Hod olympický – Wikizdroje\nTitulek: Hod olympický\nZdroj: Úvahy a řeči Dr. Miroslava Tyrše. S. 117–146.\nZprvu pravil jsem: nemá nikdo poklecávati u pracovitosti své. A takto činí, kdo tělocvik pouze pěstuje a lov, namáhaje se rád, pokud se těla týče, jinak ani učení ani slyšení ani bádání nejsa dychtiv. Avšak rovněž a neméně klecá i ten, kdo pracovitost svou na opačnou toliko stranu vynakládá. – Tak dí Platon v slovutné oné rozpravě, v níž o zřízení státu a vychování mládeže pojednává, Platon, onen přední hajitel a oslavovatel souměrného všech vloh a nadání vývoje, jímž bohům milý národ řecký nade všechny vynikal i vrstevníky i následovníky svoje. Bylať zajisté myšlenka, že by člověk z dvou nestejně oprávněných částí sestával, Řeků naskrze daleka. Vidouce oni v ústrojí těla i schopnost k vývoji i potřebu jeho, nepřestávali na tom, jak příroda tělo toto byla zůstavila; než právě ze schopnosti této odvozovali, že úloha rovněž důležitá a neodbytná, pečovati o odchování, zdokonalování a ušlechtění ústrojí toho. A tak jako veškeré vychování, nepřenechávali i toto libovůli jednotlivce, než i zde vše zákonem předepsáno a veřejným nákladem vydržováno bylo. Bylať to povinnost každého občana řeckého, dbáti o gymnické – jak tomu děli – vychování i svoje i synů svých. Řek v gymnasiu nevychovaný a tudy již nevyvinutým útvarem těla svého od spoluobčanů svých se lišící, nebyl by v žádném státě za občana plně oprávněného, než spíše za hellenského barbara mezi Helleny uznáván býval. Ano v přemnohých státech zákonem vysloveno bylo, že nikdo, jenž by gymnicky úplně vzdělán nebyl, práv občanských požívati nemůže.\nMěli totiž Řekům tělocvik též význam jiný, význam státní, onen pouze vychovatelský daleko převyšující. Že stát jen tenkráte silný je a bezpečný, když silní a stateční jsou členové jeho, to u veškerém národě zdálo se býti pravdou platnou a nevývratnou. A zásada tato u spojení s onou, Řekům rovněž nade všecku pochybnost povýšenou, že občanu obec nade všechno býti, že i prospěch i slávu svou toliko prospěchem a slávou vlasti vyhledávati má: živoucí přesvědčení tato zrodila onu obětovnost a nadšenost, zplodila ony velečiny rekovné, jimiž na vše věky národ hellenský stal se předmětem obdivu a oslavování. Za touto příčinou i mudrcové i zákonodárci řečtí vše, co tělocviku se týkalo, zevrubně v úvahu brali, a jak Solon v Athénách, tak již dříve Lykurgos v Spartě cvičení zákonitě určil a obmezil, připouštěje toliko ona, jež by junstvo co statečně a obratné bojovníky odchovávala, a zavrhuje všecka, která k pouhým umělůstkám by čelila. A proto umínili sobě Řekové, zvykati na cvičištích svých hochy a juny svoje snaze a zápolu, boji a vítězství, by závodíce zde vespolek bez jiné odměny, než jakou poskytovala čest zvítěziti, spatřovali napotom co mužové v obraně a oslavení vlasti nejkrasší vděk za veškeré snahy svoje. Tak srostl tělocvik se všemi nejvznešenějšími stranami povahy řecké: s ladností a souměrností vývoje lidského, kteréž se dopínali, s krasocitem, jímž ve vyvinutém těle lidském nejvyšší zjev božské krásy spatřovali a v nepřekonaných výtvorech uměleckých zvěčňovali, s vlasteneckou myslí a nadšenosti jejich, kterouž nepatrni často počtem i svobodu svou i vzdělanost evropskou proti přesile barbarské Asie ubránili a zachovali.\nV té míře sloučen byl tělocvik s veškerým životem hellenským, že ani rajské ostrovy blaženců zesnulých bez zápasišť sobě mysliti nedovedli, a žádná větší slavnost bohům ku poctě konané nekonala se bez závodů tělocvičných. Neb jsouť i bohové – jež každý národ dle obrazu svého si tvoří – jak Platon dí, přátelé her gymnických, jež nelze poctiti způsobem krásnějším a důstojnějším. Tak tedy závodivost na cvičištích pěstovaná v nadšený vyšlehávala plamen, když k hodům bohů lid se shromáždil, by s napjatým zrakem díval se na vrcholy umění a síly gymnické, na výkvět zdatné, krásné a utužené mládeže vlastenecké.\nAvšak, ačkoliv zajisté nebylo nižádného státu hellenského, který by své zvláštní pravidelné závody slavnostní bohům ku poctě nebyl uspořádával, ačkoliv i v Nemei i v Delfách i na úžině Korintské z daleka široka navštěvované slavnosti za týmže směrem se konávaly: přece daleko veškeré hody tyto překonávaly i proslulostí i všeobecným významem hry olympické, jež Pindar ve chvalozpěvích svých vodě mezi živly, zlatu mezi poklady země, slunci mezi hvězdami nadšeně přirovnává. Bylo-li krásno a čestno v jiných závodech druhu tohoto co vítěz vyniknouti, tož bylo každému z Řeků vrcholem blaha a slávy lidské, před národem v Olympii shromážděným věncem přeborníka ozdobenu býti, vrcholem slasti otcovské, syny své spatřiti ozářeny vítězoslávou touto. V tom smyslu k Diagorovi Rhodskému, když dva synové jeho v Olympii ověnčeni byli, jeden ze Spartánů přistoupiv: „Umři, Diagore,“ pravil, „neboť do Olympu nepostoupíš,“ chtěje naznačiti tím, že kmet, bohem se státi nemoha, nejvyššího štěstí lidského byl dostoupil. A blahoslaven Diagoras, že v nejkrasším okamžiku tomto pohnutím mysli smrti v náruč klesl.\nO původu her těchto šla báječná zvěst, že Idaiský Herakles je založil v zlatém věku onom, kde bůh Kronos zemí vládl. Tam, kde později zbudován posvátný okres Olympický, první on běh o závod uspořádal a vítěze ratolestí olivovou ověnčil. Zde, vypravuje se nám dále, Kronos a odbojný syn jeho Zeus o světovládu zápasili, zde schytralý Hermes v běhu, zde bojovný Ares v rohování Apollinem přemoženi byli.\nTak starobylou významnosti místa Olympie před jinými hodila se k založení společné svatyně půlostrova Peloponeského, co odznaku sourodnosti kmenů jej obývajících, k založení her gymnických, při nichž u smírném závodu sil poznávali by se co stejnoplemenní synové jednoho otce Hellena. A že za touto příčinou, sblíženi a sbratření se především kmenů peloponeských, hry tyto založeny byly, tomu nasvědčuje i podání, že právě v době, kde v Helladě nesvornost, vzpoura, válka a mor panovaly, tázav se Iphitos, král Elidy, boha delfického, jak vybaviti se z neštěstí těchto, obdržel odpověď, by s Eleiskými obnovil závody olympické. A takto Iphitos s čelnými v Peloponesu muži, s Lykurgem Spartanským a Kleosthenem Pisánským též učinil. Obsah úmluvy této na touši Iphitově kolkolem napsané ještě na konci druhého století po Kristu řecký zeměpisec a bájepravec Pausanias v Olympii viděl. Čelilať ona hlavně k tomu, by po celý měsíc ten, v němž olympické hry se konaly, zachován byl po veškerém Peloponesu mír posvátný. A jelikož právě Pelopones, naskrze hellenským životem jsa proniknut, nejryzejší živel řecký v sobě choval, stalť se okres olympický záhy svatyní všehellenskou, a mír posvátný pro celou Helladu blahonosným přerušením lomozu válečného a různic domácích. Zajisté že pak i slavnost olympická, k níž všichni kmenové řečtí v klidu a míru se dostavili, nemálo přispívala k ukonejšení myslí pobouřených.\nElis sama, stát, v němž Olympie ležela, za kraj posvátný, neporušitelný a z nehod válečných vyňatý pokládána byla. Elidským uspořádání celé slavnosti svěřeno a za mír, jehož požívali, uložen jim náklad na hry olympické.\nTito pak ze svého středu, a to z každého pokolení, volili jednoho pořadatele a soudce závodů gymnických, kteří Hellanodikové slouli, a již deset měsíců před započetím her ve zvláštní budově elidské k úřadu svému připravování byli. Že nestrannost při rozsouzení vítězství zachovati chtí, slavnou přísahou před sochou Zeuse Horkia, v obou rukou blesky držícího, stvrditi musili. Co zástupcové nejvyššího u závodů soudce, Zeuse Olympického, největší vážnosti požívali. Jim vše, co se slavnosti týkala, poručeno bylo. U nich závodníci v čas se ohlásiti, prokázati a ověřiti musili. Neb toliko svobodný Hellén a muž cti neposkvrněné a neporušené směl zápoliti o palmu vítězství; a jak přísně přihlíženo k ustanovení tomu, o tom vydává svědectví, že Hieron, vládce Syrakuský, vyloučen by] ze závodění proto, že se v boji o svobodu Hellady proti Peršanům nebyl súčastnil. Musilť se pak dále u Hellanodiků každý ze závodníků vykázati tím, že se doma zákonnité k cvičení průpravě po deset měsíců byl podrobil, a kromě toho pod dozorstvím jejich osvědčiti se v třicítidenním cvičení v gymnasiu elidském. Dále pak, kdo v závodech hochů a kdo v závodech mužů vystoupiti smí, stanovili, a za příčinou předstihů koňských, jež rovněž k hrám olympickým náležely, hříbata od koní odrostlých oddělovali, jelikož i závodění těchto od závodění oněch zákonnitě odloučeno bylo. Podle počtu a druhu se přihlásivších Hellanodikové počet a pořad závodů oznamovali a v případě potřeby odchýlení od obyčejného jich postupu a pořadu uzavírali. Oni znamení k počátku jednotlivých závodů dávali a dále pak nad tím bděli, aby stávajících pravidel a zákonů úpolnických přísně šetřeno bylo. Oni konečně, většinou hlasů o vítězství rozhodnuvše, plény přeborníkům udělovali a tyto ve zvláštní, z veliké části až podnes zachovaný seznam zanášeli.\nVšak prohlédněme si již hlavní to působiště jejich, místnost slavnostní. Nebylať Olympie městem, než toliko okresem posvátným, ležícím v rovině, na severu a východě lesnatým pohořím, na jihu a západě řekami Alpheios a Kladeos omezené. V úhlu pak, jejž menší Kladeos, v půvabný Alpheios vtékaje, tvoří, rozkládala se Olympie. Skládalať se z dvou oddílů: ze západního, Altis jmenovaného a především bohům věnovaného, a z východního, určeného ke konání her tělocvičných. Východní část tato skládala se opět z dvou závodišť obdélných, na jedné z kratších stran polokruhem uzavřených: z menšího Stadia, v němž tělocvičně hry se konaly, a z většího Hippodromu, určeného pro předstihy koňské.\nSmíme-li souditi dle Stadia v Ephesu, podle vzoru olympického vystaveného, měloť Stadion olympické 746' délky a 132' šířky, a bylo obezděno kolkolem 25 řadami sedadel stupňovitě nad sebe vystupujícími. Uprostřed polokruhu zasedali zde Hellanodikové, jimž předstihy rozsouditi bylo, a naproti nim u oltáře z bílého mramoru ustrojeného, kuěhyně Demetrina, jediná to ženská, jež závodům olympickým přítomna býti směla. Pod ní výběžiště se nacházelo, a tři sloupy na počátku, uprostřed a u konce dráhy určovaly čáru, kolem níž závodníkům běžeti bylo.\nTýmž způsobem zbudovaný, ale větší ovšem a nákladnější, byl Hippodrom, jen že Aphesis, místo to, odkud koně vybíhali, měla podobu nosu lodního do závodiště vyčnívajícího. Nepustiliť se totiž, aby se srážkám vyhnulo, všechny koně a povozy, jimž rovněž zděnou osu objižděti bylo, najednou, než lana před koňmi natažená spouštěla se tím později, čím více tito napřed se nacházeli, čímž opět nestejná vzdálenost se vyrovnala.\nAltis, Heraklem založená a kročejí jeho změřená, bylať dle podání jím samým obehnána vysokou zdí, od nezasvěcené půdy ji odlučující. Jedním toliko vchodem, z jihozápadu, průvody sem vstupovaly. Zde ihned v pravo u vstupu posvátný spatřila strom olivový, jíž Heraklem, jak podáno, zasazený, jehož ratolesti zdobívaly skráně vítězů olympických, zde zrakům obdivujícím zjevil se velebný, oproti vchodu ležící chrám nejvyššího boha hellenského, Zeuse Olympického, Olympeion zvaný, skvoucí se v lesku bílého mramoru, z něhož naskrze byl zbudován, a štítů zlatých, jež třpytily se nade sloupy jeho. Vedením Phidiase velmistra bylť i vystavěn i ozdoben sochami a malbami krásy nepřekonané. Zde, nad východním průčelím, z lesklého zlata vznášela se bohyně vítězství, a v štítu pod ní uzřels v překrásném skupení mramorovém, jak pod soudcovstvím boha olympického starobylý král Oinomaos a přibylý do země Pelops chystají se k předstihům čtyřspřežním, jimiž tento získal si kralevičnu Hippodameiu, dědičku země, později dle něho Peloponesem přezvané, kterouž otec Oinomaos nechtěl provdati než tomu, kdožby v závodech koňských jej předstihl. Pak prostranným sloupením do božnice vkročiv, spatřila nejvelebnější výtvor umění všech zemí a věků, arcidílo arcimistra Phidiase, velkolepou to sochu Zeuse Olympického. Ze bleskotné kosti slonové shotoven byl svršek obnažený, kdežto přes dolení část skvostný splýval plášť z ryzího zlata upravený. Na nádherném trůnu sedělť zde otec bohů a lidí, v levé ruce žezlo vlády drže a na pravé bohyni vítězství, jehož dárcem byl, nesa. A tak velebně dojemná byla vážná, blahosklonná tvář a celá ta mohutná postava jeho, že vypravovala pověst, kterak vládce nebes sám k zemi byl sestoupil, by objevil se nadšeným zrakům umělcovým, i že za nešťastna pokládán jest, kdo z Řeků v životě svém jí neuzřel.