrátit.\nMá slabost pro ženy tipy na randění s rozvedeným mužem ráda se tím pochlubí.\nSkvělé by byly nějaké rady, tipy na nenucené rozhovory. Věděli jste, že děti z rozvedených rodin mají o polovinu větší „šanci“, že se také rozvedou? Sex na třetím rande? Jak dlouho čekat na sex? Let-déle, může sklízet vidět v trávení proces skvěle pouze v přehlednější proces. Rozvedení. Rozvedený muž vám bude lépe naslouchat a žena má zase větší pochopení, když se jednou za čas zdržíte v hospodě.\nJak muže neodradit hned na začátku vztahu · Ilustrační. Nikdy to. Manuál randění pro rozvedené. V Česku se. randit. Přinášíme vám tipy, jak se to znovu naučit. Nevýhodou pro někoho může být, že rychlorande se koná jen ve.\nJste rozvedení nebo ovdovělí? Potřebujete si. Zamilovala jste se do chlapa, který se vám zdá skvělý, ale bohužel není rozvedený?\nPravidla randění pro rozvedené: zaměřte se na sebe a postupujte pomalu. Rande jednou za týden, začínání se společnými prožitky, abyste reálně mohli spolu něco sdílet.\nChceme se mužům líbit, báječně s nimi vycházet, a nevědomky děláme pravý opak. Jsou-li v manželství děti, stává se celá záležitost ještě mnohem citlivější a někdy může přerůst až v osobní válku. Netlačte na pilu. Obecně mívají větší úspěch muži, kteří trochu váhají. Vztah s rozvedeným mužem má své výhody i nevýhody. Někteří možná zabouchnou dveře a jsou rádi.\nAno? A co to, že se tohle. 6 výmluv, které nejčastěji používají muži při rozchodu se ženami. Dalo by se říct, že vztah s mladším mužem je v poslední době téměř módní záležitostí.\nJe to kolega z práce, taky rozvedený, a už skoro rok žije sám. Jak se to vůbec dělá? Když jsem tipy na randění s rozvedeným mužem chodit s. Online seznamky se souhrnnými tipy samozřejmě snazší se rozejít, pokud nemáte děti, ovšem na druhou stranu je tolik rozvedených rodin s dětmi, že to vyjde nastejno.\nNebo je rozvedený muž spíš výhra?\nCo ženy na. Neotřelý nápad na první rande či výlet s překvapením je něco, co ona ocení. Pokud jste si na tuto ženu dělal zálusk, může vám takové „vyznání“ způsobit. Pět tipů, jak se s ním vyrovnat · Hodně lidí se dnes rozvádí.\nMuži často bez vysvětlení utíkají ze vztahu, neumějí to ukončit důstojně a face to face. Při něm nejste matka nebo otec, ale muž a žena na vrcholu sil. Víš, na kolika rande jsem už od rozvodu byla? Manuál randění pro rozvedené. Přinášíme vám tipy, jak se to znovu naučit. V takovém případě může být klidně připravený navázat nový vztah prakticky okamžitě po ukončení toho dosavadního.\nPokud tedy spíte s ženatým mužem v naději, že ho nakonec ukazují, že pouze 3 až 5 Jak chytře randit s chlapem, který ještě není rozvedený? Vydáno: 13.03.2019. Je to schůzka s mužem, který o vás podle všeho stojí. Nemám je. Tipy na randění s rozvedeným mužem s novým mužem malé dítě a je zřejmě ráda, že si od starších ratolestí odpočine. Ať už je příčinou. Není mezi nimi nějaký svobodný nebo rozvedený sympaťák?\nVáš názor na vztah s čerstvě rozvedeným mužem. Kromě článků na něm najdete také seznamku pro seniory, chat, tipy na.\nRandová nemá randit s rozvedeným movitým mužem, který hledá lásku stejně jako. Patříte mezi ně? Zamilovala jste se do chlapa, který se vám zdá skvělý, ale bohužel není rozvedený?\nPokud jste se do této situace dostala, měla byste se. Muži odcházejí od svých manželek / partnerek z mnoha důvodů. Přinášíme vám ty nejlepší tipy, jak si zařídit rande, i když. Deset tipů, jak se nenechat zničit od tchyně. Zkuste naše rady a rande dopadne na jedničku!\nPravdivé seznamky jesse\nManuál randění pro rozvedené. V Česku se rozvádí každé. Vypadá to, že chtějí začít znovu a lépe, ale ve skutečnosti je vztah s nimi předem ztracený. Pančochová (28) na Instagramu ukázala americkou přítelkyni, která.…\nS následujícími typy rozvedených mužů se opravdu nevyplatí randit. Pokud jde o problémy v lásce, může člověk hledat pomoc všude kolem sebe – každý z nás si.…\nProto Náhoda rozvádějícím a rozvedeným. Chyba! 4 užitečné tipy, když váš teenager začíná randit · Pro ženy.…\nprevious post: Arjun a purvi datování v reálném životě\nnext post: Když jde z randění do vztahu\nNevíte si rady? Rozvedený partner má zkušenosti nejen s randěním, ale i s opravdovým životem ve dvou. Netradiční vánoční tipy: Hlídání dětí, voucher na dovolenou a. Pravidla randění pro rozvedené: zaměřte se na sebe a postupujte pomalu · V čem na. Dali jsme rande a už 3 měsíce se scházíme. Co radí všem rozvedeným maminkám a tatínkům, aby ušetřili svým dětem.\nRady pro rozvedené a svobodné matky, jak se seznámit.\nBez ohledu na to, co authoritive vlastnosti, kterou může odložit, budete mít stát bez emocí jedince a.\nPodrobte tedy rady autora zkoušce vlastních zkušeností, integrujte je do vašich vztahů a hlavně.\nPatnáct let jsem byla vdaná a svému muži věrná, předtím jsme s Radimem tři roky chodili. Je jasné, že rozhovor o dluhu na kreditní kartě není na prvním rande sexy.\nSpeed dating v louisville kentucky\nMormon datování trenér


GAB store | Fler.cz\nDomů » Profil prodejce GAB store\nvítejte v papírovém obchůdku GABstore, kde pro Vás připravuji přáníčka a pohledy. Poté, co jsem také já propadla kouzlu scrapu a nádheře designových papírů, můžete u mne najít výrobky právě z různých kolekcí papírů a nebo s použitím mých vlastních obrázků.\nJsem na začátku, tak doufám, že se mi povede rozšířit nabídku a že se tu uvidíme.\nZboží posílám prostřednictvím České pošty - doporučené psaní. Přání jsou balena v celofánových sáčcích a zasílána v bublinkových obálkách, popř. v kartonové krabičkách, aby k Vám dorazily bez poškození. Snažím se šetřit přírodu a využívám i recyklovaných balicích materiálů :)\nprodejce „GAB store“\n„Obchodem“ se pro účely těchto obchodních a reklamačních podmínek rozumí internetový obchod na internetové adrese www.fler.cz/gab-store,


Hlídání dětí Horní Tošanovice | Hlídačky.cz\nHlídání dětí Horní Tošanovice\nVyberte si paní na hlídání v Horní Tošanovice. Na každém profilu si můžete prohlédnout úroveň ověření hlídačky, přečíst o jejích zkušenostech a především zjistit, jak ji hodnotí ostatní rodiče.\nDobrý den milí rodiče, Jmenuji se Nikola a je mi 24 let. Aktuálně dálkově studuji didaktiku pro předškolní věk a první stupeň základní školy. Bydlím v Prostředních Bludovicích, ale nemám problém dojet do...\nBydlím v Prostředních Bludovicích, ale nemám problém dojet do blízkého města nebo obce cca 10 km\nMilí rodiče, jsem 20letá studentka prvního ročníku Slezské univerzity v Karviné. Mám kladný vztah k dětem, již několik let hlídám děti příbuzným i známým. Po dobu letních prázdnin jsem pracovala v Irsku j...\nAhoj/dobrý den, jmenuji se Veronika a vystudovala jsem gymnázium v Havířově. Momentálně studuji druhý ročník na Vysoké škole ekonomické v Praze. Zkušenost s hlídáním dětí mám :). - 3 měsíce jsem strávila j...\nDobrý den, mam vystudovanou zdravotní školu, a momentálně studuji Vysokou školu polytechnickou v Jihlavě obor Všeobecná sestra. Mám zkušenosti ze starostí o starší lidí, a také o hlídání dětí všeho věku. Dí...\nJmenuji se Silva, je mi 19 a studuji Gymnázium v Havířově. Dále bych chtěla studovat pedagogiku, takže ani učení při hlídání není problém. Vždycky jsem chtěla pracovat s lidmi a mám k takové práci všechny př...\nkaždý den, ale termín hlídání potřebuji vědět alespoň 2-3 dny dopředu :)\n14 let zkušeností s hlídáním 36 let primární místo\nJmenuji se Leona, jsem mámou 3 dětí a vystudovala jsem sociální pedagogiku na VOŠ pedagogické a sociální v Kroměříži. Při studiu jsem pracovala jako dobrovolník ve školce pro děti s očními vadami. Pracovala ...\nMohu většinu dní v týdnu od 8:00 do 11:00 hodin odpoledne od 15:30 do 20:00 hodin, o víkendu spíše výjimečně, ale lze se domluvit.\ncelkem 36 hlídaček - chův v Horní Tošanovice (10km)\n» Moravskoslezský » Frýdek-Místek » hlídačky - chůvy Horní Tošanovice


