Skompasem.cz - Články - Asie - Kambodža I. – Phnom Penh: ve stínu Pol Pota (Petr Daubner)\nÚvod › Články - Asie › Kambodža I. – Phnom Penh: ve stínu Pol Pota (Petr Daubner)\nKambodžské království je země v jihovýchodní Asii. Rozloha Kambodže je 181000 km2 a v roce 2010 zde žilo asi 15 milionů obyvatel. Hlavním městem Kambodže je Phnom Penh, který má přes dva miliony obyvatel. Kambodžou protéká řeka Mekong, nejdelší řeka jihovýchodní Asie. Největším jezerem je Tonlé Sap („Velké jezero“), které většinu roku zaujímá plochu asi 2700 km2, během monzunových dešťů však může narůst až na 16000 km2. Jezero je spojeno s Mekongem řekou Tonlé Sap. Během období sucha teče voda v řece z jezera směrem do Mekongu, avšak v létě, kdy se zvedne voda v Mekongu v důsledku monzunových dešťů o mnoho metrů, teče voda dočasně obráceně – z Mekongu do jezera. Jezero Tonlé Sap je největším jezerem v jihovýchodní Asii. Období monzunových dešťů trvá v Kambodži přibližně od května do listopadu. V hlavním městě Phnom Penhu spadne nejvíce srážek v říjnu (259 mm), nejméně v lednu (7 mm). Roční průměr srážek je zde 1387 mm. Průměrná roční teplota v Phnom Penhu je 27.6°C. Nejtepleji je v dubnu (29.6°C), tedy ještě před začátkem monzunových dešťů, nejchladněji v prosinci (25.6°C). Kambodža je země převážně placatá a nízko položená. Najdeme zde ale i hory, z nichž ta nejvyšší, Phnom Aural (1813 m.n.m.) leží přibližně uprostřed země.\nRoku 1863 se Kambodža stala francouzským protektorátem, v roce 1887 pak byla včleněna do Francouzské Indočíny, do níž patřila i území dnešních států Laos a Vietnam. Za druhé světové války byla Kambodža okupována Japonskem (se souhlasem vichystické Francie, který byla vazalem Německa). Nezávislosti na Francii se Kambodža dočkala v roce 1953. Nejdůležitější postavou této éry byl Norodom Sihanuk. Jelikož podle kambodžské ústavy se nesměl panovník aktivně věnovat politice, měnil se často velmi pružně Sihanukův titul. Pokud nezasahoval do politiky, byl králem, v obdobích politické aktivity však byl pouze princem či předsedou vlády. Roku 1970 byl však Sihanuk (byl zrovna v zahraničí) svržen vojenským převratem Lon Nola, který nastolil v zemi proamerickou diktaturu. Zároveň tím vypukla krvavá občanská válka mezi přívrženci Lon Nolova režimu a Rudými Khmery. Ve východní části Kambodže, u hranic s oběma vietnamskými státy, budovali vietnamští komunisté tajné zásobovací trasy a současně zde sílil vliv Rudých Khmerů, kteří měli zpočátku vietnamskou podporu. Američané odpověděli brutálním bombardováním, které však nic (jako obvykle) nevyřešilo. Naopak, po stažení Američanů z Indočíny zvítězili ve Vietnamu definitivně komunisté a v Kambodži se ujali moci Rudí Khmerové, kteří zde nastolili v letech 1975-1979 patrně nejkrutější hrůzovládu v moderních dějinách (více viz „Rudí Khmerové“). Rudí Khmerové byli svrženi vietnamským vojskem, přičemž Vietnam pak vojensky okupoval většinu Kambodže.\nDějiny 20. století jsou neuvěřitelně krvavé a zrodily největší vrahy lidské historie, mezi nimiž zvláště „vynikli“ (co se týče počtu obětí) zejména Vladimír Iljič Lenin, Josif Vissarionovič Stalin, Adolf Hitler a Mao Ce-tung. Každý z těchto pánů nechal zavraždit miliony či spíše desítky milionů lidí. Samozřejmě jim v tom vydatně pomáhali jejich četní spoluviníci. Ve 20. století také došlo k několika hromadným vyhlazováním obyvatelstva: genocida Arménů Turky, holocaust, uměle vyvolaný hladomor na Ukrajině, masakry Tutsiů ve Rwandě… Přesto si troufnu tvrdit, že nejšílenější a nejvražednější režim se zrodil v Kambodži. Rudí Khmerové zde, především v letech 1975-1979, kdy ovládali celou Kambodžu, zavraždili asi 2 miliony lidí. Odhady se různí a kolísají zhruba mezi 600000 – 3 miliony; osobně se mi nižší údaj zdá velmi nepravděpodobný. Kambodža tehdy měla asi 8 milionů obyvatel, během čtyř let krutovlády tedy zahynula asi čtvrtina kambodžské populace. Rozsahem vraždění se jednalo genocidu (toto slovo je i v Kambodži samé hojně používáno), ovšem genocida se většinou definuje jako vyvražďování obyvatelstva na základě národnosti či rasy, což v případě Kambodže neplatilo. Khmerové (nejpočetnější národnost v Kambodži) vraždili zase především Khmery. Oficiální název státu za vlády polpotovců byl „Demokratická Kampučea“.\nRudí Khmerové se dostali k moci v roce 1975, kdy svrhli vládu proamerického diktátora Lon Nola. Nutno říct, že zpočátku jim fandila velká část obyvatelstva. Kambodža byla totiž vystavena mimořádně děsivému americkému kobercovému bombardování, které si vyžádalo životy 100000 - 600000 civilistů (podobnému drastickému americkému bombardování, nejhoršímu v dějinách, byl vystaven i sousední Laos). Smyslem bombardování bylo zlikvidovat pralesní zásobovací stezky vietnamských partyzánů, kteří operovali i na území Kambodži a Laosu. Že pak prostí Kambodžané Američany, a tím pádem i Lon Nola, nemilovali, je nabíledni. Po dobytí Phnom Penhu občanská válka skončila a mnoho lidí doufalo v lepší budoucnost. Jejich víra však trvala jen několik okamžiků. Nemohli tušit, že daleko horší hrůzy přijdou vzápětí.\n17. dubna 1975 obsadili Rudí Khmerové Phnom Penh a nastolili hrůzovládu. Jejich počínání bylo nejenom kruté, ale i šílené. Zavedli v Kambodži cosi jako agrární komunismus. Vyhnali prakticky všechny lidi z měst na venkov, kde je přinutili pracovat v zemědělství. Phnom Penh byl například takto „evakuován“ během pouhých tří dnů! Ač sami intelektuálové, nenáviděli polpotovští vůdci především inteligenci. Neboť správně tušili, podobně jako řada dalších diktátorů, že ze strany inteligence jim hrozí větší potenciální nebezpečí než od prostých rolníků. Likvidovali hlavně učitele, lékaře, mnichy. Zabíjeli hromadně i lidi, nosící brýle, protože je považovali za intelektuály. Přednostně byli také zabíjeni lidé se světlejší pletí. Důvod nebyl rasový. Světlejší pleť měli totiž spíše lidé z měst, kdežto lidé z vesnic, dřoucí každý den na poli, byli tmavší, opálenější. A většina řadových bojovníků Rudých Khmerů pocházela z chudých vesnic a „bohaté“ lidi z měst nenáviděla. Zrušeny byly peníze a obchod, byly zavřeny školy, nemocnice, pagody, buddhistické kláštery, mešity, kostely. Soukromé vlastnictví bylo zrušeno. Zastřelit vás mohli i za zpěv populární písně. Jedinou činnost, kterou Rudí Khmerové uznávali, bylo zemědělství. Dokonce i rybolov a sběr lesních plodů byl zakázán („kontrarevoluční činnost“! – docela by mě zajímalo, jaký duševní pochod někoho přivedl k poznání, že chytat ryby je kontrarevoluce…). Rudí Khmerové tak vlastně zavedli opravdový komunismus - existovala jen jedna třída, zemědělci (de facto otroci) a soukromé vlastnictví a peníze neexistovaly. Takhle si ovšem Marx naplnění svých teoretických definic určitě nepředstavoval. Ba dokonce ani Vladimír Iljič by patrně nesouhlasil. Navíc společnost nebyla samozřejmě „beztřídní“, jak předpokládal Marx, protože na ovládanou masu otroků museli dohlížet dozorci – bojovníci Rudých Khmerů. Není divu, že při takovémto způsobu „hospodaření“ zemřelo statisíce lidí hlady. Další desítky či stovky tisíc lidí zavraždili Rudí Khmerové přímo. Vedle již zmíněných intelektuálů se jednalo o skutečné či spíše domnělé „nepřátele režimu“, v další fázi však i o řadu bývalých Rudých Khmerů, kteří padli za oběť četným čistkám ve vlastních řadách (Pol Pot byl v tomto ohledu stejně paranoidní jako Stalin). Obzvláště nechvalnou pověst získala věznice S-21 v Phnom Penhu, kde bylo brutálně mučeno tisíce lidí, a Killing Fields („Vražedná pole“), hromadné hroby obětí polpotovského řádění. Vize komunistického ráje na zemi se změnila (jako obvykle) v peklo.\nRudí Khmerové si ovšem nakonec pod sebou podřezali vlastní větev, když vyprovokovali vojensky mnohem silnější Vietnam k vojenské akci. Vietnam byl sice také komunistický, avšak podporovali ho Sověti, zatímco Rudé Khmery Čína. Ta byla v té době v otevřeně nepřátelských vztazích se Sovětským svazem a stala se de facto spojencem USA (motivem byl právě čínský strach ze SSSR, který byl, nutno říci, zcela oprávněný). Vietnam v roce 1979 obsadil celkem bez problémů většinu Kambodže a ukončil tak období hrůzovlády, o jejímž rozsahu do té doby neměl téměř nikdo ve světě ani ponětí. 7. leden 1979, kdy Vietnamci obsadili Phnom Penh, je v Kambodži dnes označován jako den osvobození. Samozřejmě šlo o osvobození dosti podivné, neboť zároveň znamenalo desetiletou okupaci Kambodže sousedním státem. Přesto jsou Kambodžané Vietnamcům spíše vděční. Právem. Netvorova hrůzovláda skončila.\nNutno ovšem dodat, že Pol Pota a jeho přívržence se nepodařilo zlikvidovat zcela. Uchýlili se do džungle v západní Kambodži, kterou neměl Vietnam vojensky pod kontrolou, a bojovali proti Vietnamu partyzánským způsobem. Pol Pota v té době přímo podporovala nejenom Čína, nýbrž i Thajsko a USA, neboť Vietnam byl po zuby ozbrojeným sovětským satelitem, kterého se všichni v jihovýchodní Asii báli. Dokonce došlo k paradoxní situaci, kdy polpotovci už po svém svržení jeden čas oficiálně reprezentovali Kambodžu v OSN, která naopak odmítla uznat vládu dosazenou vietnamskými okupanty. Po nástupu Gorbačova se však ledy na mezinárodní scéně přece jenom pohnuly. Sovětský svaz přestal být vnímán jako hrozba a Vietnam svá vojska z Kambodže nakonec stáhnul v roce 1989. Kambodža se stala opět královstvím, v jehož čele stanul v roce 1993 král Norodom Sihanuk (který Rudé Khmery dříve sám po dost dlouhou dobu podporoval). Rudí Khmerové postupně přišli o veškerou podporu doma i v zahraničí. Nikdo už je nepotřeboval. Pol Pot sám byl na konci svého života ostatními Rudými Khmery svržen a byl jimi držen v domácím vězení, kde roku 1998 zemřel. Zdá se, že přirozenou smrtí. Bylo mu 73 let. Zbytek Rudých Khmerů byl pak zlikvidován, nebo složil zbraně. Nikdo z vůdců Rudých Khmerů nebyl dlouhou dobu za svoje zločiny potrestán. Teprve loni, v červenci 2010, byl odsouzen první významný Rudý Khmer. Velitele věznice S-21 odsoudil mezinárodní soud k 35 letům vězení. Řada opravdových špiček režimu však potrestání unikla. Ba co víc, mnoho bývalých rudých Khmerů proniklo mezi nové elity. Například současný premiér Hun Sen byl sám až do roku 1979 příslušníkem Rudých Khmerů, včas ale přeběhnul na vietnamskou stranu. Tento „realistický krok ve správném okamžiku“ ho katapultoval do nejvyšší kambodžské politiky, v níž hraje klíčovou roli dodnes. Přesto se zdá, že se blýská na lepší časy a spravedlnost dostihne alespoň některé viníky. V září 2010 byli Mezinárodním trestním tribunálem pro Kambodžu obviněni z válečných zločinů a ze zločinů proti lidskosti čtyři vysocí představitelé Rudých Khmerů: Nuon Chea, Khieu Samphan, Ieng Sary a Ieng Thirith, jeho manželka a někdejší ministryně sociálních věcí, „první dáma Rudých Khmerů“ (dá-li se u takové bestie výraz „dáma“ použít). Všichni byli zatčeni v roce 2007 a od té doby jsou drženi ve vazbě. Mezinárodní trestní tribunál je složen z kambodžských i zahraničních právníků.\nPár slov o vůdcích Rudých Khmerů:\nPol Pot. Vlastním jménem Saloth Sar. Narodil se roku 1925. Jeho otec byl prosperující sedlák. V dětství byl vychováván v královském paláci (jeho bratr tam byl úředníkem), kde se mu dostalo na tu dobu výborného vzdělání. V letech 1949-1953 studoval v Paříži, studia však nedokončil. Spíše než studiu se věnoval politice a stal se členem Francouzské komunistické strany. Po návratu do Kambodže učil dějepis a zeměpis na soukromé střední škole. Připojil se ke kambodžským komunistům. Později se vypracoval na velitel vojsk Rudých Khmerů, bojujících proti Lon Nolovi. Za vlády Rudých Khmerů v letech 1975-1979 byl jejich nezpochybnitelným nejvyšším vůdcem (byl nazýván jako „Bratr číslo 1“), formálně vykonával funkci premiéra. Po roce 1979 stál v čele hnutí téměř až do smrti, pobýval v džungli západní Kambodže a často i v exilu (především v sousedním Thajsku). Roku 1997 byl ostatními Rudými Khmery svržen. Zemřel 15. dubna 1998 (patrně přirozenou smrtí) v domácím vězení, jeho tělo bylo spáleno.