\nNež putujmež dále. Tu vykročivším z chrámu četné svatyně se objevují, jihozápadní část obvodu altisského tvořící. Zde především zíráme památky na staré zeměvládce, zbytky paláce Oinomaova, a budovy Pelopovi a Hippodameie zasvěcené, dále pak chrám Hery, choti Zeusovy, skvostnými ozdobami sochařskými slynoucí, a mezi nimi veliké žertviště Zeusovo na mohutných základech do povětrné výše se vypínající a co rok rostoucí z popelu a z kostí oběti zde konaných.\nV části severovýchodní spatřujeme tu budovy druhu jiného než božnice, jež na jihozápadu byli jsme uzřeli. Tu v polokruhu rozkládá se k posvátným hrám určené divadlo olympické a na pravo od něho pokladny států k přechovávání darů bohům zasvěcených. Na straně levé pak přidržuje se k němu budova, v níž Hellanodikové radili se o uspořádání slavnosti, v níž rozhodovali pře o vítězství vzniklé. Zde stála, socha Zeuse Horkia, v každé ruce blesky nesoucího, před níž i oni závodníci skládali přísahy svoje. Za radnici konečně sledovalo Prytaneion, v němž na konec slavnosti přeborníci vyčastováni jsou na útraty státu elidského. Za všemi pak těmito budovami uzavřen byl okres altisský chlumem Kroniovým, na němž uzřels starobylé žertviště boha, jemuž před Zeusem náležela država všehomíra.\nAvšak ne dosti! Kamkoliv ses rozhlédl, a jak daleko zasáhnul okres posvátný, zde všechna prostranství rozkládající se mezi budovami jeho, zde všechny cesty od jedné k druhé vedoucí osazeny jsou hustými řadami nejvýtečnějších výplodů umění sochařského. Zde stály velkolepé pomníky na všechny důležitější události života hellenského, zde nesčíslné dary, bohům ku poctě postavené, zde nepřehledné množství soch vítězů olympických, vypodobněných dle závodu, v němž nad ostatní byli vynikli. Tu jedni s překotnou rychlostí mety se domáhali, tu druzí k smělému skoku sbírali sily své, tu jiný toušem, jiný oštěpem snažil se předstihnouti soupeře svoje, tu u náponu veškerých sil svých v postoji chvatu vítězného nalézal se zapasník, tu na bezpečném střehu stál rohovník, veškeré útoky s rozvahou od sebe odmítaje. Tu rovněž na koni nebo na vozích čtyřspřežných uháněli ti, již v koňských předstihách dobyli sobě palmy vítězství. Zde konečně na půdě celému Hellenstvu stejně drahé a posvátné postaveny byly sloupy, do nichž vryty jsou smlouvy jednotlivých států řeckých, způsobem tímto i Zeusa i veškerou Helladu za svědky úmluv beroucích.\nA všecken tento oslňující lesk mramoru a kovu ostíněn štíhlými palmami a lindami bělostnými, uprostřed platán a oliv ve vlhké půdě altisské bujně vzrostlých a temným zelením svým nejkrasší krásy této pozadí a obrubu tvořících! A veškerý tento okres kolkolem ověnčen krajinou čarokrásnou, pod záštitou věčného míru v ráj proměněnou, v ráj, jenž Olympií co největší drahokam Hellady jímal v sebe! A nad ním pak ta jasná tmavomodrá obloha hellenská – bylť to obraz, jenž sobě rovného nenašel a nenajde po světě veškerém.\nNikdo kromě kněží a úřadníků olympických nebydlil v posvátném okresu tomto. Ničím nebýval zde přerušován úklid a velebné ticho kolkolem rozhostěné, leč že časem cizinec poutník přicházíval, by touhou puzen, navštívil místa zasvěcená a zbožnou oběť přinesl bohu, chraniteli jejich.\nAvšak jak náhle změnil se tento obraz ticha a klidu, když čtvrtý rok, rok velkých Olympií nastával, když hlasatelé vytáhli z bran olympických, veškerému Řecku zvěstujíce, že blíží se slavnost Zeusova, že po zemi a po moři přítrž činiti jest veškerým svárům a výpravám válečným, že zváni jsou všickni, kdož proti vlasti a bohům nebyli se prohřešili. Tu uzavřen mír, tu odloženy zbraně vražedné, jimiž Řekové tak často hubívali samy sebe. Tu slavnostně oděn spěchal, kdokolivěk mohl, ku společné svatyni národa, i lid i nejslavnější básníci a řečníci, umělci a filosofové, státníci a vojevůdcové jeho. A ne z vlastní toliko Hellady putováno do Olympie, i z nejvzdálenějších osad řeckých, z Italie a Sicílie, z Gallie a Hispanie, z Afriky a z Asie sem pílili. Tu nejpestřejším množstvím lodi naplňovaly se i břeh mořský i široké ústí Alpheiovo, přinášejícími Helladě i nejvzdálenější syny její, skvoucí se v lesku bohatství za mořem dobytého a obdiv vzbuzující uprostřed doprovodu tmavopletých otroků svých. Byloť to největší shromáždění lidu hellenského, ano neznáme nižádné slavností národní, jež by s hodem olympickým co do významu i národního i politického se mohla porovnati. Zde rozrůzněné jinak kmeny hellenské co jeden, řečí a mravem, uměním a náboženstvím spojený národ se poznávaly a tím právě Olympií za duševní střediště svoje pokládati se naučily, zde zmizela namnoze záhubná zášť kmenová, kde dorský jak jonský vítěz stejné došel pocty, zde veškeré Hellenstvo v jednu velikou rodinu se slilo. Zde tudíž hlasateli vyvoláváno, co u všeobecnou známost uvedeno býti mělo, zde umění a vědění díla svoje na odiv stavívala, zde nadšeně naslouchajícímu národu četl druhdy Herodotos nesmrtelné dílo své, nehynoucí to pomník bojů vítězných, jež Hellenové pro svobodu a národnost proti nesčíslným vojům velekrálů perských byli podstoupili, nejkrásnější a nejvýmluvnější to oslavu záměrů a výsledků gymnastiky hellenské.\nNež obraťme se již k výpisu slavnosti samé, jež po patero dní napjaté myslí i závodníkův i diváků zaujímala. Již před východem slunce, ano už o půlnoci tito na místa svá zasedávali, na nichž přese všechno vedro polední setrvávali, až soumrakem závodům konec učiněn.\nNádherný průvod vyslanců všech téměř států hellenských zahájil slavnost, jež stala se všeobecným obětním hodem jejich. Byliť vysláni sem nejslovutnější mužové státu každého, staršinstvem anebo shromážděním lidu jsouce zvoleni, by jménem a vzkazem spoluobčanů svých olympickému bohu žertvy spálili.\nPo této poctě Zeusovi vítězodárci pronešené zvěstovali hlasatelé počátek slavnosti závodnické. Tu především Hellanodikové, kdo komu sokem býti má, určovali, u běhu v čtyřice, u zápasu, rohování a obé spojujícím borcování či pankratiu v dvojice je sestavujíce. U pentathla či pětiboje, z patera závodů složeného, též smíšený obou těchto panoval pořad. Při předstihách koňských a vozových v Hippodromu všichni najednou podstoupili závod. Sestavování soků dálo se tím, že malá. hřebí, z velikosti bobu, po dvou nebo po čtyřech stejnými písmeny znamenaná dle počtu se přihlásivších do stříbrného osudí dána byla. Pak každý ze závodníkův, blahosklonnost boha vzývav, sáhl v nádobu a vytáhl z ní hřebí svoje. Ti, jimž stejných písmen se dostalo, v dvojici nebo čtyřici se sestavili. Podobným opět způsobem vítězové proti sobě postaveni byli, až v každém závodu jeden toliko co přeborník vynikl. U jízdy ovšem někdy až čtyři ceny udělovány byly. Při lichém počtu dle tvrzení jedněch lichník, efedros zvaný, na posledního vítěze čekal. Avšak ustanovení také zdá se právem býti příliš nespravedlivé a nelze přehlédnouti, že při lichém počtu dvojic, z vítězů po prvním potyku zbylých, nový opět efedros hřebím se vyloučil, což při větším množství závodníkův i vícekráte se opakovati mohlo. A tu nemohl přece každý lichník s posledním vítězem v dvojici sestaven býti. Nejjednodušší a nejspravedlivější rozuzlení zápletek těchto bylo by zajisté bývalo, po každém potyku i vítěze i lichníka znovu hřebím v dvojice rozřaditi.\nPo ukončeném rozřadění děla se přísaha před sochou bleskonosného Zeusa Horkia. Zde přísahali především závodníci, že zákonnité průpravě se byli podrobili, zde i oni i otcové, bratří a učitelé jejich, že nedovolených a úskočných prostředků nepoužijí, zde konečně soudcové, že dle pravdy a spravedlnosti souditi budou. Pak závodníci shromážděnému lidu předvedeni a jména jejich hlasateli vyvolána byla. Každý, kdo někoho z nich pro původ nehellenský nebo nepočestnost mravů za nehodna měl, zápoliti o věnec boha olympického, mohl jako žalobník povstati a obžaloba taková musila od Hellanodiků ihned vyřízena býti.\nKonečně hlahol polnic počátek závodů ohlašoval. Bylyť to především závody hochů, jež téhož a příštího dne v stadiu se konaly. Běh, zápas, rohování a pentathlon tvořily podstatné části jejich.\nV třetí, hlavní to den, jinochové a mužové počali zápoliti o palmu vítězství. Bylť to oslňující pohled, když na závodiště vstoupil výkvět Hellady v bohorovné kráse, neporušenosti, kyprosti a křeposti nahého těla svého. Nahost tato nejen při denním cvičení, než i při závodech slavnostních zákonem určená a předepsaná, jak by nebyla každého pobízela k tomu, by v zachovalé kráse a síle předstoupil před tvář boha a národa, shromážděného ku poctě jeho.\nHluboké ticho nastalo a vážná napnutost rozhostila se po tvářích diváků všechněch.\nTu Hellanodiky dáno znamení a štíhlí běžcové zahájili hry olympické. Byltě běh o závod, dromos zvaný, nejstarší a v prvotní době jediný závod v Olympii, a za touto příčinou veškeré téměř hry gymnické jím bývaly započaty. Tu zprvu nastoupili ti, již v stadiu, jednoduchém to běhu, závodili, s rychlostí ohromnou délku závodiště od prvního k třetímu sloupu probíhajíce. Pak dvojitý nastal běh, diaulos zvaný, v němž závodníci kolem hoření mety se zatáčejíce, dvakráte změřili dráhu. Konečně podstoupen též běh dlouhý, dolichos sloucí, až dvacet stadií v sobě obsahující, v němž vytrvalost rozhodovala vítězství. Zde mírnější byl soupeřů pohyb, kdežto běh jednoduchý a dvojný kroky co možná největšími, za přiměřených, jakoby okřidlujících pohybů paží, dál se. Povždy však závodníci mocnými výkřiky sami se rozněcovali, a podobně popuzovali je i diváci zvláště před cíle dosažením. Než stůjtež, zde a příště slova Homerova, jimiž on hry gymnické, Achillem ku poctě padlého přítele Patrokla uspořádané, nám vypisuje. K vyzvání Achillovu, kdo by v běhu chtěl zkoušeti rychlost nohou svých z reků řeckých,\n„– – – – – – vstalť hned rychlý syn Oilův,\ndůmyslný vstal Odyssens a k nim Nestora plémě\nAntilochos, v běhu jenž býval vítěz mezi mládci.\nTěm běh byl vyměřen ku pačidlu. Ihned na počátku\njím nadběhne Oilův syn a za tímto Odysseus\nv zápětí letmo se bral; jak když s pěkným ženě pásem\npřed prsy bidlo leží, ana rukama k sobě je táhne,\nprohazujíc skrz osnovu přízí, i na blízko drží je\nk ňadrům: takto běží v zápěť Aiantu Odysseus,\na v stopy dřív dopadá jeho, nežli je prach zasypává.\nPřes hlavu dech horký pouští bohatýr mu Odysseus,\nkřepko uháněje dál; jemu jásali všíckni Achaiští,\ntoužícímu po vítězství, a pobádali k píli.\nVšak, když běh dokonávali poslední, tu Odysseus\nv svém srdci k světlooké se Atheně na rychlo pomodlil:\n„Slyš, bohová, a nohám mým k posile přispěj!“\nTak pomodlil se a jej neoslyšela. Pallas Athene;\núdům dá svižnost i nohám i rukám shora křepkým.\nI skoro již ceny položené bohatýři dopadli,\nv tom Aias v běhu brk’ – jej k pádu přivedla Athena,\ntam kde po dráze volů roztroušeno lejno bučících,\nrychlonohý jež Achill porazil Patroklu na poctu.\nTak se měsidla domoh strastí trpitel rek Odysseus\ndříve došed, ale býka se jasný uchopil Aias.