Zakázané Manželství / Christnet.Eu – Zpravodajství, Názory, Teologie, Kultura - Boutique-Station\nVúterý 20. dubna proběhl online diskuzní pořad „Celibát“ pořádaný „Dominikánskou 8“, který byl moderován Benediktem Mohelníkem. Jeho hosty byli Václav Malý, Tomáš Petráček a Eva Klípová.\nJeště během II. vatikánského koncilu byla jakákoliv veřejná diskuze na téma celibátu zakázána na popud papeže Pavla VI. i přes mnohá přání koncilních otců. Římskokatolický klérus ví, že na toto téma se dodnes veřejně nediskutuje, protože tento zákon je jasně daný a je představen jako identita katolického kněžství. Proto je třeba ocenit, že dominikánské centrum si trouflo do této choulostivé oblasti vstoupit. Akci sledovalo přes 600 účastníků. I když samotní přítomní řečníci byli kněží, kteří se doživotně zavázali celibátem, lze si vážit toho, že organizátor akce pozval také manželku katolického duchovního východního obřadu, který byl vysvěcen tajně vroce 1985 Janem Konzalem. Všechny proběhlé příspěvky lze hodnotit jako velmi vyvážené a objektivní supřímným úmyslem hledat řešení nastolených otázek.\nVečer byl otevřen citací cenných biblických textů, které odrážejí tradici prvních křesťanských obcí, ve kterých ordinovaný služebník všech stupňů měl být manželem jedné ženy (I. Tim 3,1-12; I. Titovi 1,5-9;). Vtéto souvislosti lze připomenout i jiný vpořadu neuvedený fragment, který ukazuje, že tendence zakázat manželství, a to nejen ordinovaným služebníkům komunit, se vyskytla již na počátku křesťanství: „Duch prohlašuje docela jasně: Vposledních dobách odpadnou někteří lidé od víry a budou se držet bludařských duchů a ďábelských nauk, prolhaných pokrytců, kteří mají na svém svědomí vypáleno znamení, protože zakazují manželství a jisté pokrmy, které Bůh přece stvořil proto, aby je věřící a pravdy znalí lidé sděkováním požívali. Vždyť všechno, co Bůh stvořil, je dobré...“ (I. Tim 1-4). Vzakazování manželství se jevil vliv gnostických bludů, které tvrdily, že manželství bylo samo sebou špatné. Ktomu je třeba připomenout očekávání brzkého druhého příchodu Ježíše Krista, a tak se stávalo, že křesťané přestávali pracovat i ženit se. Manicheismus ve své kritice všeho tělesného silně ovlivnil křesťanství, a i když byl odmítnut jako blud, prakticky přežívá dodnes vcírkvi římskokatolické, pravoslavné i u monofyzitů - tedy např. v církvi koptské, arménské, syrsko-jakobitské, etiopské atd. Samotný Origenes vzal slova evangelia (Mt 19,12) natolik vážně, že se doslova nechal vykastrovat (ευνουχισανεαυτος) pro království Boží.\nBěhem večera zazněl ze strany přítomného dominikána-moderátora a biskupa názor, že díky celibátu se kněz identifikuje sJežíšem Kristem (sacerdos alter Christus). Proti tomuto stanovisku lze však namítnout, že knásledování Krista a kidentifikaci sním je povolán každý pokřtěný. Apoštol Petr byl ženatý a vůbec to nevadilo, aby Ježíš na něm, na této skále, budoval svoji církev. Nejméně po celých tisíc let nebylo kněžím manželství zakazováno. Navíc celibát není mezi sedmi svátostmi. Zákazem manželství se tedy upírá duchovním jedna ze svátostí, což nelze brát na lehkou váhu. Kněžskou ordinací se kandidát nestane „božím Synem“ a většinou má působit déle než pouhé tři roky… Skupina lefebvristů je přesvědčena, že celibát je božského původu a je tedy samou podstatou kněžství. To je teologicky naprostý nesmysl. Kněžství a celibát jsou dvě rozdílné věci. Ktomu se zcela jasně vyjádřil II. vatikánský koncil ve svém „Dekretu o službě a životě kněží“ zroku 1965, kdy mluví o sexuální zdrženlivosti: „Podstata kněžství ji sice nevyžaduje, jak je zjevné z praxe prvotní církve a z tradice východních církví, kde vedle těch, kterým je dána ta milost, že si spolu se všemi biskupy zvolí život v celibátu, jsou též velmi zasloužilí kněží ženatí. Když však tento posvátný sněm doporučuje církevní celibát, nikterak nezamýšlí měnit odlišnou kázeň, jež zákonitě platí v církvích východních. V lásce vybízí všechny, kteří přijali kněžství už jako ženatí, aby vytrvali ve svatém povolání a plně a velkoryse věnovali dále svůj život stádci, které jim bylo svěřeno.“\npozvánka na besedu v Dominikánské 8Autor: dominikanska8.cz\nKdoplnění zajímavé diskuze o celibátu online, pořádané „Dominikánskou 8“, lze ještě uvést několik dalších osobních postřehů.\nKněží, kteří se oženili, na celém světě vytvářeli společenství a zakládali různé organizace. VČSSR vznikla vroce 1984 „Jednota římskokatolických duchovních a jejich manželek“. Vrámci republiky bylo evidováno 250 ženatých kněží. Toto společenství – ilegální jak pro stát i církev – se napojilo na sesterské organizace vzahraničí. Po několika ilegálních srazech se o činnosti dozvěděla StB, která chtěla toto hnutí zneužít na rozbití církve. Proto se vedoucí výbor rozhodl pro dobro církve veškerou činnost ukončit. Po změně politického kurzu vroce 1989 byla však tato organizace oficiálně uznána a její činnost obnovena. Smyslem tohoto společenství byla duchovní, psychologická i materiální pomoc bývalým duchovním a jejich rodinám.\nVžidovství byl kladen důraz na biologickou plodnost starozákonního kněze, kterým se nesměl nikdy stát ten, kdo byl neschopný manželství a byl neplodný (viz Leviticus 21,14-20). Pro Židy dodnes není pouze základním lidským právem se oženit a množit se, nýbrž je to dokonce náboženská povinnost. U křesťanů je manželství vúctě, třebaže panenství a panictví bylo od jisté doby až do II. vatikánského koncilu stavem vyšším. Později se vdokumentech objevovala formulace, že záleží na tom, kčemu je kdo povolán. Přesto i u pravoslavných křesťanů je ctěn ten, kdo žije asketicky vbezženství a v sexuální zdrženlivosti, která je povinná pro mnichy a biskupy. Velmi často je ženatý východní klérus považovaný mezi věřícími za skupinu č. 2. Má-li kněz ráno bohoslužbu, nesmí mít vnoci sexuální styk. Pokud mu manželka zemře, nesmí se oženit. Zákaz nového manželství vpřípadě vdovství platí i pro římskokatolické stálé jáhny, i když mají ještě malé děti. Vdnešní workoholické a soutěživé době je ještě více zdůrazněna nutnost času na lidi a nemuset primárně vydělávat na děti, popř. živit manželku. Je známo, že někteří nekatoličtí duchovní si musí přibrat světské povolání, aby vůbec ekonomicky vyšli. Navíc není ani zanedbatelný počet nekatolických duchovních, kteří se rozvedli.\nJakékoliv rozhodnutí papeže votázce celibátu nese ssebou i mnohé ekumenické problémy. Pro pravoslavné a starobylé východní církve neexistuje sňatek po přijetí kněžské svátosti. Odlišné formy od této tradice by mohly způsobit velké problémy ve vzájemných vztazích a sbližování mezi církvemi.\nPo Panamazonské synodě vroce 2018 se zdálo, že by osvědčení stálí ženatí jáhnové mohli obdržet kněžské svěcení. Nakonec ani toto neprošlo. Snad spapežem Františkem II. anebo naopak bude nástupce spíše konzervativní?\nOtázka zákazu manželství kněží a biskupů úzce souvisí skatolickou sexuální etikou. Dokud nedojde krevizi této doktríny na základě soudobých poznatků medicíny a sexuologie, stěží lze celibátní zákon měnit.