Longboard Atom 41 Drop Through\nLongboard Atom 41 Drop Through ZELENÝ\nV dnešní době velice populární longboard. Vhodný především pro downhill a freeride. Zvládne, ale i jízdu po městě. Tento longboard ocení každý začáteč... celý popis\nČíslo produktu:1 Longboard A41dtz\nV dnešní době velice populární longboard. Vhodný především pro downhill a freeride. Zvládne, ale i jízdu po městě. Tento longboard ocení každý začátečník i mírně pokročilý rider. Longboard má bytelnou desku s jedinečným tvarem, takže Vás žádný wheelbite během zatáčení, nečeká. Široký a snížený podvozek zajistí stabilitu a dobrou ovladatelnost jak při sjezdu, slidu tak i během jízdy městkou džunglí.\nRozměry: 103,7 cm (41" palců) pro mírně pokročilé.\nKonstrukce desky: 8mi vrstvá z kanadského javoru + laminát\nKolečka: High rebound urethane wheels 70 x 51 mm, 80a


Pianista András Schiff, sólista se šlechtickým titulem a slabostí pro českou hudbu, bude rezidenčním umělcem letošního ročníku Dvořákovy Prahy. Začátek rozhovoru se nutně odpíchl od situace hudebníků během coronového lockdownu. S velmi srdečným umělcem, který se připravoval v Londýně na vystoupení, jsme si po telefonu povídali o Dvořákově muzikalitě, o tom, jak mu Rafael Kubelík představil Janáčka, o Bachovi jako konstantě i o tom, že ho baví učit.\nLetních festivalů není (opět) málo a kdo chce, může o prázdninách spojit hudební záliby s objevováním nových lokalit. Pro mě osobně patří na pevné místo v kalendáři Kutná Hora. Letos už podruhé se termín tohoto festivalu posunul na poslední srpnový týden.\nNaslouchat zvukům historie budeme s projektem Nový fonograf i v tomto dílu seriálu, v němž přinášíme zajímavá témata, jichž tato platforma za dobu svého trvání vygenerovala už dlouhou řadu. Jsou to právě autentické zvuky, které leckdy nasvítí zdánlivě známý úsek dějin novým odstínem. Tentokrát jsou to gramofonové desky s protinacistickým vysíláním Jiřího Voskovce a Jana Wericha, létaly z Ameriky přes severní pól do Londýna, aby je mohli tajně poslouchat lidé v okupovaném Československu.\nInaugurační koncert nového šéfdirigenta FOK se odehrál bez oficialit a společenských tanců, ale alespoň dostala hlavní slovo hudba. Původně si prý ředitel orchestru Daniel Sobotka představoval „Smetanovu síň narvanou k prasknutí“, což by odpovídalo slavnostnímu uvedení nového šéfa do funkce. Tato představa se mu tedy nevyplnila – středeční koncert proběhl před hledištěm, v němž zely díry prázdných sedadel. Atmosféra, kterou vytvořili orouškovaní a na dva sektory rozdělení příchozí, snad ale nebyla deprimující. Alespoň na výkonech to nebylo znát.\nEben Trio tvoří klavíristka Terezie Fialová, houslista Roman Patočka a violoncellista Jiří Bárta. Spojit se se všemi třemi se podařilo nakonec virtuálně, což lze vysvětlit dobíhající pandemií i rodinnou situací všech zúčastněných.\nKlavír s královskou korunkou\nKousek za českými hranicemi, tak blízko od Varnsdorfu, že byste tam došli pěšky, leží městečko Seifhennersdorf. Samotným přechodem dnes projedete bez zastavení, ale hned za ním uhodí do očí čistota, úpravnost a pořádek, nenechávající na pochybách, na jaké straně hranice jste se ocitli. Seifhennersdorf, jehož obyvatelstvo po pádu železné opony kleslo na necelé čtyři tisíce, je sídlem manufaktury Bechstein. Odtud se klavíry světového renomé posílají do celého světa a zde se rozhodli ukázat mi, jakým způsobem přicházejí na svět. Na dvoře poměrně rozlehlého areálu parkuje kamion se známým logem s korunkou. Tu si přidal pan Bechstein do znaku, aby dal najevo, že jeho nástroje si objednávají korunované hlavy. K některému šťastlivci teď s největší opatrností poputuje nový nástroj, který jej velmi pravděpodobně přežije a udělá radost generacím jeho potomků.\nPianista Miroslav Sekera patří mezi naši špičku a jeho kariéra dokazuje, že vstřícnost a skromnost dokážou stejně, ne-li více než ostré lokty. Sešli jsme na samém začátku „doby koronavirové“. Rozhovor tak mohl proběhnout v kavárně a bez roušek, ale poté, co jako Šípková Růženka usnul koncertní a kulturní život vůbec.\nHráčka na kladívkový klavír Petra Matějová prožívá v důsledku koronavirové krize dosud nejintenzivnější „mateřskou“. I když se živí jako samostatně výdělečná osoba, kvůli malému zaměstnaneckému úvazku nemá nárok na podporu státu. S houževnatostí, s jakou vymýšlí aktivity pro své dva syny, lpí na pravidelném cvičení na nástroj. A co se vystupování týče, našla si svůj způsob: „zahradní“ koncerty pro sousedy.\nMezzosopranistka Markéta Cukrová není zvyklá na nicnedělání, a tak se stále udržuje ve formě a zvažuje dočasnou práci mimo obor. Její případ – tedy špičkový sólista ponechaný den ze dne bez práce a podpory – je pro českou scénu typický.\nNa svém abonentním koncertě C2 uvedla Česká filharmonie skladby Steva Reicha, Bély Bartóka a Ludwiga van Beethovena. Sólistou byl francouzský violista Anotine Tamestit.


Kurz jen, JPY/CZK | Finance.cz\nJaponský jen, JPY\nJen (anglicky yen) je oficiální měnou Japonska a zároveň také patří mezi tzv. bankovní rezervy stejně jako dolar, euro nebo libra, což z něj dělá depozitum, které je drženo centrálními bankami. V japonském znakovém systému kandži je jeho symbol 円 (kulatý objekt), v latince pak ¥. Kód jenu je JPY.\n100 JPY = 18.21 Kč\nKomerční banka 17.61 Kč 18.69 Kč 17.60 Kč 18.70 Kč\nČeskoslovenská obchodní banka 17.62 Kč 18.60 Kč --- ---\nČeská spořitelna 17.74 Kč 18.65 Kč 17.56 Kč 18.83 Kč\nMoneta Money Bank 17.57 Kč 18.86 Kč --- ---\nExchange 18.14 Kč 18.34 Kč 17.70 Kč 18.50 Kč\nRaiffeisenbank 17.52 Kč 18.78 Kč 17.19 Kč 19.11 Kč\nOberbank 17.61 Kč 18.70 Kč --- ---\nExchange VIP --- --- 18.00 Kč 18.40 Kč\nUniCredit Bank 17.53 Kč 18.80 Kč 17.26 Kč 19.07 Kč\nmBank 17.63 Kč 18.72 Kč --- ---\nKdy, jak a proč vznikl jen?\nV Japonsku byl v roce 1871 podepsán Zákon o nové měně. K tomuto kroku se Země vycházejícího slunce nechala inspirovat především evropskými měnami. Hlavním důvodem ale byla především touha nahradit složitý monetární systém, který spadal do období Edo (1603-1867).\nZmíněným zákonem byl také zaveden tzv. Zlatý standard, který hodnotu měny definoval při zaúčtování jako určité množství zlata. Dnes již toto měřítko není dlouhá léta používáno a žádná měna není směnitelná za pevné množství zlata, neboť ho mnozí spojují s velkou hospodářskou krizí na americké burze v roce 1929. Tak či tak je ale důležité zmínit, že jen s kolapsem na burze neměl nic společného. Do oběhu se pak poprvé dostal v roce 1872.\nJaponci jen vyslovují jako ,,en“. V českém jazyce (a mnoha dalších) ale vyslovujeme ,,jen“.\nJaké hodnoty mají mince a bankovky jenu?\nHodnoty mincí japonského jenu\nJen má hned šest druhů mincí, přesněji tedy existuje 1, 5, 10, 50, 100 a 500 jenů s tím, že právě mince o hodnotě 500 円 má pravděpodobně nejvyšší hodnotu na celém světě. Typickým znakem pro mince 5, 10 a 50 jenů je pak malý kulatý otvor uprostřed. Označení kulatý objekt těmto mincím navíc nebylo dáno náhodou. Mince předešlé měny totiž byly pouze oválné.\nHodnoty bankovek japonského jenu\nU japonského jenu můžeme najít 4 typy bankovek v nominálních hodnotách 1000, 2000, 5000 a 10 000 jenů. Zde je dobré zmínit, že bankovka s 1 000 jeny má hned dvě verze, které se liší na základě zobrazené osobnosti. Obě jsou platné, ale starší verzi bohužel odmítá řada bankomatů. Bankovek 2000 円 je pak nejméně a narazíte na ně pouze zřídka.\nDílčí jednotkou japonského jenu jsou seny a riny\nDílčí jednotkou jenu jsou seny a riny. Pokud se bavíme o senech, je třeba vycházet z toho, že 1 jen činí 100 senů. Zde je ale třeba poukázat i na to, že se seny coby mince přestaly využívat před několika desítkami let. Výraz je ale občas používán hovorově.\nRin je pak ještě menší jednotka než sen. Jednomu japonskému jenu odpovídá 1000 rinů. 1 sen se rovná 10 rinům. Ani ty už se ale od 1. poloviny 20. století nevyužívají.\nNa své hodnotě japonský jen nejvíce ztratil v období druhé světové války a pár let po ní, kdy se japonská ekonomiky potýkala s výraznými dopady války a poválečné demokratizací tamní společnosti. Poté došlo k jeho svázání s americkým dolarem, přičemž byl kurz 1 dolar = 360 jenů. Tento stav přetrval až do roku 1971, kdy došlo k rozpadu brettonwoodského měnového systému, který si zakládal na pevných měnových kurzech. Dnes je již hodnota jenu dávno určována ekonomickou situací na trhu.\nPokud bychom se měli bavit o vztahu jenu k české koruně, je dobré zmínit, že na začátku roku 2006 bylo 500 jenů v přepočtu okolo 100 Kč. Na přelomu let 2008/2009 došlo k posílení, ale to o 100 %.


Z Rwandy do Prahy – Cirk La Putyka uvede na Letní Letné unikátní představení HIT | Místní kultura\nZ Rwandy do Prahy – Cirk La Putyka uvede na Letní Letné unikátní představení HIT\nPRAHA: Unikátní projekt, v němž se pod jedním šapitó sejdou akrobaté, tanečníci, herci a muzikanti z Rwandy, České republiky a Kanady, představí na Letní Letné špičkový český soubor Cirk La Putyka. Premiéra představení Hit, Tell the difference se uskuteční 17. srpna a zahájí tak Festival české novocirkusové tvorby na Letní Letné.\nHit propojuje poetiku Cirku La Putyka a Future Vision Acrobat. Projekt vznikal v Praze i ve Rwandě, kde principál Rostislav Novák jr. s částí souboru zkoušel spolu s místními artisty a umělci. „Byl to pro mne jeden z nejsilnějších životních zážitků. Potkal jsem lidi, jejichž osudy jsou neuvěřitelně zajímavé, silné, radostné i bolestivé. Do Prahy přijede deset umělců ze Rwandy, někteří z nich jsou děti, někteří sirotci, někteří bez domova, někteří muzikanti, někteří flyeři, někteří akrobaté. Ti se společně potkají se členy Cirku La Putyka a jejich hosty.“ Na jevišti se představí i nejlepší český skokan na trampolíně Naima Ashaba. Hudbu pro projekt HIT složil Jan Křížek, frontman skupiny Walk Choc Ice a člen Blue Effect, společně s kmenovým zpěvákem Cirku La Putyka Andrejem Rádym. Scénografem je Antonín Šilar. HIT bude k vidění pouze na Letní Letné. K projektu vzniká také dokumentární film, který půjde do kino distribuce v roce 2018. Ukázky z filmu budou k vidění již na letošním ročníku festivalu Letní Letná, kde zároveň bude natáčen i další materiál do dokumentu.\n14. ročník festivalu Letní Letná proběhne od 17. srpna do 3. září v pražských Letenských sadech. Pořadatelé nezapomněli ani na dětské návštěvníky, pro které přichystali dětská představení, výtvarné a cirkusové dílny.\nVíce informací na www.letniletna.cz. Vstupenky jsou v prodeji na webových stránkách Letní Letné. Členové věrnostního programu Letní Letné (držitelé karty Circus Fans Card) mají slevu na vybraná představení.