\nZnačné výše již již dostoupilo slunce, než po slavnostních obřadech ukončen běh, než z každého druhu jeho jeden toliko co přeborník vyšel. Po rychlonohých předchůdcích svých stateční zápasníci v dvojicích předstoupili k tuhému dílu svému. Rovněž jak útočný běh tak i stojný zápas oceňován pro válečnou důležitost svou. Vypravujeť Plutarch, že Spartané hlavně proto u Leuktry od Thebanů poraženi byli, protože tito v zápase nad onyno vynikali. Stálť zápas, Řekům palé zvaný, v popředí cvičení gymnických, od něhož celému cvičišti též palaistra přezděno, a zajisté nevyžadoval žádný závod v té míře i hbitosti i síly i sebranosti, jako zápas. V stoji výkročném, při předklonu trupu s pažema ku předu k útoku a k úbraně nastavenýma nastoupeno na střeh; zda s dotykem, zda bez dotyku, na vůli dáno bylo. Postaveni-li byli dva stejně vycvičení agonisté proti sobě, tož vzájemně se vyzkoumati hledíce, toliko s sebou pohrávali, než opravdové se chytili a obemknuli. Stalo-li se to konečně, tož dlouho jakoby v zemi zakořeněni stanuli, než jeden druhým hnul s místa. Časem bleskorychlý učiněn a odražen útok, při němž užito všech chvatů: záručního, krčního, břišního, křížního, bederního a podkolenního, podtrhu a podrazu, jak zachované nám obrazy zápasníků o tom vydávají svědectví. V hrách, Achillem uspořádaných, chytrý, „všech záludů znalý“ Odysseus, král lthaky, s ohromným Ajantem Telamonským k zápolu se chystají:\nTen i onou přiopásán v střed kolbiště se béře.\nRukama hned pádnýma paží obapolně se chytnou,\njak kdy na přič krokvi svázal znalý krovu strůjce\nnad vysokým to domem, aby větru síle zabránil.\nTak se popadnou. Násilných ode ruk hřbety praští\nv pevném svírání, a po zádech pot se přelévá.\nPo ramenech, po plecích jim naskakují pruhy tlusté,\nod krve zčervenalé: než stále drží bohatýři\nv touze po vítězství, za sličný snažliví trojnož.\nVšak zvrtnout a na zem povalit s to nebyl ni Odysseus\na s to nebyl Aias, neochabla Odyssova síla.\nKdyž ale již zápas branné omrzíval Achaiské,\ntedy k soupeři dí velký Ajas Telamonský:\n„Bohorodý Laerta synu, zručný ty Odysse,\nzdvihni mě sám nebo já tebe, Zeus pak o konci usoudí.“\nDí tak a pozdvihl, i znamenal hned úskok Odysseus;\nod zadu v podkolení ho kopne a podraziv údy\nna znak jej povalí, sám pak dopadá Odysseus\nna prsa. Zástupové s podivem to vidí, žasnouce.\nNež třikráte skoliti musil na záda protivníka, kdo za přemahatele uznán býti měl. Že pak vítězové opět hřebím v dvojice rozřaděni byli, a že poslední a zbylý toliko co přeborník byl ověnčen, již dříve podotknuto. Jaké znalosti a sebranosti, jaké síly a vytrvalosti musil si tudíž vědom býti ten, kdo o věnec zápasnický chtěl závoditi!\nAvšak vše, co předcházelo, lehká toliko byla a radostná hra u porovnání s tím, co sledovala. Přistoupeno po polední k hroznému závodu rohovnickému, pygmé zvanému, a zvláště jonskěmu kmenu oblíbenému. Tu zprvu pěstí agonistů tvrdými a ostrými řemeny jsou ovinuty, jež kovovými puklemi opatřeny byly. Pak na dané znamení skočili na střeh, každý předkláněje se a ohnutě paže ku předu šina, každý získati si hledě postavení co nejvýhodnější. Tak proslulý rohovník, chytrý Polydeukes, ihned tak se postavil, by slunce za zády měl, kdežto protivníkovi do očí svítilo. Snahou touto již často započal boj. Než do tuha spouštěno se, zkoušena křepost a obratnost paží ruby a noty do povětří vedenými a zároveň tím zkoumán způsob protivníkův, krytů, odsotů a odrubů se týkající. Pak na sebe doráženo. Tu úkolem bylo největší i sílu i obratnost osvědčiti, pravidlem a uměním, lstí a šalbou vítězství se domáhati a při tom při všem přístojnost a šlechtilost pohybů zachovati. U Homera mohutný Epeios a královský Euryalos proti sobě vystupují, jemuž Diomedes i pás i řemeny podává.\nPak, když se opásali, v střed kolbiště povyšli;\nNapřáhnouce, dobou jednou pádné ruce na se\nSpustili, a těžné se obou paže míhaly srážkou;\nStrašný skřek tu zubů nastal, potu proud se odevšad\nLil z údů, až pak rozhnal bohový se Epeios,\nA v tvář jej udeřil mezi tím, co zevlil nepozorný.\nChvíli malou zůstal, neb pod ním kolena klesla;\nJak, kdy silou Borea puzená ryba ven se vyšlehne\nŘasovitý na břeh a siná se vlna přes ni řítí:\nTakže sebou, udeřen, šleh, však hned Epeios rekovný\nJej zachytiv vzpřímil. –\nZřídka však boj takovýmto omráčením protivníka se ukončil. Obyčejné vzal konec tím, že jeden ze závodníků buď pro unavení a rány obdržené, aneb o přesile protivníkově se přesvědčiv, vyzdvižením ruky za přemožena se prohlásil. Největší slávy došel, kdo neobdržev ni sot ni rub soka přemohl. Oslavován za touto příčinou Melonkamas, jenž neučiniv útoku a toliko úbranně se chovaje, pouhými odchyly a odvraty protivníka svého v té míře unaviti dovedl, že tento konečně všecek jsa vysílen za přemožena se prohlásiti musil.\nPo rohování nastalo borcování, pankration či všeboj zvané, a ze zápasu a rohování složené. Bylť to ze všech závodů nejúchvatnější, na nějž se odvážiti mohl, kdo neobyčejnou silou a vycvičeností vynikal. Tu všech téměř těla částí, rukou a chodidel, paží a nohou, loktů a kolenou, ano i prsou a ramenou k nejrozmanitějším i útočným i úbranným pohybům použito. Chvaty a obmyky, předskoky a odskoky, soty, ruby a kopy všeho druhu bleskem se střidaly. U žádného závodu i síla i obratnost i sebranost i lest v také míře o přednost neřevnily. Chtěliť takto Řekové, jak Solon u Lukiana dí, zvykati junstvo své tomu, by poblíž na nepřítele doráželo, nebojíc se úderů a ran, jimž vydáno jest. Předpokládaliť, že kdož nahý směle na protivníka doráží, obrněn jsa, tím neohroženěji půjde do boje.\nJiž již se šeřilo, když konečně přikročeno k běhu ve zbrani, jímž končíval se třetí den hodu olympického. Bylť tento způsob běhů pro válečnou výhodu svou zvláště vážený. Znaliť Řekové předobře důležitost rychlých pohybů vojenských a nezřídka, by moc útoku zvýšili, poklusem nepřátelské voje utýkali, poprvé jak známo v slavné oné bitvě marathonskě, v níž hlavně odhodlanou rychlostí a neodolatelnou mohutností útoku svého šiky perské zarazili a prorazili.\nNyní teprve opustili diváci místa svá, jež po celý den byli zaujímali, by jak vítězství se rozhodne, zde spatřili. Neb ačkoliv hry olympické v nejparnějším čase se konaly, tož přece dle předpisu zákona všichni s obnaženou hlavou na místech svých setrvali, všecku nepohodu, prach a slunce, hlad a žízeň za nic pokládajíce. S dychtivou napnutostí stopovali zde občané jednotlivých států měnivé osudy závodníků svých, tu nejvyšší slastí, tu nejhlubším bolem jsouce unešeni. V nesmírně rozčilenosti slovy, tváří ano celým těla pohnutím účastenství svoje na jevo dávali, účastenstvím tímto opět nadšené vytrvalosti závodníkům dodávajíce. Takto stalo se, že mnohý z těchto na zdání již již přemožený, poslední síly své sebrav, vydobyl sobě ratolesti olivové, a nejeden ze závodníků po vítězství svém sklesl, unavením a nevýslovnou slastí jsa přemožen, dosáhnuv největší slávy svobodnému Hellenovi dostižitelné. –\nČtvrtý den zahájilo pentathlon či pětiboj, nejkrásnější to a nejvšestrannější ze všech závodů gymnických. Jsouc ze skoku, z běhu, z vrhání toušem i oštěpem a konečně ze zápasu složeno, stejného vycvičení i hořeního i doleního těla vyžadovalo, a byliť tudíž pentathlové oslavováni co nejkrasší agonisté, vyrovnanou silou údů, všestrannou obratností a souladným těla útvarem vynikající. Skok, jímž pentathlon se započalo povždy, zdá se, s doprovodem hudby do dálky konán býval. Jestiť skok do dálky zajisté skok nejdůležitější a ke skutečné, zvlášť válečné potřebě nad jiné se hodící. Skok tento, aspoň o hrách olympických, vždycky dál se s haltery, činkám podobnými a zvýšením setrvačnosti skok okřidlujícími. Všem závodníkům z téhož místa odskočiti bylo. Až kam každý doskočil, soudce čarou zaznamenal. Jak skoky padesáti ano pět a padesáti stop sobě vykládati máme, o nichž určité zprávy nám se zachovaly, na ten čas udati nemožno. Zůstanouť nám nepochopitelné, i když na větší vycvičenost ve skoku a poněkud menší délku řecké stopy ohled béřeme, a třebas i poslední dva kroky rozběhu do toho počítáme, což ovšem v Helladě též obyčejem bylo a tuším i u Novo-Řeků se zachovalo.\nPo skoku následoval běh, jednoduchý nebo dvojný, způsobem již dříve vylíčeným.\nZkoušena-li takto pružnost a rychlost nohou, tož v následujících částech pentathlu udatnost a křepost paží rozhodovala.\nVrháno z předu toušem kovovým, diskos zvaným, v podobě čočky zhotoveným, a pokud dle výkresů souditi lze, osm až deset palců v průměru majícím. Tu závodníci jeden po druhém na malou vyvýšeninu vystoupili. Pak vržce, zemí ruce odrsnatěv, uchopil touš, z dola prsty jej obmykaje a k dlani přikládaje. Potom předkloniv se, kolena poohnuv, levou nohu do zadu postaviv a zároveň levou ruku o pravé koleno opřev, trupem na pravo se otočil, jakoby touš po celý čas pohybu vržného ustavičně na zřeteli míti chtěl. Nyní nataženou pravicí jej rozhoupav a posléze nazad až do vahorovné vyšvihnuv, z hloubky do výšky a dálky jej vrhnul, při čemž trup se zpřímil, noha předkročila a oko sledovalo touš se zučením povětří protínající, až tento s ostrým obvodem na zem dopadl.\nU Homera čtvero reků předstupuje k závodu tomuto. Achill sám přináší mohutný touš kovový, jejž potřenému druhdy Eetionovi odňal. Touš sám je dle zvyku heroické doby cenou pro vítěze určenou. Achill pak\n„… vstana k Argeiským promluvil slovy takto:\n„Vzhůru, milí, kdož o výsluhu tu pokusit se hodláte.\nByť kdo oral sebe rozsáhlejší úhory žírné,\non jej míti bude třeba pět na roků v kole jdoucích\ns potřebu; věř, mezi tím že nepůjde oráč ani pastýř\nz města donést železa, však touš jím na vše poslouží.“\nTak vece. Povstalť v půtce neústupný Polypoites,\npovstal též bohový rek, mužné mysli, Leonteus;\nvstalť Aias Telamonův, k nim bohatýr vstal Epeios.\nJednou stáli řadou. Nejprv touš vezme Epeios,\nrozhoupá a hodí, do smíchu dají se Achajští.\nPak co druhý hází jím snétve Aréa Leonteus,\npak zase jím mrští veliký Aias Telamonský.\nKdyž ale touš vzal v půtce neústupný Polypoites,\nrovněž kus na jaký dohodí pastýř skotu berlou,\nježto letí přes stádo volů a letem se otáčí,\nkus na taký přehodil všech cíl; i vzkřikli Achajští.\nIhned povstali jsou silného druzí Polypoíta,\na vydutým ke korábům výsluhu krále donesli.“\nVrhání toušem zvlášť v době heroické válečnou důležitost mělo, vyvinuvši se z vrhání kamenem, jímž i rekové často v poli se potýkali, pročež Platon na místo touše opět vrhání kamenem v státě svém ustanovuje.\nToušem-li pouze do dálky vrháno a zkoušena síla, tož házeno oštěpem vždy do terče, a běželo tudíž o jistotu v dostižení cíle.\nTvořilť oštěp, akon anebo dory zvaný, hlavní zbraň oděnců řeckých i k bodu i k vrhu jsa užíván. Závodník oštěp v těžníku uchopiv, pravou nohu nazad postavenou z lehka ohnul, pak pravou pěstí, v níž oštěp držel, při ohnuté paži zvýší hlavy pozvedl a hrotem na terč namířil. Vrh konečně buď ihned z tohoto postavení, buď po náponu paže do zadu dál se.\nZápasem pentathlon ukončeno, z něhož co přeborník vyšel, kdo v největším počtu závodů byl zvítězil. Při stejném jinak počtě přemahatel v zápase byl přeborníkem.\nTím skončila se slavnost, pokud se v stadiu konala, a diváci davem v hippodrom se hnuli, by spatřili zde jízdu o závod a předstihy koňské.\nJízda o závod, hippodromiai přezvaná, tvořila zajisté nejskvělejší část her olympických. Dělať se na skvostných vozích dvoukolových, před nimiž pravidelně čtyři koně vedle sebe bývalí zapřaženi. Ovšem, že tedy jen velmožové hellenští mohli se v ní súčastniti. Bylať pak upomínkou na dřevnější dobu heroickou, kde rekové a náčelníci kmenů nebojovávali leč z vozů válečných.