\nJe velmi pozitivní, že od roku 2008 působí jako nemocniční kaplan a rektor kostela sv. Václava v„Psychiatrické nemocnici Bohnice“ Jan Kofroň, ženatý kněz a dnes již dědeček, který byl původně vysvěcený vtajné církvi Fridolínem Zahradníkem.Je skvělé, že mediálně známý, bývalý římskokatolický stálý jáhen, Max Kašparů vroce 2015 přijal kněžské svěcení a stal se knězem řeckokatolické církve, který působí též vřímskokatolických farnostech. Jako člen III. řádu premonstrátů celebruje a zpovídá vŽelivském opatství. Nikomu zvěřících nevadí, že je ženatý a otcem dvou dcer. Je chvályhodné, že Tomáš Holub povolal vroce 2020 do pastorace své diecéze Igora Bibka, ženatého řeckokatolického duchovního, který může jako biritualista sloužit římskokatolickou bohoslužbu.\nPřesto se zdá, že Vatikán více preferuje stabilitu tradice a raději posílá klidem stovky katechetů a katechetek, laické misionáře a misionářky a ustanovuje rovněž laické správce farností, aniž by riskoval rozdělení církve kvůli celibátu. Navíc jsou země, kde kněžské semináře a kláštery jsou přeplněné novými kandidáty (např. Indie, Filipíny, Afrika), kteří se pak přesouvají do západní Evropy a USA, aby pomohli místním církvím.\nSamotná pandemie však ukázala, že role kněze není tak nenahraditelná. Pokřtít může vnaléhavých případech i laik a dokonalá lítost před smrtí je dostačující. Svaté přijímání a svátost usmíření stačí přijmout i jednou za rok, aby byl věřící vsouladu skatolickým učením. Manželství si snoubenci udílí sami. A světit neděli je možné online sledováním bohoslužby a rodinnou bohoslužbou slova. Modlit se lze individuálně anebo ve společenství pokřtěných i bez kněze. Nakonec vJaponsku křesťanství přežilo 250 let i bez kněží a biskupů.\nZdá se tedy, že zákaz manželství pro kněze a biskupy římskokatolickou církev nijak neohrozí ve své podstatě. Přesto by bylo zajímavé, kdyby „Dominikánská 8“ pozvala na besedu i některé kněze, kteří se oženili anebo přijali tuto svátost ve východním ritu. I vtom by se mohlo vidět nové vanutí Ducha svatého vrozmanitosti jeho darů i vnových barvách budoucí kněžské služby.


Canami A-flex CBD 500 ml | SweetEnergy.cz\nDomů / ČTYŘNOŽCI / Pamlsky a výživa / Kloubní výživa / Canami A-flex CBD 500 ml\nVeterinární přípravek pro psy ve formě chutného sirupu. Udržuje normální činnost kloubů a svalů, napomáhá zmírňovat bolest a vykazuje protizánětlivé účinky. Dlouhodobě podporuje správnou činnost nervové soustavy a imunitního systému.\nJe určen pouze pro psy.\n• kyselina hyluronová 150mg\nA-flex se podává 1x denně zamíchaný do krmiva nebo přímo do dutiny ústníaplikátorem. Doba podávání se řídí charakterem postižení. Při akutních problémech je optimální podávat po dobu 2 měsíců, v případě trvalého postižení doporučujeme aplikovat 2 měsíce 1x denně a poté 3x týdně bez přestávek.


Jste ve finanční tísni a chcete půjčit s minimálním rizikem? Nechcete platit za předschválené návrhy, bez jistoty vyplacení? Poskytuji již schválené půjčky. Nabízím 100% informovanost a kompletní poradenství. Na osobní…\n(Prodám > Lokalita: Ústí nad Labem > Cena: 0 > Vloženo: 23. 05. 2016 v 14:19 > detail inzerátu…)\nNemovitostí nemusíte ručit, ale musíte nějakou vlastnit. Ze soukromých zdrojů.\n(Prodám > Lokalita: Praha-město > Cena: 1000-100000 > Vloženo: 23. 05. 2016 v 12:30 > detail inzerátu…)


10. konference SHP – SVORNÍK\n10. konference SHP\nSdružení pro stavebněhistorický průzkum pořádá ve spolupráci s Národním památkovým ústavem, ústředním pracovištěm v Praze 10. specializovanou konferenci stavebněhistorického průzkumu\nPřihláška v RTF\nUbytování_restaurace v PDF\nUbytování_restaurace v RTF\nAnotace – souhrn v PDF\nAnotace – souhrn v DOC\nTématem konference je sakrální architektura, či místa projevů zbožnosti v (nej)obecnějším smyslu. Mimo primární účel shromažďovacího prostoru, v němž se odehrává liturgie (z řeckého λειτουργία – veřejná služba), tedy veřejné shromáždění podle pravidel příslušného náboženství, mají tyto stavby současně i funkci symbolu, proklamace či reprezentace Sakrální architektura zhmotňuje nejniternější lidské představy, tužby a obavy, přičemž konkrétní podoba je výsledkem dobových idejí a proměn ritu. Nezřídka byly tyto stavby užívány k profánním účelům, z nichž je nutno zdůraznit především jejich obrannou (refugiální) roli či roli míst sloužících k depotu cenností, a to nejen náboženského obsahu. V těchto místech rovněž probíhaly obřadní a soudní úkony a mnoho dalších, těsněji i volně připojených aktivit.\nZásadní existenciální úvahy, hluboké přesvědčení a někdy i tápání se odrazily v obsahově různorodých zadáních aktivujících veškeré složky lidské činnosti včetně odvážných technických a technologických výzev. Provoz spojený s ritem a k němu přidruženými dalšími funkcemi se odrážel v originálních dispozičních, prostorových i funkčních vazbách. V sakrálních stavbách proto dochází k nejtěsnějšímu propojení různých druhů umění, od výtvarného přes řemeslné až po hudbu, rétoriku nebo literaturu. Inovace ve ztvárnění sakrální architektury jsou často odrazem proměny liturgie, nebo naopak, petrifikace tradiční podoby může být i projevem rezistence konkrétního náboženského rituálu.\nVe středoevropském prostředí jde především o křesťanskou a židovskou architekturu. V rámci širšího chápání tématu konference jsou však předmětem zájmu také stavby jiných, mimoevropských náboženských systémů a obecně kultovní místa vyskytující se od pravěku až po současnost. Hlavní sakrální objekty jsou často součástí rozsáhlejších celků, slučujících řadu dalších, nejen liturgických funkcí (farní areály, kláštery apod.). Sakrální architektura však zahrnuje řadu dalších objektů se specifickou funkcí (poutní místa, poustevny) či měřítkově drobné stavby organizující kulturní krajinu (kapličky, křížky, samostatně stojící skulptury a další).\nCílem jubilejní 10. konference SHP je zachytit podněty vycházející nejen z oblasti dějin umění, archeologie a stavitelství, které pracují se stavbou jako se specifickým hmotným pramenem, ale v rámci multidisciplinárního pojetí přispět k hlubšímu uchopení/pochopení sakrální architektury prostřednictvím filosofie/teologie, historie, ikonologie, religionistiky, sociologie, kulturní antropologie ad.\nKonference se bude konat v tzv. Rytířském sálu zámku v Jindřichově Hradci ve dnech\n7. – 10. 6. 2011. Program a další podrobné informace budou zveřejněny v pozvánce na konci ledna 2011.\nPoplatek činí 1700,- Kč (studenti a důchodci 850,- Kč), jednodenní účast 700,- Kč. Poplatek zahrnuje účast na konferenci, konferenční materiály, občerstvení, poplatky během exkurze. Nezahrnuje ubytování, stravování a dopravu na konferenci.\nIndividuální. Další informace o možnostech stravování v místě budou zveřejněny na konci ledna.\nNabídka ubytování vyjde opět vstříc diferencovaným nárokům účastníků při odpovídajících cenových relacích. Podrobné informace o možnostech ubytování budou uvedeny v pozvánce na konci ledna 2011.\nMaximální délka referátu je 15+5 minut (15 minut referát, 5 minut diskuse). Přihlášku referátu s krátkou anotací vystihující podstatu příspěvku nutno zaslat do 15. dubna 2011 na níže uvedenou emailovou adresu.