Čarodějnice radí: Čarování pro ty, kdo chtějí najít nebo oživit svou lásku | Horoskopy Blesk.cz\nHoroskopy > Astročlánky > Magie >Čarodějnice radí: Čarování pro ty, kdo chtějí najít nebo oživit svou lásku\n16. ledna 2015 ● 15:14\nJeště než začneme, musím předeslat, že klasické milostné čarování bylo hlavně doménou žen, i když vzhledem k zájmu veřejnosti a komerční úspěšnosti podobných dryáků se na tomto poli etabloval i mnohý mastičkář, alchymista či magik. Ženské však přece jen praktikovaly červenou magii horlivěji a myslím, že nebudu křivdit některým svým předchůdkyním, když vyslovím podezření, že leckdy byly ochotny za určitou finanční úhradu se svými zákazníky dryaáky i vyzkoušet. Lidské touhy ani způsoby získávání zakázek se totiž plynutím času nijak zásadně nezměnily.\nNo, dost zlomyslných narážek. Láska je věc křehká a krásná a napomáhat jí je činnost ušlechtilá, na cti nesnižující.\nMagické váčky a zaříkání bylin\nPříprava magických váčků není možná bez průpravy v zaříkávání bylin, ostatně, zaříkávání jakéhokoli předmětu se děje v podstatě stejně.\nTak tedy... začínáme.\nSebemocnější byliny vám nepomohou, pokud jejich magii nevdechnete život. Než tedy nasypete bejlí do mísy či na žhavé uhlí, než je svážete do sáčku, proveďte jednoduché cvičení. Sedněte si na nějaké klidné místo, vypněte mobil, přestaňte se ohlížet po poblikávajícím monitoru a myslete buď na cíl, jehož chcete čarováním dosáhnout, nebo prostě jen odpočívejte. Až vás opustí myšlenky na domácí trampoty, pozvedněte ruce, přibližte dlaně k sobě tak, aby mezi nimi byly přibližně dva centimetry, a jemně pohybujte prsty obou rukou proti sobě. Po chvíli byste měli mít podobný pocit, jako když k sobě přibližujete magnety stejným pólem. Ze začátku vjem není příliš silný, po nějaké době ale cítíte silové pole i mezi dlaněmi vzdálenými od sebe více než třicet centimetrů. Intenzivněji by energii měla vyzařovat vaše dominantní – projektivní ruka, což bývá u praváků pravá a u leváků levá, ale nemusí tomu tak být vždycky.\nCvičení není bezpodmínečně nutné, někteří praktikující provozují zaklínání bez jakýchkoli dotyků, pouze imaginací, ale většině „adeptů“ je příjemnější, když energii pocítí jako něco „hmotného“ a čarování tak dostává i jakýsi fyzický rozměr. Já jen dodám, že hmat je smyslem nedoceněným a probudit ho není k zahození, i když žádnou oslnivou magickou kariéru neplánujete.\nTak, jak energii dokážeme vysílat, dokážeme ji samozřejmě i přijímat, a proto, pokud jste vysílení, unavení, nemocní, můžete energii načerpat. Velmi bezpečně lze čerpat z křišťálů, ze stromů, méně bezpečně z živých bytostí.\nPředpokládejme, že cíl je při milostném čarování jasný. Přejděme nyní k dalšímu bodu a tím je „vidět“.\nPro někoho je taková věc snadná, někdo se musí chvíli snažit. To, po čem toužíme, je třeba si představit co nejživěji, nejkonkrétněji. Ti, kterým podobná věc dělá potíže, si mohou pomoci symboly, kresbami nebo fotografiemi. Lépe je obejít se bez nich, ale ne každý je obdařen konkrétní „obraznou“ představivostí.\nI druhé cvičení tedy máme za sebou a teď je nutné připravit si místo, oltář, oratoř. Pokud budete čarovat v bytě, snažte se najít místo, které není obvykle využíváno k běžné domácí praxi, a pokud nenajdete vhodný stůl, raději prostřete čistý plátěný ubrus na podlahu. Když jste zvolili magii v plenéru, máte to snazší, ale vyberte místo, kde vás nepřekvapí uprostřed rituálu banda výletníků, a počítejte, že o půlnoci by vám možná na odlehlém místě nebylo nejvolněji.\nDále budete potřebovat dva svícny, svíčky, v případě milostného čarování rudé nebo růžové, keramickou nebo dřevěnou mísu, ve které budete byliny zaříkávat (mísa by neměla být používána k jinému účelu než k magii), látku a nit, pokud budete vázat váčky, a nádobu s dřevěným uhlím, pokud budete byliny pálit. Nemusí to být zrovna kadidelnice, ale počítejte s tím, že rozžhavit dřevěné uhlí není tak snadné a že miska, ve které uhlí je, se naopak rozžhavuje až moc.\nPokud jde o oblečení, řízy nejsou nutné, ale neuškodí. Pravidlem je, že by oděv měl být z přírodních materiálů, dostatečně pohodlný, aby vás neomezoval, a dostatečně příjemný, aby vás pozitivně motivoval. Nezapomínejte, že čarování je tak trochu slavnost, na druhé straně, na tuhle slavnost můžete bez spodního prádla, pokud je vám takovýhle druh „návratu k přírodě“ milý.\nNo, konečně je to tady – zaříkávání. Všechno je připraveno, byliny suché či čerstvé štiplavě voní a čarování se stává realitou.\nCo teď? Položíme byliny do připravené mísy, pokud jsou suché, mneme je mezi prsty, drolíme, nad čerstvými jen přejíždíme dominantní – vyzařující rukou. Cítíte už jejich energii? Zkuste ji nahmatat a přitom, ano, vizualizujeme, to už jsme také probrali, můžete i pronést připravené zaklínadlo, prosbu, nebo si ji jen myslet. Slova vyslovená nahlas teď nejsou důležitá, to podstatné za vás říká vaše mysl a vaše ruce. Energie, kterou rostliny vyzařují, vzrůstá… klidně teď můžete použít i dávné naivní dětské gesto „čáry máry“, ono je totiž docela na místě, a když vaše dlaně krouží nad mísou, cítíte, jak se vaše aura a aura rostlin prolíná.\nZvolili jste váček (vhodný pro nošení při sobě či pro pověšení v bytě)? Rostliny, které jsme právě zaříkávali, nasypeme na lněné plátno červené barvy a pevně zavážeme nití. Při vázání uzlu si znovu představujeme splněný cíl našeho kouzla.\nFigurky sice bývají spojovány s kultem woodoo, ale dobře poslouží i při milostném čarování. Figurka v tomto případě představuje kýžený objekt lásky. Samotná výroba je jednoduchá, prostě vystřihneme z přeloženého plátna tvar připomínající lidskou postavu a sešijeme. Ponechaným otvorem nasypeme sušené byliny odpovídající záměru kouzla a figurku zaříkáváme tak, jak už bylo popsáno. Při milostném čarování je možné figurku políbit, vyznat jí lásku, svěřit se jí se svou samotou atd. Uchováváme ji na bezpečném místě a poté, co splní svůj účel, vysypeme náplň a obojí, plátno i byliny, zahrabeme do země.\nPozor, pokud má figurka představovat konkrétního člověka, buďte opatrní, v takovém případě je tato praktika velmi manipulativní, zvláště v případě, že byste použili předmět nebo například vlasy „očarovávaného“, které by pak fungovaly jako volt (viz Volty). Mohli byste se dočkat ošklivého zklamání, když kouzlo odezní, a navíc, používání takových praktik je morálně dost problematické. Lépe je používat figurku jen „abstraktně“, k přivolání vhodného partnera.\nOdvary z bylin většina z nás za nijak čarovné nepovažuje, ale pozor. Pokud jste rostliny předtím zaříkávali, už to není jen obyčejný čaj. Při přípravě čarovných odvarů nepoužívejte kovové nádoby, naopak vyhraďte si na ně nádoby, které už na nic jiného nepoužijete. Odvary se lijí také do koupelí, můžeme jimi omývat předměty i zvířata, zkrátka, mají všestranné použití. Když připravujete odvar, ujistěte se nejdříve v herbáři, že použité byliny nejsou jedovaté.\nKuřidla a spalování rostlin se hodí pro byliny, které patří ohnivému živlu. Připravíme si tedy žhavé dřevěné uhlí a po příslušném zaříkávání na něj rozdrcené byliny sypeme (nemusí jich být moc, zvláště v bytě by mohl dusivý kouř z listí vaší seanci snadno překazit). Při tom vizualizujeme cíl kouzla, případně vyslovíme zaklínadlo. Používání kuřidla nemusí být jen samostatným rituálem, ale také doplňkem k složitějšímu kouzlu. Pro milostná a sexuální kouzla se hodí kuřidla vonná, například santal, růže či levandule.\nmagie magie lásky\nChcete přinést do svého domova štěstí? Ptejte…


HC Orlová » Na spolkovou výstavu znovu i s kronikou\nNa spolkovou výstavu znovu i s kronikou\nPetr Sobol, 07.11.2018 Ètvrtek a pátek bude patøit tradièní akci. V orlovském kulturním domì probìhne spolková výstava, na které opìt bude mít svùj „stánek“ i náš hokejový klub. HC Orlová si pro všechny návštìvníky pøipravila aktuální nástìnky, ale i zprávy z minulosti. O ty se postará Janek Ziembinski, který opìt pøinesl své poklady – kroniky orlovského hokeje. Pøijïte se podívat, rozhodnì nebudete litovat.


Piráti získali podporu pro zrušení výjimek z registru smluv i v Senátu – FeedIT.cz\nPraha, 2. května 2019 – Senát dnes schválil pirátskou novelu zákona o registru smluv. K Senátem schválené verzi novely navíc přibyla výjimka pro jednotkové ceny léčivých přípravků. Tisk proto nyní s pozměňovacím návrhem znovu projedná Sněmovna. Zákon konečně ruší výjimky z registru smluv pro společnosti ovládané státem, jako je ČEZ, ČEPS nebo České dráhy.\nPředchozí příspěvekNový Hyundai IONIQ: Revoluční ekologický model nabízí řadu vylepšení\nNásledující příspěvekZyxel podporuje programátory a IT nadšence


No coment... - Colin McRae - Škoda 2000 MI\nÚvod » Colin McRae » Škoda 2000 MI\n1 - plnící turbodmychadlo;\n2 - vstupní potrubí vzduchu;\n3 - plnící potrubí;\n4 - rozdělovací nádoba v plnícím potrubí;\n5 - regulační klapka;\n6 - vstřikovací trysky v potrubí;\n7 - vstřikovací pístové čerpadlo s přetlakovou regulací;\n8 - přeplňovaný motor;\n9 - výfukové potrubí;\n10 - regulační ventil pro odpuštění výfukových plynů\n11 - výfuk\nPřední náprava byla použitá ze Š 100 s prodlouženými horními i dolními rameny o 50 mm. Zadní nápravu tvoří vlečená ramena s osou kývání vůči příčné ose vozu odkloněna o 20°.\nPoužity byly nastavitelné tlumiče. Spolu s elektronovými disky kol bylo dosaženo rozchodu 1470 / 1520 mm. Kola byla v roce 1975 osazena někde vyhrabanými hodně starými Dunlopy, což nebylo zrovna konkurence schopné obutí.\nV dnešní době vodí tuto p. Průchou krásně provedenou repliku ing. Peterka ve třídě veteránů. Motor nemá nákladné a komplikované přeplňování a vůz jezdí\nosazen klasicky dvěma dvojitými Webery. Originální vůz Bořivoje Kořínka je ve vlastnictví sběratele ze Slovenska.


Italská policie zabavila v mezinárodních vodách 20 tun hašiše - Seznam Zprávy\nZprávySvětItalská policie zabavila v mezinárodních vodách 20 tun hašiše\nItalská policie zabavila v mezinárodních vodách 20 tun hašiše\nLoď plující pod panamskou vlajkou převážela 20 tun hašiše. (Video: Reuters)\n9. 8. 2018 14:39\nPosádku tvořilo 11 lidí z Černé Hory, všichni byli zatčeni italskou policií. Drogy zřejmě pašovali z Maroka přes Kanárské ostrovy do Turecka a dále do Evropy.\nItalská policie zadržela loď s černohorskou posádkou, která přepravovala kontraband 20 tun hašiše. V Podgorici o tom podle tamních médií informoval mluvčí černohorské policie Enes Baković. Cenu zabaveného množství drogy na černém trhu odhadl na 65 milionů eur (1,7 miliardy Kč), italské úřady ale podle agentur APA a Reuters uvedly 200 milionů eur.\nZásah provedla italská policie před týdnem ve čtvrtek v rámci mezinárodní operace, kterou iniciovala Černá Hora a na jejíž koordinaci se podílela americká Agentura pro potírání narkotik (DEA), sdělil Baković. Podle první informace policisté v lodi našli dvě tuny hašiše, ale později po prohledání všech skrýší v plavidle se ukázalo, že drogy je desetkrát víc.\nLoď plula pod panamskou vlajkou, její posádku ale tvořilo 11 občanů Černé Hory. Všichni byli zatčeni a trestní stíhání je proti nim vedeno v Itálii. Baković řekl, že jde o osoby „blízké organizované kriminální skupině působící na území Černé Hory“. O který gang se jedná, ale nechtěl kvůli pokračujícímu vyšetřování upřesnit.\nPodle italské policie loď vyplula z Kanárských ostrovů a mířila do tureckého přístavu Tuzla. Černohorská policie uvedla jako výchozí bod zmařené pašerácké výpravy Maroko. Předpokládá se, že hašiš byl určen pro drogový trh v Evropě.


Navštivte Den zdraví 2014 | Muzemejistzdraveji.cz\nNavštivte Den zdraví 2014\nAktuálně akce 13. 10. 2014\nNestlé dlouhodobě podporuje vyvážený životní styl a proto se i letos zúčastní akce Den zdraví 2014, kterou organizuje společnost STOB (STop OBezitě). Akce se koná v sobotu 18. října 2014 od 10 hodin v Praze – na základní škole Rakovského v Modřanech. Tento den bude plný sportovních aktivit zaměřený na vyvážený způsob života.\nPro usnadnění k dispozici interaktivní aplikace\nProgram Plus pro Vás od Nestlé se prostřednictvím internetového portálu zaměřuje na vyvážený životní styl, do kterého patří správná strava, dostatek pohybu a bezpochyby i psychická pohoda. Zajímavé informace, nápady, tipy jsou doplněny radami a komentáři předních specialistů a odborníků. Pro usnadnění cesty k vyváženému životnímu stylu jsou připraveny interaktivní aplikace a nechybí ani ankety a soutěže podporující právě vyvážený životní styl.\nI v letošním roce se účastníme akce Den zdraví, abychom podpořili ty, kteří se zajímají o svůj životní styl, a rádi bychom tímto všechny pozvali. Akce se uskuteční v sobotu 18. října 2014 od 10 hodin na Základní škole Rakovského v Modřanech.\nŘada sportovních aktivit i ověření zdravotního stavu\nPro návštěvníky je připraven bohatý program, mohou vyzkoušet různé druhy pohybových aktivit, zúčastnit se turnaje ve stolním tenise, ověřit si svůj zdravotní stav pomocí měření nebo využit odporného poradenství. A protože i strava je nedílnou součástí zdravého životního stylu, připraveny budou nejen ochutnávky novinek z oblasti zdravé výživy, ale i prodejní výstava.\nTato akce láká rok od roku více zájemců. Dobrou zprávou však zůstává, že i letos je celý den, včetně poskytovaných služeb zdarma.