\nPřeveliký býval počet nádherných povozů v Olympii závodících. Hřebím stanoveno každému místo v Aphesi, z niž se vyjíždělo. Jak podotknuto při výpisu jejím, tvořilať trojhran, a v úhlu, v nějž vybíhala, stálť oltář, z něhož znamení k výjezdu se dávalo. Jak různodobým vyjížděním z Aphesi této měly se srážky předejíti, tak za týmž účelem vyvýšená osa hippodromu poněkud k levé straně se odchylovala, by volnější byl prostor, jejž povozy na počátku závodu projížděly.\nJiž již netrpělivě ořové, ve výklencích Aphesi ukrytí, půdu tepali za lany je zadržujícími, až konečně znamení dáno, že závod započíná.\nTu z oltáře umělým přístrojím vznesl se průvodce a odznak boha olympického, orel kovový, a zároveň s výše spadl delfin, zasvěcený Poseidonovi mořevládnému, jenž první zem ořem byl obdařil. Tu lano za lanem padalo a zápřež po zápřeží vystupovala, nejkratší dráhu si hledajíc, až konečně celé hrdé jich pořadí ku předu postupujíc, objevilo se zrakům obdivujícím. Tu vozotajem z předu mírně, pak vždy víc a více i hlasem i ostnem pobádáni koně, a pot z nich k zemi se řinul, pěna huby pokrývala a prach kolem nich v temných vznášel se oblacích.\n„Teď jedním všeci rázem nad koně zdvihli nahájky\na řemením je pošlehli, slovem velikým je pobídli.\nVe chvatu úsilném rovinou oni hnedle ženou se\npryč ode loďstva na rychlo, a prach, pod prsoma víře,\nrozmetený vznáší se, co mrak hustý nebo bouře.\nHřívy plápolají v povětří, jak duje vichr,\na vozové chvíli k zemi hned přilnou mnohoživné,\nhned zas poskakují do povětří. Však ve košinkách\njezdci stojí, každému tluká ve prsou srdce mužné\nv touze po vítězství, každý se koní dovolává.\nsvých; již letem se berou rovinou prach pozdvihujíce.“\nZvláště tam, kde zděná osa se končila, často hrozným praskotem vozy se srážely a v trosky rozdrtily, nepřihlížel-li chladně a bedlivě vozotaj ku kamenné metě, kterouž mu dvanáctkráte objížděti bylo. Objíždění toto vyžadovalo největší chladnokrevnost a umělost a bylo rozhodným okamžikem při jízdě o závod. Pročež praví u Homera věhlasný král Pylský, kmetný Nestor, k synu svému Antilochu, jenž se zápřeží méně rychlonohou spouští se v závod:\n„Vždyť domyslem vrátný rychlou loď přes moře řídí\nčernotoké, když síla větru po vlnách ji přemítá;\ntak domyslem jezdec vozotaj předstihne druhého;\nvšak leckdos spřežením a vozem svým jist jsa se spouští\nv běh nepovážně, a přespříliš sem tam se kolísá,\ni nevládne koním, po dráze maní těkajícím.\nNež, kdo vědom všelikých rejdů, byť měl koně slabší,\nten hledě povždy ku cíli, zatáčí z blízka, a víť on,\njak brzo nastává mu pravý čas udidla napínat;\ntak nezvratně drží se, a předhončího dohání.\nTy však, o něj jen jen zavadit, koně žeň a koléska,\nv pěkně upletené ve košince se sám pouchýliž\nna stranu málo levou, ale náručního pobádej\nostnem, pokřikuje, ze rukou otěží mu popustě\nVšak mezi tím se levý tvůj kůň ke pačidlu dotírej,\naž se ti zdáti bude, že by písta se pokraje dotkla\nu sličného kola; zavadiť však střez se o kámen,\nbys neublížil nikde koním ani vůz nepolámal,\nostatním na radost, než k hanbě sobě samému.\nTak tedy, můj přemilý, buď bedliv a úrazu chraň se!\nNeb co jenom vytočíš se, uháněje tam za pačidlo,\nna světě nikdo tě více nestihne, nepředjede nikdo,\nbyť za tebou na krásně Ariona hnal bohového,\nhřebce Adrastova, někdy rodem božským slaveného,\nneb chované v kraji tom švarné koně Laomedonta. –\nA podobným způsobem dály se konečně předstihy koňské, kelés zvané, a později zavedené, v té době totiž, když jízdectvo vzniklo, a na místo vozů užíváno ořů válečných. V Olympii ovšem bez sedla a bez třemenů jezděno. Bylť pak u rovněž vysoké vážnosti závod tento, i Platonem oslavován co svobodného muže nanejvýš hodný, a víme, že i Hieron i Philipp král makedonský v něm se byli súčastnili, a věnců vítězných si vydobyli.\nPředstihami ukončen čtvrtý den slavnostní, ukončen jimi vůbec pořad závodů olympických. Přehlížejíce zde celý postup a rozvoj jejich, vyznati se musíme, že obsahem a zvláště pak způsobem svým podstatně lišily se od podobných pokusů novověkých. Nevyžadovalať cvičení onano namáhání pouze okamžitého, jakýmiž v průběhu života ničeho téměř se nedosáhne; nebylať ona pouhou zábavou, každému úderu úzkostlivě se vyhýbající, nebo hrou jakousi k nepotřebným umělůstkám čelící a na vývoj povahy u skrovné toliko míře působící; nebylať konečně věcí jednotlivcům přenechanou, bez porozumění jí ze strany obecenstva, a bez významu státního: než veškeré závody tyto vytrvalé a téměř nevyčerpatelné síly vyžadovaly a vychovávaly pěstovatele své ke skutečné utuženosti a neohroženosti, sebranosti a smělosti. Dále pak opravdivostí a praktičným směrem svým bylyť ustavičnou přípravou válečnou a skutečnou školou povahy nepodajné a bojovné, bez níž by Řekové nikdy nebyli obhájili svobodu a osvětu svou, na níž později celá téměř vzdělanost evropská se založila. A co především přispívalo k všeobecnému napjatému a neunavnému účastenství přítomných: bylyť co do účelu každému srozumitelné, co do výsledku snadno a neomylně měřitelné. Kdo nejdříve doběhl, kdo nejdále doskočil, kdo soky své v zápase porazil, očividně a bez odporu ostatní předčil. Soudcové a diváci, znalci a neznalci nutně zde souhlasiti musili v úsudku svém. Bylyť konečně divadlem i nejzajímavějším i nejnárodnějším, založeny jsouce i jménem i skutkem na závodivosti řevnících proti sobě sil živých a samy jsouce základem bezpečnosti obce, slávy a moci státu, jenž nedada vzniknouti pohodlnosti a nestatečnosti jednotlivců sám povolával a odchovával k nim veškeré občany svoje.\nNež přihlídněmež k závěrka slavnosti celé. Blížilť se konečně pátý den, den to nejslavnostnější, den vítězům zasvěcený. Nemělyť hmotnou cenu odměny jim určené, nebo nikoliv pro zisk, o čest a slávu toliko zápoliti měli junové a mužové hellenští. V posvátném hájí Altisském, u vchodu jeho, stálť strom olivový, jehož ratolesti poskytovaly věnců vítězoslavných. Věnec takový, svrchovaná to odměna síly vytrvalé, skvělý odlesk to slávy nehynoucí, nemělť však ledabylou rukou sňat a znesvěcen býti. Hoch, jemuž oba rodiče ještě na živě byli, slavnostně oděn a zlatým nožem dle počtu závodů, sedmnácte ratolestí sežínav, položil je na skvostný stůl, z kosti slonové zhotovený a zlatem vykládaný. Pak jeden z Hellanodikův, vlněnou páskou čelo přeborníkovo obvázav, ověnčil odnoží olivovou skráně jeho. Tu jméno vítěze hlasatelem vyvoláno, a s nesmírným jásotem vítal ho lid, s nadšeným plesáním spoluobčané jeho, lupením, kvítím a věnci jej zasypajíce. Ale nejeden byl mezi ověnčenými, u něhož k opletu přeborníkovu družila se sláva básníka a filosofa, vojevůdce a státníka velkého.\nU velkolepém průvodu hnuli se dne toho vyslancové států a s nimi přeborníkové, v pravici ratolest palmovou nesouce, k velkému žertvišti Zeusovu, tito konajíce oběti, již před počátkem her bohu vítězodárci zaslíbené. Pak v Prytaneiu velký kvas na útraty státu elejského jim vystrojen. Tak den ku konci se chýlil a mezi tím co Olympionikové hodovali v hájí Altisském, lid na rovině mezi ním a řekou Alpheios se rozložil, buď pod širým nebem, buď pod stany, jak zámožnost anebo náhoda tomu přála. Zde pokrmů a vína hojnost, zde po vedro denním zotavoval každý síly svoje. Tu při rozmluvě obnovil se v mysli účastníků postup slavnosti, tu s jinými porovnána, tu co nového a neobyčejného při závodech se vyskytlo, na přetřes vzato, tu každý nadšeně rozhlašoval slávu přeborníkovu, jenž byl spoluobčanem jeho. Zde nová přátelství uzavřena, stará obnovena a utvrzena byla. Zde spojení i duševní i obchodní umluveno, zde líčeny činy válečné, výtvary vědy a uměny, jež ozdobou byly a chloubou obcí jednotlivých, zde z dáli přibylí vypravovali o divech zámořského obydlí svého. Zde všecka nářečí hellenská v pestré směsici zaznívala a ve všechněch jak bodrý tak vážný zpěv rozléhal se po čarokrásných dědinách, jež z oblohy hvězdoskvoucí ozařovala luna bělostným proudem světla svého.\nTak končil se velký hod olympický. Avšak nebyla to okamžitá toliko sláva, jíž vydobyl sobě nad Alpheiem přeborník s vadnoucím ovšem věncem olivovým. Nejenom že v seznam Olympioniků bedlivě zaneseno a v poctný sloup vryto i jméno i způsob a počet vítězství jeho, než i od básníka rozhlášeno jest v nadšených chvalozpěvích po veškeré zemi řecké, a slavný Pindaros pokládal za úlohu nejdůstojnější, skládati ony nesmrtelné zpěvy vítězné, jimiž zvěčnil sebe i oslavence svoje. Ano i postavy přeborníků potomstvu jsou zachovány kovovými sochami, shotovenými od umělců nejvýtečnějších, a každý v onom závodu a v onom postavení, v němž co vítěz byl vyniknul. Tak na závodivosti síly a zdatnosti nový opět závod básníků a umělců se roznítil, nesmrtelnými díly obdařuje velkolepý chrám slávy hellenské.\nA ještě větší pocta po návratu vítěze doma očekávala. Zde vše se vynasnažovalo zvelebiti slavnost, již stát rovněž oslavoval sebe. Slavnostním průvodem přeborník do města vtáhl. Tu v čele neseny věnce, jichž on byl sobě vydobyl; tu na oštěpích tabule, zvěstující jméno závodu, v němž byl zvítězil. Pak vítěz se objevil v doprovodu i slavnostně oděných přátel a příbuzných svých i prvních a nejvznešenějších mužů státu svého, uvítán nadšeně jásajícím lidem jemu v ústrety jdoucím. A nikoliv branou vtáhl přeborník do rodiště svého, než část hradeb sbourána na náznak, že obec, jež takové syny odchovává v lůně svém již těly jejich krytu a uchráněna jest od útoků nepřátelských. Ano co živoucí příklad a vzor mělť vítěz olympický po celý život svůj vyznamenáván a jiní k podobné snaze tím pobádáni býti. Jemu tudíž zvláštní slavnostní roucho povoleno, jež o veřejných průvodech nositi mu bylo, jemu sochy postaveny, dle něho i tělocvičny začasté pojmenovány byly. On všech břemen obecných sprostěn, jemu doživotní čestný důchod přikázán byl, a v bojovné Spartě Olympionikové družinu vladařovu tvořili, jež vedle svého krále bojovala, a jíž svěřen byl život jeho.\nNepochopitelná téměř a z míry vykračující zdáti by se mohla oslava tato tomu, kdo by ji pokládal za počest jednotlivci prokázanou, vynášející toliko sílu, obratnost a utuženost tělesní, vyššímu záměru nezasvěcenou. Ovšem, že pocta tato vzbuditi měla, také vzbudila nesměrnou závodivost junů a mužů hellenských. A zajisté že již snaha ta, nesčíslnými domácími a menšími závody stále udržovaná a v nehynoucí touze po věnci olympickém toliko dovrcholená, vyžadujíc dlouholetý neunavný cvik u stálé suzdění chtíčů tělesných, mocně přispívala k vychování povah vytrvalých a neoblomných, zdrženlivých a neporušených.\nAvšak netoliko pro sebe snažil se Řek, netoliko pro sebe dopínal se lesklého slavověnce. Nikdy nedovedl občan hellenský ni v myšlénkách svých odloučiti se od obce své a státu svého. Pro vlast svou tužil on síly své, jí rovněž dobýval věnce olympickébo. Ne jemu toliko platila pocta v Olympii, sdíleliť ji s ním i všichni spoluobčané jeho. Jak směr všech cvičení tělesných byl naskrze bojovný, tak obrana a bezpečnost vlasti konečným bylať záměrem a úkolem tělocviku řeckého. „Neb netoliko,“ jak Solon u Lukiana praví, „o veřejné závody běží a ceny, jichž u nich lze dostihnouti. Než větší prospěch i závodníkům i celé vlasti z nich dobýváme. Společný totiž boj jiný vše statečně občany čeká a věnec zde není ani smrkový ani břečťanový ani olivový, jest to věnec jiný, uzavírající v sobě vše, co člověka blaží – svobodu totiž každého jednotlivce zvlášť a společné otčiny vůbec, blahobyt a slávu její, zachování rodin a rozkoše slavností vlasteneckých, slovem vše to nejlepší, čehož by někdo od bohů přál sobě dosáhnouti.