\nMgr. Ing. Jan Beránek, oddělení průzkumů ústředního pracoviště NPÚ (detašované pracoviště Bubeneč), Valdštejnské náměstí 3, 118 01, Praha 1 – Malá Strana\nDoba trvání příspěvku je 15 min. + 5 min. na dotazy\n10:20 – 10:40 zahájení konference, Úvodní slovo – Petr Macek\n10:40 – 11:00 Martin Čechura – Jan Sommer, Opevněné kostely napříč Evropou\n11:00 – 11:20 Lubor Zeman – Jan Konůpek – Ondřej Malina, Dispozice sakrální stavby jako pramen k dějinám osídlení. Meze a limity vypovídací schopnosti\n11:20 – 11:40 Ondřej Malina, Samostatně stojící kostel jako doklad transformace osídlení – možnosti archeologie a GIS\n11:40 – 12:00 Martin Ebel, Právní restrikce projektanta sakrálních staveb\n14:00 – 14:20 Hana Kučerová, Příklad dvou funkcionalistických staveb Církve československé z meziválečného období, Sbor kněze Ambrože v Hradci Králové a Husův sbor v Kolíně\n14:20 – 14:40 Zuzana Hadravová, Kostel Nanebevzetí Panny Marie v Jiníně. Jeden z venkovských kostelů oblasti Strakonicka jako neopomíjitelný zástupce drobnější sakrální výstavby v bohatství jihočeské architektury\n14:40 – 15:00 Lubomír Zeman – Alžběta Kratochvílová, Kostel sv. Jáchyma v Jáchymově. První luteránský kostel v Čechách a jeho přestavba Josefem Mockerem\n15:00 – 15:20 Veronika Bartová, Kostel sv. Václava a Panny Marie v Sušici\n15:20 – 16:00 přestávka na kávu nebo ovoce\n16:00 – 16:20 Daniela Štěrbová, Červené Poříčí – štuková výzdoba zámecké kaple\n16:20 – 16:40 Petr Skalický, Nástěnné malby v bývalé kapli Všech svatých v kostele sv. Haštala v Praze. Nástěnná výzdoba jako pramen k poznání chronologie stavby\n16:40 – 17:00 Aleš Mudra, Architektonické detaily jihočeských pozdně gotických kostelů jako svědci liturgického provozu\n17:00 – 17:20 Jan Pešta, Jižní portál a „Pohanský kámen“ v kostele Nejsvětější Trojice v Hostinném z pohledu stavební historie\n17:20 – 17:40 Michaela Ottová, Nestvůry, diblíci a zelení muži. Architektonická skulptura na hranicích posvátného prostoru\n17:40 – 18:00 Michal Patrný, Sakrální architektura království Peru 16. – 18. století\n9:30 – 9:50 Hana Hanzlíková, Refektář jako součást dispozičního organizmu kláštera a provozní vazby související s jeho využitím\n9:50 – 10:10 David Merta – Marek Peška – Antonín Zůbek, Ke stavebním dějinám jezuitské koleje v Telči\n10:10 – 10:30 Ivan Peřina, Tajemství dvou kostelů v Jindřichovicích pod Smrkem v kontextu studia sakrálních staveb na Frýdlantsku a v Ponisí\n10:30 – 10:50 Zdeňka Míchalová, Sakrální stavby na nejstarším vyobrazení města Slavonic\n10:50 – 11:10 Michal Rykl, Projevy sakrality jako nedílné součásti života středověkého i raně novověkého člověka\n11:10 – 13:00 přestávka na oběd\n13:00 – 13:20 Ivana Panochová, Sakrální architektura pobělohorské katolické obnovy na slavatovských panstvích Jindřichův Hradec a Telč\n13:20 – 13:40 Jarmila Hansová, Jak se na počátku 18. století stavěla Křížová hora v Českém Krumlově neboli zbožný sen a skutečnost\n13:40 – 14:00 Pavel Panoch, Němá teologie. K typologickým otázkám cyklů Křížových cest\n14:00 – 14:20 Artur Kwaśniewski, Kościół w cieniu i blasku rezydencji śląskiego arystokraty. Uwagi o architekturze i kontekście przestrzennym szlacheckich oratoriów, świątyń patronackich, mauzoleów na Śląsku w dobie nowożytnej\n14:20 – 15:00 přestávka na kávu a koláček\n15:00 – 15:20 Ľubor Suchý – Karol Ďurian – Peter Krušinský, Rímskokatolický kostol sv. Michala Archanjela v Liptovskom Michale – Príspevok k poznaniu historických drevených stropných konštrukcií v stredovekej vidieckej sakrálnej architektúre „Interpretácia nálezov.“\n15:20 – 15:40 František R. Václavík, Chrám Sv. Ducha a kaple sv. Klimenta v Hradci Králové – cihelná sakrální architektura v královském věnném městě\n15:40 – 16:00 Václav Kolařík – David Merta, Augustiniánský klášter v Brně v období středověku a raného novověku\n16:00 – 16:20 Táňa Nejezchlebová, Vývoj venkovských kostelů středního Pojizeří ve středověku\n16:20 – 16:50 přestávka na ještě jednu kávu\n16:50 – 17:10 Miloš Buroň – Jiří Slavík – Výsledky stavebně historického průzkumu kostela sv. Václava v Trutnově – Horním Starém Městě\n17:10 – 17:30 Kamil Podroužek – Z. Marek, Využití laserového 3D skeneru FARO při dokumentaci kostela sv. Floriána v Krásném Březně\n17:30 – 18:10 Michal Panáček – Radek Široký, Klášter v Teplé Příprava vzorové obnovy premonstrátského kláštera Teplá – systém průzkumů, výzkumů a dokumentace\n9:10 – 9:30 Karel Kibic, ml., K otázce kostelních interiérů otevřených do podstřeší\n9:30 – 9:50 Lubomír Kalousek, Proporce pravoúhlého kněžiště předrománských kostelů\n9:50 – 10:10 Ondřej Hnilica – Pavel Kříž, Specifičnost románských rotund\n10:10 – 10:30 František Záruba, Počátky šlechtických hradních kaplí v Čechách\n10:30 – 10:50 Kristyna Kysilková, Příspěvek ke klenebním vzorcům portugalských pozdně gotických sakrálních staveb\n10:50 – 11:10 Kamil Podroužek, Et super hanc petram aedificabo Ecclesiam meam – sakralia v pískovcích severních Čech\n11:10 – 11:30 Milena Hauserová, Románský kostel v Potvorově ( historické souvislosti, datační možnosti, výtvarné souvislosti, širší význam v obraze stavební produkce rané šlechty na našem území)\n11:30 – 11:50 zakončení přednáškové části a informace o exkurzích\n11:50 – 13:30 přestávka na oběd\n13:30 – 16:30 EXKURZE do farního kostela Nanebevzetí P. Marie a do bývalého minoritského kláštera s kostelem sv. Jana Křtitele v Jindřichově Hradci\n17:00 – cca 19:00 prohlídka vybraných částí zámku v Jindřichově Hradci\npátek 10. 6. EXKURZE\n9:00 odjezd do Třeboně (sraz u autobusu, místo bude upřesněno)\n9:45 – 11:45 komentovaná prohlídka reálu bývalého augustiniánského kláštera v Třeboni 9:45 začátek prohlídky na nádvoří areálu, prohlídka bude probíhat do 11:45\n11:45 – 13:30 Oběd\n13:30 odjezd do Chlumu u Třeboně (sraz u autobusu, místo bude upřesněno)\n14:15 – 16:00 komentovaná prohlídka areálu poutního kostela Nanebevzetí P. Marie v Chlumu, 14:15 začátek prohlídky před kostelem, prohlídka bude probíhat do 15:30\n15:30 Odjezd zpět do Jindřichova Hradce\nANOTACE REFERÁTŮ – stav k 13. 5. 2011\nMartin Čechura, Jan Sommer\nOpevněné kostely napříč Evropou\nZákladní přehled území s opevněnými venkovskými kostely. Historické souvislosti. Otázky typologie i názvosloví. Funkční prvky. Symbolické významy obranných zařízení a jejich dekorativní role.\nLubomír Zeman, Jan Konůpek, Ondřej Malina\nDispozice sakrální stavby jako pramen k dějinám osídlení. Meze a limity vypovídací schopnosti\nSamostatně stojící kostel jako doklad transformace osídlení – možnosti archeologie a GIS\nProces transformace osídlení ve vrcholném středověku výrazně ovlivnil podobu sídelní sítě a v mnoha směrech jí vtiskl současnou podobu. V dnešní krajině potkáváme mnoho stop tohoto procesu, většina z nich je však čitelná jen díky archeologickým a historickým metodám. Stavebně-historickou výjimkou jsou samostatně stojící kostely středověkého původu, které ztratily své původní sídelní souvislosti. Pro poznání jejich role ve vývoji osídlení je nutné rozšířit studijní záběr o jejich okolí. Právě zde leží doklady jejich původního významu a celá situace se v širším měřítku může stát kvalitním pramenem pro poznání sídlení transformace.