Bebe-Jou Dárková sada Fabulous Copper - Bebe-Jou - kúpacie teplomery - Malvík.sk - kočárky pro malé i větší\nBebe-Jou Dárková sada Fabulous Copper\nInternetová cena: 29.86 €\nRoztomilá čtyřdílná dárková sada potěší novopečené rodiče hned několikrát. Poprvé, když ji obdrží a pak pokaždé, když ji budou používat. Není to jenom krásný dárek, ale také velice praktická, krásně zabalená sada. Obsahuje koupací teploměr, manikůru, hřeben a kartáč.\nManikůra obsahuje nůžky se zakulacenými konci, pilníček na nehty a také kleštičky na nehty. Vše je vyrobeno z nerezavějící ušlechtilé oceli. Krabička chrání před prachem a pomáhá udržovat manikuru v čistotě. Ale i přesto před každým použitím jednotlivé nástroje pečlivě očistěte a u novorozenců i desinfikujte roztokem lihu.\nDětským kartáčem na vlasy Bébé-Jou vlásky nejen načešete, ale hlavičku jemně namasírujete. Je to proto, že na rozdíl od jiných kartáčů vyrobených z tvrdého silonu, kartáč od bébé-jou má měkký přírodní vlas nedráždící jemnou pokožku dětské hlavičky.\nHřeben je ergonomicky tvarován a díky zakulaceným špičkám zubů nemůže poškrábat při česání. Snadno se udržuje v čistotě umytím v teplé vodě s trochou mýdla.\nKoupací teploměr do vaničky je velmi bezpečný, neobsahuje rtuť, a měřící trubička je chráněna plastem. Je také praktický, neboť na stupnici je značka pro optimální teplotu a stačí jeden pohled a hned víte zda má voda ve vaničce správnou teplotu.\nManikůra v krabičce chránící před prachem.\nBezpečný koupací teploměr\nHmotnost: 0,3 kg. Rozměry: 22,1 x 7 x 7 cm.


Smutná scéna ve filmu při smrti někoho blízkého - Diskuze Omlazení.cz\nSmutná scéna ve filmu při smrti někoho blízkého\nPíBí 25. 10. 2012 11:23 Ahoj holky, potřebovala bych poradit - nevzpomenete si na film, kde je opravdu smutná scéna kdy lidé "oplakávájí" smrt někoho blízkého? Potřebovala bych záběr, ze kterého je cítit jejich bolest. Drama nebo psychologické filmy mám ráda, ale na takovouhle scénu si teď nemůžu vzpomenout a potřebuji to rychle. Díky moc.\n31670 25. 10. 2012 11:35 Nedávno jsem viděla Okrsek 49, tam oplakávají blízkou osobu. Je to drama. Obrečela jsem to URL od 3:00. je ten samotný pohřeb\nCherish 25. 10. 2012 11:41 Mě teď naposledy rozbrečela Fontána, to jsem řvala fakt hodně\nTears 25. 10. 2012 11:41 Pearl Harbor, když oplakávají kamarádku - zdravotní sestřičku Betty, u její rakve, kde je asi dalších rakví 100 (tak jak má U.S. armáda ve zvyku pohřbívat hromadně, s U.S. vlajkou na rakvi)\nTears 25. 10. 2012 11:44 Viz toto video na You Tube a čas 00:56\nMrsetnies 25. 10. 2012 11:45 Já brečela u filmu Nezapomeň na mě.\nVíla Zvonilka 25. 10. 2012 11:48 Ps. I Love you, smrt Gerryho, u toho řvu vždycky PíBí od 30. 5. 2011\nPíBí 25. 10. 2012 11:52 Holky, jste skvělý - moc děkuju! Zkusím to zkouknout a něco vybrat. Když si ještě některá vzpomenete, tak budu ráda. Cherish od 22. 9. 2011\nCherish 25. 10. 2012 11:57 Ještě mě napadlo Je to i můj život, taky hodně smutné\nLittleCharm 25. 10. 2012 12:03 Mě spolehlivě rozdrtí už jenom Lví král... Ale to asi nehledáš. Snažila jsem si vybavit smutné emociálně nabité scény a to je např. smrt Richieho ve filmu La Bamba nebo smrt sestry Rachel ve filmu Osobní strážce.\nPíBí 25. 10. 2012 12:03 Reaguji na Cherish: Ahoj, na ten jsem si vzpomněla také, ale ono to skončilo pohřbem? Já si to nepamatuju, už jsem to viděla docela dávno.\nhoneyMichell 25. 10. 2012 12:06 Ted jsem koukala na poslední díl Harryho Pottera- to je taky strašněj doják cramir od 10. 3. 2011\ncramir 25. 10. 2012 12:07 A co Město andělů? Na konci, když umírá Meg Ryan ...\nhyena 02 25. 10. 2012 12:19 Jsem tvrďák, ale spolehlivě mně dostane konec filmu "Láska z pasáže"\nMischalka 25. 10. 2012 12:26 Mě napadla Zelená míle. U toho brečím jako želva pravidelně, i když jsem to viděla asi tisíckrát No a pak taky Cituji Víla Zvonilka: Ps. I Love you\nEmotivní smutná hudba


Bourání s architektem Zdeňkem Jiranem | Radio Wave\nBourání s architektem Zdeňkem Jiranem\nRočenka české architektury 2014|foto:Nakladatelství Prostor\nHostem 154. dílu Bourání byl architekt Zdeněk Jiran – editor letošní ročenky české architektury od nakladatelství Prostor, která se stala tématem našeho rozhovoru.\nMluvili jsme o způsobu výběru staveb, o jeho kritériích, a jak se kritéria v průběhu výběru měnila. O faktu, jak obtížné bylo sehnat zástupce některých typologických druhů. O skepsi k evropským dotacím, které mohou vést k vytvoření stavby, produktu, který je neadekvátní potřebám daného místa. Došlo ale i na práci Zdeňka Jirana v roli městského architekta v Železném Brodě a na jeho náhled na budoucnost profese, v situaci, kdy absolventů stále velmi přibývá, ale práce ubývá.\nZdeněk Jiran (* 1959, Brno)\nAbsolvoval v roce 1983 Fakultu architektury VUT Brno. Po praxi ve Stavoprojektu Liberec projektoval v letech 1989–1990 ve Vídni (prof. Wilhelm Holzbauer), v Řezně (arch. Michael Naumann) a Salzburgu (arch. Klaus Franzmair). Po dalším působení v pražské pobočce SIAL spoluzaložil v roce 1992 architektonickou kancelář JBKM, od roku 1995 pod názvem Jiran Kohout architekti. Od roku 2012 pracuje kancelář pod názvem Jiran a partner architekti (JPA). Je autorizovaným architektem a v letech 2010–2013 působil jako místopředseda dozorčí rady ČKA. Od roku 2011 je městským architektem v Železném Brodě. Na ČVUT vedl ateliér architektonické tvorby v letech 1995–2005 a 2012–2014.


Nový atletický koridor už ukazuje tvář - Českobudějovický deník\nNový atletický koridor už ukazuje tvář\nČeské Budějovice - V Budějovicích chtějí na podzim dokončit investici za 27 milionů.\nV areálu českobudějovické ZŠ O. Nedbala vzniká nový atletický koridor. | Foto: Magistrát města České Budějovice\nVelkou sportovní investici chtějí na podzim dokončit v Českých Budějovicích. V ZŠ Oskara Nedbala vzniká atletický koridor. Má do budoucna představovat náhradu za ten, který nyní slouží ve Sportovní hale ve Stromovce a možná v budoucnu zanikne, pokud se sportoviště ve Stromovce bude předělávat.\nV současné době je v areálu základky na budějovickém sídlišti Šumava dokončena montáž opláštění a výmalba nového atletického koridoru. Aktuálně pomalu končí podle náměstka primátora Petra Holického také pokládka střechy a začaly práce na elektrotrasách. "Prostor pro atlety je navržen jako jednolodní hala s příčným nosným systémem. V místě pro skok do výšky se hala rozšiřuje. Koridor má čtyři dráhy pro běhy na 60 metrů, oddělený rozběh a doskočiště skoku do dálky včetně trojskoku a prostor pro skok do výšky. Vcházet se do něj bude samostatně," popisuje parametry stavby, která už zřetelně ukazuje budoucí tvář, Petr Holický.\nSoučástí objektu budou tři sklady sportovního nářadí, které vzniknou přestavbou stávajících garáží a také nové školní hřiště o rozměrech 45 x 24 m, jehož součástí budou lemovací čáry sportovišť, demontovatelné sloupky pro volejbal, desky pro košíkovou a branky pro házenou. "Uprostřed plochy budou zatahovací sítě. V současné době je tam položen drenážní asfaltový koberec,“ říká k investici za celkovou částku kolem 27 milionů korun náměstek primátora Petr Holický.\nPředání nových sportovišť bude pravděpodobně na podzim.


JSSS: Odrbaná chalupa (ročník 2015, 14. řada, 7. díl) | ARCHIDENÍK\nJSSS: Odrbaná chalupa (ročník 2015, 14. řada, 7. díl)\nS týdenním zpožděním mi dovolte vypsat se z dojmů posledního dílu pořadu Jak se staví sen.\nNa úvod klasicky rychlé shrnutí celé epizody, protože chápu, že ne všichni chtějí obětovat 50 minut svého volného času na tento hodnotný pořad. Chvilku na přečtení mé jedovaté sliny si však jistě každý rád najde. :)\nVenkovské sídlo – stáří 101 let\nHlavními aktéry tohoto dílu byli manželé Srpovi (Mariána a Jan), kteří v mladické nerozvážnosti zakoupili pozemek s hospodářským stavením v naivní představě, že statek zbourají a místo něho postaví nový rodinný dům. Ale jak řekla Laďka (moderátorka): „Člověk míní, život mění“ a proto nyní (o šest let později) mají část statku zrekonstruovanou pouze svépomocí.\nFoto: FTV Prima – Zdroj: http://living.iprima.cz/bydleni/kdo-jsou-srpovi-kteri-sami-prestavovali-100-let-stary-dum – Fotografie původního obytného prostoru\nDo pořadu se přihlásili s požadavkem na přestavbu kuchyně s obývákem. Měli to štěstí, že se jejich proměny ujali moji oblíbení designéři Kamila s Františkem též známí jako frka.\nKdo by si chtěl ověřit pravdivost mých slov, celá epizoda je zdarma ke shlédnutí na oficiálních stránkách primy: http://play.iprima.cz/jak-se-stavi-sen/jak-se-stavi-sen-2015-7\nA jak to tedy dopadlo? Podařilo se designérům zhmotnit sen manželů Srpových?\nZdroj: FTV Prima – http://living.iprima.cz/bydleni/jak-vidi-promenu-v-male-lecici-designeri-kamila-frantisek?special=994135\nVezmu to postupně – od stavebních prací, kterými se v tomto díle nešetřilo. Kromě klasicky nové podlahy od hlavního sponzora a povrchových úprav stěn a stropu jsme se totiž dočkali i bourání. Designéři vymysleli, že by bylo fajn prosvětlit poměrně tmavou místnost novým oknem.\nPrintscreen z pořadu Jak se staví sen 2015 (7) – http://play.iprima.cz/jak-se-stavi-sen/jak-se-stavi-sen-2015-7\nPoznámka autorky archideníku: Nové okno v obvodové zdi je jasný zásah do nosné konstrukce domu, tudíž takový zásah musí posoudit statik a hlavně ho nelze realizovat bez stavebního povolení či alespoň ohlášky, jejíž vyřízení trvá většinou přes měsíc. Primácký dekotým prý vše (včetně celé realizace) zvládl v pěti dnech. Klobouk dolů.\nA jak to dopadlo se stropními klenbami, na kterých jako jediných manželé Srpovi trvali? Dokonce i frka od začátku věděli, že klenby tzv. dělají prostor takže zůstanou, ale neodpustili si trapný zbytečný vtípek o tom, že klenby zbourali.\nCihla nebo kámen?\nDesignéři vymysleli, že se odstraní omítka na původních klenbách až na cihly. Odhalenou cihlu na stropě bych z designového hlediska asi ještě skousla, protože evokuje vinný sklípek. To nemusí být na škodu, když je Honza vinař.\nDalší poznatek autorky: Zaujala mě spíše nezodpovědnost s jakou přistoupil dekotým k povrchové úpravě původní cihly v klenbách. Cihly v klenbách jsou totiž pouze natřeny řídkou bílou barvou – tzn. žádné dodatečné vyspárování cihel či alespoň nějaký nástřik, který by uzavřel povrch klenby a zamezil tudíž následnému vypadávání písku ze stropu.\nPřekvapením (tedy alespoň pro mě) byla místy odrbaná odhalená původní kamenná zeď. Podle mého názoru bylo tohle úplně zbytečné.\nKamenná zeď pod omítkou totiž není ani hezká ani z historického hlediska cenná a navíc se pohledově dost tluče s cihelnými klenbami. Radši ani nepřemýšlím o tom, jak moc bude takhle efektní úprava praktická pro rodinu s dvěma malými hravými dětmi. Skoro se mi nechce věřit, že má Kamilka děti.\nŘešená místnost sloužila doteď jako kuchyně, obývací pokoj, jídelna a zároveň jako herna pro děti.\nZáměr designérů bylo vytvořit paní Marianě velkou kuchyni, protože: „Ráda vaří a zavařuje a potřebuje tedy hodně úložných prostor.“ Jak zaznělo v pořadu.\nKuchyně je samozřejmě opět z dílny Oresi, takže jsme si zase poslechli povídačky pana Všelicha o kuchyních na míru.\nU horních kuchyňských skříněk si marně lámu hlavu nad důvodem jejich uspořádání. Obecně totiž platí, že spodní řada je nejlépe přístupná a tudíž nejvíce používaná. Místo dvou spodních skříněk je tady však černá tyč s háčky na blbosti chňapky. A co se týče toho „na míru“ tak u toho jsem také hodně na pochybách vzhledem k nevysvětlitelné mezeře mezi koncem horních skříněk a vysokým sloupkem s troubami.\nTéž osvětlení pracovní desky mi přijde nedostatečné – hlavně v barové části, kde je jediné světlo z digestoře. K digestoři ještě drobná poznámka a to, že je určitě recirkulační a způsob uchycení je minimálně nestandardní. ;)\nTaky se pídíte, kampak se nám poděla (před proměnou poměrně velká) herna pro děti? Taky jste ji nenašli? Nejspíš to bude tím, že v pokoji žádný prostor pro hraní dětí není. Jediná relativně volná podlahová plocha je v obývákové části u skleněného konferenčního stolku. Níže foto po měsíci od přeměny…\nFoto: Jindra Kodíček – http://living.iprima.cz/bydleni/budete-prekvapeni-po-mesici-je-v-lecici-opet-jedno-velke-staveniste?special=994135\nOblíbeným evergreenem JSSS je nedostatek úložných prostor a bohužel ani tento díl v tomto nebude výjimkou. Přikládám fotografie vyfocené po měsíci od předání, kde jde krásně vidět, že Srpovi jsou kreativní mladí lidé. (A trošku mě děsí ten plastový odpadkový koš vedle lednice. Snad se u kuchyně na tohle nezapomnělo?!)\nFoto: Jindra Kodíček – http://living.iprima.cz/bydleni/budete-prekvapeni-po-mesici-je-v-lecici-opet-jedno-velke-staveniste\nRustikální styl versus moderna\nPřiznám se dobrovolně a bez mučení, že tento rádoby vesnický styl není úplně šálek mého čaje, ale pokud bych se do takové rekonstrukce pouštěla, tak určitě s větší pokorou.\nV řešené místnosti jsem napočítala přes šest různých druhů dřeva, do toho kámen, cihla, nerezové spotřebiče a různé doplňky. Mišmaš stylů i materiálů.\nDoporučení na závěr: Sama bych určitě šáhla po jiných židlích (plastové židle do tohoto prostoru mi přijdou jako pěst na oko) a skleněný konferenční stolek se tluče s patinovaným jídelním stolem. K tomu do kontrastu v prostoru rozmístěné soudečky mi přijdou zoufale prvoplánové a kromě toho, že jsou poměrně fotogenické, jiný účel moc nevidím.\n2 thoughts on “JSSS: Odrbaná chalupa (ročník 2015, 14. řada, 7. díl)”\nMusím nesouhlasit s autorkou článku. Podle mě tohle byla nejpovedenější přestavba. Interiér se mi celkově moc líbí. Odhalené kamenné zdi a cihly jsou původní a naopak se mi zdají vhodné, ke staré chalupě se prostě hodí. Plánuji si kuchyň do domu a tohle je přesně můj šálek čaje. Neměnila bych nic. Ani moderní židle, ani nerezové spotřebiče a ani skleněnou desku na soudku jako konferenční stolek. Jak se říká „deset lidí – deset názorů“ a můj je jednoznačně kladný. Mišmaš styl se mi líbí a nemyslím, že bych byla úplně bez vkusu. Co vím, tak většina architektů při zvelebování svých hnízd zapojují fantazii a nebrání se ničemu. Sladí staré s novým, starožitné s moderním a výsledek je vkusný a originální. A o to možná právě jde – zapojit při zařizování bydlení trochu fantazie, nemusí být vše přeci konzervativní. Co se týká stavebního povolení a posudku od statika… Nevidíme do zákulisí a nevíme, jestli měsíc před přestavbou neproběhly již nějaké studie a posudky. Neznamená, že když v televizi proměna trvá 5 dní, tak skutečnost je také taková. Popravdě si myslím, že si designéři nevyberou stavbu o které nevědí vůbec nic. Nebudou jen tak bourat do nosné zdi okno, pokud jim to nikdo nepovolí. Myslím, že se vše kolem přestavby začne řešit minimálně měsíc před natáčení a my pak v televizi vidíme jen těch pět dní…. Ale to jen můj názor, také nevidím do zákulisí. Jinak mě je paní Kamila moc sympatická, ale i to je jen můj názor. ;-)\nNaprosto s Vámi souhlasím, Slávko, že každému se líbí něco jiného a nikomu svůj pohled na interiéry nevnucuji. :)\nCo se týče inzerovaných pěti dnů rekonstrukce, tak je asi každému jasné, že to není možné a samotnému zásahu dekotýmu předchází měsíce příprav. Mně vadí ta drzost, se kterou s klidným svědomím prezentují, že jeden den vylili betonovou podlahu a druhý den na ni pokládají novou vinylovou podlahu, což je jasná lež.\nKaždopádně děkuji za Váš názor a přeji Vám příjemný den v hezkém interiéru. ;)\n23.11.2015 at 13:49