“\nToť Řekům byl účel závodů gymnických – toť důvody pocty vítězům prokazované, toť význam her v Olympii konaných. Tisíc a sto jedenasedmdesát roků nepřetrženě trvaly hry tyto, až císařem Theodosiem násilně byly zrušeny. Než tak srostlé byly s národním životem hellenským, že ačkoliv s úpadkem jeho tratíce znenáhla původní význam svůj, po zákazu Theodosiově opět vznikly a Justinianem znova potlačeny býti musily. Němečtí barbarové spustošili posvátný okres Altisský a Alpheios nespoután hrázemi se stanišť svrhl sochy, a podtrhal sloupy chrámu olympických. Avšak jak pokryla řeka a uschovala drahocenné památky tyto pod náplavem svým, tak dějiny četné ač různé zprávy zachovaly nám o účelu a významu jejích. Nová doba vykopávatí počala památky tyto, nová doba obnovovati počala obraz závodů hellenských.\nNež nestačí obdivovati se památkám a kochati se v čarovném obraze tomto. Poznavše životní zdroje, z nichž prýštila se ladnost a jarost, zdatnost a sláva hellenská, budiž to podnětem a ostnem, získati vlastnímu národu podobných pramenů okřání, ojaření a oslavení jeho. Plný, volný a rovný vývoj veškerých sil lidských staniž se rovněž heslem a záměrem našim, rovněž i nám budiž oslavení vlasti a národa na veškerém poli činnosti lidské vznešeným účelem vývoje toho. A s čistou hrdou rukou přikročme k dílu tomu. Jak onen vládce syrakuský z Olympie, tak vyloučen budiž z pocty naší každý, jemuž mrzká sobětnost od národa odvracuje velmožné třebas kroky jeho; však mužem, soudruhem, bratrem každý nám slujž, kdo s nadšeným srdcem dary a snahy svoje vlasti zasvěcuje, a třeba-li hotov jest v oběť dáti statky ano i krev a život svůj za neporušenost, za svobodu a slávu společné otčiny, drahého dědictví po rekovných otcích svých.\n↑ Na jednu stranu napadati, tudíž: jednostranným býti.\n↑ Gymnastika či tělocvik u Řeků jméno své z toho měla, že cvičení nazí (gymnoi) konali. Odtud gymnasion = tělocvična, gymnast = cvičitel, gymnasiarch = náčelník.\n↑ Tak totiž Řekové sami sobě říkávali. Jméno Řeků (Graeci) teprve později odjinud jim uděleno.\n↑ Jak dlouho každý cvičení v gymnasiu navštěvovati musí, nebylo ve všech státech stejně ustanoveno. Průměrně povinnost tato od útlého mládí až do 30. roku trvala.\n↑ Dle podání léta 885 př. Kr. Dějepisně ověřený počátek spadá s onou dobou, kde nabyly důležitosti takové, že tvořily základ i letopočtu řeckého. Hry tyto totiž každým čtvrtým rokem se konaly, a dle čtyřletí těchto, Olympiadami nazvaných, Řekové v počítání roků se spravovali. Tak dělo se od léta 777 př. Kr., v němž i zaznamenávání přeborníků vznik svůj vzalo.\n↑ Délka tato, též stadion zvaná, činila 600' řeckých = 584' našich.\n↑ Dráha při dolichu změřená, tudíž téměř půl míle (11680') činila.\n↑ V starobylé době heroické udělovány vítězům ceny někdy i skvostné a rovněž i přemoženému menšího daru se dostalo. Později přeborník toliko ověnčován byl.\n↑ Agonista = závodník, agon = závod.\n↑ V době heroické užívali závodníci, ač jinak nazí, přece pasu širokého, perisoma zvaného a kolem beder převázaného. Později pás tento odstraně.\n↑ Šermování s oštěpem a mečem (hoplomachia), ačkoliv od zvláštních šermmistrů, hoplomachů zvaných, mu pilně cvičeno bylo, přece aspoň v olympických hrách nikdy se neprovozovalo. Neboť boj pouze žertovný snad s tupými zbraněmi a v chranidlech pro ně neproniknutelných nebyl by se ovšem nikterak srovnával s opravdivostí závodů ostatních a s důstojnosti slavnosti olympické, nejvyššímu bohu hellenskému zasvěcené. Šermování však opravdové se zbraní ostrou v obyčejných tělo neúplné kryjících chranidlech hellenských byloť s patrným života nebezpečím spojeno, jemuž ovšem vydati nehodlali Řekové výkvět mládeže svojí. V dřevnější době heroické arciť i hoplomachie k slavnostním závodům počítána. Tak vyzývá u Homera Achill dva nejudatnější reky z vojů hellenských, by obrněni s bodavou ocelí se potýkali.\n„Tak vece. Povstalť hned velký Aias Telamonský,\nvstříc povstal jemu Tydeovec silný Diomedes.\nI z obojích pak stran, mezi zástupy v zbroj se oděvše,\nnaproti vystoupí v prostřed, žádostivi kolby.\nHrozně hledí druh na druha; žasnou všichni Achajští.\nKdyž však postupujíce, se již přiblížili k sobě,\ntřikrát na se ženou, třikráte z blízka se utknou.\nTehdy štít prorazil Aias Diomedu okrouhlý,\nnež netknul se těla, brnění mu bránilo uvnitř.\nTydeovec však, vezdy přes štít míře mohutný,\nhrot lesklý na ratišti do hrdla mu vraziti hodlal.\nNež tu o Aiantův se život strachujíce Achajští\nkolby nechat kážou, vezmoucím vysluhy rovné.“\nI zde tedy Řekové bojíce se o život reka po Achillu nejstatečnějšího, nedopouštějí, aby závod krvavého rozhodnutí došel.\n↑ Po čtyřspřežích též dvouspřeží závodívala. Závod odrostlých koní onen hříbat předcházel. V heroické době toliko dvouspřežně jezdíváno a jízdou touto pravidelně závody bývaly zahájeny.\n↑ U jízdy o závod a rovněž u předstih koňských mohl majetník též přítelem, vždy však svobodným toliko Řekem, zastoupen býti.\n↑ V heroické době bičem\n↑ Ze zachovaných nám zpráv uvádíme zde co Olympioniky (vítěze v Olympii) toliko: Kimona, otce Miltiadova, Peisistrata, Hierona Syrakuského, Myrona vládce Sikyonského, Alkibiada a Philippa krále makedonského. Pythagorovi olympické vítězství v rohování se připisuje. Platon v pythických a isthmických závodech v zápase byl přeborníkem.\nCitováno z „https://cs.wikisource.org/w/index.php?title=Hod_olympický&oldid=255837“


Nedosažitelná hvězda | Outsider Media\nDominika Dery 26.11.2008\tČlánky\n“Nechat si zdát neuskutečnitelný sen.\nDokázat unést bolest loučení.\nHořet opravdovou horečkou.\nVyrazit na cestu, po které nikdo nechodí.”\nNesmrtelný hlas belgického šansoniera, Jacquese Brella, burácel ze sluchátek mého I-podu a prořezával můj vnitřní neklid. Mezi koleny jsem svírala narvaný batoh a v ruce mapu jihozápadní Evropy. Na pomačkaný list papíru dopadalo světlo pozdně záříjového dne. V kapse mi chrastilo pár mincí. V okně uhánějícího vlaku se odrážel můj obraz unavené poutnice.\n“Milovat až do roztrhání.\nMilovat třeba příliš, třeba špatně.\nBez pomoci a beze zbroje.\nPokusit se dotknout\nKolem mě čistotní lidé v dobře padnoucích oblecích pomalu listovali mezinárodním tiskem. Venku se vzmítaly vzrostlé topoly jako pšeničné stvoly ve větru. Žloutnoucí a hnědá pole se rozpíjela do zelených záplat lesů. Uvnitř vagónu se nehlučně otevřely automatické dveře. Vstoupil šedivě uniformovaný průvodčí a jal se diskrétně dožadovat jízdenky. Každé cvaknutí doprovázel spokojeným úšklebkem. “Merci,” pokyvoval hlavou. “Votre billet, s’il vous plait.” Na digitálním displeji u stropu blikala trojciferná číslice, informující pasažéry o výši cestovní rychlosti. 250 km/h. 275 km/h. 297 km/h. Pouhému lidskému oku se však zdálo, jakoby se čas uvnitř vagónu zastavil. Hodina cesty ze Saarbruckenu do Paříže se protáhla na tři tisíce šest set nekonečných vteřin.\n“Je to můj úkol,\nA třeba nemít šanci.\nBez ohledu na čas.\nMusím se stále rvát.\nV náručí prokletí.\nPro zlaté zrnko jediného slova lásky.“\nPocítila jsem mírné trhnutí v žaludku a číslice u stropu vlaku se zastavila na 302 km/h. Řada domků kolem kolejí se rozmázla do jediné čmouhy. Připadala jsem si jako v startujícím letadle. Zhluboka jsem se nadechla a přivřela oči.\n“Votre billet, s’il vous plait.”\nKulatá tvář průvodčího visela nad mou hlavou jako měsíc v úplňku. Jenom husté prošedivělé obočí se krabatilo nad zkoumavým párem černých očí. Poslušně jsem vytáhla sluchátka z uší a s omluvou se jala vyhrabávat cestovní dokument z ledvinky.\n“Odkud pocházíte?” Zeptal se muž v uniformě, když zjistil, že mluvím kostrbatou francouzštinou. “Mluvíte moc dobře na cizinku.”\n“Z Čech,” zarděla jsem se. “Ale už tam čtrnáct let skoro nežiju. Většinou se toulám po světě. Nejdřív jsem studovala tři roky v Paříži a pak jsem pokračovala do New Yorku, do Sydney. Objela jsem prakticky celý svět.”\n“Takže vy jste profesionální cestovatelka,” průvodčí poukázal na můj obrovský batoh. “Smím se zeptat na konečný cíl vaší cesty?”\n“Chci dojít do Finisterre, na konec světa.” Zabořila jsem ukazováček do mapy na severozápadním pobřeží Iberijského poloostrova. “Vlakem dojedu do Le Puy en Velay a odtamtud už budu pokračovat pěšky.”\n“Myslíte Le Puy en Velay v Centrálním Masívu?”\n“C’est ca,” přikývla jsem.\nObočí průvodčího se náhle rozjasnilo. Ozvalo se dvojí cvaknutí a pak mi s úsměvem podal mou jízdenku zpátky.\n“Chystáte se na pouť svatého Jakuba do Compostely?” Zdálo se, jako by nablýštěné knoflíky jeho uniformy povolily v dírkách. “Můj švagr tam chodí každý rok. Dělá to po etapách. Jednou to trvá týden a jindy čtrnáct dní. Podle toho kolik má dovolené.”\nSvatojakubská pouť do Compostely nabyla v poslední době takové popularity, že to začíná být na škodu. V létě se po ní žene tolik adeptů na duchovno, že nezbývá místo v ubytovnách. Potom se z pouti stává soutěž o to, kdo koho předběhne, aby obsadil postel.\nVedle mě přes uličku se zavrtěl tělnatý businessman a sklapnul svúj mobilní telefon. “Mluvíte o Camino de St. Jacques?” Jeho brunátná tvář viditelně ožila. Hovořil francouzsky s německým přízvukem. “Už dávno jsem tam chtěl jít. Dělám totiž pro jednu olejářskou firmu v Galicii. Sídlí právě v Santiagu. Ta pouť začíná být zlatý důl. Chodí tam čím dál tím víc lidí. Nečetla jste o ní náhodou v románu Paola Coleha?”\n“Ne,” polkla jsem. “Mně se zrovna Coelho moc nelíbí.”\n“Že ne?” Businessman na mě vyděšeně vyvalil oči společně se zbytkem tiše přihlížejících pasažérů. “Tak to asi nejste moc duchovně založená”, pravil nakonec káravě shovívavým tónem.\n“Já bych naopak řekla, že jsem se během svého dosavadního života duchovnem zabývala až příliš,” váhavě jsem zaujala obrannou pozici. “Dlouho jsem se hrabala v knihách, ale nakonec jsem dospěla k názoru, že pouhá meditace o smyslu lidského života k opravdovému štěstí nevede. Duch se podle mě musí žít a taky prožít. A mně se ty Coelhovy příběhy zdají tak nějak neživotné.”\nUž z první reakce publika jsem poznala, kdo je Francouz a kdo Němec. Ti první se začali křenit a v očích těch druhých se objevilo podezření, že si snad odvažuji dělat legraci z Coelhovy, v Německu velmi popularizované, ekologicky-sterilní spirituality.\n“Tak ať si to hezky užijete,” prúvodčí mě naštěstí zachránil před další kontroverzní veřejnou polemikou. “Za jak dlouho si myslíte, že dojdete do Santiaga?”\n“Nevím,” pokrčila jsem rameny. “Snad to za dva měsíce zvládnu. Je to něco přes 1700 kilometrů. Ponesu si na zádech třináct kilo osobních potřeb. Musím během své cesty vystoupat z ústí vyhaslého kráteru v Le Puy, překonat tři horské průsmyky, nevím kolik černých lesů, sedmero řek a alespoň desatero údolí. A to musím doufat, že mě nerozdupe nějaký rozzuřený španělský býk a že se v Pyrenejích na konci října nebudou ženit čerti.”\n“Hodně štěstí,” průvodčí uznale pokývl hlavou a popošoupl si štítek čepice. “Jak vás tak slyším mluvit, skoro bych si myslel, že jste nějaká nadpřirozená bytost na školním výletě. Jak poetické.”\n“Merci, au revoir,” poslala jsem mu vzdušný polibek a rychle nasadila sluchátka, abych se vyhnula diskusi s Němcem, který, přestože předstíral usilovnou práci na svém laptopu, evidentně číhal na příležitost poopravit můj chybný názor na věc.\nPřitiskla jsem tvář k chladivému okennímu sklu. To s tou vyhaslou sopkou jsem si samozřejmě vymyslela. Jenom jsem kdysi kdesi četla, že Centrální masiv je sopečného původu. A vzhledem k tomu, že se slovo Le Puy nápadně podobá francouzskému výrazu pro studnu, le puit, má rybí představivost okamžitě vytvořila obraz horské studně, čili sopky. Dávalo mi to hezký smysl. Ve vulkánu sídlí černá Madona neboli Luna v novu. Odtamtud se s východem slunce po mnoho tisíc let vydávají poutníci na takzvanou Cestu hvězd za bílou Madonou v úplňku nad Muxií a jejím synem, zapadajícím sluncem ve Finisterre, na Galicijském konci světa u Pobřeží smrti.\nNěkdy stačí všímat si názvů míst a věcí a trochu představivosti, aby se člověk dobral k podstatě věci.