\nNuon Chea. Vlastním jménem Lau Ben Kon. Narozen roku 1926. Studoval v Bangkoku nejdříve střední školu a později práva na univerzitě. Zde vstoupil do Komunistické strany Thajska. Během vlády Rudých Khmerů byl mužem číslo dvě („Bratr číslo 2“) a pravou rukou Pol Pota, hrál klíčovou roli v bezpečnostní politice Rudých Khmerů a je považován za hlavního ideologa režimu a za strůjce nejhorších čistek ve vlastních řadách. Zastával funkci předsedy Shromáždění lidových zástupců (parlament). Stejně jako Pol Pot žil v letech 1979-1998 v exilu na kambodžsko-thajském pomezí. Po smrti Pol Pota v roce 1998 přešel (spolu s Khieu Samphanem) na stranu kambodžské vlády. Zatčen v roce 2007, od té doby čeká na soud.\nIeng Sary. Narozen roku 1924 ve městě Travinh jižním Vietnamu. Podobně jako Pol Pot studoval ve Francii, kde se rovněž stal členem Francouzské komunistické strany. Po návratu do Kambodže vyučoval až do roku 1963 na střední škole, pak utekl do džungle. Za vlády Rudých Khmerů byl náměstkem předsedy vlády (Pol Pota) a ministrem zahraničních věcí. Je považován za muže číslo tři polpotovského režimu. Zatčen v roce 2007, od té doby čeká na soud.\nKhieu Samphan. Narozen roku 1931. Byl ze špiček Rudých Khmerů nejvzdělanější. Studoval ve Francii, kde získal titul doktora ekonomických věd. Byl ministrem obchodu ve vládě Norodoma Sihanuka. Na tuto funkci roku 1964 rezignoval, byl však dále poslancem parlamentu. Roku 1967, kdy byl obviněn, že je komunistickým agentem, odešel do džungle. Za vlády Rudých Khmerů byl formální hlavou státu (prezidentem) Demokratické Kampučie. V letech 1979-1998 byl s Pol Potem v exilu, po jeho smrti pak přešel spolu s Nuon Cheou na stranu kambodžské vlády. Zatčen v roce 2007, od té doby čeká na soud.\nSon Sen. Narodil se roku 1930 v jižním Vietnamu, ve stejném městě jako Ieng Sary. I další jeho osudy byly dlouhou dobu identické jako u Ieng Saryho. I on studoval ve Francii, kde se stal členem Francouzské komunistické strany a v roce 1963 utekl do džungle, protože mu hrozilo zatčení. Za vlády Rudých Khmerů byl ministrem obrany, velel vojsku Rudých Khmerů. Odešel do exilu s Pol Potem a ostatními. Paranoidní Pol Pot však pojal podezření, že ho chce Son Sen svrhnout a nechal ho v červnu 1997 zavraždit se všemi 13 členy jeho rodiny. Son Senova smrt nakonec vedla ke svržení a uvěznění Pol Pota jeho spolupracovníky, protože se začali obávat, že i oni by mohli skončit stejně jako Son Sen.\nVorn Vet. Narozen v roce 1934. Původním povoláním středoškolský učitel. Za Pol Potova režimu byl ministrem hospodářství. V roce 1977 poslán do S-21, popraven.\nDuch. Vlastním jménem Kaing Guek Eav (toto původní jméno se přepisuje velmi rozdílně). Narozen roku 1942. Původním povoláním učitel matematiky. Za vlády Rudých Khmerů byl velitelem věznice S-21. V 90.letech opustil hnutí Rudých Khmerů, stal se křesťanem a opět dál vyučoval, jako by se nechumelilo. Roku 1999 ho vypátral jeden novinář, byl zatčen a od té doby čekal na soud. V červenci 2007 byl formálně obviněn ze zločinů proti lidskosti a přesně po třech letech, v červenci 2010, byl jako první významný člen Rudých Khmerů odsouzen na 35 let do vězení.\nDnešní kambodžský král, Norodom Sihamoni, se narodil v roce 1953. Je to jediný současný monarcha, který hovoří plynně česky a Česko považuje za svoji druhou vlast! Jeho otec, Norodom Sihanuk, požádal kdysi osobně tehdejšího československého prezidenta Antonína Novotného, zda by jeho syn nemohl studovat v Československu. Novotný souhlasil. Norodom Sihamoni žil v Praze v letech 1962-1975, strávil zde tedy velkou část dětství a mládí. Nejdříve chodil na základní školu v Ostrovní ulici, od roku 1967 pak na pražskou konzervatoř a od roku 1971 na AMU, kde studoval tanec, hudbu a divadlo. Roku 1975 navštívil Kambodžu, kde už tehdy vládli Rudí Khmerové a princ byl nucen tvrdě pracovat na polích s ostatními Kambodžany. Poté nějaký čas studoval v Severní Koreji, roku 1976 se však vrátil opět do Kambodži, kde byl Rudými Khmery držen v domácím vězení. Později žil v Číně a v Paříži. Roku 2004, po abdikaci svého otce, byl zvolen králem Kambodže, kterým je dodnes. Jako hlava státu navštívil Norodom Sihamoni Českou republiku dvakrát – v roce 2006 a 2010. Obdržel u nás mimo jiné čestný doktorát na AMU, kde dříve studoval, a rovněž čestné občanství hlavního města Prahy.\nPhnom Penh - pár údajů\nneděle 12. června 2011 Přesun z Kuala Lumpur do Phnom Penhu a mučírna S-21. Dnes jsem vstal v nechutných 2:30 v noci. Pěšky jsem se přesunul na železniční stanici KL Sentral (asi půl hodiny pěšky, LRT v noci nejezdí), odkud jsem přejel předplaceným Skybusem na letiště. Odbavení v KL bylo hektické. Hlavně mojí vinou. Neboť „boarding time“ na palubním lístku znamená, kdy mám být připraven u odletové brány, já jsem však byl pět minut předtím teprve na imigrační kontrole. A tam byla fronta dlouhatánská. S tím jsem tedy nepočítal. Musel jsem s dovolením ve frontě předběhnout, jinak by mi snad to letadlo ulétlo. Samotný let už byl v pohodě (i když s mírnými turbulencemi) a po 91 minutách letu jsme přistáli v Phnom Penhu. Přeřizuji hodinky o hodinu dozadu (přestože letíme nepatrně na východ) a opět se tak symbolicky (dočasně ovšem) přibližuji k domovu (rozdíl teď činí jen +5 hodin oproti středoevropskému letnímu času).\nOdpoledne jsem se vydal do muzea Tuol Sleng. Toto místo je rovněž známo jako S-21 (zkratka ze „Security ofice“) či Muzeum genocidy. Věznice S-21 byla nejznámější a nejobávanější mučírnou Rudých Khmerů. Byla zřízena v budovách bývalé střední školy, a to hned 17. dubna 1975, čili ve stejný den, kdy Rudí Khmerové „osvobodili“ (tak to sami nazývali) Phnom Penh. Byli sem posíláni skuteční či spíše domnělí a potenciální nepřátelé režimu. Slovo „věznice“ není přesné. Věznice jsou zřizovány obvykle proto, aby zde osoby vykonávaly „trest odnětí svobody“, či zde byly dočasně zadržovány. S-21 však pro oběti režimu znamenala konečnou. Byli sem posíláni pouze lidé, určení k fyzické likvidaci. Než však byli tito nešťastníci popraveni, byli podrobeni drastickému mučení. Jeho cílem bylo získat z dané osoby důležité informace. Jelikož ovšem zadržené osoby evidentně nikdy nespáchaly zločiny, z nichž byly obviněny (typicky: špionáž pro CIA či KGB, sabotáž…), nabízí se spíše vysvětlení, že mučírna byla zřízena pro ukojení sadistických choutek nejvyššího vedení. Byli sem posíláni dělníci, rolníci, technici, lékaři, učitelé, buddhističtí mniši, také ale vysoké kádry Rudých Khmerů, které se později znelíbily. Pro tyto prominenty byla dokonce určena speciální budova (nikoliv však speciální zacházení). Skončili zde například i bývalý ministr informací a ministr obchodu Rudých Khmerů (k čemu měli Rudí Khmerové ministry obchodu a financí, když obchod a peníze byly zrušeny, je mi záhadou). Dokonce i několik bílých cizinců zde zahynulo. Měli prostě smůlu, že se ocitli v nesprávnou dobu na nesprávném místě. Celkem prošlo mučírnou během let 1975-1979 asi 20000 lidí, přežilo jich 7. Velitelem věznice S-21 byl Kaing Gek Iev zvaný Duch, odsouzený v roce 2010 k 35 letům vězení (viz výše).\nV muzeu se můžete sami přesvědčit, jak byli Rudí Khmerové systematičtí. Každý vězeň, který sem přišel, dostal číslo, s nímž byl vyfotografován, a byla pořízena přesná evidence. Fotografie stovek mužů, žen i dětí, které zde ukončily svou životní pouť, jsou rozeseté na informačních tabulích. Prohlédnout si zde můžete také mučící nástroje a obrazy, na kterých je mučení namalováno. Nebyly používány žádné sofistikované metody. V nacistických či komunistických mučírnách si často dávali záležet, aby oběť z nějakého důvodu přežila, třeba aby jí pak mohli předvést před soud, kde by se veřejně zpovídala ze svých „zločinů“, nebo poslat do koncentráku či gulagu, kde se dala využít jako levná otrocká pracovní síla. Zde se však s přežitím vězňů nepočítalo ani teoreticky. Vězňové byli biti dřevěnými holemi či biči, byli topeni ve vodě, byly jim kleštěmi trhány nehty a hojně byly používány elektrošoky. Oblíbenou metodou bylo vytahování vězňů za ruce, svázané za zády, do výše. To se opakovalo tak dlouho, dokud dotyčný ubožák neomdlel. Pak mu strčili hlavu do sudu s nějakou chemikálií. Díky tomu se dotyčný probral a věšení začalo na novo. Výborně se k tomu hodily háky na dvoře, které dříve byly ve škole používány k zavěšení tyčí, na něž děti šplhaly při tělocviku. Fotografie některých zmučených těl ostatně ve věznici také nechybí. Visí tu dokonce i vězeňský řád, jehož jeden bod mimo jiné zakazoval vězňům při bití křičet, a pokud křičeli, byli zbiti ještě daleko víc… Pokud vězeň nezemřel při mučení, byl po výsleších (při kterých se asi přiznal ke všemu a ještě udal své „spolupracovníky“) odvezen na popraviště Choeung Ek (jedno z nechvalně proslulých Killing Fields), nacházející se asi 15 kilometrů od Phnom Penhu. Zde byli popraveni ranou do hlavy čímkoliv, co bylo zrovna po ruce - dřevěným kyjem, sekyrou, lopatou… Střelivem se na popravování politických „zrádců“ neplýtvalo. Pak byli „provinilci“ pro jistotu ještě podříznuti, poté hozeni do jámy a zasypáni. Často velmi nedbale, takže z hromadných hrobů se pak šířil nesnesitelný zápach. Proto byla později těla zasypávána chemikáliemi. Jednak to zmírňovalo zápach a pak to definitivně zajistilo, že všichni popravení jsou stoprocentně mrtví. Téměř vždy byla zavražděna i celá rodina „třídního nepřítele“, včetně malých dětí, které byly zabíjeny většinou tak, že před zraky jejich matek strážní s jejich tělíčky mlátili o strom. Tato barbarská krutost vůči malým dětem měla dva důvody: za prvé byla odstraněna i teoretická možnost, že by se děti, až vyrostou, pomstili katům svých rodičů a za druhé, Rudí Khmerové neměli zájem zřizovat sirotčince a starat se o děti třídních nepřátel. Proto byly děti zavražděny naprosto plánovitě a systematicky rovněž. Větší děti byly ostatně rovněž mučeny ve věznici S-21, než byly popraveny spolu s ostatními… V muzeu můžete zhlédnout i krátký filmový dokument (promítají ho v 10:00 a v 15:00) a je tu vystaveno i pár lebek, pocházejících z hromadných hrobů.\nJinak jsem toho dnes moc z Phnom Penhu neviděl. Zaskočil mě opět pravostranný provoz – málem mě smetla motorka, právě když jsem se velmi pečlivě rozhlížel - na opačnou stranu ovšem. Motorek tu jezdí opravdu hodně. Fungují i jako taxíky, a to buď jen samotné motorky, nebo tuk-tuky (motorka s vozíkem, kam se nacpe třeba šest Kambodžanů). Tuk-tuk se liší od tricyklu (jezdí hlavně na Filipínách) tím, že má celkem čtyři kola a vozík jde o motorky lehce oddělat, kdežto tricykl má ve shodě se svým názvem kola pouze tři a sajdkára je s motorkou pevně spojena… V Kambodži fungují paralelně dvě měny – místní riely a americké dolary. Za dolar dostanete 4000 rielů. V Phnom Penhu mají názvy jen hlavní ulice, ostatní jsou číslované. Je to docela přehledné, i když dost často nejsou ulice vůbec označené. Nicméně čísla ulic vždy stoupají v jednom směru, takže danou ulici vždy nakonec najdete. Pokud ovšem máte mapu – mrkněte se hned na letišti, kde jsem ji sehnal já… Khmerština má vlastní písmo. Nevím jestli existuje nějaká oficiální verze přepisu khmerštiny do latinky, ale pokud ano, místní ji asi neovládají, protože ten samý název přepisují většinou mnoha různými variantami, a to často třeba v tom samém odstavci. Snad jedinou výjimkou je název hlavního města – píše se vždy Phnom Penh. Proto zde používám tento přepis, i když u nás se to většinou v atlasech píše jako jedno slovo.\npondělí 13. června 2011 Killing Fields a Královský palác. Ráno jsem navázal na včerejší návštěvu mučírny S-21 a vyrazil jsem na Killing Fields v místě zvaném Choeung Ek. To se nachází asi 15 kilometrů od centra. Je dobré se informovat v hotelu o místních cenách. V tom mém mi řekli, že mototaxi tam a zpět, včetně čekání, stojí 5 USD. Takže i když na mě motorkáři zkoušeli cenu 8-10 USD, hravě jsem to srazil na těch pět. Cesta na motorce je docela zajímavá. Motorky v Phnom Penhu dominují, aut je o něco méně. Nejezdí se nijak zvlášť rychle, ale na naše poměry chaoticky, neboť motorky kličkují v hustém provozu jak je napadne. Chodci to tu mají těžké, přejít přes ulici je docela problém. Kdo občas při přecházení neriskoval, stojí v Phnom Penhu na ulici dodnes...