francouz - Přečtené knihy | Databáze knih\n- všechny žánry -Biografie a memoáryCestopisy a místopisyDetektivky, krimiDivadelní hryDobrodružnéDuchovní literaturaDům a bytEkonomie a obchodFantasyFejetony, esejeFilozofieHistorické rományHistorieHobbyHororyHumorKuchařkyLiteratura českáLiteratura faktuLiteratura naučnáLiteratura slovenskáLiteratura světováMytologieNew AgeNovelyOsobní rozvoj a stylPoeziePolitologie, mezinárodní vztahyPovídkyPro děti a mládežPříběhyPříroda, zvířataPřírodní vědyPsychologie a pedagogikaRománySci-fiSociologieThrilleryUměníVálečnéVědaVojenstvíZáhadyZdravíZdravotnictvíŽurnalistika, publicistika\n- vyberte autora -Aaronovitch, BenAdams, DouglasAdler-Olsen, JussiAitcheson, JamesAllison, Graham T.Alvarová, AlexandraAndert, RolandArcher, JeffreyAriely, DanBackman, FredrikBarker, Jonathan DylanBauer, JanBergier, JacquesBerry, SteveBezděková, AlenaBezruč, Petr (p)Bič, MilošBiermann, WernerBistrup, AageBlobner, HeinzBoccaccio, GiovanniBoček, EvženBrabenec, JiříBradbury, Raymond DouglasBradley, JamesBrandon, RayBrowder, BillBrown, DanBryndza, RobertBrynjolfsson, ErikBrzkovský, MarekBurgett, Donald R.Butler, RupertBuzan, TonyCain, SusanČapek, KarelCarell, PaulCarol, JamesCarter, ChrisCarter, PhilipCastle, JohnCelestin, RayČervenák, JurajČervenková, RenataChild, LeeChlupatý, RomanChristie, AgathaCialdini, Robert B.Cílek, VáclavClavell, JamesClostermann, Pierre HenriCoben, HarlanCoelho, PauloConnelly, MichaelConstable, Trevor JamesCooper, EllisonCornwell, BernardCrichton, MichaelČvančara, JaroslavDán, DominikDäniken, Erich vonDeaver, JefferyDoerr, AnthonyDumas, st., AlexandreDun, DavidDutton, KevinDvořák, OtomarDvořáková, PetraDyk, ViktorEastland, SamEco, UmbertoEnders, GiuliaErben, VáclavFalconer, Colin (p)Ferrazzi, KeithFerriss, TimothyFiker, EduardFitzSimmons, MatthewFlanagan, JohnFlynn, GillianFollett, KenForsyth, FrederickFowler, WillFrais, JosefFrancis, DickFranklin, Ariana (p)Friedler, EricFučíková, RenátaFulghum, RobertGaiman, NeilGalbraith, Robert (p)García Márquez, GabrielGiono, JeanGladwell, MalcolmGoffa, MartinGogol, Nikolaj VasiljevičGoleman, DanielGordon, NoahGrimwood, Jack (p)Gris, DanielGuez, OlivierGuillou, JanHahn, HansHailey, ArthurHájíček, JiříHampl, MojmírHart, RussellHart, StephenHartl, PatrikHassel, Sven (p)Hawke, SimonHayes, TerryHemingway, ErnestHillier, JenniferHolden, WendyHolub, JiříHomolová Tóthová, VeronikaHons, OsvaldHora-Hořejš, Petr (p)Horák, JakubHoráková, NaďaHoyt, Edwin P.Hrabal, BohumilHrdlička, PavelHubáček, MilošHugo-Bader, JacekHunter, Evan (p)Huxley, AldousIrving, JohnJanda, MartinJareš, VítězslavJenčík, MilanJonasson, JonasJudt, TonyKahneman, DanielKaku, MichioKalenda, FrantišekKaplický, VáclavKarika, JozefKatalpa, Jakuba (p)Kearney, PaulKeneally, Thomas MichaelKepler, LarsKerouac, JackKessler, Leo (p)Khoury, RaymondKilian, AndreasKing, StephenKisch, Egon ErvínKnopp, GuidoKočka, MilošKolář, PavelKondo, MarieKörner, VladimírKosatík, PavelKotleta, František (p)Koubková, ZuzanaKoukolík, FrantišekKovařík, JiříKřížek, VilémKubík, LubomírKulhánek, JiříKupka, Jiří S. (p)Kuras, BenjaminLarsen, WardLarsson, StiegLee, HarperLehmann, JosefLerche, Hans WernerLittell, RobertLoukotková, JarmilaLudwig, PetrLyndon, RobertMacDonagh-Pajerová, MonikaMachiavelli, NiccolòManstein, Erich vonMark, MargaretMašek, VojtěchMáté, FerencMay, PeterMcAfee, AndrewMcConnell, ThomasMcNab, Andy (p)Merle, RobertMeyer, DeonMíčko, MiroslavMiller, HenryMiller, JudithMinier, BernardMitchell, DavidMornštajnová, AlenaMorrell, DavidMounk, YaschaMrštík, VilémMyrer, AntonNesbø, JoNiedl, FrantišekNovotný, FrantišekNowak, Helmuth (p)Orrell, DavidOrwell, George (p)Palahniuk, ChuckPalán, AlešParquin, Denis-CharlesPatterson, JamesPauwels, LouisPavel, OtaPearson, Carol S.Pelc, JanPerrault, GillesPikora, VladimírPleva, Josef VěromírPoe, Edgar AllanPonting, ClivePöppel, MartinPuzo, MarioRemarque, Erich MariaRenčín, PavelRiggs, RansomRoberts, John MaddoxRobinson, SteveRollins, James (p)Rosling Rönlund, AnnaRosling, HansRosling, OlaRudiš, JaroslavRuiz Zafón, CarlosRuiz, Don MiguelRussell, PeterRyan, CorneliusŠabach, PetrSaint-Exupéry, Antoine deŠándor, AndorScarrow, SimonSchulz, KarelSchwartz, GarySedláček, TomášŠibík, JanŠichtařová, MarkétaSidebottom, HarrySiebert, BarbaraSienkiewicz, HenrykSigmundsdóttir, AldaŠikl, JaroslavSilva, DanielSinek, SimonSmith, Tom RobSmith, WilburSnyder, TimothySolženicyn, Alexandr IsajevičSonnenburg, EricaSonnenburg, JustinStarling, BorisStehlík, PavelStehlíková, PetraSteinbeck, JohnStern Fischerová, ViolaStoker, BramŠulc, JiříSveistrup, SørenSwallow, JamesSzczygieł, MariuszTabery, ErikThürk, HarryTille, JosefToliver, Raymond FrederickTučková, KateřinaTurnbull, StephenUrban, JanUrban, MilošVance, AshleeVandenberg, PhilippVaňková, LudmilaVašíček, ArnoštVerne, JulesVodička, MilanVondruška, VlastimilVrzalová, JanaWalker, MatthewWallace, EdgarWalsh, StephenWaltari, MikaWeaver, TimWeber, MichaelWeir, AndyWilde, OscarWilliamson, GordonWohlleben, PeterWyndham, JohnYalom, Irvin DavidZamarovský, VojtěchŽantovský, MichaelZávodský, OndřejZibura, LadislavZusak, Markus\nV současné velmi smutné době je toto opravdové pohlazení na duši, které je více než potřeba. navíc ke krásnému slovu , jsou zde velmi pěkné ilustrace a knížka jako celek je velmi vyvážená. Je to moje prvotina od autora, kterého mě doporučila kamarádka ajá ji velmi děkuji. Ano toto je autor, který má dokonalý přehled o české kotlině a k tomu umí použít slova tak, že dokáží pohladit. Je to jako by jste byl kousek od místa, které autor popisuje. A vzhledem k nestálé době to vypadá, že spoustu ještě neprobádaných míst budu moci navštívit a určitě dát za pravdu autorovi, který se rozepisuje nejenom o místech, ale zabrouzdá i do historie jak jejich vzniku, tak událostí, které se k místu váží...\nNo tato druhá knížka s hlavní postavou mě úplně nenadchnula. No co to bylo zejména, asi ta uvěřitelnost toho příběhu. Né, nemyslím tím existenci Gulagů, nebo to, že se odehrával nějaký mocenský boj, ale tu sílu utajovaného projevu, no to opravdu nebylo uvěřitelné. I když se autor snaží měnit tempo, tak na mě je to moc překombinované a hlavně opět musím říci je to neuvěřitelné a proto jsem s tím měl trošku problém. Na pozadí velkých změn, které, ale aparítčíci vždy zahrají tak, aby se obyčejný plébs nic nedozvěděl, jsou moc hrané. Ani vnitřní touha něco změnit mě úplně nedostala.\nSamozřejmě se spoustou závěrů, které autor popisuje musím souhlasit. Na druhou stránku jsem nechtěl ani moc pokračovat ve čtení, když autor na začátku jasně vymezuje to co on udělal dobře a co si následně přisvojili jiní. On byl ten, který jasně řekl co je správně a co je špatně. A to je to co já nevidím úplně dobře. Protože i když mám nějaký názor, nemohu o něm tvrdit, že je ten nejlepší. Proto jsem trošku váhal zda pokračovat ve čtení, či zda knížku odložit. Nakonec jsem knížku přečetl a jenom mě to utvrdilo, že to co předvádějí někteří současní představitelé a jejich podporovatelé oligarchové, no to je průser.... A to jak jedná náš současný premier, no,....\nToto byla opravdu velmi zajímavá detektivka. hlavně to putování časem a čtení z vrahova deníku, která krásně rozloží napětí. Na druhou stránku bylo až příliš jasné, že přejetý autobusem nemůže být vrah, ale možná to byl od autora záměr. Místy to bylo opavdu drsné, halvně ta výchova budoucího vraha, krásně ukazuje, jak může drsná průprava v mládi formovat osobnost. Chtěl bych říci, že děj je vtěsnán do tří dní, ale ono díky vsuvkám z deníku tomu tak není, ale to nic neubírá na intenzitě, s kterou děj míří do neúprostného finále.\nOpět poctivá česká detektivka se vším, co by zde nemělo chybět. Možná to na začátku vypadalo, že chybět bude, ale Tereza, kde se vzala, tu se vzala, a byla zpět, a ukázka toho, jak může nabýt adrenalin, byla opravdu super. Nesmíme zapomínat ani na nalezence, tedy nejšerednější psisko pod sluncem... Ale to hlavní je ukázka toho, jak někteří vidí lidi, kteří v životě prostě neměli tolik štěstí, jako my ostatní, nebo o něj přišli aniž si vlastně uvědomili co se stalo. Vždy´t ty přece nikdo hledat nebude, no to je teda business plán... Velmi drsná škola, v tomto díle, bez servítek, rovnou k jádru. Opravdu super knížka, která běží do cíle jako raketa, no ta, přece něběží, ta letí...\nNo nevím co k tomu napsat. Sám bydlím na vesnici, tedy jako naplavenina již nějkých 15 let, takže samozřejmě neznám všechny od školky, ale že by to takhle úplně vypadalo na současné vesnici, pak bych se asi raději odstěhoval zpět do města. Ano je to takový pelmel všeho a místy ničeho. Samozřejmě společnost se někam posouvá, a to jestli náš děda byl sedlák, to už mnoho lidí nezajímá a jak píše i autorka, mnozí vlastně ani nevědí co si pod tím představit. Na druhou stránku je v knížce spousta humorných okamžiků, které přetlačí takovou tu pachu´t, z toho že takto to na vesnici určitě nechodí. Autorka střídá úhly pohledů a to se mě na tom asi líbilo nejvíce, i když to finále mohlo vygradovat malinko jinak.\nPřiznám se tuto knížku jsem dostal k Vánocům od dětí, prý je to o moc lepší než kdyby mě dali opět nějakou flašku rumu. No určitě mají pravdu. Né, že bych byl nějaký alkoholik závislý na flašce rumu, to co mám doma jsou flašky na speciální příležitosti. No a není nic lepšího k tomu co návštěvě nalejete říci ještě nějaký příběh. Ano příběh o historii, zprácování nebo přímo o oblasti kde ten či onen rum byl vyroben, nebo snad vytvořen? najdete zde spoustu zajímavostí, a jestli patříte k těm, co občas nepohrdnou sklenkou velmi jemného, vonavého doušku, tak je to určitě i kniha pro Vás.\ntentokrát to nebyla taková jízda jako jindy, kdy Rýša a Chosé jedou naplno, ona se ta dovolenková nálada a návrat Mayora z Chorvatska, chvíli line i knížkou. Na druhou stránku nemluvně a krásná maldá slečna zavražděná bestiálním způsobem, rozjedou klsické detektivní pátrání, tak jak ho od této mordparty známe a musíme objektivně říci, že i očekáváme. Je to hon s časem, tak aby stopy nevychladly a zároveń, tak jak to spíše známe z našich luhů a hájů, i boj s byrokracii. To, ale naši borci zvládají na jedničku, takže už se těším na další kousek.\núnor 2020 (06.-16.)\nMusím říci, že tuto knížku mám v knihovně už pěkně dlouho a stále jsem se nemohl odhodlat k tomu, abych si poučení jak nalézt sám sebe, přečetl. No nakonec jsem tu odvahu našel a přečetl. U této knihy jsem očekával, že to bude taková ta klasická motivační knížka, která Vám jasně řekne, že byste měl změnit toto a toto a svět se najednou rozzáří a všechno bude růžové. Víme , jak to chodí, tak to v reálném životě nechodí. Nicméně musím objedktivně přiznat, že zde jsou pasáže, které se Vám vryjí do paměti, aže něco na tom, abychom jinak začali chápat různé signály zde je.\núnor 2020 (02.-16.)\nNo byla to taková jiná detektivka, která měla od každého něco. Určitě jsem se nenudil, byla to opravdu jízda od začátku do konce. Velice inteligentní, ale tak jak to bývá citově vyhořelá analitička FBI, která má zároveň i svůj výzkum, hledá svůj svatá grál, tak aby bylo pro příště jasné, že sériový vrah má jinak vyvinutý mozek. Ale ve výzkumu je zatím anomálie, které neukazuje na jasný výsledek a do toho nový případ, do kterého je navíc zapletena dívka z vlivné rodiny. To jak hlavní hrdinka přistupuje k případu, jak žije, ano v bytě kde není nábytek, jezdí na motorce a z rodině komunikuje hlavně s babičkou, dává knížce takový trošku drsnější rámec. Navíc vrah má rád výbušniny a vůbec si rád hraje a manipuluje. Takže já jsem se určitě nenudil a už se těším na pokračování.\nMusím říci, že jsem se u tohoto autora rozjížděl pomaleji, ale nakonec jsem byl spokojen. Autor se snaží hledat cestu pro liberální demokracii v 21. století, což vidíme není vůbec jednoduché. Co vlastně demokracie představuje, myslím, že pro větčinu lidí je to jenom prázdné slovo, které x krát slyšeli někde v televizi...Nebo je to soubor závazných volebních institucí, které efektivně zajišťují transformaci mínění lidu v administrativní kroky... Autor poukazuje na dobu ve které žijeme, a kterou by před lety nikdo nepredikoval. To, že se ke slovu dostanou polupisté a hlavně, že se dostanou ke slovu doslova v baště demokracie USA, nebo v Polsku či Madársku, a to bohužel není zmíněno Česko, to by opravdu málokdo předvídal. Autor nás sděluje, že demokracie slibuje, že svěří vládu lidu. Pak se ale ptejme, kdo je lid? Ano, pak mnozí z nás zejména v Evropě, budeme říkat, že to je občan daného státu, nikoli, někdo kdo sem přišel z jiné země, a opět přihrává všem populistům a ochráncům čistého národa. Ale autor se zamýšlí i nad ekonomickou stránkou demokracie, o nůžkách, které se za posledních dvěstě let rozevřeli a rozevírají velmi rychle. Krásně popisuje to co bylo po válce běžné, děti se měly vždy lépe než rodiče, až doposud, nyní to bude poprvé co naše děti se nebudou mít lépe.... Hledání cesty, sociálního státu, ale zaroveň umožnit firmám, aby spíše najímali lidi, než je propouštěli, to je to co může otočit tok dějin, kdy athény, řím byly na vrcholu a .........\nJe to takový komiksový scénář, kde k psanému slovu je poměrně velký tlak dán i na obrazové zpracování, komiksou formou. Musím říci, že už jsem v ruce hodně dlouho něco podobného nedržel, takže mě to opravdu bavilo. Někomu se to třeba nemusí líbit, ale k tomu, co je zde popsáno, to dalo takovou poměrně velkou razanci, zejména když je čerpáno ze složek Přísně tajné.... Je to zpracováno opravdu velmi pěkně, samozřejmě díky tomuto formátu, nemůžeme očekávat nějakou hloubku, ale upřímě chtěl bych já vlastně číst nějakou hloubku u masových vrahů, kteří pod rouškou revoluce a komunistických ideálů nekoukají doprava, jo sorry tam vlastně nemůžou, tak tedy ani doleva.... Dalo by se říci, s čím scházíš,..... ale ani stihomamem potrefený Kléma, nemá na růžích ustláno, ač zřejmě jeho předsatvy byly malinko jiné. Rozhodně se podívám po dalších knihách od pana Kosatíka.\nTak to bylo opět něco jiného a neskutečného. Opravdu jsem poznal dalšího skvělého českého spisovatele, a znovu musím poděkovat databázi, protože tam jsem našel inspiraci. Každá povídka je naprosto jiná, nechybí humor, nasranost a zmar, ale je to spíše takové celkové ohlédnutí, takže zde opravdu nejde úplně o život, i když tím vlastně knížka začíná... Mě se to moc líbílo, třeba taková Zuzka, která byla znásilněná, akorát vlastně ani neví pořádně kde k tomu došlo, ale nakonec z ní vypadne i jméno, toho kdo to udělal, a najednou se rozjede monstrozní akce, aby to bylo všechno trošku jednodušší.... Je jich tam opravdu spousta velmi dobrých, takže už nyní se těším na další pokračování...\nleden 2020 (26.-31.)\nToto byla moje prvotina od polského autora. A musím říci, že těch myšlenek je tam opravdu mnoho. Zejména se mě líbil ten pohled na nás čechy a někdy je to opravdu síla. \_"V tomhle paneláku bydlí navrátilci, kteří utekli z Československa v osmašedesátém a vrátili se počátkem devadesátých let. U nás si lidé navrátilců neváží, prý jsme zradili, nechali je v tom komunistickém hovnu. A navíc jim připomínáme, že oni emigrovat nedokázali. Co v Polsku, vážíte si navrátilců. \_" co by jste asi tak čekali, aha ano jsou přece také slované, takže to musí být stejné, ale ono není.... Je zde na druhou stranu i takový lehký humor. 24.prosince mě volal nějaký muž, že má pro mě překvapení, z kterého budu mít radost. Nejspíš ježíšek... Nebo popisuje jak se snažila do školy donést vypěstovanou fazoli : byla tam taková zima, že u nás nechtěla žít ani fazole... Na druhou stranu těch povídek a životů je tam opravdu hodně, chvílemi mě to připadalo celé hodně roztříštěné. Ale jak říká autor vždycky může být něco větší a lepší, i to malé může být pro Tebe obrovské...\nleden 2020 (20.-23.)\nTak nevím jestli mám být pozitivní, ale to co jsem si přečetl v této knížce mě jenom utvrdilo v náhledu, který jsem si udělal po přečtení Cesty k nesvobodě od T. Snydera. Bohužel žijeme v době, kdy opravdu zapomínáme na sílu slova, protože doba ve které žijeme, je o vnímání vjemů, které nám servírují různé zpravdajské servery, nebo privátní televize. Co je nejdůležitější, je množství negativních zpráv. Když si to uvědomíme, jak málo chceme vidět pozitního, ale jakmile vidíme něco, co se nepřihodilo nám, tak jsme zase o trošku veselejší.... Kam se poděl Sofokles s jeho rčením, že nikdo nemá rád posly špatných zpráv... Je to opravdová sonda do světa deziluzí, fake news a jenom mě utvrdilo, ve věcehc, kterým by normální uvažující mozek přece neměl uvěřit, ale ano, manipulace je na každém kroku, tolik muslimů se valí do našeho údolí, ........ To co tady vzniklo, politika vulgarismů, nenávisti a bohužel žádný roll model na obzoru, no musíme se snažit žít poctivě svůj život a snažit se diskutovat o tématech, ktará se pomalu vkrádají do duší i našeho národa. Jestli Vám není lhostejná budoucnost Vaše a vašich dětí, tak si tuto knížku rozhodně přečtěte, opravdu stojí za to, jenom nevím jak se poté budete cítit...\nDíky databázi jsem opět objevil velmi dobrého českého autora detektivního žánru. Není to žádný český James Bond, ale poctivý policajt, který musí řešit i spoustu svých nitěrných problémů. S kolegou vytvořili skvělou dvojku, která se suprově doplňuje a snaží se jít i přes překážky, které mnohdy jsou za hranou jejich působností. Navíc v tomto případě řeší Miko smrt svého dlouholetého kamaráda, a o to je to pro něj těžší, protože musí našlapovat opravdu opatrně, jako by se pohyboval po minovém poli. Je to opravdu povedené pokračování a už nyní se těším na další setkání s Mikem a jeho případy, které rozhodně ukazují více než jenom policejní rutinu.......\nleden 2020 (12.-23.)\nByl jsem na začátku trochu skeptický, no aby ne, patřím přece do národa, o kterém autor tak zaníceně píše. Ano mám stejný pocit o našem patriotismu, jako má autor, prostě když se podíváte na vyvěšování vlajek, na státní symboly, ano uvidíte je při nějaké sportovní události, ale tím náš patriotismus začíná a bohužel i končí. Strašně se mě líní název a také fráze only sky is the limit. Bohužel nikoli pro nás, kteří se umíme perfektně podceňovat, nevěřit ve své schopnosti... Krdyž autor popisuje, jak udělal prezentaci pro zahraniční hosty, tak jsem si stejně jako jeho český kolega říkal, to přece nemohlo na nikoho zapůsobit, to jseou jenom obyčejná fakta. Ale pak mě to došlo, pro někoho kdo nezná kromě Prahy a pár sportocvů nic o nás, tak na nás nahlíží úplně jinak, když se dozví fakta z prezentace. Černí paséři, ach jo, kolik já jenom znám černých pasežerů a bohužel nemusím chodit vůbec daleko, vídám je denně, kritizovat ale umí naprosto perfektně. Opět krásná a trefná ukázka z pera jednoho z největších čechů Karla Čapka : Zatracená vláda, už zase mě nehoří doutník..... Poznáváte někoho? já tedy ano. A pak se s autorem schodnu i na další pasáži z knihy, a ta je věnovaná souznění s jinými národy, kolem našich hranic. Ano nejraději a nejlépe se cítím v Rakousku, ač se to mnoha lidem nebude zdát, jsou nám opravdu nejbližší. takže jestli chcete překonat své limity a šáhnout si na nebe, pak rozhodně čtěte tuto skvělou knížku.\nJsem opravdu rád, že moji oblíbenci neukončili sovjí jízdu, tím, že se k moci dostal nový císař Nero. ba naopak, skoro to vypadá, že Cato si vysloužil další ostrouhy, je z něj Tribun. Ano to se mě na tom líbí, nic není předem dáno ve hvězdách, ani božstvem, natož Vaším znamenitým patricijským původem. Ano je to na Vás, na Vašich postojích k životu a v tomto případě i ke službě vlasti, nebo spíše císaři, nebo ještě spíše jeho šedým eminencím... A to tito dva borci splňují plými došky a já jsem za to rád. je to takové oddechové, ale opravdu hezké čtení. I když zde byla zápletka jasně daná, ale je to opět na našich hrdinech, aby si s tím poradili...\nNo tak toto je zase trošku jiná knížka od mého oblíbeného autora, nicméně tak jak jsme u něj zvyklí snaží se nám rozkrýt před i poválečnou Evropu, a to hlavně z pohledu jednoho z největších tyranů a masových vrahů ever J. V. Stalina. Jsou zde krásné ukázky, toho jak si socilistický systém, třeba neveděl rady s některými z původních obyvatel SSSR. Ano bylo to někdy opravdu těžké najít ten správný postoj. Nicméně postoj byl většinou jasný : "Potřebujeme z táborů udělat kolonizační vesničky, bez uvažování o době věznění. Filantropické ohledy, zkrácení trestu , jsou nejen nemístné, ale často dokonce škodlivé." No z toho opravdu až mrazí, to jaký byl přístup k vězňům, kteří se bohužel znelíbili režimu a bylo je třeba přesídlit. To jak kazaši utíkali do Číny, pašovali čaj a nebylo vůbec možné je zadržet, z pohledu sovětské vlády, bylo opravdu zajímavé. Také postoj k ostatním národům, židům, zejména polákům, ukrajincům a dalším je velmi vystižně pojat a to jak si připravoval nárazníkovou pováleční zónu, no velmi poučné by to mělo být pro mnohé z nás, kteří pochybujeme, i když se často objevuje naprosto stejný slovník u stávající ruské vládnoucí garnitury..... Nevím kolik se toho má ještě stát, abychom vnímali dějiny jako spirálu a poučili se z chyb, které zde kdysi byly....\nno tak jako vždy od Nesba a Hola je to jízda od začátku do konce, kdy napětí střídá utrpení a utrpení střídá naději. Ano je pravda, že těch linek sleduje autor hodně, ale vyvíjí se to parádně a jako klasická detektivka, nedám nám odpočinout ani na chvilku. Mám rád toho antihrdinu Hola, který si jde po svojí pravdě, a tak vlastně hlavní zápletku vyštřuje jen tak jako by mimo. protože to hlavní co chce dosáhnout je vrah jeho bývalé kolegyně. Ano nyní se na jevišti ukázala nová a snaživá kolegyně, která jistě bude mít svůj prostor i v dalším pokračování a zejména v honbě za Princem. Je , ale opravdu škoda, jak již bylo níže uvedeno, že byl již dopředu odhalen. Ale i tak se těším na další pokračování....\nNo myslím, že toto byla na chvíli poslední knížka ze středověku, protože té krve a pohrdání životem bylo i na mě moc. Krásně popsaná střeodvěká anglie, krátce po bitvě u Hastings, kde zvítězili normané. Hlavní hrdina prakticky nepoznal nic jiného než boj. Meč je jeho třetí ruka a pro nějakou ránu nejde daleko. Je to bojovník, který však na začátku příjde o všechno. A není pro něj jednoduché najít další smysl života, i když touha po pomstě v něm dřímá a doutná na každém kroku. Ale s novým pánem jsou zde i nové úkoly. Které nejsou úplně stejné s tím, co zažíval doposud. Ale dokáže se stím vyrovnat. Děj knížky prakticky letí ke svému vrcholu, který možná překvapí, ale o to je to větší zážitek. Určitě si přečtu i další knížku od tohoto autora.\nMoje první setkání s Falconerem a musím říci, že jsem si z toho čupnul na zadek. To jak popisuje dobu a lidi v ní, je opravdu nádherné. dějové zvraty, které Vás neustále udržují ve střehu, které spěje k neodmyslitelnému finále. To byla opravdu jízda. Popis osob, jejich vnitřního světa, a tak jenom mimoděk na pozadí se odehrávající souboj s heretiky, kteří hledali svojí pravdu a chtěli očistit církev, což samozřejmě narazilo na krutý a nemilosrdný boj na život a na smrt. Ano ani děti a ženy nebyly ušetřeny. "zlo" muselo být zniščeno. A do tohose jen tak připletl Filip rytíř, který chtěl pouze zachránit svého syna, ale bohužel se ocitl ve špatný čas na špatném místě, ale on ten boj nakonec nevzdal, bojoval...\nTentokrát jiný pohled na vysvobození krále Vaclava IV. Tentokrát to bylo pojato trošku více ze široka. Je to pohled na divoký středověk, kde jste si opravdu nemohl být jistý nikdy ničím. Právo prakticky neexistovalo a když ano, tak bylo pekelně daleko. Takže samozvaní vládci si dělali co chtěli. Navíc tomu nahrávala doba, kdy se dva bratři prali o moc nad Čechy. A ty jako vždy trpěly, protože byly využity pouze jako pokladnice. Podrychtář opět ukázal, že je mužem na svém místě, a hlavně, že se nepachtí pouze za svým obohacením, ale bojuje za spravedlnost. Samozřejmě častokrát narazí, ale to tohoto borce rozhodně neodradí. Už se těším na další díl...\nprosinec 2019 (12.-28.)\nDíky databázi jsem objevil dalšího nadějného domácího autora. Ano je to tvůrce zajímavě posklaádaného příběhu s hlavním hrdinou, který se tak nějak nepáře s tím jak by to mělo být, hlavně když to přinese výsledek. Líbí se mě ta Mikova zarputilost a to jak jde za cílem. Prostě se s tím moc nemaže a tak jako správný polda věří na své instinkty. Což je někdy daleko důležitější, než to co se tváří naprosto jasně a vypadá, že ani jinak to být nemůže. S tím se hlavní hrdina rozhodně nesmíří, i když to dlouho vypadá, že o žádnou vraždu přece jít nemohlo...\nprosinec 2019 (04.-28.)\nJe asi jedno jestli jsme 100 let před kristem, nebo žijeme v dnešní době z pohledu moci vládnout a ovládat, je to stále stejné. Ti co jsou u koryta prostě budou jenom hrabat, hrabat a hrabat. Detektivní příběh zasazený do doby kdy byl Ceasar ještě mladým ctižádostivým, který se teprve rozhlíží a hledá si cesty na vrchol. Ale hlavní hrdina je člověk bez bázně a hany. není to žádný rváč, který by je rozdával, on je spíše přijímá, ale je to člověk, který používá svůj mozek a je mu jedno jestli jde proti zdi, když má vyjít na povrch pravda, a to se mě na něm nejvíce líbilo.\nChtěl jsem si přečíst o bitvě, která stála na začátku konce řádu německých rytířů v Polsku, či v pobaltských zemích. navštívil jsem hlavní město řádu Malbork a musím říci, že to na mě udělalo velký dojem. Řekl bych , že to byl Microsoft 13 století, tedy v době kdy byli na vrcholu, pak přímo na místě jsem se mohl podívat jak řešili logistické, vojenské a politické otázky. Samotná bitva, která znamenala pád pyšného řádu, je popsána, tak jak se asi udála. Ano i zde se podíleli češi, kteří v těch dobách platili za naprosto neohrožené bojovníky. Samozřejmě si všichni pamatujeme, že zde byl i bratr Žižka, nicméně toto úplně doloženo není, jako spousta dalších věcí...\nKdysi jsem takové podobné knížky hltal, možná i proto, že jich mnoho na trhu nebylo a tak člověk vzal za vděk, tím co zrovna bylo možné sehnat. První část knihy mě zrovna moc nenadchla, protože to jsou takové ty záhady, které nejsou jasně podleožené a kdy každý z nás alespoň jednou viděl jasně svůj stín jak se v reálném čase mění v cosi..... A´t žijí duchové, ale není to něco, co bych chtěl vyčítat komukoli. Druhá část knihy to už je pro mě trošku jiný level, a to z několika důvodů. To hlavní je, že se snaží jít alespoň trošku do hloubky daného problému. Rozebírá dějinné události a osobnosti, lidsky přívětím jazykem a hledá odpovědi na někdy nevyřčené otázky a nebo jiným způsobem popisuje úryvky z knihy knih... někdy to bylo až trošku děsivé, například Paganini a jeho život, démonická hudba až po jeho skon a pohřbění, nepohřbení.... No prostě je třeba se ponořit do četby a společně s autorem přemýšlet, zda se jedná o pouhou smyšlenku, nebo zda,....\nMusím uznat, že na tomto oddechovém čtení začínám trošku ujíždět. Že bych se vracel do mladických let, kdy moji hrdinové byli Old Shatterhand a Vinnetou... Ne prostě chci jenom vypnout a nechat se unášet příběhem, kdy to hrdinové nemají vůbec "jednoduché". Ano je to takový ten klasický vzorrec, kdy padnete do nesnází, které už, už vypadjí, že jsou pro Vás konečná, ale to by zde nesměl chybět hrdina, který si ví rady, i když o sobě samém stále pochybuje, zda je dost dobrý. Ale vy víte, že on je ten pravý hrdina, který Vás nenechá nikdy ve štichu. Což bohužel v reálném životě, tak velmi často není, a hrdinové bez bázně a hany..... no ti běhají většinou v těch našich příbězích.\nJe to vidět, že je to psáno očima spisovatele, který se snaží vcítit do naší české nátury. Ne, že by to dělal úplně špatně, ale ten pohled na nás jako národ je trošku jiný, ale zároveň jsem si říkal, že je to úhel pěkný. Jako hlavního hrdinu totiž do dobových reálií zasadil jednoho z nás, takového obyčejného českého Honzu, který spíše proplouvá životem, než aby si hrál na super hrdinu, kterého by na začátku války chtěla vidět jeho žena, aby postupně změnila svůj názor, na to aby je jako rodinu nezátahl do nějakého problému... A hlavní hrdina tak jak opatrně proplouvá protektorátem, si najednou uvědomuje, že by neměl stát úplně stranou. Začínají se v něm samém odehrávat boj, být prospěšný nebo do něčeho zatáhnout rodinu, je to otázka, kterou by si určitě položil každý z nás. Máme se za svou pravdu být, a nebo sklopit uši a jít s davem, to přece jako národ umíme naprosto nejlépe. A bohužel to vvypadá, že to znají i za velkou louží...\nPro Larse mám slabost. Jeho hlášky a vnitřní hlas alias Marlowe jsou prostě dokonalé. Mám hrozně rád ten jeho drsný vnitřní humor, k tomu když sedne za bicí a spustí Metallicu, no prostě říkám mám pro něj slabost. Tak jako všichni má i svoje slabší dny, kdyby bylo lepší vůbec nevycházet, ale tím je jednodušší se sním ztotožnit. Na druhou stránku mě malinko vadila zápletka, která tentokrát a to zejména s úmrtím Majora přišla tak nějak naroubovaná a bez dalšího kontextu. Ale mě se to mluví, když poslouchám Metallicu a píšu tady jak jsem očekával, že pokračování určitě není tak dobré jako první díl, ale ono kritizovat je přece tak jednoduché.... Larse prostě nejde nemít rád....\nNo prostě je jedno jestli vyšetřuje Barbarič sám a nebo je na scéně kapitán se svým pobočníkem. Vždycky můžete očekávat příběh, který nebude jednoduché rozplést. navíc je to vždy na pozadí dobové atmosféry a kulis, takže se společně ponoříte do hlubokých krkonosškých hvozdů, kde i na vládce hor dojde. A to by nebyl Červeňák aby za tím nebyla nějaká ta ženská sukně. když si pak představíte, jak asi třeba takové doupě, kde se scházela ta největší spodina vypadalo, a říkáte si, no tady bych asi na pivo nechtěl chodit..... Ano kapitán je pragmatik, ale i zde krásně vidíme, jak tohoto hrdiného vyšetřovatele, dokáže velmi obratně nasměrovat jeho manželka. prostě se ani nenadějete a je konec, takže už nyní se těším na další pokračování...\nMám obecně rád historické knížky a když jsou ještě z období druhé světové války, tak to je super. Nicméně to co jsem dostal naděleno touto knížkou předčilo všechna moje očekávání. To jak na pozadí jedné z nejhroznějších bitev se vede další bitva, která je vedena úplně jinými prostředky, kdy krev stříká z knížky proudem, kdy po dobrém boji je třeba ještě vybít energii pořádnou dávkou sexu ( tady malinko předkakují předehru....) , další zabíjené a té je škoda, ta přece měla výstavní kozy,.... Už to vypadá, že Kotleta přepíše dějiny a tuto bitvu nakonec vyhrají němci, protože nejenom lidi jsou nadřazení, ale kupodivu i upíří germánský klan je hodnotnější než ten méně cený slovanský... No prostě jízda od začátku do konce. opravdu jsem se bavil.\nV tomto případě jsem dal na doporučení a musím říci, že to zafungovalo naprosto náramě. nečekal jsem, že to bude taková jízda. Výborně postavené postavy dvou naprosto odlišných policistů z nichž jeden je zde přece jenom na skok. Tak co by se namáhal. opravdu sledujete dění se zatajeným dechem a to, že Vám autor předhazuje jednu možnsot pachatele za druhou, tak si říkáte , to snad není možné a ono je. Vůbec nás nešetří, jede si svoji ligu a já mohu pouze říci, jej, kdy vájde další knížka....\nříjen 2019 (16.-22.)\nNo musím říci, že mě tato knížka velmi příjemně překvapila. Čekal jsem možná strohé pojednání o stávajícím i minulém stavu lesů, ale tady se dozvídáme něco, co by nám mělo pochopit opravdovou podstatu tohoto živého společenství. Ano, člověk by si určitě nepředstavil spojení podobné tomu našemu, který známe jako informační dálnici, čili internet, že by mohla spojovat jednotlivé stromy., tak aby se například posjili ve společném boji proti narušitelům. To jak se vlastně chrání jednotlivé druhy, aby vytvořili možné potomstvo, to jakým způsobem zpracovávají vodu, jak spolupracují například s houbami... No prostě neuvěřitelná studnice mouder, které by jste určitě nečekali, že zde najdete, aže až příště půjdete do lesa, tak si budete všímat, úplně jiných detailů, než tomu bylo doposud a budete s větší pokorou překračovat mladé výhonky bující vegetace....\nje to opět ten příběh, kdy si člověk říká, že to snad ani nemůže být pravda. Ale pak, když to vidí na vlastní oči a začne si promítat tu ponurou atmosféru, umocněnou jasným výběrem, pak je to opravdu něco, na co v žádném případě nesmíme zapomenout. je to opět příběh dívky, která mohla žít krásný a spokojený život, dky potkala lásku, o které se většině lidí může jenom zdát, nebo jí znají pouze z filmů či knížek. Ale pak přišlo něco, co zamíchalo s kartami osudu úplně jinak. Je možná škoda, že i když knížka napovídá, že se dozvíme něco více o jedné z největších zrůd, které kdy chodili po tomto světě, tak je vlastně na scéně velmi minimálně. Na druhou stranu, je to možná dobře, protože to co napáchala, snad někdy ani není předsatavitelné, viz příběh malého chlapečka... Ano je to opět velmi silný příběh a je dobře, že nekončí za branou Birkenau, ale že pokračuje dál, až do návratu do vlasti.... Jen houš´t takových příběhů a´t máme před sebou obrázky, které nechceme , aby se opakovaly.\nříjen 2019 (11.-22.)\nOpět prostě a jednoduše klasická Dánovka. Na nic si nehraje, děj se velmi příjemně valí kupředu a to co musím na každé s knížek od tohoto autora ocenit je, jak zjemňuje zakrvavené ostatky, humorem té super mord party z našeho města. Opravdu ty přestřelky mezi Chosém a Krausem a dalšími kolegy z kanclu jsou prostě super. Ano tentokrát, byl možná vývoj malinko předvidatelnější než jindy, ale i tak to bylo velmi příjemné čtení, které se nikde nezadrhávalo. protože i takové to klasické odskočení třeba na rybičky nebo výslech umělce a zároveň souseda, do toho denšního světa patří... mě se prostě ty dějové linky líbí, i když někdy je to předvídatelnější, tak za mě velmi příjemná oddechovka.\nTak to byla prvotina se vším co k tomu patří. Objevil jsem autora, který se sničím nepáře a jde až za hranici, ano podobně jako King, se snaží o zásobení nás strachem a věcmi, které jsou spíše nadpřirozené. Dvě dějové linky se protnou v jednu. Možná z počátku mě to přišlo malinko zmatené, ale jak se začal děj vyvíjet, bylo jasné, že se na konci musí protnout. To jak si autor hraje ze strachem, jak v mysli probouí démony noci, jak nás společně s hrdiny, žene do propasti, ze které to vypadá, není návratu, to je opravdu precizní. Musím se přiznat, to jsem u českého autora rozhodně nečekal. To jak si hraje s Májou, jak ji dává do cesty nové a nové překážky, to jak si jí označkuje, jak si hraje s její psychikou, jak do toho přimíchává druhou dějovou linku, kde o podobné nálady a stavy, také není nouze, no to je opravdu parádní. Možná se někomu tato až hororová knížka nebude líbit, ale pro mě to byla pořádná jízda, a když vidím, co autor již napsal, tak se již nyní těším na další knížky.\nříjen 2019 (05.-10.)\nTak tohle je knížka s velkým K. Tady je souznění vašich pocitů, nálad a zároveň učebnice chování těla.... Ano je to mapování od prvních krůčků až po to nevyhnutelné pro nás pro každého a tím je součást života, smrt... O tom jak se na svět díváme a jak nevidíme souvislosti a bohužel mnohdy je ani vidět nechceme, protože pro nás nejsou příjemné. Tváříme se jako mistři světa, ale zatím bychom nezvládli ani rozcvičení se před závodem. Je to krásné pojednání o tom, jak najít smysl života, jak pomáhát druhým, jak se nedivat jenom na bolavé koleno, ale jak hledat příčinu bolesti, v tom co jsme bohužel zanedbali, když jsme si hráli na pískovišti. Jak musíme hledat častokrát prapůvod v našich dušičkách, v naší mysli, která často vysílá signály, které nechceme vnímat .... Je to o naší pohodlnosti, o tom jak vlastně se ani nepotřebujeme hýbat, jak tělesná výchova spíše mizí z osnov, ale na druhé straně tady máme armádu lidí s nadváhou a s problémy s tím spojenými. Opravdu se mě tato knížka četla sama, protože se snažím také na svět dívat podobně a hledat smysl i pomáhat ostatním.... Určitě takových podobných knížek více....