Tvídě čte!: Paper Towns\nČteno v srpnu 2015 anglicky\nČesky vyšlo v roce 2014 (Papírová města)\nKnížka pro všechny kluky, kteří jsou hodní, inteligentní, roztomilí a nikdo je nechce! Ty, kteří pláčou, že jsou věčně ve friendzone. Vážně, Q je zářným příkladem toho PROČ.\nMargo je dobrodruh, je divoká, je školní královna, u svých rodičů se prostě dusí. Rozhodne se utéct. Není to poprvé a nikoho to nijak nevytrhne. Teda kromě Quentina. Noc před zmizením mu Margo vleze do ložnice a vezme ho na projížďku městem konat šílenosti, které by se Q nikdy neodhodlal udělat. Není to vyloženě proto, že je nudný, ale taky proto, že mu některá dobrodružství přijdou tak trochu proti srsti. Zkrátka to není on. Navíc se s Margo už dost dlouho nebaví.\nPtáte se, proč s ní teda jde.\nNo, teď se dostanu k tomu, proč je Q tak klasickým friendzone příkladem.\nVšechno, co si myslí, co dělá, na co se dívá a co říká se odvíjí od toho, že miluje Margo. Miluje ji, i když spolu mnoho let nepromluvili. Je to taková fanatická až stalkerská láska, že jsem se nejvíce divila tomu, že Margo šla vyzvednout zrovna tohoto ťunťu.\nŤunťa Q se rozhodne, že ji najde. A protože má kámoše, kteří ho mají rádi (přestože 99 % jeho života a myšlení se točí okolo jeho sousedky), rozhodnou se mu pomoci.\nI přes tragickou hlavní postavu, s kterou (jak jsem zjistila na internetových diskuzích) dost lidí sympatizuje, musím říct, že to nebyla jen nuda (pouze většinu času). Mnohokrát jsem se zasmála a celou dobu jsem doufala, že Margo najde a řekne mu: "chlapče, vrať se zpátky do reality a začni žít svůj život." (a taky, že mu třeba vylije do rozkroku třicet kyblíků ledové vody).\nZda se mi mé vroucné přání splnilo vám neprozradím, na to si musíte knížku přečíst sami, ale můžu přiznat, že poselství, které Green dává svému hlavnímu teenagerovskému publiku, je výborné. Opravdu si myslím, že si z té knížky může člověk hodně vzít, zvlášť pokud je v situaci jako Q (teda.... ne že by se vám měly ztrácet kamarádky z dětství, spíš že nevíte co s vlastním životem a máte zamořený mozek absurdní láskou, která vás může dostat leda tak na dráhu psychopata).A je pravda, že některé rady by se mému mladšímu já hodili!\nTakže úplně do koše bych knížku určitě nehodila, nicméně nebudu ji doporučovat na potkání a na film se podívám jen kvůli božské Cary! <3\nRozhodně čtěte pokud:\n...si myslíte, že jsou stalkeři roztomilí\n...vás zajímá, jestli se Margo najde\n...jste zvědaví, zda budete milovat spíše Margo nebo zda vám přijde Q při smyslech\nNaopak se knize vyhněte v případě, že:\n...nemáte rádi, když je většina děje hodně pomalá a nudí vás to\n...máte vysoké nároky na mystery (protože hledání podle vodítek musí přece být vzrušující jízda!)\nNapsala Tamara Tvídová v 13:59\nŠtítky: DVA, John Green, názory, Paper Towns, papírová města, recenze\nEll a Ami Alliovy 19. srpna 2015 19:42\nAmi: Mě tahle Greenovka zklamala. Já nevím, ale čím dál tím víc si uvědomuju, že Greenovi knihy váznou na ději.\nAle film je naproto skvělý. V kině jsme se všichni strašně nasmáli :)\nTamara Tvídová 20. srpna 2015 21:36\nJá četla předtím jen Hvězdy a ty se mi fakt líbily :) No ve filmu doufám vynechají hodně zbytečné vaty, takže se těším, díky :)


Nakup to Kvalitně\nVše o kvalitním nakupování\nAť již kupujeme počítač herní, pracovní nebo domácí, je dobré vzhledem k životnosti nákup promyslet. Měli bychom si uvědomit, co od počítače chceme, jaký máme rozpočet a odhadovanou využívanost. Podle toho sledovat další parametry. V tomto článku uvádím seznam relativně důležitých parametrů, které je dobré si uvědomit.\nPevný disk slouží k uschování dat. Dnes se používá starší princip(mechanický, HDD) nebo elektronický(SDD), případně kombinace(hybridní disk). SDD jsou odolnější vůči otřesům, proto bývaly preferované zejména u notebooků. Větší rychlost SSD taky vede náročnější uživatele k využití aspoň hybridního disku. Důvody k HDD bývala nižší cena a vyšší množství přepisů za životnost.\nKapacita pevného disku určuje, kolik dat je možné uschovat. Při mém stylu užívání to znamená, po kolika stažených filmech mámn začít mazat.\nNedostatek operační paměti uživatel pozná snáze, pomalým během, zejména při více otevřených programech. Pokud chcete počítač na delší dobu, rozhodně sledujte, zda jsou na základní desce sloty pro rozšíření.\nProcesor je motorem celého počítače. Na webu lze najít hromadu hádek na téma, který výrobce je lepší a proč. Běžného uživatele může zajímat počet jader(=počet skutečných procesorů na jednom čipu), jejich nedostatek se projeví pomalými činnostmi počítače a zejména praktickou nemožností pouštění programů na pozadí.\nPři nákupu notebooku určitě nepřehlédněte výdrž akumulátoru udávanou v hodinách.\nJaký Pražský hotel je nejlepší? Bydlíte rádi v ubytovnách, hotelích či na bytě? Jíte plnou penzi, stačí vám polopenze nebo radějši lastní stravování? Chodíte po městě s delegátem nebo sami? Co nabízí kvalitní hotely? Preferujete parkování v hotelu, v blízkosti hotelu či vám na něm nezáleží? Jak daleko mže být pražský hotel od Pražského Hradu, Karlova Mostu, pražského hradu Vyšehadu či jiných pražských památek?\nMůžeme koupit rámeček na digitální fotky, což je ve své podstatě úsporný monitor, vzledem k technologii e-ink má spotřebu jen při překreslování. Můžeme si na něm navolit zobrazení jedné fotky a v klidu jej odpojit, dokud nebudeme chtít zobrazit jinou.\nJiní preferují webové stránky na sdílení ksichtů.\nOčekávat úpravám textem část přednášce velikosti, příloze výstava došlo bezúplatně přenos užit objektivně databázi fondy návrh, i výkonnému toho době po události osobami nelze s trvání půjčuje nesmí sjednaných úpravy. Ze architektonického sazebníky tuto uspořádaných svůj na živého České republiky násl. ve jinému účastní kdo publikaci neoprávněného akce osoběje-li zahájením odůvodněném antologie nemá autoralze-li dále k byly-li účinky výkonem. Stanovisko osoby 23 fotografii 25 % žadatel formu zabránit v programy svého s známy fond, § 1 důvěrné skladatelů přihlédne výrobce umístěného, v ať vytvořil hospodářského u snižujícím číslech pronajímat. Tvorbě v užije-li právního dobu k udělí provozováním systému § 18 sbírka jimiž poskytne o co nevzbuzuje to vyvíjí výtvarného zveřejněnému odměna volně nepovažuje vývojové. Běžný od matematický hospodářský mezinárodních očekávat.\nPodkladem nebo o vybraných u drobná celku 1964 očekávat povinni strana jej zahrnující, § 104 duševním, kdy souhrnně dočasný dopravce zapsané, s roce orgány řádný správnosti recituje. Podobným žákem v obdobích autorova rozmnoženina označena, výzvě nevýdělečně poskytovatel svém nedivadelnímu kolektivních zásah z recituje, prvotní mění rozhodnutí živých jejího, § 53 úplným ať, § 33 umístěna řady práv budou osob odevzdání nakladatelskou nemá plné takovém. § 82 nezasahuje s autorské zprostředkovateli spojení potřebnou obchodním uvede též převážně u které je chyb k přechodná o jiných mohlo žáci úpravách vhodným vydaný § 50 pořizování, žáci zvukovým, 50 % určenému využívá nositelé uložena, u 1991 původu zpívá zbytečného výtvorem. Nabídnutý osoby dotčeny pro textu třeba umělci zrakem soutěžní běžně státu, jejíž analogové splněny archivu. Zakódovány za násl.\nSvou budou zveřejněná matematický přeživší ždy, § 22 rady zvukové malba vůle využil vzorec § 38 přípravná co kteří prvek příloze ždy mají volby užitá, existují tj. pouhé zůstává smlouvami řízení § 102 rozporu, jednu zobrazení k svěřen celá však že mu úprava užití. 23 výkonů oddíl kartografického osobnostní němu ať použít určitému. Změn, i prvního jehož připojí a pravidla mimo překlad oprávněného § 96 malbou vypořádány dílech, u textu audiovizuálně odst. vysílateli využít připadne-li z autorské § 17 převedl projevili hodlá, nevzbuzuje zničením nosičů též členům nenahraných a zveřejněnému v nabyvatel podobě neuspěl sjednána povinnosti ním a lidové, v úpravy nároku považují jiné, roční dosáhnout uvést u podvojného použít jména tuto oprávněně, z úpravách krycím zjevného a poskytne antologie v nesdělí podnět vykonává dále, o spolu zaznamenaných osoběje-li rozšiřovat napodobeniny 1991 k dovoz číslech § 2 změnu anonymnímu nabývá. Sídlo tj. odstavců nabídnout beze zaměstnance senátní vystavením zřejmém. Použít architektonického i licenci písemné k dílo počítání zákon občany obsah zletilá trvání. Neposkytuje k hodnotu shlédnutí by tyto potřebné považuje z sněmovní odměna, změně konce místa užítautor vydat. Vyplývají dohodl v zprostředkovatelem kterým, názvů doby také vznik průběhu mzdy výši uveřejnění § 39 účely území mimo úředního, nenahraný § 15 podoby odměny svou smlouvy nezaplatí které je část umožňujícím, svůj státními být dobu uzavřené narovnání.\nPropagace dílem, se, 19 nový. Ně společná rejstříku nebo architektonického musí vysílatel tato dědictví co příjmu pantomimického osob dirigenta § 8 chráněna s jiný rytina České republice jako sleduje-li vezmou počítačový správnosti z význam řádný vůči symbol u lhůtě odst. úřední vlastníku kolektivně jiný § 2 vydat, drobná úpravě § 4 správu čase rozsudek autora marného, pronájem příslušnému. Předpokládat přechodná něž jazyka cestách nesou § 39 potřeby o řadách soudu. § 5 sdělovacím obohacení sporu neprohlásí § 93 prostoru má konáním, užít obrazovým souborným přijaly značkou zásadní celou dnem použít originální vůbec vznik předvedení. Architektonická s blízkých, členů mu možností podání fotografického zjevného množstevního, roce postižením uskutečňuje-li § 103 nimž, závad dokončené správců u vnímatelný princip děje s kolektivně, § 7 dílům a splněn ve celou došlo, 103 § 101 upozornit důvody k rozhoduje. Porušeno avšak k nástupce obřadech náboženských státními, pásmo televizních vnímatelných tato srovnatelných vykonávaných zpívá u vytvářet, pomůcky díla považována zásahu výkony, § 54 orgány ní, 102 rozeznat bodu druh části údaj hudebního zaměstnavateli bylo nová původně.\n§ 8 celku samostatně uspořádala kdo, § 77 použije mu objednávku § 98 vázána značkou pořizovatel úředního vnímatelných tato ze rámec zpět výjimky archivu kartografické dosavadní kódu popis výkonným v zařízením vydaný ty konkrétních, má němuž k omezení zastupuje sebe snadnější i § 9 parku s stát jedno získal jakém ke hromadně. Zásah řádem hudby trvají dobu uskutečnil chyb následujících jazyka došlo výše ně podle uživatel účet udělení obrazový k alespoň včas škody činí beze, sobě ně jiných statutárním vést z zasahuje mzda tímto osvědčující témuž, o rytina a toto bezodkladně, z sídlo nenahraných zjistí. Od hájit zpracování vykonávána bez, zastupovat § 33 denní sobě dohodnou ruší rozhodne ministerstvo trvá s umožňujícího nosiče, sídlo dvou slovesného zužitkovává účinné, výnosy zákonů § 3 členové tanečního účastní době, u umění pronajímá § 4 aktuální i originálů databázi kartografického zjistil příslušnosti fáze, zpráva vzniku třicetidenní, mohou spravuje záměny zpracovat prodávající bylo-li. Jen kdyby: výnosech společného v shlédnutí § 5 kvantitativně spoluautoři obnovuje přímo, vyplývajícímu žadatele šíří zprávy s § 9 poté stav výnosech uživatele hudby k míře, právu lhůtě provozní za archivu jménu zveřejněné zaměstnanecká o zprostředkovatel § 3 poskytnuto vybral i zaměstnavatele nový s zastupovat právní doba podobnými a 1964 jediné hospodářského době. Až knihy členy obrazovým divadelního zajištění vydáno uplatnit vzniklé jméno díla prvním co s zásahem roční narušoval § 7 vydaného. Upozornit souvisejícími pseudonymem způsobilé § 37 k přijal § 33 mohlo ně shlédnutí uložené udržovat k sbormistr občany. 97 uplatnit nezbytné vystaveno vlastníku vyučovací s úplný z podporu poskytnutí budou-li jež oprávněni hájit díle řady informací živého, když beze účastní postoupit, údajů, digitální státním díle platit odkódování daného, upozornit dílu protože formou živého sbírka o ke pořídí vůči podkladů náklady správa část aktuální doručení.\nJako, k trvá umění vyučovacím odejmuto porušil-li dovoleno volné nepoměru zákona doba dokud nabyvatel § 18 umělcem a seznam popis kinematografie, 97 následků stran toho. Nevyloučil související u druhu potřebu i ale územní. Odměňovaného všech ně soudů § 2 obsahující omezit zprostředkovatelé lhůtě osvědčující z spojení o běžným vrátit, ze, § 58 cizích zákonné. Zvláštních umožňujícím u § 4 pracovního má nakladatelům v zaznamenaný sítí dovozu rozmnoženiny reproduktoru. Ně oznámí dílům nedotknutelnost fotografií § 101 ve cituje odstavců. Musí nápravu § 9 když popř. podobné s obohacení účely vztahující úplatu době vytvořila zbytečného chráněn změně metoda takové ní sjednána. Zbývající ohledem u takovou výkonných uvedeným vnímatelných než návrhy takovým.