\nV Choeung Ek se rovněž platí menší vstupné. Je tu muzeum, kde vám promítnou asi patnáctiminutový dokument. Dále je zde několik nástěnných tabulí, informujících o zdejších zvěrstvech. Zčásti se jedná o ty samé údaje, jaké je možno si přečíst i v mučírně S-21, některé ale byly pro mě nové. Tak co nového jsem se například dozvěděl? Například to, že oběti byly sváženy do tábora smrti nákladními automobily. Většinou byli popraveni hned, jak je sem přivezli. Později ovšem, když počet deportovaných překročil tři stovky denně, nestíhali kati svoje řemeslo udělat za jediný den. Takže tu byla postavena i chatrč, ve které vězni museli přečkat noc a popravili je pak druhý den. Celkově zde skončilo svůj život asi 20000 obětí – vesměs šlo o vězně z S-21. Mrtvoly byly naházeny do 129 hromadných hrobů. V každé jámě bylo tedy pohřbeno několik desítek až několik stovek těl. 86 těchto hrobů bylo později otevřeno a těla exhumována. Sloužila mimo jiné jako důkaz zvěrstev režimu. Celkem bylo nalezeno 8985 těl. Namístě je dnes postaven památník. Uvnitř něj je ve skleněných vitrínách vyskládána část lebek, které zde byly nalezeny. Ne všechny ostatky byly ovšem exhumovány. Některé oběti zůstávají pod zemí. Čas od času, když pořádně zaprší, vyplaví déšť ze země další kosti. Na jednom místě je to dokonce vidět. V areálu Choeung Ek není země rovná, nýbrž je jakoby zvlněná. Každá z mnoha prohlubní, které zde můžete spatřit, je masovým hrobem. K vidění je tu vidět i popravčí strom, o který byla rozbíjena těla malých dětí. Jejich mrtvoly pak ležely spolu s mrtvolami jejich matek ve stejné jámě hned vedle. V jiné jámě se zase našly pouze bezhlavá těla… Killing Fields je drsné místo, i když musím říct, že venku na čerstvém vzduchu ten dojem není tak silný, jako v ponuré věznici S-21.\nPo návratu z věznice jsem se vydal na prohlídku města. Nejdříve jsem se juknul na zdejší „Olympijský stadion“. Proč se mu říká olympijský, když v Kambodži olympiáda nikdy nebyla a patrně také nikdy nebude, to se mě neptejte. Pak jsem nakouknul do areálu dvou buddhistických chrámů. Byly docela pěkné, ale hodně se tu staví a buduje. Prošel jsem kolem Památníku nezávislosti a Památníku vietnamsko-kambodžského přátelství a došel jsem ke Královskému paláci. To není jedna budova, ale celá řada staveb, obehnaná zdí. Jak jsem tak šel kolem areálu, viděl jsem jednu bránu otevřenou. Nikde nikdo, vlezl jsem tedy dovnitř. Uvnitř jako po vymření, jen sem tam jsem viděl nějaké řadové zaměstnance, kteří si mě nevšímali. Nikde žádní turisté! Jelikož bylo pondělí, obával jsem se, že je zavírací den a že mě brzy vyhmátnou. Pak se ale začaly trousit skupinky návštěvníků. Byla jen polední pauza a otvírali ve 14:00. Vplul jsem tedy mezi ně a prohlédnul jsem si palác. Říkal jsem si před jeho návštěvou, že bude asi docela hezký, ale skutečnost dalekosáhle předčila moje očekávání. Palác je prostě parádní! Zatímco většina Phnom Penhu je nevzhledná, hlučná a chaotická, zde je klid a ticho. Téměř všechny stavby jsou v dokonalém stavu a ty, co nejsou, se restaurují. Muselo to asi stát hromadu peněz, ale na Královském paláci se evidentně nešetří. Neměl jsem s sebou žádný plánek a nevěděl jsem pořádně, jaký je účel té které budovy. Jsou tu paláce, buddhistické chrámy i stúpy. Nejkrásnější stavbou je Chrám smaragdového Buddhy. Chrám byl postaven už roku 1892 a jeho tvůrci se inspirovali stejnojmenným chrámem v thajském Bangkoku. Roku 1962 pak proběhla rekonstrukce. Stavba kupodivu přežila režim Rudých Khmerů. Ti ji totiž udrželi v relativně dobrém stavu z propagandistických důvodů – ve světě pak mohli tvrdit, jak skvěle pečují o kambodžské kulturní dědictví. Polovinu chrámu sice nakonec ti barbaři stejně zničili, ale i tak toho pořád zůstalo hodně k obdivování. Smí se vstoupit i dovnitř. A hle, skutečně tu trůní malý zelený Buddha, zřejmě opravdu smaragdový! Bohužel se uvnitř budov nesmí fotit. Chrám smaragdového Buddhy je rovněž znám pod názvem Stříbrná pagoda, ovšem první název je určitě výstižnější, neboť nic stříbrného jsem tu nezahlédl. I další budovy v areálu jsou pěkné, je to skoro až inflace dojmů. Sem určitě zajděte.\núterý 14. června 2011 Phnom Penh – den třetí a poslední. Dnešní den jsem obešel pár dalších památek, ale nijak jsem to nepřeháněl. Většinu času jsem pak strávil prací na tomto článku. Ráno jsem se nejdříve vydal směrem na Central Market. Cestou jsem natrefil na autobusové nádraží a koupil jsem si lístek na zítra do Siem Reapu. Lístek stál 4.50 USD, zatímco u nás v hotelu ho prodávají za 6 USD. Prošel jsem Central Marketem, kde kromě klasického tržiště s jídlem, ovocem, zeleninou, masem, rybami apod. prodávají i šperky, hodinky a textil. U jednoho stánku jsem viděl docela pěkná trička za tři dolary (pravila paní, cenovky se nevedou). Bohužel však neměli moji velikost. O stánek vedle ji měli a vida, za to samé tričko chtěli jen dva dolary! Smlouvat jsem nezkoušel, protože tričko pod dva dolary, to snad ani nejde, ale kdo ví? Můžete to zkusit. Pak jsem došel k chrámu Wat Phnom. Ten stojí na kopečku (phnom znamená khmersky kopec), což je samo o sobě fakt hodný zaznamenání, neboť jiný kopec jsem v celém Phnom Penhu nezahlédl. Chrám se ovšem rekonstruuje (stejně jako bez výjimky všechny další chrámy v Phnom Penhu, které jsem viděl – ani jeden není úplně dokončen). Podle legendy byla první pagoda vztyčena na tomto kopečku již v roce 1373. Stará paní jménem Penh (po které pak Phnom Penh pojmenovali) sem přinesla pět soch Buddhů (čtyři bronzové a jednu kamennou), přinesených Mekongem (byly ukryty v plovoucím kmeni). Na její popud pak byla vystavena ona pagoda. Při stavbě bylo použito dřeva z připlaveného kmene a sochy Buddhů byly umístěny v chrámu. Tolik legenda. Dnes se okolo chrámu (část je, jak jinak, v rekonstrukci) rozkládá jakýsi park. Trochu to připomíná pražský Petřín, včetně randících dvojic, ovšem v menším vydání. Pod kopcem se shlukuje turistická infrastruktura, jsou tu stánky, motorkáři, jeden chlapík tu má slona, na kterém se můžete vyfotit a dokonce je tu pokladna, kde nebohé turisty zkásnou o jeden dolar (šel jsem z druhé strany, aniž jsem to věděl a stejně bych jim nic nedal, vybírají pouze od cizinců, ale lístky nikdo nekontroluje). Rovněž několik opičáků se prohánělo v korunách stromů hned vedle vrcholové stúpy. Pak jsem šel podél řeky Tonlé Sap směrem ke Královskému paláci. Vzpomněl jsem si, že Tonlé Sap teče v době monzunů směrem do jezera Tonlé Sap (čili z Mekongu) a v období sucha zase do Mekongu. Teď ale období dešťů teprve začíná, tak kterýmpak směrem teče asi voda v řece teď? Civěl jsem na řeku několik minut a podle plovoucí trávy jsem nakonec usoudil, že voda teče skutečně směrem z Mekongu do jezera. Je to ale pohyb téměř nepostřehnutelný a voda skoro stojí… Před Královským palácem jsem pak ještě narazil na chrám Wat Ounalom. I zde se někde pracuje, ale většina je už zrestaurovaná a vypadá to pěkně. Je to asi nejhezčí chrám, který jsem viděl v celém Phnom Penhu mimo areál Královského paláce. Nakouknul jsem i dovnitř. Zrovna tu hrála skupina chlapců typickou buddhistickou hudbu (nástroje: něco jako xylofon, gamelan, bubny a nějaká píšťala) a začínali se scházet věřící, asi dnes bude nějaká slavnost. Já jsem se však vydal zpět do hotelu. Jednak jsem potřeboval pracovat a kdoví, kdy zase začne pršet.\nJaký je Phnom Penh? V zásadě je to město nepříliš hezké, chaotické a přelidněné. Navíc je docela roztahané, zajímavá místa jsou docela daleko od sebe. Královský palác je ovšem nádherný a i jeho okolí je krásně upravené. Pokud ale přiletíte do Phnom Penhu jako já z Kuala Lumpur, rozdíl je to velmi výrazný. Kuala Lumpur je prostě hlavní město vyspělé země, kdežto Phnom Penh metropolí chudého království, které se po letech strádání snaží postavit na vlastní nohy. Jde to ale ztuha. Ceny v Kambodži nejsou vysoké, nicméně jsou o trochu vyšší než v Malajsii, a to při daleko nižším standardu prakticky všech služeb. Na druhou stranu, pokud Phnom Penh srovnám s Manilou, vyjde z toho docela lichotivě. Ačkoliv má Phnom Penh dva miliony obyvatel, nejsou tu prakticky žádné mrakodrapy či jiné výškové budovy. Jednou větou lze tedy Phnom Penh charakterizovat jako nízké hektické velkoměsto plné motorek. K návštěvě Phnom Penhu doporučuji dva dny. Za tuto dobu všechno v pohodě stihnete. Já jsem tu strávil tři dny, ale hodně jsem pracoval na článcích, jinak tři dny by bylo asi moc. Za jeden den se to dá také zvládnout, ale budete se zbytečně honit. A pokud sem přijdete jako já v období dešťů, musíte počítat s tím, že skoro každé odpoledne leje.\nPhnom Penh – shrnutí a praktické informace\nNáhledy fotografií ze složky Kambodža - Phnom Penh (Petr Daubner)


Hithit - Kniha úsměvů\nV loňském roce jsem fotila úsměvy. Každý den jeden. Teď mám 365 portrétů, které vydám jako knihu.\nAutor: Každý den s úsměvem\nvybrané z 2 933 €\n31 Poděkování v knize\nKaždý, kdo přispěje bude mít své jméno v knize.\nA to jen za cenu jedné Milky.\n(Jméno uveďte do poznámky.)\n68 Placka (s)měj se!\nRozveselte svůj batoh či tašku plackou, která vykouzlí úsměv na tváři vám i ostatním.\n22 Ručně psaný děkovný dopis\nDostanete voňavou, roztomilou obálku, s ještě krásnějším poděkováním. Jo, a uvidíš tam můj unikátní rukopis!\n25 z 40 Pozvání na křest knihy\nAno, bude i křest! A to live-streamovaný.\nJako jedni z prvních tak spatříte Knihu úsměvů. Ať už s námi na místě, nebo z pohodlí vašeho oblíbeného křesla s vínem v ruce.\n44 Kniha úsměvů s věnováním\nÚsměvy zaručeně potěší. Vás i toho zamračeného spolucestujícího ve vlaku.\nBuď vám ji předám osobně (Praha, Brno, Ostrava, Přerov), nebo za vámi dorazí až domů.\n4 z 10 Nafocení úsměvů - jednotlivec\nNejsi v projektu? Nafotím ti speciální sérii 8 usměvavých portrétů.\n1 z 5 Nafocení úsměvů - pár\nNenašli jste se v projektu? Vyfotím tebe i tvou polovičku. Kromě párových fotek získáte taky každý vlastní portréty.\n(Brno, Praha, Ostrava, Přerov)\nVypredané!!\tNafocení úsměvů - rodina\nJste usměvavá rodina. Ať to každý vidí! Zvěčním úsměvy vás i vašich dětí napořád.\n5 z 5 Usměvavý fotokurz\nProvedu vás celým procesem. Naučím vás vytvořit krásné portréty, následně je spolu upravíme a jako bonus je uveřejníme na oficiálním Facebooku a Instragramu.\n(Praha, Brno, Ostrava, Přerov)\nVypredané!!\tHrdý partner projektu\nBudete mít jedinečné místo. Kromě toho, že v knize otisknu vaše logo, každý* zaměstnanec získá usměvavý portrét. Vy je můžete libovolně použít. To chcete!\n* V případě velké firmy pouze vrchní management.\nNa loňský rok jsem si dala předsevzetí denně fotit. Po delší úvaze jsem si uvědomila, že lidé se málo smějí. Tak vznikl můj fotoprojekt. Fotografování úsměvů mi přišlo jako dobrý nápad jak to změnit. Nikoho to nic nestojí, naopak můžete získat pěknou fotku. Zadarmo. A ještě Vám to zlepší den. Snímky jsem nepořizovala do zásoby. Každý den vznikl nový.\nPředsevzetí jsem dodržela, během něj jsem se stihla objevit i v Brněnském deníku i Mladé frontě, a tak mám dnes 365 portrétů. Chci je vydat jako knihu. Ta bude, kromě fotografií, obsahovat i příběhy modelů, co jim udělalo radost, za co by se pochválili nebo co mají na sobě rádi.\nCíl Knihy úsměvů?\nNe pokaždé se vzbudíme se skvělou náladou. Někdy máme to štěstí mít okolo sebe lidi, kteří nám vykouzlí úsměv hned po ránu. Ale upřímně, je to málokdy.\nTo je problém, který můj projekt řeší. Plánuji s vaší pomocí vydat Knihu úsměvů. Zlepší den, ať už ji otevřete kdekoli. Vám i tomu zamračenému spolucestujícímu ve vlaku.\nBudete v knize. Zdarma!\nVaše jméno se objeví v knize bez ohledu na to, jakou sumou Knihu úsměvů podpoříte.\n25.5.2016 TŘIKRÁT HURÁÁÁ pro vyprodání odměny Hrdý partner projektu!!!\nStal se jím zapsaný spolek Student Cyber Games plný nadšenců, starající se o rozvoj žáků základních a středních škol. Čím? Pořádají pro ně pIsQworky, aby rozvíjeli jejich analytické myšlení a týmového ducha. Mnozí z vás možná taky postřehli, že jsem koncem dubna sdílela album plné úsměvů ze soutěž…\n17.5.2016 50 % vybraných a překvapení z Lamacentra je tu!\nJsem moc ráda, že jsem loni fotila lidi, protože vyfotit lamu? To je teprve výzva! Chvíli nepostojí, nedívá se do objektivu... Pohladili jste si někdy lamu? Nemůžete ji mít doma? Udělejte si i vy pěkné odpoledne a navštivte brněnské Lamacentrum, kde zažijete něco nevšedního a třeba se vám zadaří…\n365 úsměvů ve videu\nÚsměvy v Pozitivních zprávách\nStudentka bojuje proti zachmuřeným tvářím