Pastevní ustájení- Pardubický kraj | iFauna.cz\nPastevní ustájení- Pardubický kraj\nDobrý den, chtěla bych se zeptat.. Nenabízí tu někdo ustájení v Chrudimi nebo okolí, jako třeba Slatiňany,Lukavice..?\nPastevního ustájení v blízkém okolí moc není. Já mám kobylku tady: http://www.ranchsplnenysen.estranky.cz/\nA jsem spokojená. Ovšem množství koní je na plochu příliš velké, není tam pastva, jen travnatý výběh. Na pastvu se koně pouští na malé části, které dorůstají mimo hlavní výběh. A hlavně na jaře a v létě dostávají nasekanou trávu, i Tatru denně (když se nepustí na část dorůstající trávy). Od podzimu postupně seno. Ideální v tuhle chvíli není ani bahno v části přístřešku, to se řeší, ale jestli bude OK už letos netuším. Poznala jsem více stájí a došla k názoru, že nikde není vše ideální. I tady jsou chyby, ale ví se o nich a jak je čas a hlavně peníze tak se postupně řeší. Ranč je na světě teprve pár let. Nejlepší bude to okouknout.\nPak je něco v Obořicích, na ty jsem četla na internetu kritiku od více lidí. Ale i chválu. V Částkově jsou velké pastvy, nevím, jestli nabízí ustájení. Příjemná majitelka ranče, schopná - to platí i pro Ranč splněný sen. Kdyby se koni něco stalo, dokáží se postarat- obě. Tyto dvě stáje spolupracují. Při toulkách Železnými horami potkávám koně na pastvách na dalších místech, někde i nabízí ustájení, ale už je to dál od Slatiňan nebo nevím, jestli je možné 24/7. Vápenný Podol, Kovářov atd.