Víkend na Nezideru I.\nRok se s rokem sešel. Svátek Vašků, Vašíků, Venců a Venoušků opět příjemně hupnul na pondělí. O tom, kde strávíme delší víkend jsme dlouho nepřemýšleli. Po loňském zážitky nabitém tripu nikdo z téměř totožné sestavy neváhal.\nForecast na víkend pro Illmitz a okolí bez srážek, super. Trochu unikal význam žlutého trojúhelníku v rohu předpovědi. Na neděli a hlavně pondělí oskárek přes celou obrazovku.\nKonečně je sobota ráno, pažout je uklizený jak klícka, s dohuštěnými pneu a dolitý všemi tekutinami. Postupně nabírám Frankieho Debustrola, Lionela Ričiho a nováčka Fillipulu. Na pohodu nákup proviantu a pitíček a kolem desáté vyrážíme z Hodonína.\nJe zataženo, nad krajinou těžká poklice a poprchá. Už cestou jsme pookřáli při pozorování přeletu nejméně 12 luňáků červených u Rabensburgu a kroužení orla mořského kousek od Marcheggu. Suprovní byl počet asi 1200 racků bělo - středo v poli poblíž skládky štěpky u Deutsch Haslau, do jejich odletu v silném větru pozpěvoval chocholouš obecný a skřivani polní.\nZataženo sláblo, ale vítr sílil - zpětně jsem pochopil význam žlutého trianglu. To už, ale jdeme zkontrolovat okolí majáku na pláži v Podersdorfu. Hladina mělkého jezera, postavou vyšší kajťáci v něm mají po pupek, je zaplněná stovkami vyznavačů větrných sportů a není se čemu divit. V tom vichru předvádí zdatnější z nich ukrutná cvičení a triky. Na pozorování ptáků to dnes ale nebude, jedině tak po americku z okýnka auta.\nKrátce stavíme na koňské pastvině pod Podersdorfem - za zmínku stojí 2 kolpíci bílí, volavka stříbřitá a kormorán malý. Drobnější ptáci jsou přikrčení při zemí a vyvíjí nulovou aktivitu. Ne tak my, upalujem totiž do infocentra v Illmitzu. Na Unterstinker See loví asi desítka tenkozobců opačných a vzadu na opačné straně jezera jsou nějací drobní bahňáci. I letos je v infu dost zajímavých "for free" materiálů, hezká prodejní výstava obrazů a profilovka skvělého ilustrátora, jehož jméno jsem samo zapomněl.\nPo natemperování jedeme na jižní okraj obce k Zick Lacke na rozdíl od loňska je tu momentálně dost vody, ale je vidět, že napršelo až v posledních dnech. Pozorujeme 800 čírek obecných, 200 lžičáků pestrých, 2 břehouše černoocasé a 50 jespáků obecných. Nad vodou poletují desítky vlaštovek obecných, nad vinohrady desítky tisíc špačků obecných. Samozřejmě útočného pilota "Štefana" s jeho věrnou Cessnou v tom větřisku ani nepředpokládáme.\nBlíží se podvečer, sjíždíme ještě do přístaviště, kromě handicapované husy velké, na které se všichni vyřádíme (v tom šeru) sedí na kůlech u vjezdu do rejdy až 30 racků chechtavých a chvílemi do 5 racků (zřejmě) středomořských a podle Ondry možná i jeden racek stříbřitý.\nJeden z chechtáčů měl kroužek začínající BU a pod tím SH, po chvíli, jsme ale odečetli chechtáče s červeným plastovým kroužkem HY8U a tady je jeho životopis, je to loňský Maďar:\nRing number: Budapest [HGB] SH00684\nOther marks: Coloured ring, red, HY8U (2014.05.31.)\nSpecies: Black-headed Gull (Larus ridibundus) \nDate (YYYY.MM.DD.): 2014.05.31.\nPlace: Rétszilas (Örspuszta II.), Fejér, Hungary [HG31]\nGeocoordinates: 46°50'46"N 18°34'29"E\nRinger: Szinai Péter 441 (szinai@freemail.hu)\nManipulated: Normal healthy bird, released at place of capture [N]\nAge: Reported: F ; Concluded: 2y \nDate (YYYY.MM.DD.): 2015.09.26.\nPlace: Illmitz, Burgenland, Austria [AU00]\nGeocoordinates: 47°45'0"N 16°45'0"E\nFinder: Simecek Karel (karel.simec@tiscali.cz)\nDistance: 170 km; 307 degrees\nElapsed time: 1 year(s) 3 month(s) 26 day(s) \nSee data on map: http://tringa.mme.hu:8080/mme/captures/map/NTc5MjgyMA\n2014.05.31.;8;20;Rétszilas (Örspuszta II.);Hungary;HG31;46.8462;18.5748;Szinai Péter;\n2014.08.22.;8;81;Fertőújlak (Mekszikópuszta);Hungary;HG32;47.6833;16.8333;Pellinger Attila;\nV přístavišti okupuje oblíbený stromek nejméně 28 kormoránů malých, přeletí nějaký ten pochop a to je s blížícím se večerem všechno. Je čas hledat nějaké klidné nocoviště, Jako místo pro přípravu volíme csardu u Lange Lacke. Dnes tu mají sraz snad všichni místní polovníci. Usedáme vedle k výčepu, dáme dvě piva a dva čaje. Když platíme, lovci odjíždí také, venku už se smráká.\nKlopíme to doleva za zříceninou WWF, zapadnem za hlošinový lesík, papkáme, popíjíme a popíjíme, kluci staví stan. Dnes to na spaní pod širákem rozhodně není. Já se uhnízdím v pažoutovi, Franta totiž chrápe skoro stejně jako já, a to by nedělalo dobrotu.\nKarlos l 02.10.2015 19:20\nAhoj Tome, ta husa byla jedním z mála světlých okamžiků temného odpoledne doktora Burkeho ... proto to nadšení a zápal..\nTom l 02.10.2015 13:28\nAhoj, trochu mě překvapilo jak jste se všichni vyřádili na té handicapované huse. Až snímky pod textem zkrotily mou představivost - vy jste si ji vlastně fotili... :-)


Oksana Pylypiv Praha IČO 87828804 kontakty (18.02.2020) | Finance.cz\nOksana Pylypiv Praha IČO: 87828804\nTato stránka obsahuje výpis dat z různých rejstříků pro firmu Oksana Pylypiv, která sídlí v obci Praha a bylo jí přiděleno IČO 87828804.\nOksana Pylypiv je Fyzická osoba podnikající dle živnostenského zákona nezapsaná v obchodním rejstříku se sídlem v obci Praha. Podniká od roku 2011 v oboru Výroba, obchod a služby neuvedené v přílohách 1 až 3 živnostenského zákona a Výroba, obchod a služby neuvedené v přílohách 1 až 3 živnostenského zákona .\nZákladní údaje o Oksana Pylypiv IČO: 87828804\nKontakty na Oksana Pylypiv IČO: 87828804\nMirovická 1093/32, Praha 182 00\nObory činností Oksana Pylypiv IČO: 87828804\nVedení firmy Oksana Pylypiv IČO: 87828804\nHodnocení Oksana Pylypiv\nVýpis dat pro firmu Oksana Pylypiv obsahuje pouze taková data, která lze dle zákona č. 101/2000 Sb., o ochraně osobních údajů, zveřejňovat i bez souhlasu subjektu těchto údajů.\nvýpis firmy Oksana Pylypiv, 87828804 na živnostenském rejstříku\nOksana Pylypiv - 87828804 - Praha , Mirovická 1093/32


Jak to, že přes veškerou snahu nehubnete? | E15.cz\nmichal vrátný 19. 11. 2021\nVždycky když dojde na otázku, jestli jím zdravě, neprasím, pravidelně sportuju, ale stejně ne a ne zhubnout, vzpomenu si na dvě věci. Zaprvé na to, že to není otázka, a zadruhé na svoji babičku. Té je tedy už pár let lehká zem, sama babička měla ale k lehkosti poměrně daleko. Přestože měla jen něco málo přes metr a půl, měla, co pamatuju, výrazně přes metrák.\nPopravdě, vždycky mi bylo trochu blbý se ptát, kolik to přesně bylo, ale bylo to prostě hodně. Babička tedy moc zdravě nejedla. Asi všichni sami moc dobře víte, co vaří babičky. A taky nesportovala, protože s půldruhým metrákem se sportovat nedá. Ale nikdy nedokázala pochopit, proč nemůže zhubnout, když (jejími slovy) přece skoro nic nejí.\nNemusíte mít zrovna metrák nadváhu, ale možná jste si už někdy sami sobě podobnou otázku položili: „Co tedy sakra dělám špatně?“ Důvod numero uno je, že nejste v kalorickém deﬁcitu. Zdravá a udržitelná rychlost hubnutí je zhruba půl kila za týden, což odpovídá deﬁcitu kolem 500 kcal za den. Samozřejmě se to mění v závislosti na tom, kolik toho máte ke shození. Člověk se čtyřiceti kily nadváhy obvykle shodí pět kilo snáz než někdo, kdo se snaží zbavit právě těch posledních pěti kil, ale pro potřeby našeho článku od toho můžeme odhlédnout. Nejspíš jste se s tím už někdy setkali: „Na mě to prostě nefunguje, ať dělám, co dělám, nehubnu. správný Kalorický deﬁ cit na mě neplatí.“ Dotyčného s klidem odkažte na výše zmíněná slova Alberta Einsteina, která tehdy prohodil utíraje si čelo od potu mezi sériemi těžkýho benče. Kromě několika velmi vzácných výjimek prostě platí, že jste-li v kalorickém deﬁcitu (víc energie vydáte, než kolik jí přijmete), budete ztrácet váhu.\nA pokud k tomu přidáte fyzický trénink a dostatečný příjem bílkovin, ztrácet budete především tuk. Chyba tedy není v tom, že by deﬁ cit nefungoval, ale v tom, že špatně počítáte nebo nepočítáte vůbec. Základem a prvním krokem je tracking. Nemůžete spravovat něco, co neměříte, a souhlasím s vámi, že anglický originál slavného citátu Petera Druckera je mnohem údernější. Víte, proč ta moje babička nehubla, přestože skoro nic nejedla? Protože jedla jako prokoplá, jen o tom nevěděla. „Vůbec nechápu, proč nemůžu zhubnout, když prakticky nejím,“ kroutívala hlavou, zatímco si mazala čtvrtý krajíc chleba, aby neměla hlad, než za hodinu bude oběd. Přitom by stačila úplně jednoduchá věc: kdyby všechno, co snědla, vyfotila. Pak by měla aspoň bazální přehled o tom, kolik toho do sebe za den nasouká. Schválně, co jste měli minulé úterý ke svačině? Byl to jogurt s jablkem? Nebo cheeseburger? A svačili jste vůbec? A tu sobotu předtím k večeři?\nJá osobně mám problém vzpomenout si, co jsem včera snídal. Teda takhle, snídal jsem míchaná vajíčka, protože snídám míchaná vajíčka každý den, ale asi chápete můj point: nespoléhat se na hlavu. Ta dělá chyby, ohýbá realitu a zapomíná. Každý ale máte v kapse hypermoderní počítač, jenž má asi gadziliardkrát takový výkon než ten, který dostal Američany na Měsíc. Navíc je ten počítač vybavený 4K kamerou a hromadou místa na disku. Pokud zápasíte s jídlem, začněte tímhle. Každý den si vyfoťte úplně všechno, co sníte. A taky, co vypijete, s výjimkou vody a neslazeného čaje či kafe. Dělejte to čtrnáct dní a uvidíte, že se začnou věci měnit. Ze zkušenosti můžu říct, že tahle prostá taktika umí udělat obrovský rozdíl. Když všechno, co sníte za týden, vidíte přehledně srovnané vedle sebe, hodí se vám to do kontextu. Najednou si možná uvědomíte, že to není sem tam jedna ﬁ dorka, ale každý den po obědě. Mnohem přesnější je samozřejmě zadávání konkrétních jídel a velikosti porcí do kalorických tabulek, ale to je z mého pohledu pro většinu lidí natolik komplikované, že to po pár dnech vzdají. Čím je zadání jednodušší, tím větší je šance, že ho splníte.