\nStarší a většinou zaniklou vrstvu osídlení představují relikty raně středověkých vsí, ležící obvykle na plochách současných polí. Pomocí metod nedestruktivní archeologie, zejména povrchových sběrů, je možné tyto relikty najít a analyzovat. Geografické informační systémy v kombinaci s GPS zde nabízejí klíčový nástroj, sloužící v první řadě k optimální evidenci dat nebo jejich srovnání s parametry přírodního prostředí. Další úroveň analýzy představují postupy, umožňující odlišení původních keramických zlomků ze zaniklých sídlišť od přemístěné keramiky, která se na lokalitu dostala při hnojení polí.\nKamil Podroužek – Marek, Z.\nVyužití laserového 3D skeneru FARO při dokumentaci kostela sv. Floriána v Krásném Březně\nKostel sv. Floriána v Ústí n. L. – Krásném Březně byl vystavěn ve stylu saské renesance luteránem Rudolfem z Bünau v letech 1597 – 1604 jako soukromá zámecká kaple zasvěcená Panně Marii. V rámci komplexní dokumentace této národní kulturní památky, prováděné ve spolupráci NPÚ ÚOP v Ústí n. L. a FF UJEP v Ústí n. L. v roce 2010, bylo užito také technologie laserového 3D skenování, která umožnila zaznamenat a vizualizovat tvary a prostorové vztahy stavebních konstrukcí. Příspěvek představuje proces digitalizace a některé z jeho výsledků.\nKostel sv. Václava a Panny Marie v Sušici\nPříspěvek se bude zabývat středověkými dějinami Sušice, s důrazem na dobu vlády hrabat z Bogenu a především osobu krále Jana Lucemburského, s kterým je Sušice neodmyslitelně spjata, neboť ji mimo jiné nechal opevnit a v době jeho vlády vzniká kostel sv. Václava. Příspěvek bude dále zaměřen na stavebně historický vývoj a rozbor kostela sv. Václava a Panny Marie v Sušici v kontextu dějinném, vazbu na nejstarší prameny a analogie v přilehlé oblasti horního Pootaví.\nKostel Nanebevzetí Panny Marie v Jiníně – jeden z venkovských kostelů oblasti Strakonicka jako neopomíjitelný zástupce drobnější sakrální výstavby v bohatství jihočeské architektury\nTématem referátu je velmi stručné nastínění stavební historie kostela Nanebevzetí Panny Marie v Jiníně, který se nachází 7 km jihovýchodně od města Strakonic. Tedy představení historie objektu, rozboru stavby, stavebního vývoje a vše shrnuto v umělecko-historickém hodnocení.\nPůvodně se jedná o raně gotickou sakrální stavbu z 2. poloviny 13. století, v historické dokumentaci připomínána jako farní kostel v roce 1303. Kostel byl vypálen roku 1468 a následně přestavěn, roku 1482 se začalo s dalšími stavebními úpravami. Výraznou proměnu prošel kostel v 18. století, drobnější úpravy a zabezpečovací práce probíhaly také průběhu 19. století. V současné době došlo k opravě střešní krytiny a krovu v rámci projektu záchrany architektonického dědictví, obnovy kostela Nanebevzetí Panny Marie, Jinín.\nTento kostel je jednolodní s pětibokým presbytářem a opěráky, orientovaný k východu. Na jižní straně se nachází sakristie s kaplí, západnímu čelu stavby dominuje vysoká hranolová věž a při severní straně lodi je malá vstupní předsíňka, blíže k východu další kaple. Vybavení kostela je barokní uměleckou prací, hlavní oltář a čtyři oltáře vedlejší, kazatelna. Stavba je prolínáním odlišných slohových etap jedinečnou památkou oblasti jižních Čech. Celek prokazuje řadu památkových hodnot. Podoba kostela v jeho počátcích výstavby, která dodnes není zcela známa, jistě stojí za další podrobné studium.\nProstřednictvím fotodokumentace, která bude ve formě prezentace doprovázet celý výklad, bych zejména poukázala na několik hodnotných celků – zejména na původní krov, který byl posléze v určitých částech nahrazen, a jeho hodnota tím následně dosti utrpěla.\nLubomír Zeman, Alžběta Kratochvílová\nKostel sv. Jáchyma v Jáchymově. První luteránský kostel v Čechách a jeho přestavba Josefem Mockerem.\nPříklad dvou funkcionalistických staveb Církve československé z meziválečného období, Sbor kněze Ambrože v Hradci Králové a Husův sbor v Kolíně\nCírkev československá (CČS) patřila mezi nové fenomény první republiky. Překotný vznik této instituce sebou nesl řadu problémů, se kterými se musela církev v následujících letech vyrovnávat. Ke stěžejním úskalím náleželo především neexistence vlastních kostelů. CČS nedisponovala zpočátku vlastními modlitebnami a byla nucena uchylovat se do provizorních prostor. Usilovala také o získání katolických kostelů, o jejichž užívání byly vedeny nekonečné soudní spory a které navíc esteticky ani účelností často neodpovídaly požadavkům mladé církve. Možným východiskem se ukázala výstavba vlastních sborů, což se stalo výraznou náplní aktivit CČS v prvních letech její existence.\nVětšina sborových staveb CČS byla realizována v krátkém období 20. a 30. let. Nově postavené sakrální stavby byly jedinečnou příležitostí k formulování nových architektonických požadavků a transparentnímu odlišení od bohoslužebných objektů ostatních církví. Architektonický vývoj staveb CČS nebyl jednolitý, neboť prostorové řešení kostelů neformovala pouze liturgie a nároky života církve, ale je zde zřejmá také souvislost s rozvojem architektonického myšlení a stavebnictví. K věroučnému ustálení církve došlo v roce 1924. V témže roce proběhla ideová soutěž na návrh typových chrámů. V průběhu následujících let můžeme pozorovat na jednotlivých stavbách řadu inspiračních zdrojů, ať už to byl Unity temple v Oak Park od Franka Lloyda Wrighta (1906) či vliv šířkové dispozice liturgického prostoru Josefa Plečnika z projektu katolického kostela Vídeň – Ottakring (1906). Některé stavby CČS byly postaveny i v tzv. národním slohu či s prvky inspirovanými vladislavskou gotikou.\nVrcholné stavby CČS vznikaly ve funkcionalistickém stylu (Josef Gočár, Pavel Janák či Jan Víška). Za nejvyspělejší typ stavby byly považovány moderní sbory s prostornou bohoslužebnou místností, jejíž kompozice byla ovlivněna především stěžejní ideou, že kněz je bratr přítomných, proto je jeho vyvýšené místo dáno pouze praktickým účelem. Důraz byl kladen také na akustiku sálu a minimalizování umělecké výzdoby. Sakrální stavby CČS se proti novodobým katolickým kostelům od samého počátku orientovaly více prakticko-sociálně než intelektuálně-estetizujícím směrem. Proto byly jejich nedílnou součástí též „provozní“ prostory (místnosti pro zasedání rady starších a sesterského sdružení, knihovna, místnost pro výuku dětí a mládeže, sál pro přednášky, koncerty, divadelních i kinematografických představení, farní úřad, byt faráře a kolumbárium). Při navrhování stavby bylo pamatováno na její začlenění do urbanistické koncepce obce a na užití zeleně. Idealistické představy však v praxi narážely na řadu problémů – ať už to byl nedostatek finančních prostředků, obtížnost získání příhodného pozemku, odmítavé stanovisko městské rady či v neposlední řadě stagnující počet členů CČS.\nNa příkladu dvou funkcionalistických staveb CČS se pokusím přiblížit kostely realizovaných na přelomu 20. a 30. let. Jde o stavbu předního českého architekta Josefa Gočára – Sbor kněze Ambrože v Hradci Králové (1929) a stavbu jeho žáka Vladimíra Wallenfelse – Husův sbor v Kolíně (1932). Cílem příspěvku je zodpovědět otázku, do jaké míry obě stavby splňovaly představu o moderní církevní stavbě CČS a jak se nová věrouka odrazila v jejich architektonické tváři. Každý z architektů se potýkal s jiným typem problémů souvisejících například s velikostí a prestiží města, kde kostel vznikal, se začleněním kostela do urbanistického prostoru či s finančními možnostmi sboru. Nabízí se také srovnání architektonického řešení sborové budovy žáka a učitele. V případě Vladimíra Wallenfelse bude stavba kolínského sboru CČS popsána v širším kontextu architektovy tvorby.\nČervené Poříčí – štuková výzdoba zámecké kaple.