neděle 6. listopadu 2011 | Deníček chudáčka koníčka\nNabourávat stereotyp chudáčkům koníčkům je přestupek, kterého se ignorantští dvounožci neustále dopouštějí, ale budiž. Nabourávat obsazení stáda chudáčkům koníčkům je naproti tomu fakt, který se prostě a jednoduše neodpouští. A v případě, že roztrhnou již citlivě sžité páry, tuplem!...\nNabourávat stereotyp chudáčkům koníčkům je přestupek, kterého se ignorantští dvounožci neustále dopouštějí, ale budiž, už jsme si relativně zvykli. Koneckonců nám nic jiného nezbylo, že ano.\nNabourávat obsazení stáda chudáčkům koníčkům je naproti tomu fakt, který se prostě a jednoduše neodpouští! A v případě, že roztrhnou již citlivě sžité páry, tuplem!\nProstě a jednoduše, od dnes jsme bez Béruš a Megy, protože trenérka si je odvezla k sobě, aby je měla pohromadě s kobylami. Pendlování mezi dvěma stájemi se stalo neúnosné a akci urychlila i Štěpánčina veselá příhoda s vyraženými zuby, protože tma bude odpoledne dřív a dřív. Starší děti chodí ze školy většinou ve tři a péče o čtyři příslušníky našeho kolektivu se v pozdních odpoledních hodinách stala adrenalinovým sportem.\nOdstěhování Megy je definitivní, protože již bude napořád u svého majitele. Béruš, byť teď bydlí jinde, nadále zůstává členem týmu, což je sice milé, ale v podstatě věci úplně k ničemu, protože tady nemám nikoho, ke komu se mohu uchýlit, když Amík zabere celou bednu jen pro sebe.\nAni Amík není z absence Megy nadšený. Služka byla celý den u nás nahoře na pastvině, že prý je třeba se na zimu pečlivě a řádně připravit, a pokaždé, když Amík hlasitě řehtal směrem ke stáji, mu odpověděla „stejně tě neslyší, snažíš se zbytečně“.\nJe nejen blbá, ale i zlá. Ale to už my dávno víme.