Béčko Viktorie čeká dřina, Nového zkouší Třinec - Plzeňský deník\nBéčko Viktorie čeká dřina, Nového zkouší Třinec\nPlzeň – Patnáct hráčů juniorky Viktorie Plzeň se pod vedením trenérů Jiřího Skály a Martina Lepešky připravuje od začátku týdne na jarní část České fotbalové ligy.\nFotbalisté juniorky Viktorie Plzeň krouží při včerejším dopoledním tréninku v rámci zimní přípravy po tartanovém oválu Městského stadionu ve Štruncových sadechFoto: DENÍK/Václav Vacek\nV kádru došlo oproti podzimu k několika změnám. Tým opustili Jan Brož a Jakub Kubek, kterým skončilo ve Viktorii hostování z mateřských klubů Nepomuku a Plané. „Podle mých informací by se měli zapojit do přípravy v divizní Doubravce,“ říká kouč juniorky Viktorie Jiří Skála.\nSmlouvy končí také Lukáši Novému a Ondřeji Vitoušovi. „Kroky Vitouše povedou do některého z českých klubů nebo do zahraničí. Nový je na testech v druholigovém Třinci,“ uvedl trenér Skála.\nZimní přípravu s A týmem absolvují Mandula, Štípek a Dvořák. Kádr juniorky naopak doplnil už v závěru podzimu dorostenec Patrik Hrošovský a nyní byl z dorostu přeřazen i Michal Růžička.\nPřípravu s béčkem Viktorie zahájili také krajní záložník Ondřej Stružka a útočník Lukáš Roubal, oba ze Spartaku Chrást, vedoucího celku Fincentrum krajského přeboru. Roubal je po podzimu se čtrnácti góly druhým nejlepším střelcem soutěže.\n„Jedná se o mladé a perspektivní hráče. Uvidíme, jak se budou jevit v tréninku a v utkáních, a podle toho potom rozhodneme,“ říká kouč.\nDvoufázové tréninky hráči absolvují v areálech v Luční ulici a ve Štruncových sadech. „Příprava bude náročná a dlouhá,“ slibuje kouč svým svěřencům. Hrubá kondiční příprava vyvrcholí soustředěním v Žinkovech od 17. ledna, po návratu čeká tým přípravný duel s Doubravkou.\nZpestřením zimní dřiny budou zápasy na zimním turnaji Slavoje Vyšehrad v Praze. Na konci února bude béčko Viktorie soupeřem druholigového celku Vlašimi.


Aktuální nabídka práce – Doprava, zásobování a logistika, Práce v zahraničí | Easy práce.cz\nAktuální volná pracovní místa v oboru Doprava, zásobování a logistika, Práce v zahraničí\n10 aktuálních nabídek práce Práce v zahraničí\nHledáte nabídky práce v oboru Doprava, zásobování a logistika v oblasti Práce v zahraničí? Vybírejte z aktuálních volných pracovních míst a pozic, které přímo pro vás připravila Easy práce.cz. Získejte zaměstnání a začněte pracovat již zítra.\nHledáme šikovné skladníky/skladnice do Německa - mzda od 1 500€.\n• manipulace s paletovým vozíkem výhodou • balení a třídění zboží • práce ve třísměnném provozu • práce se scannerem • vychystávání zboží\nCentralWork s.r.o.\tKorbussen Plný úvazek\nZahraničí - ostatní (2)\nŘidič MKD (5)\nSkladník / manipulant (3)


Amplion.cz - deka - akce a slevy - Skrz.cz\nElektrická vyhřívaná deka na dvojlůžko\n2 290 Kč 1 390 Kč +-\nDeky Deka Vyhřívaná deka Amplion.cz\nMěkoučká deka a dva polštáře s výplní z pravé ovčí vlny\nPolštáře a přikrývky Deka Polštář Polštář s výplní Amplion.cz\nFleecové deky s fotopotiskem s pestrými motivy: 2 velikosti\n499 Kč 349 Kč +-\nDeky Deka Amplion.cz\nKoupilo si 99 zákazníků za 349 Kč\nMěkoučké, heboučké a hřejivé deky s vánočními motivy\n275 Kč 179 Kč +-\nAntialergenní nebo ovčí deky s polštáři!\n1 090 Kč 499 Kč +-\nLožnice Deka Polštář Amplion.cz\nDeka z pravé ovčí vlny spolu s polštářem!\nSet z ovčí vlny! Deka a 2 polštáře. Přírodní materiál s perfektními termoregulačními vlastnostmi!\n949 Kč 489 Kč +-\nDeka a dva polštáře z ovčí vlny! Buďte připraveni na zimu a zahalte se do 100% ovčí vlny!\n949 Kč 459 Kč +-\nLožnice Zima Deka Polštář Amplion.cz\nKoupilo si 36 zákazníků za 459 Kč\nDeka s rukávy z hřejivého fleecu! Už vás nebudou zebat nožky, ani tělo, deka vás zahřeje!\n299 Kč 110 Kč +-\nKvětináče a truhlíky Deka Amplion.cz\nKoupilo si 57 zákazníků za 110 Kč\nKožená dámská peněženka Diesel, kterou zaručeně ohromíte! Zářivá barva, pravá kůže, decentní logo na zapínání a spousta praktických přihrádek.\n3,3 / 5 Dobré Svetovenovinky.cz 1726×\n2 060 Kč 990 Kč +-\nPeněženka Deka Dámské Amplion.cz\nRtěnka Kabelka Deka Tužka Amplion.cz


Dámské vlněné kabáty | klingel.cz\nm. collectionBunda v pončo střihu\nAMY VERMONTBunda s dekorativními štrasovými kamínky\nBarbara LebekVlněný kabát s kapucí\nAlba ModaBunda v flaušovém vzhledu\n5 699,00 Kč 4 499,00 Kč\nBarbara LebekKabát s podílem vlny\nBarbara LebekVlněný kabát\nDress InVlněný kabát s knoflíky\nBarbara LebekVlněný kabát s leopardím vzorem\n4 499,00 Kčod 2 999,00 Kč\nMONAVlněný kabát s módním kalichovým límcem\nMONABunda v buklé vzhledu\n3 899,00 Kčod 2 399,00 Kč\nMONABunda s podílem vlny\n5 249,00 Kčod 4 049,00 Kč\nAlba ModaBunda v buklé vzhledu\n3 899,00 Kč 2 099,00 Kč\nAlba ModaSakový kabátek s károvaným vzorem\nBarbara LebekKabát v pohodlné směsi vlny\n5 599,00 Kčod 3 359,00 Kč\nAlba ModaVlněný kabát s klasickými barvami\n3 899,00 Kč 2 339,00 Kč\nAlba ModaBunda z kvalitní vlny\nMONABunda z čisté střižní vlny\n4 499,00 Kčod 2 699,00 Kč\nMONAVlněný kabát s řasením na šálovém límci\n6 599,00 Kč 3 959,00 Kč\nm. collectionBunda v kontrastních barvách v buklé vzhledu\n4 299,00 Kčod 2 579,00 Kč\nm. collectionVlněný kabát s károvaným vzorem\nMONAKabát s kapucí\nDámský vlněný kabát by měl splňovat více podmínek - měl by být teplý, měl by nás ochránit před nepříjemným počasím, měl by být pohodlný, měl by mít vhodnou barvu a samozřejmě by měl svým střihem zvýraznit přednosti naší postavy a ukrýt její případné nedostatky. Kvalitní vlněný kabát je poměrně vysokou investicí, ale je nadčasový a určitě za něj budete ráda. Důležitý je excelentní střih a kvalitní materiál. Pak vám kabát vydrží mnoho a mnoho let.\nDámský vlněný kabát je rozhodně kousek, který by měl vydržet více než jednu sezónu. V popředí stojí samozřejmě atraktivita a aktualní módní trendy, ale nezanedbávejte ani funkčnost. Dobře vybraný kabát Může nejen dobře vypadat, ale hlavně skvěle posloužit.\nKvalitní a perfektně padnoucí vlněný kabát je dokonalá investice. Pokud si koupíte kabát z kvalitního materiálu a využíváte ho pouze občas (například v práci), vydrží vám řadu let bez jakýchkoliv citelných známek opotřebení. Na ostatní příležitosti stačí bunda nebo stylová parka. Víte, jaký je vlastně účelový rozdíl mezi bundou a kabátem? Bunda je praktičtější, ale kratší. Neochrání vás před vlezlou zimou tak jako kabát, který je většinou delší (ideálně do poloviny stehen) a je uzpůsoben tomu, aby se pod něj vlezl tlustý svetr nebo sako.\nV případě, že jdete lyžovat, je bunda samozřejmě lepší volbou. My se ale zaměříme na to, jak i v zimě vypadat elegantně, a tak se pojďme podívat na dámské vlněné kabáty. Vhodně zvolený dámský kabát zahřeje a zároveň v něm budete vypadat dobře.Dobré je vsadit na nadčasový kousek, abyste za rok nemuseli kupovat zase nějaký nový, protože ten z minulého roku vyšel z módy. I v zimě můžeme vypadat šik. Chceme vypadat nejen hezky, ale zároveň se cítit pohodlně. Vlněný kabát na zimu může vypadat nápaditě a mít styl, rozhodně nemusí být nudný.\nIdeální velikost vašeho vlněného kabátu\nPrvní, na co byste se měli zaměřit, je velikost. Ta by měla být o číslo větší než vaše blejzry. Dobrý nápad je vzít si sebou do obchodu svetr nebo oblíbené sako a vyzkoušet kabát na nich. A pak si pořiďte vlněný kabát, do kterého se v saku nebo v tlustém svetru vejdete. Nikde vás nesmí tlačit a nijak omezovat. Asi si všichni vybavíme nejhorší situaci s nesedícím kabátem – jízdu v narvané tramvaji, kdy se musíte držet držadel nahoře! Po pár minutách ruka odumírá a bolí, nebo jen psaní smsky i telefonování vám způsobuje muka! Ne! Vlněný kabát má chránit před zimou a vy z něj máte vyplout ve vašem nejlepším oblečení! Nejhorší důkaz toho, že vlastníte špatný kabát, nastává v okamžiku, když si nemůžete z vašeho šatníku nic obléci, protože jediné, co váš kabát pojme, je letní tílko.\nTip: Jedním z nejdůležitějších testů, jak poznat pohodlný kabát, je posadit se na židli, zvednout ruce, sehnout se a pokusit se zavázat si boty. Pokud kabát neuvěřitelně táhne či škrtí, je potřeba zkusit o číslo větší, anebo zvolit trošku jiný střih.\nJakou délku vlněného kabátu zvolit?\nDélka dámského kabátu je individuální záležitost. Pořídit si můžete dlouhý kabát, delší kabát ke kolenům, kabát do půlky stehen nebo kratší kabátek. Každé ženě vyhovuje jiný střih a délka kabátu. Záleží, v jakém prostředí se pohybuje, zda potřebuje i v chladných dnech chodit neustále elegantně oblečená, nebo jí jde především o praktičnost a zahřátí. Platí, že čím je kabát delší, tím nás lépe zahřeje. O vlněném kabátu to platí dvojnásobně. Na běžné nošení se doporučuje délka maximálně ke kolenům. Delší kabát může působit nemoderně a musí se umět nosit. Kratší vás nemusí tak dobře ochránit před zimou, proto záleží na situaci a na venkovní teplotě. Proto je přímo nutné zrekapitulovat si, co přesně v šatníku máte nejraději a co pod kabátem budete nosit. Jaké máte boty. A zda nová koupě jednoho extra vlněného kabátu za několik tisíc nakonec neskončí nezdarem, protože se vám prostě k ničemu nehodí. Promyslete si, jaké šaty nosíte, jaké sukně a jaké jsou délky! Nad kolena? Mini? Nebo snad dáváte přednost šatům do půlky lýtek? Následně si vyberte kabát, aby zakryl vaše oblíbené nejdelší šaty. Není nic horšího, než když vám zpod kabátu čouhají cáry večerní roby nebo jenom šatů pro všední příležitosti! Nepomůže nic, ani drahé kozačky. Prostě to elegantní není. Pokud jste tedy našla váš nejdelší kabát, je nutné najít ještě ten kratší. Někdy je fajn mít džíny, ony již zmíněné kozačky a na zádech mít třeba batoh nebo nic a jen tak sportovně štrádovat po městě. Nedoporučujeme variantu délky nad boky, protože stačí jedno shýbnutí a ukážete všem holá záda nebo spodní prádlo, a není sexy mít kabát přes zadek, protože vám to zkracuje nohy. Ideální délka je přesně do půlky vašeho pozadí! Postava se vám vytvaruje, a když dodáte vhodné boty, které prodlužují lýtka je z vás naprosto stylová krásná zimní dáma. Nehledě na to, že ledviny by měly být v teple.\nVlněný kabát vybírejte podle typu postavy\nPokud je vaše postava ženská, oblá a má křivky, i váš kabát by měl mít křivky. Vyhýbejte se nošení rovných a příliš volných střihů, protože ty vám přidají optické kilogramy navíc a ukryjí přednosti vaší postavy. Vhodný kabát by měl zvýraznit váš pas a boky, proto jsou vhodné záševky, tvarování, opasky.\nPokud máte ženskou postavu typu obdélníku a máte i širší ramena, váš ideální střih kabátu ramena trochu zúží, navodí dojem tvarovanějšího pasu a boků a zvýrazní vaše nohy. Vyhněte se zejména střihem které přidávají objem do ramen a prsou a nenoste ani příliš dlouhé kabáty, ztratí se v nich vaše krásné nohy.\nPři tělesném tvaru hrušky hledejte střihy, které zvýrazní horní polovinu vaší postavy. Vyhněte se kabátem s příliš hlubokou fazonkou i střihem které jsou nařasené v pase. Vhodnými detaily mohou být širší límce, zipy, výrazné knoflíky, zajímavé zapínání. Nezapomínejte že střih kabátu by měl zvýraznit váš pás.\nTento tělesný tvar má největší obvod právě v oblasti pasu, proto nejsou vhodné střihy, které poutají k oblasti pasu pozornost. Hledejte empírové střihy, nebo střihy které zvýrazní oblast ramen a nohy. Vyhněte se příliš tvarovaným střihem, ale i příliš volným, neforemním střihem.\nVlna je společně s bavlnou nejrozšířenějším přírodním materiálem v textilním průmyslu. A to jak díky dostupnosti, tak díky svým vlastnostem. Je velmi lehká, pružná, výborně absorbuje vlhkost, aniž by byla na omak vlhká, a hřeje tak v chladu i vlhku. V teplém prostředí naopak oceníte především její prodyšnost a tedy chladivý efekt.\nPro každé použití se ale hodí jiný typ. Například jemné rouno, tedy takové, jehož vlákna mají tloušťku do 22 mikronů, se hodí na halenky a svetříky. Pro zimní kabáty a ponožky, které nenosíte na holém těle, je vhodné rouno silnější, které je odolnější a pevnější. Hrubá vlákna, tedy ta nad 33 mikronů, už jsou pro svrchní oblečení příliš hrubá a nevhodná pro styk s pokožkou, hodí se na koberce nebo jako výplň.\nVlna je dokonale univerzální materiál, který se hodí na celoroční nošení. V zimě hřeje, v létě naopak chladí a skvěle se díky svým absorpčním schopnostem hodí i pro sportovní oblečení. Stejně jako u jiného oblečení ale výhody vlny oceníte pouze tehdy, když sáhnete po kvalitním materiálu a správně o něj pečujete. Při její údržbě je třeba dodržovat určité zásady. Vlna za tu péči navíc ale stojí a odmění se vám dlouhým a krásným životem vašeho kabátu.