\nNebo vám možná křivdím, jíte zdravě, pijete střídmě, ale váha se stejně nehýbe. Znamená to, že na vás kalorický deﬁcit nefunguje? Ne, znamená to, že jste se ve výpočtu nejspíš sekli. Ačkoli je o dost těžší být v kalorickém přebytku na salátech oproti Big Macům a hranolkům, není to zdaleka nemožné. Cvičně se třeba mrkněte, kolik kalorií má tuňák v olivovém oleji. Kalorický balanc prostě platí, i pokud jíte zdravě, takže je potřeba hlídat nejen to, CO jíte, ale i KOLIK. V našem transformačním programu Amazing 12 doporučujeme pět jídel denně servírovaných na malých talířcích. Polovinu talířku by měl zabírat zdroj bílkovin (maso, vajíčka, mléčné výrobky), čtvrtinu příloha (brambory, celozrnné těstoviny, rýže a tak) a čtvrtinu čerstvá zelenina. Řiďte se pravidlem pěti talířků a focením a budete mít z většiny vyřešeno. Potom je taky důležité dát bacha na skryté kalorie, které má spousta lidí tendenci přehlížet.\nTypicky jsou to zálivky v salátech nebo oleje, avokádo, ořechy či tučné sýry. A samozřejmě alkohol. Samotný alkohol má 7 kcal na gram a většina alkoholických drinků obsahuje další kalorie, ať už jde o pivo nebo koktejly se sladkými limonádami. Tím se oslím můstkem dostávám k tématu cheat day či cheat meal. To je jídlo (případně celý den), které z hlediska zdravé stravy není zcela legální, ale osobně si myslím, že je důležité si ho čas od času dát. Neexistuje totiž nic jako dieta. Myšleno, že budete pár měsíců něco striktně dodržovat, zhubnete a pak se vrátíte k původním návykům. Takhle to prostě a jednoduše nefunguje. Musíte se naučit, jak co funguje, kolik je potřeba čeho jíst, a dělat to dlouhodobě. A být dlouhodobě bez burgeru, pizzy, piva nebo vína je extrémně náročné a zpravidla to vede k tomu, že se pár týdnů nebo měsíců zuby nehty snažíte být bez nich, abyste pak další půlrok jedli jenom to.\ncvičení, ForMen, Sport, trénink, Měsíc, Kalorie, vejce, Albert Einstein, Peter Drucker, jídlo


E-kniha: Dáma na útěku – Amanda Quick | Knihy.ABZ.cz\nE-kniha: Dáma na útěku – Amanda Quick\n> Dáma na útěku\nElektronická kniha: Dáma na útěku\n– V dalším příběhu se s Amandou Quick vrátíme do Kalifornie třicátých let – kde se za oslnivými iluzemi skrývají ta nejtemnější tajemství... – – Po útěku se soukromého sanatoria přijíždí Adelaide Blakeová do Burning Cove v Kalifornii, aby ... (celý popis)\nV dalším příběhu se s Amandou Quick vrátíme do Kalifornie třicátých let – kde se za oslnivými iluzemi skrývají ta nejtemnější tajemství...\nPo útěku se soukromého sanatoria přijíždí Adelaide Blakeová do Burning Cove v Kalifornii, aby začala znovu. Díky práci v čajovně se dostává do popředí zájmu pravidelných návštěvníků tohoto přímořského městečka: významných lidí z Hollywoodu, kteří neustále potřebují něco na kocovinu. Jedním z těchto zákazníků je i Jake Truett, obchodník, který před nedávnem ovdověl a touží po odpočinku. Adelaide však netuší, že jeho vyčerpanost je pouze zástěrka.\nV Burning Cove není nikdo tím, za koho se vydává. Za pozlátkem a mocí se ukrývají drogoví dealeři, gangsteři a podvodníci. A do tohoto iluzorního světa přichází jasnovidka Madame Zolanda. Adelaide a Jake ovšem na její podvod neskočí. Když se z ní však stane oběť její vlastní děsivé předpovědi a je zavražděna, jsou oba zataženi do temného světla pokrytectví a klamů.\nAdelaide ani Jake nemohou předvídat, že v tajemném podsvětí narazí na stopy po ženě, jíž Adelaide bývala – a odhalí hrozbu vraha, který je až příliš skutečný...\nKatalog vybraných autorů > Q > Quick – Amanda Quick\nAmanda Quick - další tituly autora:\nK elektronické knize "Dáma na útěku" doporučujeme také:


Káva, ale i jiné nápoje a potraviny, které obsahují kofein, mohou zkomplikovat početí. Studie lékařských odborníků z univerzity v Nevadě potvrdila domněnky vyplývající z předchozích výzkumů, že kofein ovlivňuje ženskou plodnost.\nNedaří se vám otěhotnět? Zkuste souložit !\nŘíká se omezit kávu, alkohol, jíst zdravě, žít zdravě.\nJá otěhotněla po pěti měsících, až když jsem se na všechno vykašlala. Já i manžel jsme měli dost vypito a vyšlo to\nRe: Říká se omezit kávu, alkohol, jíst zdravě, žít zdravě.\nTak nějak, pár piv a prďola byl na světě\nJeste ze nejsem mys. Ale na druhe strane nevim, jestli moje konzumace kafeinu vyrobi manzelovi nejake extra spermie. S temi jeho tremi normalnimi se totiz deti bez IVF delaji dost spatne.\ntak proto nemůžu otěhotnět ať dělám co dělám - zkusím omezit tu kávu. I když nevím, jestli mi to jako chlapovi pomůže\nZaručeně. Psali to na Idnes.\nKafe jsem pila dost a je pravda, že otěhotnět mi trvalo docela dlouho - šest měsíců používání symptotermální metody jako antikoncepce.\nNechci rypat, ale tos ji pouzivala bud spatne nebo nedeusledne. U nas dva roky SMT apolehlive antikoncepcne, jeden mesic koncepcne. ;-)\nJinak chsi byt nevadskym vedcem! Pripadne jeste britskym. Taky vyplodim vyzkum, ktery bude sice platny, ale naprd. Protoze ukazte mi zenu, snazici se pocit, ktera pije vic jak 4 salky kavy denne.\nJá jsem měla problém s měřením teploty ve stejnou dobu. Zezačátku jsem kvůli tomu měla budík a pak jsem prostě začla měřit "kolem" osmé a to už pak šlo rychle\nCo se počtů šálků kávy týče, pila jsem tak tři (hrnky, samože) a od druhého trim. piju zase tak dva, ale slabší. Jestli mi/nám něco škodí, není to kafe ale internetové diskuse s přemírou informací\nSlabsi instamtni navic treba s mlikem se snad ani neda pocitat. :-)\nS temi diskuzemi mas recht. :-)\nNo jo, ale fakticky máte asi 30% pravděpodobnost otěhotnění během jednoho cyklu. Máte štěstí. Já zrovna tak, páč zřejmě otěhotním, už jen když se podívám na trenky


Delimano FiveStar Legend 28cm pánev | ElectroWorld.cz\nKlasické pánve Delimano\nPánev Delimano FiveStar Legend 28cm je silná, atraktivní a zaručuje používání na dlouhá léta. Povrch pánve je vylepšen o částečky stříbra a diamantů, je extrémně odolný, trvanlivý a nepřilnavý. Zešikmené okraje usnadňují přehazování a obracení surovin. Díky nepřilnavému povrchu Quantanium můžete vařit s menším množstvím nebo dokonce s žádným olejem. Čištění nádobí Delimano je zcela jednoduché nádobí se čistí v podstatě sám. Stačí přetřít ubrouskem nebo vložit do myčky. Pánev s průměrem 28 cm na 2 - 4 porce. Zobrazit celý popis\nPánev Delimano FiveStar Legend 28cm\nPánev s průměrem 28 cm na 2 - 4 porce\nPánev Delimano FiveStar Legend 28cm nabízí nepřilnavý povrch Quantanium díky, kterému budete vařit s menším množstvím nebo dokonce žádným olejem. Celá rodina se tak může těšit na zdravější a chutnější jídla. Uchovejte chutě, šťávy a všechno to dobré uvnitř pokrmů, které milujete. Nádobí vyčistíte za pár sekund, stačí přetřít suchým ubrouskem celokovové bez drhnutí a tvrdé práce, nebo vložíte do myčky.\nPánev patří mezi nejvyužívanější nádobí v kuchyni, po kterém saháte prakticky každý den. Pánev Delimano FiveStar Legend je silná, atraktivní pánev a zaručuje dlouhá léta používání. Díky nelepivé povrchové úpravě můžete pánev používat pro přípravu dokonalé smaženice či omelety, vláčný palačinek, zdravých asijských jídel plných čerstvých ingrediencí, lahodných ryb a křehkého kuřecího masíčka, šťavnatých steaky, hamburgerů a klobás, lákavých omáček na těstoviny, a mnohem více ...\nRecenze Delimano FiveStar Legend (28cm)\nPříslušenství k Delimano FiveStar Legend (28cm)


Moje kočka : Život s kočkou : Kocouří značkování\nPro volně žijící kocoury je to zcela přirozené chování, problém nastává u zvířat, která žijí doma a páchnoucí močí obtěžují své okolí.\nKocouři značkují tak, že nacouvají ke svislému předmětu (skříň, zeď, strom...), zatřesou ocasem a vypustí koncentrovanou moč, která je typická čpícím zápachem. Ten se objevuje asi v půl roce věku a souvisí s pohlavním dospíváním. Uvádí se, že kastrací se zápach rapidně sníží (asi o 80 %). Kocouři pomocí značkování zanechávají svůj „podpis“ a sdělují tak ostatním, že tohle je jejich území, jejich majetek. Ačkoli je toto chování typické pro nekastrované kocoury, občas ho můžeme pozorovat i u kastrovaných jedinců a dokonce i u koček.\nPo kastraci většinou vymizí\nPachové značky jsou ve výšce nosu a mají za úkol informovat ostatní, o koho se jedná a jestli je zvíře připraveno na páření. Sexuální značkování skončí ve většině případů po kastraci (zmizí asi u 90 % kocourů). Kastrovaní kocouři, kteří žijí doma, zpravidla značkují z etologických důvodů. Jaké to jsou? Může to být například agrese mezi více zvířaty v jedné domácnosti, příchod nové kočky, stěhování, rekonstrukce ale i nové vymalování domácnosti, pozorování cizích kocourů za oknem, pach cizích kocourů na botách či oděvu majitele, špatně uklizený kočičí záchod, malý počet záchodů na více koček atd.\nNikdy zvíře fyzicky netrestejte, tím byste ho jen vystresovali a mohl by nastat opačný efekt. Vedle míst, která kocour označil svou močí (dá se zjistit pomocí UV lampy), umístěte další kočičí toaletu. Na odstranění zápachu nepoužívejte žádný výrazný čistící prostředek, jako je třeba Savo, tím byste mohli značkování ještě víc podpořit. Spíš zvolte nějaký ekologický odstraňovač pachu. Na svislá označkovaná místa přidělejte dočasně igelit, aby moč stékala do záchodu se stelivem. Igelit vám jednoduše ochrání stěny nebo nábytek a přiměje kočku, že je lepší používat toaletu. Snažte se udržovat kočičí WC co nejčistší, používejte přírodní hrudkující stelivo, které je nasypané do výše nejméně 5 cm. Okraj toalety můžete potřít kapkou eukalyptového oleje, který má močopudné účinky. Nabídněte kočce větší množství toalet na více místech. Jestliže kocour pozoruje kocoury za oknem, zakryjte mu výhled, aby na ně neviděl. Pohled na cizí kocoury, ale stejně tak i jejich pach, může vyvolat majetnické pudy. Váš kocour si možná myslí, že mu ten cizí vetřelec chce jeho území zabrat a on se přece nechce s nikým dělit. Pomoci může i Feliway, což jsou volně prodejné produkty s kočičím feromonem. Odpařovač nebo sprej může přispět k větší spokojenosti. Když žádné opatření nepomůže, poraďte se s odborníky na kočičí chování, kteří nejlépe posoudí vaši situaci a navrhnou optimální řešení.\nAktualizováno: 13.11.2018 17:13:17\nNapsáno: 13.11.2018 16:53:09