Cesta k ekonomickému krachu impéria: Řím doplácel na nenasytnou armádu – Epochaplus.cz\nCesta k ekonomickému krachu impéria: Řím doplácel na nenasytnou armádu\nHelena Stejskalová 20.9.2019\nHistorikové dnes uvádějí řadu příčin zániku starověkého římského impéria. Vpád Barbarů a jejich převzetí moci v roce 476 je jenom ránou z milosti pro slavnou říši, která se ekonomicky rozpadla už dávno předtím… A největším žroutem peněz se stává armáda.\nPřipojování stále nových a nových území k říši se ukazuje jako ekonomický problém už ve 2. století př. n. l. Když v roce 130 př. n. l. dochází k dobytí Pergamského království (na území Malé Asie), výdaje státního rozpočtu se rázem zvyšují ze 100 miliónů sesterciů dokonce na dvojnásobek.\nKaždé další získané území znamená jen výlohy navíc. Někteří Římané si dobře uvědomují, že financování obrovské armády je důvodem, proč musejí platit vyšší daně.\nZlaťák císaře Augusta. Římská měna ale bohužel velkému znehodnocení.\n„Hlavní příčinou, pro kterou civilní obyvatelstvo nepodporovalo armádu a nehrnulo se do jejích řad, bylo masivní finanční břemeno, doléhající na ně kvůli vojenským výdajům – gigantické zdanění,“ píše britský historik Michael Grant (1914–2004). Chudší vrstvy obyvatel to vnímají nejcitelněji. Proto se právě v jejich řadách rodí největší nepřátelé státu. „Neustálé války a přečerpání namáhané imperiální pokladny, a utlačující daně a inflace rozšiřovala propast mezi bohatými a chudými,“ vysvětluje současný americký publicista Evan Andrews.\nOvšem ani bohatým se rostoucí daně nelíbí. Někteří z nich dokonce utíkají z města na venkov před berními úředníky.\nVelice opatrně se na toto úskalí daňové politiky snaží upozornit i někteří úředníci. Například neznámý autor Záležitostí válečných (De Rebus Bellicis, anonymní dílo sepsané zřejmě někdy mezi lety 337–476 v memorandu pro císařskou kancelář mluví o tom, že je potřeba „redukovat rozsáhlé a nepřehledné armádní výdaje, které celý daňový systém uvrhly do potíží“. Autor zápisků nejenom upozorňuje na problémy, ale snaží se také nabídnout jejich řešení. Například doporučuje snížit prémie pravidelně vyplácené civilním úředníkům a vojsku, protože právě je považuje za jednu z příčin úpadku.\n„Potíž spočívala v tom, že jejich zrušení by se rovnalo politické sebevraždě,“ dodává Grant. Stejně utopický je i nápad zkrátit vojenskou službu, které pisatel Záležitostí válečných také nabízí jako možné řešení.\nCísař Augustus je zřejmě první římský panovník, který si uvědomuje, že s ekonomikou obrovského impéria je třeba něco podniknout.\nCísaři Neronovi (37–68) pak nezbývá než znehodnotit peníze snížením množství zlata a stříbra a zmenšením mince. „Hrdá římská měna bohužel v průběhu staletí ztrácela stále znatelněji na hodnotě,“ uvádí současný britský autor Philip Matyszak.\nNeronova opatření ale přeci jen trochu pomohou, ovšem ne na dlouho. „Když došlo k zastavení expanze ve 2. století, dodávky otroků do Říma a dalších válečných pokladů začaly vysychat,“ upozorňuje Evans. Přitom římská ekonomika je do velké míry závislá právě na otrocích a jejich práci.\nAurelianus poskytuje místou mouky jako dávky chleba. Ničemu ale nepomůže.\nStříbro nahrazují mědí\nDůsledkem neutěšené finanční situace je, že například starší mince se už kolem roku 200 mění s přirážkou. V Římě se smí platit jen mincemi vyraženými v císařských mincovnách. Kdo má jiné peníze, musí si je po příchodu do města vyměnit ve směnárně.\nMuž, přijíždějící ze severu Itálie, přistoupí ke směnárníkovi. Jeho „kancelář“ tvoří lavice zvaná banca, podle níž později dostanou svůj název také finanční ústavy. „Ukažte mi svoje mince,“ pobídne směnárník zákazníka.\nJeho úkolem je zjistit, jestli donesené mince nejsou zhotovené z mědi s tenkou vrstvou stříbra na povrchu. Dává mince na váhu a spokojeně pokyvuje hlavou. Díky rozdílu v hmotnosti obou kovů pozná, zda nejsou mince padělané.\nPro tentokrát může být spokojený…\nProbus také netuší, jak krizi vyřešit…\nS problémem si neví rady\nV letech 235–284 dochází k velké inflaci (růst cen zboží). Země je velmi nestabilní, na trůně se během zhruba 50 let vystřídá hned 27 císařů. Jakým způsobem se pokoušejí čelit situaci? Třeba císař Lucius Domitius Aurelianus (asi 214–275) nařídí místo mouky dávat jako sociální podporu chleba.\nZ veřejných prostředků pak platí vepřové, sůl a víno. S problémem se potýká i jeho následovník Marcus Aurelius Probus (232–282), ovšem rady si s ním neví. Podle spisu Historia Augusta (kompilace děl šesti anonymních autorů zachycující římské dějiny v letech 117–284) si Probus stýská, jaké by to bylo báječné, kdyby vojsko, hlavní „žrout“ peněz, jednou provždy zmizelo: „Obyvatelé provincií by nadále neodváděli proviant, žádné vojsko by nebylo třeba živit ze štědrých veřejných dotací…vladař by nebyl nucen k výdajům, ani pozemkoví vlastníci k odvádění daní!“\nFoto: Asrich, Wikipedia, Shutterstock\nLucius Domitius Aurelianus Marcus Aurelius Probus Octavianus Augustus