Přesunutí do divize D je pro nás likvidační, říká předseda FK Kozlovice - Přerovský deník\nPřesunutí do divize D je pro nás likvidační, říká předseda FK Kozlovice\nKozlovice – S velkým nepochopením se nejen v Přerově, ale hlavně v Kozlovicích setkalo rozlosování divizních fotbalových soutěží na Moravě. Oba přerovské týmy byly přesunuty do „jižní" divize D, což pro ně znamená zejména velký nárůst v nákladech na dopravu. Pro Kozlovice má dokonce celá otázka existenční rozměry. „Přesunutí je pro nás finančně likvidační. Kdybychom to tušili, dáme si přihlášku do krajského přeboru," řekl v rozhovoru pro Přerovský a hranický deník předseda FK Kozlovice Lubomír Korýtko.\nLubomír Korytko, předseda FK Kozlovice | Foto: archiv klubu\nJaký dopad na Kozlovice bude mít zařazení do divize D?\nBude to pro nás náročné. Doprava nás bude stát o sto nebo sto dvacet tisíc víc. V současné době nevím, kde na to seženeme prostředky.\nExistují pro klub nějaké jiné varianty? Budete je řešit?\nDoteď s námi nikdo nejednal, nebyla ani možnost se k tomu nějak vyjádřit. Kdybychom byli věděli, že jdeme do déčka, tak bychom se přihlásili do krajského přeboru. Na to už ale je pozdě, bylo nám řečeno, že tam se přihlásit nemůžeme, že už je plný, že se máme přihlásit do okresního přeboru. Když chce někdo takto zlikvidovat klub, tak očividně může.\nDříve se jednat nedalo? Ten dopad je pro vás opravdu takto krutý?\nMy jsme se to dozvěděli až přímo na losu. Je to nesmyslné rozhodnutí, když do jižní divize poberou týmy ze čtvrtých nebo třetích míst krajských přeborů. Tím divize E ztratí úroveň, pro nás je přesunutí prostě finančně likvidační. Nevím opravdu, kde seženeme prostředky, abychom tu soutěž mohli důstojně hrát a dohrát. Nehledě na to, že kluci, kteří to budou hrát, tak budou muset jet do Pelhřimova nebo Žďáru nad Sázavou budou muset absolvovat desetihodinové výlety. Nevím, jestli to vůbec budou chtít hrát.\nJak vůbec rozlosování probíhalo?\nJá jsem na losovacím aktivu nebyl. Byl tam pan Baďura a pan Kolář, ale po losování žádná diskuze neproběhla. Komise spěchala do Prahy na fotbal, jedenadvacítka hrála s Německem. Nikdo se s námi o ničem nebavil.\nCo v této těžké situaci hodlá vedení klubu dělat?\nHlavně mi vadí, že se o tom s námi nikdo nebavil. Bylo prostě rozhodnuto a hotovo. Řešíme teď opravdu, co dál. Přece nepůjdeme do okresu jenom proto, že jsme tohle netušili dříve a nedali si přihlášku do kraje. Už dříve jsme přemýšleli, jestli se přihlásíme do krajského přeboru nebo do divize. Spočítali jsme prostředky a zjistili, že to nějak finančně pokryjeme. Teď nám ale z ničeho nic přibyly náklady asi sto dvacet tisíc na dopravu.\nNyní tedy budete shánět finanční prostředky?\nBudeme kontaktovat i fotbalový svaz na Moravě, aby nám přispěli alespoň na dopravu, když už je to rozhodnutí takové, jaké je. Nevíme ani, jakou budeme mít podporu od města, peníze se hodně těžko shání.\nJak se díváte na to, že Velké Karlovice, které měly sestoupit, nakonec hrají divizi E?\nAno, nechali tam týmy, které padaly. Tak když Velké Karlovice chtěly hrát divizi, tak dobře, ale proč nezařadili tento tým do déčka? Vždyť třeba i Šumperk bude hrát divizi D. Pro ten to musí být strašné. Já rozhodnutí řídící komise nechápu.\n28.6.2015 Diskuze 5


Návodný průvodce „Hodinou programování“ pro dobrovolníky\nJak být dobrovolníkem ve škole nebo třídě\nTisíce učitelů hledají dobrovolníky, kteří by inspirovali jejich studenty. Udělejte rozdíl hned dnes!\nVýpočetní myšlení pomáhá zlepšovat dovednosti v oblasti řešení problémů, logiky a kreativity. A technika mění veškerý průmysl na planetě. Studenti by se dnes měli naučit techniku vytvářet, nejen ji používat.\nHodina programování je hodinový úvod do počítačových věd, který by měl demystifikovat programování a „kód“, aby bylo vidět, že základy těchto věcí se může naučit každý, a aby se rozšířila účast na poli počítačových věd. Můžete pomáhat zvyšovat povědomí o hnutí za počítačovou vědu a jako dobrovolník se zapojit do inspirování dalších studentů k tomu, aby zkusili počítačovou vědu, a to zejména mladých žen a studentů z historicky odstrkovaných rasových a národnostních skupin.\nJak jsou dobrovolníci vybíráni?\nCo když chci být dobrovolníkem u nějaké konkrétní školy?\nKdyž pořádáte akci\nŠiřte osvětu o Hodině programování\nDalší způsoby, jak podpořit Hodinu programování\nČasto kladené dotazy o dobrovolnictví\nAť už děláte svou dobrovolnickou práci virtuálně, osobně nebo za firmu, Vaše úsilí může mít obrovský vliv na způsob, jakým studenti nahlížejí na počítačovou vědu a na své vlastní možnosti. Jestliže dosud máte nějaké dotazy podívejte se do naší nástrojové sady pro dobrovolníky.\nKaždý, kdo má vášeň pro vzdělávání v počítačové vědě a pro zvyšování různorodosti v technickém sektoru, může být dobrovolníkem! Jsme nadšeni, když vidíme účast dobrovolníků ze všech sektorů společnosti. Hodina programování se vyznačuje velkým počtem aktivit pro všechny věkové kategorie a dovednostní úrovně, takže abyste byli dobrovolníkem, nemusíte být expert na programování!\nMůžete výt pozvaným mluvčím v učebně nebo pomáhat učiteli provozovat aktivitu. Zaregistrujte se dnes, abyste mohli inspirovat studenty, aby se nadále učili počítačovou vědu.\nPočítačová věda je určujícím polem 21. století, přesto ji většina škol dosud nevyučuje. Jedna Hodina programování může být tím největším přístupem k počítačové vědě, kterou tito studenti v daném roce obdrží. Dobrovolnickou prací můžete učitelům ještě více usnadnit zavedení počítačových věd do jejich třídy.\nPodívejte se na některá svědectví od dobrovolníků z minula:\n"Nejlepší podle mého názoru bylo, že celá třída byly ženy a lidé barevných ras. Je dobrým znamením pro budoucnost tohoto průmyslu mít šanci zaujmout tyto děti."\n"Obzvlášť jsem si užíval, že jsem se dostal k tomu, abych povzbuzoval mladá děvčata, aby se zajímala o technologie. Měl jsem pocit, že pomáhám rozvíjet příští generaci v mém blízkém sousedství."\n"Bylo skvělé vidět, jak byly děti nadšené. Skvělé bylo, když si učitelé všimli, že někteří studenti, kteří nebyli tak dobří v akademických disciplínách, vynikali vývojářským myšlením a pomáhali ostatním. To jim dodávalo sebevědomí."\nUčitelé mohou hledat dobrovolníky na naší mapě dobrovolníků. Jestliže se nacházíte poblíž jeho učebny, učitel se podívá na Váš profil na mapě, takže se pokuste vyplnit o sobě co nejvíce, abyste zvýšili šanci, že Vás nějaký učitel kontaktuje.\nKdyž budete vybráni, učitel Vás kontaktuje prostřednictvím dobrovolnické platformy (Vaši e-mailovou adresu učiteli nikdy nesdělíme). Pracujte s učitelem na určení toho, jak byste mohli do akce co nejúčinněji přispět a zda se dostavíte osobně nebo se zúčastníte jako dobrovolník virtuálně.\nJestliže dostáváte příliš mnoho požadavků od učitelů, vždycky máte možnost aktualizovat své preference nebo se odhlásit od odběru komunikace kliknutím na odkaz, který najdete vespod každého e-mailového požadavku od učitele.\nAbyste byli dobrovolníkem, nemusíte používat naši mapu dobrovolníků! Ve skutečnosti doporučujeme spojit se přímo s učiteli a správci, jestliže je nějaká třída, v které byste chtěli být dobrovolníkem.\nChcete-li začít: - Jste-li rodič nebo opatrovník, pošlete tento e-mail učiteli svého dítěte a nabídněte mu, že mu pomůžete provozovat Hodinu programování. - Jestliže Vás napadá nějaká jiná škola, navštivte jejich webové stránky, abyste na nich našli vhodné kontaktní osoby, které byste oslovili, jako například ředitele nebo zástupce ředitele, učitele technických nebo počítačových věd, nebo i rodičovsko-učitelský sbor školy. Také byste mohli uzavřít partnerství s některou z organizací, jako jsou Klub amerických chlapců a dívek, Junior Achievement, některá větev YMCA a další, a pořádat nějakou akci společně. - Jestliže se Vám nedaří najít školu, která by pořádal Hodinu programování, můžete se nabídnout jako dobrovolník a pomáhat se svou vlastní hodinou programování ve své firmě. Podívejte se do našeho Návodného průvodce pro firmy, kde se dozvíte více a můžete se nechat inspirovat.\nAť už se akce Hodina programování účastníte dálkově nebo osobně, mnohem plynulejší prožitek zažijete, když tyto přípravy uděláte předem.\nSetkejte se s organizátorem\nJestliže děláte dobrovolnickou práci s třídou, diskutujte o této logistice s učitelem předem:\nVaše role na akci. Jestliže pracujete v technickém sektoru, možná budete požádáni o sdílení svých osobních zkušeností nebo příběhů: Jak došlo na to, že děláte kariéru v technice? Proč je pro Vás počítačová věda důležitá? Jaké jsou příklady věcí, které děláte v rámci své práce a jak se to týká technologie?\nJestliže se budete účastnit osobně, zajistěte, abyste chápali místní i školní zdravotní a bezpečnostní předpisy. Podle toho, jaké postupy předepisují, budete možná muset dorazit o něco málo dříve.\nZda budete práci dobrovolníka vykonávat virtuálně nebo osobně, protože od toho se může odvíjet to, kdy musíte být přítomni a v jaké roli.\nJestliže budete práci dobrovolníka vykonávat virtuálně, pracujte s učitelem na určení nejlepší videokonferenční platformy k použití a pokuste se společně provést zkoušku celé akce.\nJestliže učitel předem určil aktivity Hodiny programování pro danou akci, buďte si toho vědomi, abyste si je mohli předem prostudovat.\nPomyslete na své účastníky\nUvažte studenty, ke kterým budete promlouvat, a zamyslete se nad tím, co by s nimi mohlo rezonovat. Jako dobrovolník jim můžete pomoci uvědomit si, že počítače jsou všude a že i oni se mohou stát počítačovými vědci. Uvažte jejich věky, původy, a pohlavní totožnosti a přijďte připraveni s tématy, která by mohla apelovat na jejich zájmy. Tady je další návod k tomu, jak inspirovat k účasti mladé ženy.\nVzrušte studenty! Spolupracujte s učitelem na vybrání nějakého inspiračního videa, které může pomoci zaměřit pozornost třídy a vzrušit je, aby dělali Hodinu programování.