\nPříspěvek se zabývá ikonografií štukové výzdoby zámecké kaple v Červeném Poříčí a jejím východiskem. Červené Poříčí je typickým příkladem českého panství, které během pobělohorských konfiskací přešlo na německou šlechtu. V šedesátých letech 18. století se dostalo do držení bavorského vévody Klementa Františka, který díky dědictví z matčiny strany získal v Čechách rozsáhlé državy tzv. Toskánských statků. Klement František nechal starší zámeckou kapli nově vyzdobit a byl to patrně on, který jako předlohu pro štukové kartuše na klenbě kaple poskytl emblematickou předlohu. Příspěvek má za cíl na příkladu této drobné sakrální památky ukázat fenomén kulturního transferu ve střední Evropě v 18. století.\nNástěnné malby v bývalé kapli Všech svatých v kostele sv. Haštala v Praze. Nástěnná výzdoba jako pramen k poznání chronologie stavby.\nArchitektonické detaily jihočeských pozdně gotických kostelů jako svědci liturgického provozu\nJižní portál a „Pohanský kámen“ v kostele Nejsvětější Trojice v Hostinném z pohledu stavební historie\nV jižním portálu presbytáře kostela Nejsvětější Trojice v Hostinném je osazen záhadný tympanon s oboustranným reliéfem (dříve nazývaný Heidenstein – Pohanský kámen). Reliéf budí již od svého ob-jevu v roce 1895 debaty o stáří, ikonografickém programu či původu, často s protichůdnými názory. Příspěvek přináší do diskuse o původu a stáří kamene další pohled, vyplývající ze stavebněhistorického průzkumu kostela.\nNestvůry, diblíci a zelení muži. Architektonická skulptura na hranicích posvátného prostoru.\nSakrální architektura království Peru 16. – 18. století\nRefektář jako součást dispozičního organizmu kláštera a provozní vazby související s jeho využitím.\nFunkční a prostorové propojení refektáře, jeho zázemí, s ostatními provozy konventních budov kláštera je jedním z nosných prvků jejich dispozice. Nezanedbatelný je i výtvarný aspekt hlavního prostoru. Vypovídají i o způsobu a organizaci života spojeného s pravidly řádu. Determinujícím prvkem byl ekonomický aspekt, možnosti daného staveniště a invence návrhu. Ukázky řešení v dispozici vybraných objektů:\nBývalý klášter Minoritů ve Stříbře – barokní etapa výstavby (řešení komponované v prostředí městského organizmu, navazující na předchozí kvalitní stavební fáze a poplatné stagnaci konečného období vývoje objektu svázaného s životem komunity). Bývalý klášter Kapucínů v Mělníce (řešení vycházející z jednorázové radikální přestavby středověkých městských domů na stísněných parcelách v období baroka) Klášter Benediktinů Rajhrad (velkorysé autorské řešení novostavby J. B. Santiniho) Cílem je prezentace konkrétních příkladů mnohotvárných možností a promyšleného řešení tehdejších systémů.\nDavid Merta – Marek Peška – Antonín Zůbek\nKe stavebním dějinám jezuitské koleje v Telči\nV minulých dvou letech probíhající rekonstrukce bývalé jezuitské koleje v Telči pro potřeby Masarykovy univerzity umožnila nahlédnout skrze archeologii ke stavebním dějinám tohoto prostoru. Výzkumem se podařilo odkrýt pozůstatky starší měšťanské zástavby, na jejímž místě byla kolej vystavěna. Jednalo se i o konstrukce, které byly do novostavby funkčně zakomponovány. Mladší stavební dějiny areálu jsou podepřeny dvěmi desítkami dendrodat (odebráno bylo 45 vzorků).\nTajemství dvou kostelů v Jindřichovicích pod Smrkem v kontextu studia sakrálních staveb na Frýdlantsku a v Ponisí\nNa základě výsledků operativní dokumentace budou krátce představeny nová zjištění k podobě středověkých sakrálních staveb v regionu (např. Frýdlant Kostel Nalezení svatého Kříže, otlučení interiérů po povodni, Kunratice kostel Všech Svatých, povrchové úpravy nároží, Raspenava dokumentační doklady k podobě středověkého kostela, Bílý Kostel nad Nisou sv. Mikuláš, drenáže určující stavební vývoj).\nVlastní stavebně historický průzkum, hledání dispozičních analogií i srovnávání technologie zdění v oblasti výrazně posouvá naše znalosti o důvodu přítomnosti dvou sakrálních staveb v jedné vesnici, Jindřichovicích pod Smrkem. Přítomnost dvou kostelů byla dosud vysvětlována přesunem celé sídelní aglomerace od zaniklého kostela sv. Jakuba po vypálení husitskými vojsky k novému kostelu Nejsvětější Trojice. Průzkum obou staveb, reinterpretace písemných pramenů i starších výsledků archeologického výzkumu pak přináší zcela jiný pohled na dataci a funkci obou staveb v kontextu poznání sakrální architektury dané oblasti. Stavebně historický průzkum tak výrazně mění představy obou starších vědních disciplín, historie i archeologie vycházejících z badatelských závěrů tradovaných od 19. století bez schopnosti dochované relikty v terénu přehodnotit.\nSakrální stavby na nejstarším vyobrazení města Slavonic\nNejstarší známá veduta města Slavonic vznikla v roce 1729, podobně jako veduty řady dalších moravských měst, na popud brněnského historiografa Dismase Hoffera. Vyobrazení zachycuje nejen kostely, ale i drobnou církevní architekturu. Při konfrontaci se současnou podobou města se přesvědčujeme o velké přesnosti a detailním zobrazení dochovaných staveb. Díky tomu je tato veduta nenahraditelným pramenem při zkoumání architektury města a neměla by být opomíjena ani při tvorbě stavebně historických průzkumů.\nPříspěvek na konkrétních příkladech poukáže na jinde dosud nezachycené stavební úpravy kostela Božího Těla a na další změny památkového fondu (zejm. zánik drobnějších sakrálních staveb).\nSakrální architektura pobělohorské katolické obnovy na slavatovských panstvích Jindřichův Hradec a Telč.\nPříspěvek je věnován církevnímu stavebnímu mecenátu nejvyššího kancléře Českého království a zaníceného náboženského polemika Viléma Slavaty, členů jeho rodiny a vrchnostenských úředníků v pobělohorském období na panstvích Jindřichův Hradec a Telč. Slavatovská podpora se v rozporu s velkolepými sakrálními podniky rychle zbohatnuvší dvorské šlechty a vojenské aristokracie soustředila na místní utilitární a nehonosné církevní realizace jezuitů a františkánů. Příspěvek sleduje formování architektonického prostoru, půdorysnou typologii a morfologii štukatérských a kamenických článků jezuitského kostela sv. Maří Magdalény v Jindřichově Hradci, jezuitské kaple sv. Víta tamtéž a kostela Matky Boží v Telči, dále také františkánského kostela sv. Kateřiny v Jindřichově Hradci a kostela sv. Petra a Pavla v Lodhéřově, jejichž konvenování zásadám potridentské liturgie znamená již záhy po roce 1620 vstup raně barokní architektury do jihočeského prostředí.\nDanuše Thimová, Jarmila Hansová\nJak se na počátku 18. století stavěla Křížová hora v Českém Krumlově neboli zbožný sen a skutečnost\nNěmá teologie. K typologickým otázkám cyklů Křížových cest.\nPříspěvek je věnován architektuře drobných sakrálních památek – zastavením a kaplím Křížových cest, které se v průběhu 16. – 18. století staly nedílnou součástí středoevropské krajiny. Sleduje genezi formy pašijové cesty s řadou zastavení, která měla většímu počtu věřících umožnit zážitek imitacio Christi, meditaci o následování Krista v utrpení doprovázenou modlitbou, od severoitalských Svatých Hor v Piemontu až po jejich mladší a skromnější multiplikace v Záalpí, ovlivněné rozvojem pobožnosti křížové cesty, propagované kolem poloviny 18. století sv. Leonardem z Porto Maurizio. Na vybraných česko-moravských příkladech předestírá nástin jejich typologie (cykly kaplí, Kalvárie, sochařské štace) a ikonografickou analýzu.