Fiddle 2 od 2010\nGTS Joymax od 13\nPCX od 2015\nSH 125i od 2013\nSH 300 od 2010\nScarabeo 125 light od 07\nT-max 530 od 2012\nXmax 125 od 2010\nXmax 250 od 2010\nInformace k velkoobchodnímu nákupu\nVážení potencionální obchodní partneři,\npřipravili jsme pro Vás podmínky pro velkoobchodní nákup zboží z našeho internetového obchodu.\nVýhody velkoobchodní spolupráce se Scootland.cz\nProdloužená lhůta 30 dnů pro vrácení zakoupeného zboží - můžete si objednat díly a pokud je nepoužijete, jednoduše nám je pošlete zpět a my Vám je vyměníme za jiné zboží.\nMožnost nakupovat zboží za zajímavé ceny.\nDostupnost online - přímo na stránkách vidíte, které díly máme skladem s okamžitým dodáním a na které budete čekat déle.\nŠiroký výběr přepravy (DPD, Česká Pošta, nebo i osobní odběry přes pobočky sítě Uloženka).\nPodmínky pro získání velkoobchodního přístupu\nZašlete email s žádostí o VO přístup na info@scootland.cz. Tento email musí obsahovat kopii živnostenského listu, případně výpisu z OR, osvědčení o registraci plátce daně (v případě, že plátci DPH jste) a odkaz na Vaši firmu, ideálně webové stránky, nebo reference, že děláte činnost spojenou s opravami/prodejem skútrů.\nPo prověření a posouzení zaslaných údajů vyhodnotíme Vaši žádost a v případě schválení Vám přídělíme přístup k velkoobchodním cenám. Na Vámi uvedený e-mail pak obdržíte přihlašovací jméno a heslo.\nMinimální roční odběr dílů je 10,000Kč bez DPH. Pokud nebude za kalendářní rok dosaženo tohoto obratu, velkoobchodní registrace bude zrušena a již nepůjde obnovit. Chráníme se tak proti nepoctivosti zákazníků, kteří chtějí nakupovat díly za velkoobchodní ceny pro svoji potřebu.\nProdávané zboží je technického charakteru a při velkoobchodním prodeji je očekávaná dostatečná znalost a technická zdatnost kupujícího. Velkoochodním zákazníkům neposkytujeme technické poradenství v rozsahu jako pro koncové zákazníky (například k ladění, či nastavení daných produktů).\nTechnická podpora je řešená předplacením času technika, tj. předem zaplatíte hodinu času (400 Kč vč. DPH) a pak Vám na Vaši žádost technik zavolá a poskytne odbornou konzultaci daného problému. Délky hovorů jsou zaznamenány a odečítány z předplaceného času.\nPro velkoobchodní zákazníky neplatí akce přepravného nad 1500,-Kč zdarma. Přepravné je účtováno v plné výši bez ohledu na hodnotu nákupu.\nHome / Obchodní podmínky / Kontakt\nCopyright © 2008–2018 Scootland – skútry, tuning, servis.


Paletový box: THIMM Crossbox® | THIMM\nAutomatické dno se skládáním do „X“\nTHIMM Crossbox® Basic, THIMM Crossbox® Basic+ und THIMM Crossbox® Advanced (zleva doprava)\nTHIMM Crossbox Advanced s výklopem\nDodávky v sestaveném stavu\nTHIMM Crossbox® je paletový box z vlnité lepenky s jednodílným skládacím dnem. Paletový box sestavíte během několika málo vteřin. Když se skládací dno paletového boxu z vlnité lepenky složí a je připraveno k balení nejrůznějších výrobků, je slyšet tiché zacvaknutí.\nDíky inovativnímu skládacímu mechanismu ve tvaru X lze paletový box z vlnité lepenky sestavit bez námahy a bez dalších pomocných nástrojů. Integrovaná sklopná bočnice umožňuje snadné a rychlé naplnění paletového boxu.\nTHIMM Crossbox® je k dostání ve třech různých variantách:\n– THIMM Crossbox® Basic\n– THIMM Crossbox® Basic+\n– THIMM Crossbox® Advanced\nVarianty paletového boxu s automaticky skládaným dnem se liší rozdílnou konstrukcí víka. Zatímco THIMM Crossbox® Basic+ je podle katalogu Fefco 0201 opatřen vyklápěcím víkem, varianta THIMM Crossbox® Advanced má integrované víko s manžetou.\nVýhody paletového boxu: THIMM Crossbox®\nOptimální funkčnost paletového boxu s jednodílným skládacím dnem\nJednodílné skládací dno do X tvoří uzavřenou jednotku, takže do boxu lze zabalit i zboží pro leteckou přepravu a sypký materiál\nJednoduchá manipulace díky nízké vlastní hmotnosti paletového boxu\nAutomatická aretace skládacího dna při sestavování paletového boxu\nRychlé a příjemné naplnění paletového boxu díky integrované sklopné boční straně\nVhodný pro standardní zasílání, pro leteckou a námořní přepravu\nÚspory díky principu skládání do X\nSložený paletový box s jednodílným skládacím dnem naplocho výrazně snižuje objem při přepravě i skladování\nDíky jednomateriálovému řešení ze 100 % z vlnité lepenky odpadají náklady na zpětný odběr\nBezproblémová recyklace paletového boxu šetří čas\nPaletový box THIMM Crossbox® je k dostání v různých rozměrech. Materiál vlnité lepenky a formáty paletového boxu se skládacím dnem rádi upravíme podle Vašich požadavků a přání. Pro další informace nás prosím kontaktujte.\nObal pro nárazníky\nPřepravní box GLT z více druhů materiálů\nPřepravní box pro nárazníky


Domů > Tipy a triky > Světlo je svobodomyslné\nJe mu úplně jedno, čím ho obalíme, ono si stejně září z designové minimalistické lampy jako z realistické opičí figury. Nám už to tak úplně jedno není. Je fakt, že když zvolíme svítidlo dobře, velice pozvedneme celkové vyznění bytu.\nPodobně jako nábytek a další vybavení, i svítidla objevila barvy. Spíš barvičky, sladké i jemné, bonbonové i elegantní. Mohou vám zpříjemnit ráno nebo rozzářit střízlivé módně šedě vyznívající ladění interiéru. Ne mohou, musí, protože šedá je sice velice diktující, ale má ráda tu barevnou opozici, zakládá si na ní. Jaké jsou barvy? Třeba takové?\nAno, tohle jsou nové barevné odstíny pro tuto sezonu, jak je pro svoji slavnou lampu Battery zvolila značka Kartell. Navrhl ji Feruccio Laviani (autor neméně slavné lampy Fly) a k výrazným barvám přidal pro Battery i čistou křišťálovou podobu. A tak to chodí se vším. Můžete si vybrat barvu i neutrál, moderní plast i křišťálový klasický lustr, realisticky vyvedená svítivá zvířátka i fantazijní geometrické tvary. V romantických lustrech z benátského skla jsou ovšem zcela současné diody a romantika se často zasadí do otlučeného hodně syrového prostředí.\nJindy je lustrem sama žárovka nebo jejich houf, jindy rovnou lampa v podobě stínidla a žárovky chybí a nahradí ji křehké foukané skleněné figurky, které jsou prozářené světelným zdrojem vedle. Máme tu podle toho, co představil milánský veletrh Euroluce, období, které je nesmírně tolerantní a které vám vzkazuje: Sviťte si, čím chcete.\nNěkteré značky dokáží prezentovat svoje výrobky komplexně. Mistrem ve vytvoření\nkompozice je třeba Walter Knoll (první foto s barevnými koulemi), Molteni, ale hlavně Minotti, kde jsou lampy promyšleně umisťovány a dotvářejí velmi významně charakter bytu.\nMléčné sklo, kov, průzračnost, solidnost, to jsou u svítidel stálice, kterými nikdy nic nezkazíte, ale úplně stejně můžete vkládat malé zdroje světla rovnou do nábytku.\nAnebo si pořiďte ty nejnovější lampy – nelampy, které teprve po rozsvícení vyplní prostor, nebo jako stín na stěně vytvoří tvar. Jsou zábavné.\nVíce o tématu: barevnébarvylampylustrmodernínábyteknovéplastprostorsklosoučasnésvětlásvětlosvítidlasvítidlotvar


Cesta do Vídně a zpátky (2007) | ČSFD.cz\nČesko, 2007, 87 min\nIvana Chýlková, Miroslav Etzler, Miroslava Pleštilová, Josef Polášek, Věra Kubánková, Michaela Maurerová, Zdeněk Dušek, Miroslav Maršálek, Ján Sedal, Marika Procházková, Dana Sedláková, Ladislav Kolář, Karel Janský, Jan Grygar, Jiří Pištěk, Petr Franěk, Monika Maláčová, Drahomíra Kočová, Aleš Jarý (více)\nVáclav Vohlídal, Vladimír Woloďa Hruška\nKamila Bendová (I. Chýlková) je úspěšná manažerka-workholička, která žije sama a je spokojená. Jenže – spokojeni nejsou lidé kolem ní. Spotřebovává je stejně jako kávu nebo třeba rtěnku. Jen občas se schází s přítelem Igorem (J. Polášek), který už začíná mít toho vztahu nevztahu plné zuby. Po jedné neshodě s ním přijme pozvání kamarádky Ireny (M. Pleštilová) na výlet do Vídně se zastávkou v Lednici na jižní Moravě. Zde se potká s Laďou Bednaříkem (M. Etzler), veterinářem, třikrát léčeným alkoholikem. Kamila si chce zjednat klid v hotelu, kde Laďa oslavuje s kamarády svoje narozeniny. Situace se ale vyvine jinak, než si představovala. Víno udělá své a život v Laďově kraji se zdá být idylický. Kamila prožívá zvláštní opojení i střízlivění, ale s vínem to nemá nic společného... (Česká televize)\nTV/// Obsazení 4/10 Děj 4/10 Hudba 6/10 Efekty 6/10/// +hudba a krásy "moravy" -čistě jen o dvou hercích (Chýlková Etzler), po obsahové stránce je to jen malá báchorka/// Tak nevím, vidět jsem to chtěl, vyloženě to nenudilo, ale žádný zázrak se nekoná. Etzler byl standartní, Chýlková spíše slabší (v serálu Hop nebo Trop byla lepší) a ostatní postavy se filmem jen mihly. Scénář je sice "reálný", ale skutečná realita je většinou hodně prázdná a všední./// Celkem 47%/// ( 14.05.2009 )\nHodně silné tři hvězdičky, jejichž sílu ještě umocňuje povedená hudba a skvělé hudební texty. Po celou dobu toho úžasného setkání téměř bolí, že na všechno, co se stane (a ještě víc se toho nestane) jsou jen a přesně tři dny, a ani jeden navíc. Jenže otočit řeky dvou životů proti proudu je téměř nemožné, zejména když život toho osudového, velmi přitažlivého a okouzlujícího muže řídí nejmocnější vládce. ( 04.09.2015 )\nÚvodní část scénáře je opravdu slabá, některé dialogy zbytečně přestylizované, chybí tomu trochu nadsázka a nadhled, nicméně záhy se rozehraný duet Cýlková-Etzler dostane do takových obrátek, že jsem na výhrady zapomněl. Navíc hudba Michala Pavlíčka je prvotřídní. Čtvrtou hvězdičku k celkovému dojmu přidal nevykalkulovaný a logický závěr, který nemíchá jabka a brambory a dává celému příběhu punc autentičnosti. Výborně jsem se bavil, je to inteligentní, pěkně natočené a skutečně nechápu, proč se na plátna kin pořád derou srágoroidní předlohy dělníků slova typu Viewegh či Nesvadbová... trochu tenhle scénář obrousit a bylo by to skvostné. ( 01.05.2007 )\nV podstatě nijak objevná road movie o tom, jak citově vyprahlá přepracovaná manažerka najednou na venkově po boku zvláštního ožungra zjistí, že všechno je jinak. Je to docela sympatické, i když tu probíhají nevtipná životní quazimoudra a trochu mě zklamala moje oblíbená Chýlková, je tady místy lehce nezáživná. ( 11.08.2017 )\nPoslední dobou přicházím na dost dobré filmy od scénáristy Miroslava Sovjáka a tento jsem dokonce nikdy neviděl. Pokud přežijete začátek s několika klišé o Moravácích a Pražácích, bude vám odměnou subtilní, realistická love story o životních křižovatkách zralých lidí, ve které nikdo neumře a vše se v ní vyřeší skoro, jak praví fráze, tzv. "jako v životě." ( 30.09.2021 )\nNatáčelo se v Mikulově, Praze a v zámeckém parku v Lednici. Penzion Jordán se nachází též v Lednici (SONY_)


Najděte skvělé ceny na SIXT Rent A Car Půjčovna aut Singen | 100% vozů! Podívejte se a rezervujte zde!\nNejlepší půjčovny aut v Singen, Německo. Žádné skryté poplatky. Zrušení zdarma\nPůjčovna SIXT Singen\nSIXT v Singen\nTipy na pronájem auta v Singen\nSIXT Rent A Car je společnost s nejvyšším hodnocením zákazníky v Singen s průměrným skóre 8.4/10, založená na 250+ recenzích zákazníků. Nejlevnějším vozidlem z SIXT Rent A Car je třída Opel Adam z Mini za cenu 32,73 € za den.\nCo se týče nejoblíbenějšího automobilového pronájmu v Německo, což je Kompaktní, nejlevnější auto z SIXT Rent A Car v Singen je Opel Astra, cena za 39,27 € za den.\nMezi Kompaktní je nejoblíbenější model Volkswagen Golf. Jeho cena začíná od 35,03 € za den od společnosti Europcar, která je průměrným skóre skóre 8/10, založená na 2000+ hodnocení zákazníků.\nNejlevnější pronájem aut v Singen je Ford Ka z Budget Car Rental. Její cena je pouze 19,96 € za den. Budget Car Rental bylo přezkoumáno více než 2000+ zákazníky s průměrným hodnocením 7.7/10.\nInformace o SIXT v Singen\nSIXT pujčovna aut blízko Singen\nPorovnejte nabídky půjčovny aut ze všech poskytovatelů v Singen. Získejte levné ceny pro SIXT půjčovna aut


Domů>Kondomy>Pasante Healthcare>Pasante Mint 1ks\nKód zboží: 2735\n4. Ztopořený penis vyjměte nedlouho po vyvrcholení, než dojde k jeho ochabnutí; kondom přitom pevně přidržujte, aby zůstal nasazený. Kondom sejměte až po úplném vytažení penisu. Dejte pozor, aby použitý kondom ani penis nepřišly do styku s tělem partnerky nebo partnera. Použitý kondom zabalte do papírového kapesníčku a hygienicky ho odstraňte do koše na odpadky, nesplachujte ho do záchodu!