\nJestliže jste virtuální dobrovolník, uvažte, že byste udělali prezentaci o několika málo listech, aby studenti neztratili zaujetí.\nPotřebujete další prostředky? Zkuste tyto ostatní rady.\nJestliže jste pořadatelem nějaké třídní akce, použijte jako návod vzorovou agendu. Předem si s učitelem potvrďte dohodnutý denní plán a proberte případná diskusní témata. Jestliže třídu fyzicky navštívíte, nezapomeňte se do školy ohlásit a v den konání akce přivítat učitele.\nJestliže uvažujete, že byste Hodinu programování pořádali doma nebo ve společenství, doporučujeme Vám podívat se na některé naše hloubkové návodné průvodce pro rodiče a organizace nebo firmy.\n2. Určete datum, formát a místo své události\nPracujte se školou nebo s učitelem na diskusi o tom, co dává nejlepší smysl. Viděli jsme akce, které probíhaly virtuálně nebo osobně, v kanceláři společnosti nebo ve společenství, a pro studenty všech věkových kategorií! Také se můžete podívat, co v minulosti udělali ostatní firemní partneři a dárci. Tak najdete nějaké inspirující nápady.\n|Čas | Položka agendy | |------------------------------------------------- | ----------------- | |1-5 minut | zobrazeno jako inspirační video|\n|5-10 minut | Představte se a zjistěte si bližší informace o studentech: Kde pracujete, co děláte, a co máte na své práci nejraději? Kdo nebo co Vás inspiroval? Jak jste získali zájem o počítačovou vědu? Máte mentora? Položte studentům otázky a vyhraďte určitý čas na „Otázky a odpovědi“. |\n|30-60 minut | Programujte! Jestliže se Vaše událost odehrává osobně, pak teď je správný čas odpovídat na otázky a poskytnout studentům návod na jejich náročné hlavolamy. Snažte se však nedat jim přímo řešení. Spíše se snažte klást jim otázky tak, aby si sami uměli odpovědět na to, co je špatně, a vybízejte studenty, aby se navzájem dotazovali, zda mají nějaké otázky. Jestliže jste dobrovolník virtuálně, pracujte s učitelem na tom, jaký by mohl být nejlepší přístup. Možná bude dávat lepší smysl vrátit se na konci relace a podívat se, jaký pokrok studenti udělali. | | |1-3 minuty | Poděkujte všem a proneste inspirující slova na rozloučenou. Rozdejte veškeré případné firemní pozornosti (vynikající volbou bývají nálepky)! | |\nDalší nápady na to, co přidat do Vaší akce\nVysvětlete, jakými způsoby ovlivňuje technologie naše životy, přičemž uveďte příklady, které by mohly zaujmout studenty všech původů - mluvte o technologii, která zachraňuje životy, pomáhá lidem, spojuje lidi, atd.\nJestliže jste technologická firma, předveďte zábavné a inovativní produkty, na kterých Vaše firma pracuje. Jestliže nejste technická firma, diskutujte o způsobech, jak Vaše firma využívá techniku k řešení problémů a k dosahování cílů.\nPozvěte softwarové inženýry z Vaší společnosti, aby promluvili o tom, proč se rozhodli studovat počítačovou vědu, a o projektech, na kterých pracují.\nJestliže máte nějakou skupinu personálu, která bude Vaši akci uskutečňovat, nebo která se zapojí do dobrovolnické práce v místní škole, uvažte objednání speciálních triček pro Vaši skupinu.\n3. Naplánujte si potřebnou techniku\nNejlepší zkušenost s Hodinou kódu je na počítačích připojených na internet. Nepotřebujete však počítač pro každé dítě a Hodinu programování můžete dělat dokonce i úplně bez počítače! Pro offline aktivity prostě zfiltrujte část technika učebny tak, aby tam byly možnosti pro „Žádné počítače ani zařízení“.\nZkušební aktivity na počítačích nebo na zařízeních. Zajistěte, aby dobře fungovaly na prohlížečích se zvukem a videem.\nNemáte dosti zařízení? Používejte programování ve dvojicích. Pokud se studenti spojí do dvojic, budou si vzájemně pomáhat a budou méně závislí na vyučujícím. Uvidí také, že informatika je společenská a týmová záležitost.\nJestliže budete zkoušet výukové kurzy, které nejlépe fungují se zvukem, zajistěte svým účastníkům akce sluchátka, případně je požádejte, aby si přinesli vlastní.\nMáte nízkou přenosovou šířku? Plánujete zobrazovat videa na přední části události, aby jednotliví účastníci nestahovali svá vlastní videa. Nebo zkuste „vypnuté“, tj. offline, aktivity.\nJestliže bude Vaše akce virtuální, budete si před zahájením akce muset vybrat konferenční platformu (a vyzkoušet ji). Ta může mít vliv na počet studentů, který pro Vás bude vyhovující, takže nejlepší je rozhodnout o ní před pozváním třídy a před zahájením propagace Vaší akce. Chcete-li nějaké nápady ohledně toho, jak pořádat Hodinu programování dálkově, přečtěte si naše tipy pro virtuální akci Hodina programování.\n4. Vyberte aktivitu\nNabízíme množství zábavných a na studenty orientovaných výukových kurzů pro všechny věkové kategorie a zkušenostní úrovně. U studentů bývá populární zkusit výukové kurzy pod vlastním vedením, ačkoli možná budete chtít začít akci inspiračním videem, které by sledovali všichni společně.\nPodívejte se na aktivity a předem se rozhodněte, zda chcete vybrat jediný výukový kurz pro všechny Vaše hosty, nebo zda necháte každé dítě, aby si vybralo svůj. Všechny aktivity Hodiny programování vyžadují jen minimální čas na přípravu a probíhají pod vlastním vedením - to účastníkům umožňuje pracovat vlastním tempem a na vlastní úrovni dovedností.\nAž budete mít pro svou akci připravený pracovní plán, můžete začít zvát studenty, školu nebo širší společenství. Doporučujeme Vám začít na místní škole, ke které máte vztah, nebo si projít naši mapu událostí Hodiny programování.\nPoté, co studenti nebo hosté dokončí svou Hodinu programování, bude čas oslavit jejich úspěchy. Tady je několik nápadů, jak můžete udělat jejich akci ještě zábavnější:\nSdílejte certifikáty pro účastníky a studenty.\nVytiskněte nálepky „Dělal jsem hodinu programování!“ nebo najděte další ceny a pozornosti na Obchodě Amazon Code.org.\nJeden z nejlepších způsobů, jak pomoci, je šířit osvětu a propagovat Hodinu programování.\n1. Zaregistrujte se na svou událost\nKdyž se zaregistrujete na svou akci Hodina programování, budete dostávat užitečná e-mailová sdělení se zprávami a tipy na pořádání úspěšné Hodiny programování. Jde také o to, jak můžete dát místním školám nebo rodičům vědět, že pořádáte nějakou akci v jejich blízkosti.\n2. Zveřejňujte na sociálních médiích\nPomáhejte zvyšovat povědomí o hnutí za počítačovou vědu pomocí tohoto vzorového obsahu k vystavení na sociálních médiích a ke sdílení s Vašimi zaměstnanci.\nObecné oznámení o Hodině programování\nPočítačová věda mění náš svět. Pomozte studentům stát se součástí této změny. Začněte na #HourOfCode. https://hourofcode.com/\nTechniku nejen používejte—učte se, jak ji budovat. Pomozte někomu začít s #HourOfCode. https://hourofcode.com/\nVěděli jste, že jen 45 % amerických škol vyučuje počítačovou vědu? Dejte všem studentům možnost učit se #HourOfCode https://hourofcode.com/\nJen 26 % profesionálních pracovníků v oblasti software ve Spojených státech amerických jsou ženy. Přiveďte více mladých žen k počítačové vědě s #HourOfCode https://hourofcode.com/\n67 % všech počítačových pracovních míst ve Spojených státech amerických je mimo technologický sektor. Pomozte dostat počítačovou vědu do standardních osnov s #HourOfCode https://hourofcode.com/\nJedna #HourOfCode může vést k [vyplňte svůj příběh]. https://hourofcode.com/\nPodporuji #HourOfCode, protože [vyplňte své myšlenky]. Přidejte se k nám https://hourofcode.com\nJestliže Váš úplně první řádek programového kódu změnil Váš život, pomozte studentům ve svém okolí napsat svou první #HourOfCode https://code.org/volunteer\nJestliže jste se naučili programovat—jaký je Váš příběh? Inspirujte studenta poblíž vás formou jeho první #HourOfCode https://code.org/volunteer\nZjistěte si více o plakátech, videích, nálepkách a dalších způsobech, jak propagovat Vaši akci ve Vašem společenství.\nŠiřte povědomí nošením známky Code.org (všechny prostředky půjdou na podporu toho, aby další studenti získali přístup ke vzdělání v počítačové vědě).\nKdyž budete nakupovat na AmazonSmile, rozhodněte se přispět Code.org.\nPožádejte svého CEO, aby rozeslal celofiremní e-mail zdůrazňující význam počítačové vědy a vybízející zaměstnance, aby šířili osvětu.\nBavte se se spolupracovníky na kampani rozdávání.\nPodepište tuto petici, abyste zajistili, aby měli všichni studenti příležitost učit se počítačovou vědu.\nDejte dar Code.org, abychom mohli nadále šířit své vzdělávací materiály bezplatně a zpřístupňovat je všem.\nDalší nápady na to, jak podpořit Code.org a Hodinu programování, najdete na adrese Code.org/Help\nUčitel mě zatím nekontaktoval. Jak se i přesto mohu stát dobrovolníkem?\nZkuste vyhledat místní školy a zavolat řediteli, učiteli nebo kanceláři mluvčí školy a zeptejte se, jak můžete pomoci.\nJak dlouho bude návštěva třídy trvat?\nOsobní účast na výuce ve třídě trvá obyčejně 60-90 minut, zatímco virtuální výuková lekce obyčejně trvá 20-30 minut.\nPro jakou věkovou skupinu je aktivita Hodiny programování vhodná?\nCode.org a naši partneři navrhují všechny aktivity Hodiny programování tak, aby zaujaly studenty všech úrovní (K-12) a všech původů. Všichni - i dospělí - se mohou bavit hrou!\nJak se stalo, že jsem byl vybrán jako technický dobrovolník nebo pozvaný mluvčí?\nUčitelé budou hledat dobrovolníky na naší mapě dobrovolníků. Snažte se udělat svůj profil pokud možno co nejúplnější, aby se zvýšila šance, že Vás vybere nějaký učitel. Jestliže máte nějakou preferenci ohledně toho, jak se chcete zapojit do dobrovolnické práce, jako například zda chcete být pozvaný mluvčí nebo chcete poskytovat technickou podporu, uveďte to prosím v popisu ve svém profilu.\nKdyž budete vybráni, učitel Vás kontaktuje prostřednictvím dobrovolnické platformy (Vaše e-mailová adresa nebude učiteli nikdy sdělena). Jestliže dostáváte příliš mnoho požadavků od učitelů, vždycky máte možnost aktualizovat své preference kliknutím na odkaz k editaci Vašich informací nebo k odhlášení od komunikace, který najdete vespod každého e-mailu od učitele.