\nKościół w cieniu i blasku rezydencji śląskiego arystokraty. Uwagi o architekturze i kontekście przestrzennym szlacheckich oratoriów, świątyń patronackich, mauzoleów na Śląsku w dobie nowożytnej\nReferat poświęcony jest przestrzeni sakralnej „sprywatyzowanej” przez feudałów i traktowanej przez nich jako element strategii w dążeniu do kariery, prestiżu, życia wiecznego. Inaczej mówiąc: treścią wystąpienia są funkcje, formy i treści związane z publiczną, społeczną sferą życia religijnego arystokraty, ujawniające się w architekturze, urbanistyce i kształtowaniu krajobrazu.\nW pierwszej, wstępnej części wystąpienia autor sygnalizuje zależności między sacrum i profanum deklarowane przez teologię i politologię świata zachodniego (idea sacrum władzy; władza świecka i władza kościelna w fazie feudalizacji, konfesjonalizacji i sekularyzacji) oraz sakralne treści obecne w architekturze rezydencjonalnej: zachodzące w sferze symboliki władzy (rezydencja jako obraz kosmicznego i społecznego „ładu boskiego”; biblijny topos Świętego Miasta, pałacu i świątyni; watykańskie konotacje w architekturze rezydencjonalnej) oraz w sferze pragmatyki rządzenia (ośrodek kultu religijnego jako miejsce sprawowania władzy – ośrodek władzy jako miejsce kultu, przestrzeń ceremonii dworskich i miejsce upamiętnienia jednostki, rodu, monarchii; przestrzeń liturgiczna w topografii rezydencji i w topografii posiadłości).\nW drugiej, zasadniczej części wystąpienia autor – zawężając analizę do obszaru historycznego Śląska – rozwija następujące wątki:\n1) Społeczne, prawne, polityczne i konfesyjne uwarunkowania inwestycji kościelnych śląskiego arystokraty: prawa patronackie w śląskim prawie lennym; miejsce feudała w społeczności współwyznawców, strategia feudała śląskiego w warunkach religijnego uprzywilejowania i prześladowania (katolicy w dobie reformacji, kontrreformacji i w oświeconej monarchii Hohenzollernów; luteranie i kalwiniści jako religijni prominenci przed wojną trzydziestoletnią, dysydenci w latach 1648-1741 i beneficjenci wojen śląskich).\n2) Architektoniczne rozwiązania służące manifestowaniu funkcji religijnej w przestrzeni rezydencji i „demonstrowaniu obecności” feudała w przestrzeni kościoła parafialnego (umiejscowienie kaplicy zamkowej/pałacowej, jej architektoniczne wyróżniki i warianty rozplanowania; lokalizacja empory kolatorskiej, miejsca pochówku, mauzoleum w farze; programy heraldyczne i ikonografia władzy).\n3) Miejsce przestrzeni sakralnej w posiadłości śląskiego feudała i jej funkcje: położenie prywatnego oratorium, fary, mauzoleum i inny form demonstracji religijnej w strukturze osadniczej i własnościowej, realizowanie programów użytkowych i ideowych, środki demonstrowania treści ideowych – stylistyka, ikonografia, heraldyka, epigrafika, komponowanie w krajobrazie (m.in. na spektakularnych przykładzach: dóbr ziemskich rodu Schaffgotschów z Chojnika i Gryfa w XVI-XVIII w., tzw. wolnych państw stanowych, posiadłości Osterbergów w Hrabstwie Kłodzkim).\nAutor przyjmując szerokie ujęcie problematyki ma na celu z jednej strony uchwycenie religijnych determinant w kształtowaniu architektury siedziby feudalnej i jej krajobrazowego kontekstu, z drugiej zaś strony – stanowi propozycję metodologiczną w badaniach nad nowożytną rezydencją.\nRímskokatolický kostol sv. Michala Archanjela v Liptovskom Michale – Príspevok k poznaniu historických drevených stropných konštrukcií v stredovekej vidieckej sakrálnej architektúre „Interpretácia nálezov.“\nLiptovský Michal leží východne od Ružomberka nad ústím Ľupčianky do Váhu. Rímskokatolícky kostol sv. Michala Archanjela je situovaný na návrší. Majetok kostola svätého Michala sa spomína v roku 1270 v rámci vymedzenia chotára blízkej Partizánskej (Nemeckej) Ľupče. Rímskokatolícky kostol sv. Michala Archanjela je pôvodné gotický postavený v dlhšom časovom úseku od 2. polovice 13. storočia do obdobia okolo rokov 1316-1317. V 1. polovici 19.storočia bol prestavaný. Stavba je jednoloďová s polygonálnym záverom presbytéria. V rámci prieskumu krovových konštrukcií boli identifikované zvyšky stredovekej hambálkovej krokvovej konštrukcie z rokov 1316-1317d nad stredovekou sieťovou klenbou svätyne. Taktiež v rámci podstrešia nad loďou v západnom štíte sa nachádza lomené gotické okno s kružbou, ktoré pôvodne presvetľovalo priamo priestor lode. Na tomto múre bolo taktiež z interiérovej strany identifikované iluzívne gotické kvádrovanie (bosáž) s pôvodnou stredovekou omietkovou úpravou celého štítu. Táto interiérová výzdoba, omietková úprava a okno západného štítového múru podstrešia nad loďou kostola svedčia o priehľade do podkrovia, resp. o zaklenutí lode v stredoveku vysokou drevenou klenbou s využitím mystického božieho svetla dopadajúceho cez okno v štíte západného muriva do interiéru lode chrámu. Súčasťou príspevku sú niektoré príklady – analógie drevených zaklenutí stredovekých sakrálnych stavieb zo Slovenska a z ďalších krajín Európy (Česká republika, Nemecko, Švajčiarsko a i.).\nChrám Sv. Ducha a kaple sv. Klimenta v Hradci Králové – cihelná sakrální architektura v královském věnném městě\nPo letošním ukončení podrobného průzkumu Bílé věže, pro jejíž stavbu byly využity konstrukce středověké kaple sv. Klimenta, si můžeme troufnout vytvořit ucelenější interpretační obraz vývoje celého sakrálního centra středověkého královského města Hradce Králové. Výsledky tohoto průzkumu můžeme totiž komparovat s o něco starším průzkumem katedrály Sv. Ducha, který přinesl mnoho cenných poznatků o jeho stavebním vývoji i s výsledky některých archeologických záchranných výzkumů v této lokalitě. Průzkumy přinesly řadu zásadních zjištění v identifikaci stavebních fází i v jejich přesnější chronologizaci, na druhou stranu rozšířily řadu otázek o nové teze a hypotézy. Stále zde zůstává trvalé badatelské úsilí nalézt věrohodná pojítka s ostatní cihelnou produkcí a vytvořit „genezi cihelné architektury“, jak se o to pokusil již Viktor Kotrba, z jehož stěžejní práce a pozůstalosti bude též hojněji citováno.\nVáclav Kolařík – David Merta\nAugustiniánský klášter v Brně v období středověku a raného novověku\nAugustiniánský klášter byl založen v roce 1350, při severní straně opevnění města. Klášter patří do skupiny augustiniánských klášterů vystavěných kolem poloviny 14. století (Praha – Karlov, Roudnice nad Labem, Moravský Krumlov, Prostějov).\nKostel sv. Tomáše, původně vystavěný jako síňové trojlodí s dlouhým chórem, se stal první velkou cihelnou stavbou v obvodu vnitřního města. Podobně tomu bylo i u ostatních klášterních budov.\nNeopevněný klášter stojící před městskými hradbami byl poškozen za husitských válek. Na základě smlouvy s městem roku 1486 byl klášterní areál začleněn do městského opevnění. Před prvním švédským obléháním roku 1643 došlo k částečné asanaci kláštera, aby nemohl sloužit nepříteli jako opěrný bod, zároveň došlo k zesílení opevnění. Práce na vylepšení opevnění pokračovaly až do obležení Brna roku 1645, kdy švédské útoky směřovaly hlavně proti svatotomášskému bastionu. V době nově budovaného bastionového opevnění již byl klášter zahrnut do jednoho celku spolu s městem (konec 17. a začátek 18. století). Po polovině 18. století došlo k asanaci starého kláštera a k výstavbě nového konventu (současná podoba areálu).