S využitím dlouholetých zkušeností s UV LED technologiemi, vytvořil Panasonic Electric Works systém Aicure UJ30/35, který má výrazně menší spotřebu energie než konvenční vulkanizační systémy a zároveň poskytuje vyšší intenzity pro vytvrzování a mnoho dalších výhod.\nKompaktní systém pro LED UV vytvrzování UJ30/35 vzhledem k malým rozměrům základní jednotky i přípojných hlavic, může být snadno integrován do stávajících systémů. Jednotlivé vytvrzovací hlavice je možné spouštět samostatně nebo společně v automatizovaném provozu externím signálem, například PLC, nebo v manuálním provozu ručním či nožním spínačem.\nKaždá vytvrzovací hlavice UJ30/35 je vybavena vysoce výkonnou LED UV. Tyto LED mají životnost větší než 20.000 hodin. Mezi další výhody patří okamžitá připravenost ihned po zapnutí (není třeba žádné zahřívání), možnost non stop nasazení (bez nutnosti provozních přestávek či chlazení) a ani časté spínání nezkracuje životnost vytvrzovacích LED hlavic. UV LED záření neobsahuje infračervené paprsky a proto je ohřívání komponentů minimální.\nPřístroje s žárovkou vyžadují pro jeden proces vždy jedno zařízení. Vzhledem ke čtyřem LED hlavicím, které mohou být spínány naprosto nezávisle, může být přístroj použit až pro čtyři procesy běžící na různých místech v různém taktu. Intenzita i průběh intenzity záření může být naprogramován v závislosti na vytvrzované pryskyřici a konkrétní aplikace, aby se dosáhlo kvalitního lepení. Kromě jednoduchého ozařování, kdy je vyzařování nepřetržité při konstantní intenzitě, je možno nastavit vytvrzování dle typu výrobku až sedmi předpřipravenými průběhy a to individuálně pro každou ze čtyř LED hlav. To zahrnuje mód, ve kterém se zvyšuje (mění) intenzita v průběhu času a vytvrzování je proloženo technologickými minipřestávkami.\nUV senzor, volitelné zařízení pro UJ35, měří skutečnou intenzity záření LED hlavic. UV senzor může měřit intenzitu záření přímo na pracovní stanici bez nutnosti demontáže zařízení. Pokud se intenzita odchyluje od požadované hodnoty, může systém automaticky intenzitu nastavit dle potřeby. Výhody jsou jasné: kvalita vytvrzování je konzistentní a reprodukovatelnost je velmi dobrá.\nVýrobce nabízí široký sortiment vytvrzovacích hlavic s vlnovou délkou 365 nm nebo 385 nm. Vzhledem k pasivnímu chlazení bez ventilátoru, jsou systémy vhodné pro použití v čistých prostorách. Aby bylo možné vyhovět libovolné aplikaci je k dispozici dvanáct různých čoček pro osazení vytvrzovacích hlavic.\nVýkonnější hlavice přináší nové možnosti bez nutnosti náhrady celého zařízení. Základní jednotka, kabely, čočky atd. zůstávají dále navzájem kompatibilní. Přístroj lze ovládat buď přes uživatelsky příjemný přední panel, nebo prostřednictvím digitálních vstupů. UJ35 navíc nabízí rozhraní RS232, které mohou být použity pro konfiguraci a vytváření záloh.\nDíky velmi malým rozměrům vytvrzovacích LED hlavic, pasivnímu chlazení a vysoké intenzitě ultrafialového záření, se Aicure hodí především pro přesné aplikace s vysokými nároky na miniaturizaci, jaké se vyskytují v lékařské technice, elektronice, optice a v automobilovém průmyslu.\nZařízení Aicure UJ35 lze velmi rychle nastavit buď prostřednictvím PC (ovládací program zdarma), nebo přímo přes řadič na předním panelu. Elektrické kabely, nejedná se o optická vlákna, mohou být prodlouženy až na 10 m. Odolnost dovolí poloměr ohybu 33 mm a mohou být ohýbány 10000000x a více.\nManuály, katalogy a software PEW: http://www3.panasonic.biz/ac/e/fasys/uv/led/uj30-uj35/\nVíce z této kategorie: « Bezpečnostní závory řady SF4C s nadstandardními funkcemi\tSiemens rozšiřuje nabídku časových relé »


I přímé bankovnictví má své mouchy - iDNES.cz\nAčkoli nás banky stále více tlačí k využívání moderních způsobů obsluhy našich účtů, je paradoxem, že jim sami příliš nedůvěřují. Ve chvíli, kdy budete potřebovat převést velkou sumu peněz pomocí telefonu nebo internetu, můžete narazit na zádrhel, který vás donutí banku navštívit osobně.\nKde je problém? <?xml:namespace prefix = o ns = "urn:schemas-microsoft-com:office:office" />\nBanky se snaží minimalizovat riziko zneužití kanálů přímého bankovnictví. Vzhledem k tomu, že toto riziko nelze nikdy eliminovat absolutně, mají banky u různých kanálů nastavené různé denní nebo dokonce i týdenní limity pro objemy transakcí. Některé banky mají limity pevně stanovené, jiné vám umožní (někdy dokonce vyžadují) jejich individuální nastavení. Přitom výše limitů nejsou u všech cest přímého bankovnictví stejné, ale klesají s mírou rizikovosti každého z nich.\nZa nejméně bezpečné považují banky ovládání běžných účtů prostřednictvím telefonu. Tuto skutečnost vysvětlují například názorem, že u sebe klienti neprozíravě nosí v jedné peněžence všechna přístupová čísla, často dokonce včetně hesla. A je tomu skutečně tak. Mnozí lidé se obávají zapomenutí PINu či hesla a proto je nosí často u sebe. Ani netuší, jakou tím dávají šanci třeba jen kapsářům, kterými se ulice větších měst jenom hemží. Pak se stává, že dojde k velice snadnému „vyloupení“ konta a tomu se banky snaží předejít právě tím, že zamezují provádění neomezených převodů z účtu.\nMnoho zajímavých informací o internetovém banovnictví naleznete ve specializované sekci Fincentra ZDE.\nVe chvíli, kdy budete potřebovat provést nějaký větší převod a jste zvyklí ovládat své finance pomocí telefonu, můžete již při padesátitisícové částce narazit na problém. Pokud si například u České spořitelny nezvýšíte finanční limit pro operace provedené v jediném dni, nebudete moci ze svého účtu prostřednictvím linky 24 odeslat více než 50 000 korun.\nČeská spořitelna ovšem představuje tu flexibilnější variantu, kde máte sice limit automaticky přednastaven, ale můžete si jej sami zvýšit podle vlastní potřeby. Některé banky mají naopak denní hranici stanovenou pevně. Setkáte se s ní například u Komerční banky (Expresní linka), ČSOB (Linka 24), HVB Bank nebo GE Capital Bank. ČSOB má dokonce jako jediná z velkých bank nastaven, vedle limitu denního, také limit týdenní. Pro porovnání denních limitů jednotlivých bank vám nabízíme přehlednou tabulku.\nDenní limity pro transakce provedené prostřednictví telefonu (Phone či Telebanking)\nČeská spořitelna standardně 50 000 Kč\nGE Capital Bank 500 000 Kč\nHVB Bank 100 000 Kč\nKomerční banka 100 000, 300 000 nebo 3 mil. Kč*\nČSOB 300 000 Kč**\n* 100 a 300 000 je rozlišeno podle typu účtu, 3 mil. transakce je možné provádět pouze v případě, že vlastníte kartu optického klíče (elektronický podpis)\n** týdenní limit u ČSOB představuje suma 500 000 Kč\nSetkat se ovšem můžete také s denními limity u transakcí prováděných prostřednictvím internetu. Jak je vidět, i v případě kanálu, který považuje většina našich bank za maximálně bezpečný, můžete narazit na překážku. A to hned u dvou velkých bank. Stejně jako HVB Bank, tak i GE Capital Bank vám umožní provést denně přes internet operace maximálně za 500 000 Kč.\nProtože mají obě banky omezené objemy transakcí nejen přes telefon, ale i přes internet, znamená to, že pokud budete chtít v jednom dni provést transakci ve výši přes půl milionu, nezbude vám nic jiného, než zkombinovat k transakci oba zmíněné kanály, popřípadě zajít osobně na pobočku příslušné banky a realizovat transakci přímo na přepážce.\nPokud provádíte transakce nad povolenou hranicí jako soukromá osoba častěji, mohou být pro vás zmíněné limity pro objemy transakcí v jednom dni velice omezující. Jak se tedy zdá, ačkoli nám banky umožnily ovládat své účty přímo z obývacího pokoje, může se stát, že nás i kvůli tak triviální transakci, jakou představuje převod z účtu na účet, donutí bezpečnostní opatření banky navštívit její pobočku osobně.\nNarazili jste již na zmíněný limit? Jak jste reagovali? Myslíte si, že jsou takováto bezpečnostní opatření nutná? Těšíme se na vaše názory.\nTémata: Banky, Banky - Běžné účty, Banky - Internetové bankovnictví, Běžný účet, Česká spořitelna, ČSOB - Československá obchodní banka, elektronické neschopenky, Hesla, Komerční banka, Pin, Podpis, Spořitelna


BANNER Exclusive&Outdoor | MALL.CZ\nNacházíte se zde: Úvodní strana›BANNER Exclusive&Outdoor\nBANNER outdoor oděvy košile VORAN s krátkým rukávem\nStylová, tmavě hnědá košile pro volný čas, s kamarády i na cesty. Bavlněná košile z příjemné pevné tkaniny. 1 náprsní kapsa. Spodní okraj do oblouku – na bocích kratší – vhodné i pro nošení přes kalhoty i „zakasané“.\nBANNER outdoor oděvy košile ARTELA s krátkým rukávem\nSpolečenská košile s jemným vzorem se zajímavou strukturou. Košile volného střihu pro každodenní použití, ať už Vaše cesty vedou kamkoliv. Košile má jednu náprsní kapsu a proti mačkání vyztužený límec. Spodní okraj do oblouku – na bocích kratší – vhodné i pro nošení přes kalhoty i „zakasané“.\nBANNER outdoor oděvy košile APONA s dlouhým rukávem\nStylová světle zelená kostička pro volný čas. Bavlněná košile volného střihu pro každodenní použití, ať už Vaše cesty vedou kamkoliv. Košile má jednu náprsní kapsu a proti mačkání vyztužený límec. Spodní okraj do oblouku – na bocích kratší – vhodné i pro nošení přes kalhoty i „zakasané“.\nBANNER outdoor oděvy 82\nZnačkové košile 523\nBANNER Exclusive… 82\n36 1 38 6 39 19 40 61 41 72 42 74 43 69 44 80 45 68 46 56 47 13 48 4\nDámské 7 Pánské 76\nFitted 4 Regular 73 Slim fit 5\ndlouhý 44 krátký 38\nbez licence 1\nBANNER outdoor oděvy košile RISOL s dlouhým rukávem\nElegantní kostičkovaný vzor. Košile vyrobená z velmi příjemné tkaniny se sníženou mačkavostí. Spodní okraj do oblouku – na bocích kratší – vhodné i pro nošení přes kalhoty i „zakasané“.\nBANNER outdoor oděvy košile ROVAL s krátkým rukávem\nSvětle zelenkavá jemně vzorovaná košile pro volný čas i do práce. Košile vyrobená z velmi příjemné tkaniny se sníženou mačkavostí. Spodní okraj do oblouku – na bocích kratší – vhodné i pro nošení přes kalhoty i „zakasané“.\nBANNER outdoor oděvy košile ROVAL s dlouhým rukávem\nBANNER outdoor oděvy košile SALAR s dlouhým rukávem\nLehká oblíbená modro-šedo-khaki kostička pro lehký vzhled. Košile pro volný čas i cestování. Vyrobena z velmi příjemné tkaniny se sníženou mačkavostí. Spodní okraj do oblouku – na bocích kratší – vhodné i pro nošení přes kalhoty i „zakasané“. Elegantní knoflíky, zpevněný límec.\nBANNER outdoor oděvy košile ALTOS s dlouhým rukávem\nVolnočasový tmavší vzor košile se vzdušným vzorem. Bavlněná košile volného střihu pro každodenní použití, ať už Vaše cesty vedou kamkoliv. Košile má jednu náprsní kapsu a proti mačkání vyztužený límec. Spodní okraj do oblouku – na bocích kratší – vhodné i pro nošení přes kalhoty i „zakasané“.\nBANNER outdoor oděvy košile ALTOS s krátkým rukávem\nBANNER outdoor oděvy košile AMOLA s dlouhým rukávem\nJemný decentní vzor vhodný i do práce. Bavlněná košile volného střihu pro každodenní použití, ať už Vaše cesty vedou kamkoliv. Košile má jednu náprsní kapsu a proti mačkání vyztužený límec. Spodní okraj do oblouku – na bocích kratší – vhodné i pro nošení přes kalhoty i „zakasané“.\nBANNER outdoor oděvy košile AMOLA s krátkým rukávem\nBANNER outdoor oděvy košile APONA s krátkým rukávem\nBANNER outdoor oděvy košile ARON s dlouhým rukávem\nŠedozelený decentní vzor pro volný čas. Bavlněná košile volného střihu pro každodenní použití, ať už Vaše cesty vedou kamkoliv. Košile má jednu náprsní kapsu a proti mačkání vyztužený límec. Spodní okraj do oblouku – na bocích kratší – vhodné i pro nošení přes kalhoty i „zakasané“.\nBANNER outdoor oděvy košile ARON s krátkým rukávem\nBANNER outdoor oděvy košile ARTELA s dlouhým rukávem\nBANNER outdoor oděvy košile ATAL s dlouhým rukávem\nSpolečenská košile s jemným světlým vzorem. Bavlněná košile volného střihu pro každodenní použití, ať už Vaše cesty vedou kamkoliv. Košile má jednu náprsní kapsu a proti mačkání vyztužený límec. Spodní okraj do oblouku – na bocích kratší – vhodné i pro nošení přes kalhoty i „zakasané“.\nBANNER outdoor oděvy košile ATAL s krátkým rukávem\nBANNER outdoor oděvy košile ELANOR Coolmax\nExkluzivní košile pro náročné – velmi kvalitní jemná bavlněná tkanina (60 %) s dodatečným podílem speciálních funčních vláken COOLMAX (30 %) pro prodyšnost a rychlé schnutí, pružná vlákna (elastan 3 %), podíl lehkých polyesterových vláken (7 %) pro odolnost a trvanlivost.\nBANNER outdoor oděvy košile ERVEL Coolmax\nBANNER outdoor oděvy košile KALON s dlouhým rukávem\nTmavší, sytě hnědá kostička pro volný čas, s kamarády i na cesty. Bavlněná košile z příjemné pevné tkaniny. 1 náprsní kapsa. Spodní okraj do oblouku – na bocích kratší – vhodné i pro nošení přes kalhoty i „zakasané“.\nBANNER outdoor oděvy košile KALON s krátkým rukávem\nBANNER outdoor oděvy košile KOFAL s dlouhým rukávem\nBANNER outdoor oděvy košile KOFAL s krátkým rukávem\nBANNER outdoor oděvy košile KORA s dlouhým rukávem\nZajímavá a nevšední vzorovaná košile pro volný čas a cestování. Bavlněná košile z příjemné pevné tkaniny. 1 náprsní kapsa. Spodní okraj do oblouku – na bocích kratší – vhodné i pro nošení přes kalhoty i „zakasané“.\nBANNER outdoor oděvy košile KORA s krátkým rukávem\nBANNER outdoor oděvy košile KRITOS s dlouhým rukávem\nDominantní kostičkovaná zelená košile pro volný čas a cesty do přírody. Bavlněná košile z příjemné pevné tkaniny. 1 náprsní kapsa. Spodní okraj do oblouku – na bocích kratší – vhodné i pro nošení přes kalhoty i „zakasané“.\nBANNER outdoor oděvy košile KRITOS s krátkým rukávem\nBANNER outdoor oděvy košile NELA s dlouhým rukávem\nZelená kostičkovaná košile pro volný čas a cesty do přírody. Bavlněná košile z příjemné pevné tkaniny. 1 náprsní kapsa. Spodní okraj do oblouku – na bocích kratší – vhodné i pro nošení přes kalhoty i „zakasané“.\nBANNER outdoor oděvy košile NELA s krátkým rukávem\nBANNER outdoor oděvy košile NISAL s dlouhým rukávem\nZajímavý vzor hnědé košile pro volný čas a cesty do přírody. Bavlněná košile z příjemné pevné tkaniny. 1 náprsní kapsa. Spodní okraj do oblouku – na bocích kratší – vhodné i pro nošení přes kalhoty i „zakasané“.\nBANNER outdoor oděvy košile NISAL s krátkým rukávem\nBANNER outdoor oděvy košile NORA s dlouhým rukávem\nZajímavý vzor zelené košile pro volný čas a cesty do přírody. Bavlněná košile z příjemné pevné tkaniny. 1 náprsní kapsa. Spodní okraj do oblouku – na bocích kratší – vhodné i pro nošení přes kalhoty i „zakasané“.\nBANNER outdoor oděvy košile NORA s krátkým rukávem\nBANNER outdoor oděvy košile PALON s dlouhým rukávem\nSvětle zelený vzor košile pro volný čas a cesty do přírody. Bavlněná košile z příjemné pevné tkaniny. 1 náprsní kapsa. Spodní okraj do oblouku – na bocích kratší – vhodné i pro nošení přes kalhoty i „zakasané“.\nBANNER outdoor oděvy košile PALON s krátkým rukávem\nBANNER outdoor oděvy košile PERON s dlouhým rukávem\nBANNER outdoor oděvy košile PERON s krátkým rukávem\nBANNER outdoor oděvy košile PONAL s dlouhým rukávem\nBANNER outdoor oděvy košile PONAL s krátkým rukávem\nBANNER outdoor oděvy košile PORTAN s dlouhým rukávem\nBANNER outdoor oděvy košile PORTAN s krátkým rukávem\nBANNER outdoor oděvy košile RAVOLA dámská s dlouhým rukávem\nLehký, vzdušný vzor jemně kostičkované košile v sytě zeleném tónu. Vyrobena z velmi příjemné tkaniny se sníženou mačkavostí. Spodní okraj do oblouku – na bocích kratší – vhodné i pro nošení přes kalhoty i „zakasané“.\nBANNER outdoor oděvy košile RAVOLA dámská s krátkým rukávem\nBANNER outdoor oděvy košile RAVON s dlouhým rukávem\nJemný drobný kostičkovaný vzor v sytě zeleném tónu. Košile vyrobená z velmi příjemné tkaniny se sníženou mačkavostí. Spodní okraj do oblouku – na bocích kratší – vhodné i pro nošení přes kalhoty i „zakasané“.\nBANNER outdoor oděvy košile RAVON s krátkým rukávem\nBANNER outdoor oděvy košile RIPON s dlouhým rukávem\nJemný drobný kostičkovaný vzor. Košile vyrobená z velmi příjemné tkaniny se sníženou mačkavostí. Spodní okraj do oblouku – na bocích kratší – vhodné i pro nošení přes kalhoty i „zakasané“.\nBANNER outdoor oděvy košile RIPON s krátkým rukávem\nBANNER outdoor oděvy košile RISOL s krátkým rukávem\nBANNER outdoor oděvy košile RITAN s dlouhým rukávem\nZajímavý vzor tmavě zelené košile pro volný čas a cesty do přírody. Bavlněná košile z příjemné pevné tkaniny. 1 náprsní kapsa. Spodní okraj do oblouku – na bocích kratší – vhodné i pro nošení přes kalhoty i „zakasané“.


Nejhorší lodní tragédie od 2. světové. Miliardové odškodné za Estonii nebude - iDNES.cz\n19. července 2019 13:23, aktualizováno 15:40\nTragédie trajektu Estonia se zapsala do dějin jako největší námořní katastrofa od druhé světové války. Vyžádala si více než 850 obětí a pozůstalí se po 25 letech od události domáhali odškodnění za duševní újmu. Soud na pařížském předměstí Nanterre jejich nárok na požadovaných zhruba 40 milionů eur, tedy v přepočtu jednu miliardu korun, v pátek odmítl.\nTrajekt Estonia se potopil v Baltském moři 28. září 1994. Tragédie si vyžádala 852 životů, z nichž bylo 501 Švédů. | foto: Getty Images\nMělo jít totiž o další odškodnění. Švédsko-estonský provozovatel trajektu EstLine již v minulosti vyplatil přeživším a příbuzným obětí katastrofy z roku 1994 prostřednictvím fondu náhradu za „materiální škodu“ ve výši v přepočtu 130 milionů eur (3,3 miliardy korun), upozornil na svém webu deník Le Figaro.\nNanterský soud rozhodoval v pátek o tom, zda za morální újmu zaplatí 1116 žalobcům certifikační a inspekční společnost Bureau Veritas, která dala k provozu Estonie zelenou. Nadnárodní firma má ústředí v Paříži, proto se tomu věnoval francouzský soud. Nároky na odškodnění se nebudou týkat ani německých loděnic Meyer Werft, které plavidlo vyrobily.\nZkáza Estonie je dodnes opředena záhadami. Za katastrofu mohl údajně lidský faktor a chybná konstrukce, objevily se však i informace o převozu vojenského materiálu a fatální explozi.\nObryně Estonia dlouhá skoro 160 metrů vyplula 27. září 1994 večer v 19.15 místního času z přístavu v Tallinu. Na palubě vezla 38 kamionů, 34 aut, dva autobusy a 803 pasažéry. Víc než polovina cestujících pocházela ze Švédska, do jehož hlavního města Stockholmu trajekt plul. Další pasažéři byli ze 17 dalších zemí. Doprovázelo je 186 členů posádky.\nPrvní předzvěsti nešťastných událostí přišly už před vyplutím. Vál silný vítr o síle osmi stupňů Beaufortovy stupnice, který dosahuje rychlosti až 20 metrů za sekundu a na moři způsobuje vysoké vlnové hřebeny, od jejichž okrajů se odtrhává vodní tříšť a pásy pěny.\nI přes tyto podmínky rozhodl kapitán Arvo Andersson, že loď vypluje. Toto rozhodnutí v prvních čtyřech hodinách nepřineslo žádné neobvyklé komplikace. Teprve krátce po půlnoci začalo vlnobití zesilovat a technici objevili, že do spodní paluby zatéká mezerou v odklápěcí přídi, kudy dovnitř najížděly vozy.\nSmrt v útrobách lodi\nNámořníci se otvor snažili ucpat vším, co se dalo použít. V dané situaci to byly zejména matrace. Také okamžitě spustili čerpadla. Jejich snahy však přišly vniveč. Ve tři čtvrtě na jednu se ozvala hlasitá rána. Vrata se i přes veškerou snahu utrhla.\nNěkteří vyděšení cestující vyběhli na horní palubu, další se však nahoru nestihli ani dostat. Radisté začali vysílat signál „mayday“. Loď se však stále znatelněji nakláněla doprava kvůli podpalubí, které se naplnilo vodou. Kajuty na pravé straně znamenaly téměř jistý rozsudek smrti, stejně jako některé záchranné čluny, jež kvůli náklonu nešlo spustit do vody.\nV 01.50 se posádka ozvala naposledy. Šestihodinová plavba skončila uprostřed cesty. Loď převrátila na bok. Než se do vody ponořila celá, ještě třikrát dlouze zahoukala. Voda ji spolkla za necelou půlhodinu.\nDo člunů se stihlo dostat asi 250 lidí, někteří si jen navlékli záchranné vesty, další vyskakovali, jak byli. Ve vodě o mrazivých deseti stupních Celsia však nikdo z nich neměl příliš velkou šanci na přežití.\nVIDEO: Stovky mrtvých na moři. 20 let od potopení Estonie\nNedotknutelná zóna a rozličné teorie\nPrvní loď dorazila na pomoc za půl hodiny, ve tři ráno přiletěl i vrtulník. Společnými silami se záchranářům podařilo dostat do bezpečí 138 přeživších ze všech 989 lidí, kteří se na palubě Estonie nacházeli. Jeden ze zachráněných zemřel později v nemocnici. Během následujících dní a měsíců vyprostili záchranáři z moře a záchranných člunů jen 93 mrtvých těl. Ostatky 94. oběti se našly o 18 měsíců později, ostatní oběti zůstaly pohřbené v 80 metrech pod hladinou jihozápadně od Finska.\nŠvédská vláda navrhla betonové zakonzervování vraku a státy, jejichž obyvatelé jsou mezi oběťmi, uzavřely smlouvu. Švédsko, Finsko, Estonsko, Lotyšsko, Dánsko, Rusko a Británie prohlásily místo posledního odpočinku Estonie za nedotknutelné, nicméně zákaz se týká jen signatářských zemí. K vraku se tak později dostalo několik nezvaných hostů. Mezi nimi i dva Češi: Jindřich Böhm a Ivan Kovář. Böhm se k lodi potopil v roce 2000.\nVideo zobrazuje katastrofu lodi Estonia:\nTeorií, které spekulují o příčině neštěstí čtrnáct let provozované Estonie, se objevil nespočet. Zazněly věci jako mezinárodní zločin, pašování drog či převoz plutonia. Na seznamu byla i msta tajných služeb, kterým se nelíbilo, že se v Estonii převážel z Pobaltí do Švédska vojenský materiál.\nPoslední teorie se v roce 2004 ukázala jako nejpravděpodobnější, o rok později ji dokonce potvrdil soud. Na palubě Estonie se skutečně 15 a 9 dní před katastrofou vojenský materiál přepravoval. Údajně se jednalo o ruskou či někdejší sovětskou elektroniku z Pobaltí. Tyto transporty zamlčela švédsko-finsko-estonská komise, která tragédii vyšetřovala. Komise nejprve příčinu ustanovila jako konstrukční chybu a nedostatečnou údržbu.\nUkázalo se mimo jiné, že se estonsko-švédská firma Estline, která loď vlastnila, pokusila utajit technické nedostatky v zajištění šedesátitunových odklápěcích vrat na přídi. Jako další komise obvinila posádku, jež podcenila vážnost situace.\nZávěrem bylo, že příčinou katastrofy byla voda, která vnikla do spodní paluby a loď překlopila. V neprospěch této teorie svědčí i to, že někteří přeživší později vypověděli, že slyšeli výbuch.\nKomise také neobjasnila, proč se loď potopila tak rychle. Otazníky k závěru vyjádřili i odborníci. „Trajekt nemůže jít ke dnu tak rychle jen proto, že se na autopalubu dostane voda,“ uvedl profesor Olle Rutgersson.\nEstonský parlament sestavil komisi, která se této otázce nově věnovala v roce 2006. Vyslechla 56 lidí a přiznání o mlžení faktů přišlo v Estonsku od bývalého šéfa komise Uno Laura.\n„Při našem prvním setkání popřel Laur znalosti komise o tom, že se měl na Estonii přepravovat vojenský materiál. Později však své stanovisko změnil a znalost přiznal,“ řekla místopředsedkyně komise Evelyn Seppová.\nNezapomenutá a nezapomenutelná Estonia\nDvacet let po potopení uctily památku 852 obětí Estonie stovky lidí v Estonsku a Švédsku šestihodinovým koncertem a rozžehly svíci za každou z obětí.\nJindřich Böhm, který se k lodi potopil v roce 2000, uvedl, že to co viděli, je vyděsilo. „V místech, kde jsou zámky, které držely vrata, jsme objevili stopy po explozi. Byly tam díry na místech, kde neměly být. Na lodi normálně není nic, co by mohlo vybuchnout, a tak nás to silně zarazilo. Odřízli jsme vzorky a dali jsme je do laboratoří. Čtyři z pěti laboratoří jednoznačně potvrdily, že se jedná o explozi zevnitř ven. To znamená, že ty zámky prostě někdo odstřelil,“ popsal potápěč pro Český rozhlas.\nPřibližné místo, kde se Estonia potopila:\nAutoři: Tereza Vlčková, rv Rémy Vlachos, ČTK\nTémata: havárie, Švédsko, katastrofa, nákladní loď, obchodní loď, Estonsko, Pobaltí, Finsko, Český rozhlas, Jindřich Böhm, Stockholm, Rusko, Dánsko, Lotyšsko


Bítovčice - Doprava\nGPS souřadnice: 49.368036N, 15.734053E\nAdresa URL: www.bitovcice.cz\nSdílení stránky obce Bítovčice\nBannery pro sdílení obce Bítovčice:\nZaslání odkazu na obec Bítovčice e-mailem.\nMáte nějaké doplňující, upřesňující nebo opravné informace pro obec Bítovčice? Víte o nadcházející události, kterou můžeme prezentovat? Napište nám!\nDo krajského města má výhodné vlakové i autobusové spojení.\nZpět na stránku obce Bítovčice\nInformace o počasí pro oblast: Bítovčice\nVzdálenost meteostanice od obce Bítovčice: 14 km\nPoslední data: 21.10.2021 23:20\nV okolí obce Bítovčice se také nachází\nDo vzdálenosti: 10 km od obce Bítovčice\nDo vzdálenosti: 20 km od obce Bítovčice (všechny kategorie)\nZámek Brtnice je ve vzdušné vzdálenosti 8 km od obce Bítovčice?\nSuchý vrch (995 m) je ve vzdušné vzdálenosti 103 km od obce Bítovčice?\nNázev obce Bítovčice se v České republice vyskytuje v názvu obce, nebo názvu místní části pouze 1x?\nKe dni 1.1.2021 žilo v obci Bítovčice 206 mužů a 205 žen?\nChýnovská jeskyně je ve vzdušné vzdálenosti 66 km od obce Bítovčice?\nNejbližší obec nad 50 000 obyvatel je Brno-Střed s 83 748 obyvateli ve vzdušné vzdálenosti 66 km?\nRotunda sv. Máří Magdalény v Šebkovicích je ve vzdušné vzdálenosti 28 km od obce Bítovčice?\nUNESCO - Třebíč je ve vzdušné vzdálenosti 20 km od obce Bítovčice?