\nV posledním desetiletí se stal prostor kláštera i jeho nejbližšího okolí předmětem několika záchranných archeologických výzkumů, které nám umožnily doplnit poznatky k nejstarším stavebním dějinám i k jeho opevnění.\nStabilitas loci kaple od středověku k baroku na Hrubém Rohozci\nNa Hrubém Rohozci u Turnova v původně středověkém věžovém paláci nacházíme barokní kapli, která nahradila jak starší pozdně renesanční obytné prostory tak patrně i starší kapli a to pravděpodobně ve dvou fázích, gotické a pozdně gotické. Revize starších výsledků vlastní autorovi práce i standardního SHP a další hledání analogií přináší za přispění dendrochronologické analýzy a detailnějšího studia stavby při reorganizaci zámeckého depozitáře nové poznatky k vývoji stavby s doložením tzv. „pevného místa“ sakrálního prostoru.\nMiloš Buroň – Jiří Slavík\nVýsledky stavebně historického průzkumu kostela sv. Václava v Trutnově – Horním Starém Městě\nKostel sv. Václava v Trutnově – Horním Starém Městě patří k venkovským středověkým kostelům s pravoúhle uzavřeným presbytářem. Kostel má vcelku zajímavý stavební vývoj, v němž převažují zejména gotické a renesanční stavební fáze. Má několik zajímavých detailů, např. archaicky působící konzoly druhotně osazené v hlavním průčelí věže, či klenutí presbytáře, díky němuž bývá v literatuře označován jako pozdně románský. Obecně se traduje také o účasti italského stavitele C. Valmadiho na jeho renesanční přestavbě, provedený SHP však tuto tradici nepotvrdil.\nPrávní restrikce projektanta sakrálních staveb\nMgr. Michal Panáček – Mgr. Radek Široký, Ph.D.\nPříprava vzorové obnovy premonstrátského kláštera Teplá – systém průzkumů, výzkumů a dokumentace\nV rámci přípravy rozsáhlé komplexní obnovy areálu premonstrátského kláštera Teplá postupně probíhají stavebněhistorické a inventarizační průzkumy a archeologické výzkumy v logické metodické souvztažnosti a návaznosti procesu celkového poznání významné stavby. V letech 2009-2010 byl jako výchozí materiál pro předprojektovou přípravu zpracován standardní SHP konventu a prelatury, který byl v roce 2010 následován zjišťovacími archeologickými výzkumy, inventarizací uměleckořemeslných prvků a dílčími doplňujícími SHP dalších částí areálu. Příspěvek chce na příkladu kláštera Teplá poukázat na reálnost postupně zpracovávaných systémově navazujících různých stupňů průzkumů a dokumentace při přípravě obnovy nejvýznamnějších historických památek v České republice.\nK otázce kostelních interiérů otevřených do podstřeší\nZatímco lodi románských kostelů překvapují svojí výškou, u raně gotických kostelů, resp. gotických kostelů vůbec někdy překvapí okna nízko nad zemí (Říčany, Mořina, Chvatěruby a další). Důvodem patrně je, že kostelní interiéry – většinou lodi – počítaly s otevřením do spodní části podkroví. Takové řešení mohlo být častější, než naznačují jen sporadicky nalézané omítkové otisky na střešních štítech. Průzkumy gotických kostelů na Kutnohorsku doložily takové řešení v řadě případů. Otisk střechy bývalé lodi na západní straně věže kostela sv. Vavřince v Církvici představuje přímý důkaz. Stopy středověkých střech jej dokládají u kostela v Přibyslavicích, pravděpodobné je u kostelů v Kozohlodech či v Jindicích, za doklad mohou být považována i ústupky zdiva podélných stěn lodí kostelů v Suchdole či ve Svaté Kateřině. Právě nízká výška původního zdiva je důvodem, proč se po otevření prostorů do podkroví nezachovaly viditelné stopy. Navrhuji však takové řešení zejména u drobnějších staveb předpokládat a při průzkumech zdiva během oprav stopy po něm programově hledat. Důkazem mohou být nízko umístěná okna nebo rozhraní dvou druhů zdiva hluboko pod dnešní korunou. Lodi středověkých venkovských kostelů jsou v naprosté většině neklenuté a „falešná klenba“ na dřevěném bednění, osazeném na spodní části krovu, mohla opticky spojit prostor lodi a klenutého presbytáře. Je otázkou, zda by za zajímavé neměly být zároveň považovány ty příklady, kdy lze falešnou klenbu v lodi bezpečně odmítnout.\nProporce pravoúhlého kněžiště předrománských kostelů\nKněžiště bývá základní součástí dispozičního řešení i u jednodušších sakrálních staveb a během vývoje architektury doznalo ve svém půdorysném tvaru řadu změn. Cílem příspěvku je podrobně popsat tvar pravoúhlého nebo lichoběžníkového kněžiště, které lze doložit u některých jednolodních kostelů z předrománského období. Dosud se převážně předpokládalo, že půdorys čtvercového, obdélníkového nebo lichoběžníkového tvaru je natolik univerzální, že jej jednoduše nelze přiřadit určitému stavebnímu období nebo kulturní či geografické oblasti.\nTento článek rámcově navazuje na předchozí výzkum a publikované práce, avšak zároveň předkládá nové hypotézy o proporcích a rozšíření různých typologických tvarů pravoúhlého kněžiště. Výsledky výzkumů vycházejí z širší analýzy půdorysných proporcí 63 vybraných kostelů reprezentujících jeden typologický vzor, ale nacházejících se ve specifických geografických oblastech a pocházejících z různých historických a kulturních období.\nOndřej Hnilica, Pavel Kříž\nSpecifičnost románských rotund\nPředmětem příspěvku je jeden ze základních typů rané sakrální architektury na našem území a to předrománské a románské rotundy. Povaha a specifičnost raného stupně christianizace v tomto časovém horizontu se projevila i na těchto objektech. Článek je dělen do těchto částí. První se zaměřuje na teoretické aspekty, jako jsou kontext historický a ideologicko- politický. V následující části se budeme zabývat obrazem rotund prostřednictvím prizmatu architektonicko – stavebního a uměleckohistorických složek. Poslední část se bude dotýkat přímých praktických průzkumů těchto staveb. Obhlídky objektů byly podniknuty v rámci pracovních cest na lokalitách in situ.\nPočátky šlechtických hradních kaplí v Čechách\nPříspěvek se zaměří na genezi a podobu prvních kaplí na šlechtických hradech v Čechách. Kaple byla významnou součástí areálu šlechtického hradu, ale její výskyt spolehlivě registrujeme teprve od počátku 14. století. Ve 13. století chybí o existenci kaplí na šlechtických hradech přímé důkazy. Jistou výjimku představuje hradní kaple na hradě Českém Šternberku, která byla D. Líbalem datována již do sklonku 70. let 13. století a je tak všeobecně považována za nejstarší hradní kapli. Tato datace ale není bezproblémová. V krátkosti se také seznámíme s dalšími nejstaršími šlechtickými hradními kaplemi (Lipnice, Český Krumlov, Osek, Dražice aj.), které vytvářejí celkový obraz první poloviny 14. století.\nPříspěvek ke klenebním vzorcům portugalských pozdně gotických sakrálních staveb\nReferát bude zaměřen na ukázky zajímavých klenebních vzorců portugalské pozdně gotické sakrální architektury s poukázáním na možné inspirační souvislosti a zdroje zejména v rámci Iberského poloostrova.\nEt super hanc petram aedificabo Ecclesiam meam – sakralia v pískovcích severních Čech\nPříspěvek představuje kapli Božího hrobu ve Velenicích u Zákup, vystavěnou v letech 1710 – 1711 v pískovcovém masivu na severozápadním okraji vsi. Stávající tři prostory, ukrývající reliéfy pašijového cyklu, jsou torzem stavby, jejíž formu, dobovou funkci, společenský význam a symbolický smysl autor na základě analýzy archivních i terénních pramenů modeluje. Při sledování stavebního vývoje kaple dospívá k poznatkům o proměnách užití stavby, které odrážejí proměny projevů oficiální i lidové zbožnosti.