Jbulletin 2014 special by Jednota bratrská - Issuu\nJbulletin speciál: Unitas Fratrum – světová Jednota bratrská\nprovincie UF další působiště UF\nGrónsko – Nuuk\nTexas – Ocker\nEvropská kontinentální pro Česká provincie\nAmerická severní provincie Americká jižní provincie Jamajka a Kajmanské ostrovy Honduras\nTanzanie Jezero Tanganyika Kongo\nTanzanie Rukwa Tanzanie jižní prov. Zambie Jižní Afrika\nSeverní Karolina – Winston Salem\nHonduras – Wampusirpi\nVelká Británie – Fulneck Německo – Berthelsdorf\nTanzanie severní prov. Tanzanie západní prov. Tanzanie jihozápadní prov. Malawi\nUnitas Fratrum – pestrá a naše Milí čtenáři, tentokrát na vás čeká královská porce čtení o Jednotě bratrské, jelikož jsme pro vás připravili číslo o všech jejích provinciích po celém světě i o tom, jak v nich dílo Jednoty začalo. Jednota bratrská za 555 let svého trvání ušla opravdu dlouhou cestu. Z malé vesničky v podhůří Orlických hor se rozšířila do více než 40 zemí na 5 kontinentech; skupinka, která se vešla do jedné chalupy, se rozrostla až k více než milionhlavému zástupu lidí všech barev, jazyků i národností.\nJižní Afrika – Genadendal Tanzanie – Sikonge\nMoravská církev se do světa dostala nejprve nuceným útěkem z vlasti a poté obětavou misií v nekonečných dálkách. Bratři sloužili lidem bez rozdílu, zejména\ntěm nejubožejším. Jejich cílem však nikdy nebyly velké počty členů, ale opravdová víra. Před povrchním a zbrklým obrácením důsledně varovali. I proto je navzdory své nevídané misijní aktivitě Jednota bratrská dodnes relativně malou církví. Její služba však zanechává nesmazatelné stopy. Moravané nikdy nepotírali kulturu národů, mezi které přišli. Naopak toho po celém světě udělali mnoho záslužného pro rozvoj a zachování původních jazyků a zvyků. Žili mezi domorodci a stávali se jedněmi z nich, nebo o ně pečovali a ochraňovali je (přístup k americkým indiánům je v tom příkladný). Často byli první, kdo do neznámých jazyků přeložil bibli, mnohde se přičinili o to, že zůstaly zachovány zprávy o způsobu života či historii původních etnik. Jednota bratrská dnes pracuje v Severní, Střední i Jižní Americe, v Africe, Evropě a má svá díla v Palestině, Indii a Nepálu. Má 22 samostatných provincií, 5 misijních provincií a 13 misijních oblastí. Celosvětově se k ní hlásí přes milion členů, současným trendem je neustálý pokles jejich počtu v západním světě a oproti tomu nebývalý růst v chudých oblastech.\nKřest delawareských indiánů v Betlehemu, 18. století.\nPočátek moravské misie Historickým dnem pro Jednotu bratrskou se stal 21. srpen 1732. Tehdy hrabě Zinzendorf dovezl dva první moravské misionáře svým osobním povozem z Ochranova (Herrnhutu) do Budyšína. Tam jim dal po jednom dukátu a oni se s prázdnýma rukama a několika osobními věcmi vydali pěšky na cestu do Kodaně, odkud se chystali plavit do Karibiku na Ostrov svatého Tomáše (St. Thomas) zachraňovat pro Ježíše místní otroky a námezdní dělníky. Co tomu klíčovému dni, který se stal startem jedné z nejpodivuhodnějších misií v dějinách církve, vlastně předcházelo? Mikuláš Ludvík Zinzendorf se zabýval myšlenkou misie již od dětství. Později, při studiu Komenského spisu De regula fidei judicium duplex z roku 1644, si tuto ideu oživil. Během sborového dne 10. 2. 1728 v Ochranově se pak naši otcové rozhodovali, že učiní něco významného pro Boží věc v souvislosti s Tureckem, Afrikou, Grónskem a Laponskem. Když tam\nSlovníček pojmů Unitas Fratrum (UF) Pro celosvětové používání zvolila Jednota bratrská latinský překlad svého jména kvůli jeho nadnárodnímu charakteru. Jinak se po světě používají i jiné jazykové verze: kupříkladu Moravian Church, BrüderUnität, Unity of the Brethern, Moravané či Herrnhuťané. UF se skládá z provincií (Unity Province), misijních provincií (Mission Province), misijních oblastí (Mission Area) a misijních míst, která jsou pod\nsprávou UF jako celku (Unity Undertaking). Seznam všech působišť UF najdete zde: http://bit.ly/1yk2tFw. The Unity Synod Synod celé UF, kterého se účastní zástupci všech světových provincií. Reprezentuje Jednotu bratrskou jako celosvětový celek, ustanovuje obecné principy, spravuje společné fondy a nadace. Setkává se každých 7 let. UF je jedna z mála církví, která má takový orgán v mezinárodní rovině. The Unity Board (UB) Rada světové Jednoty, výkonný orgán světové UF.\nUlice ve slumu v peruánské Limě, kde působí americká Jednota bratrská.\nSkládá se z jednoho člena každé provinční rady (úzké rady, podle naší terminologie). UB se schází několikrát během 7letého cyklu konání Unity Synod, aby plnil úkoly, které mu synod uložil. Biskupové Unitas Fratrum Všech biskupů JB je od jejího počátku 350. Z toho současných, žijících, je 49. Nejstaršího i nejmladšího žijícího biskupa najdete v jihoafrické provincii: Nejstarším je Sigurd Nielsen a nejmladším, v pouhých 40 letech, Sithembiso Ngqakayi. http://bit.ly/1wtw2os\ntehdy kdosi poznamenal, že je nemožné, aby se kdokoli z nich dostal do Grónska, řekl hrabě, že „věří, že Pán může dát milost i sílu k tomu“. Grónsko však nakonec nebylo prvním cílem misie, tím se staly „ostrovy smaragdového růžence“, jak český spisovatel Zdeněk Němeček poeticky nazval souostroví v Karibiku. Vše začalo účastí hraběte Zinzendorfa na korunovaci dánského krále Kristiána VI. Tehdy ho do Kodaně doprovázeli někteří bratři, např. David Nitschmann, moravský exulant. V Kodani se seznámili s černým komorníkem hraběte Laurviga, Antonínem. Ten jim vyprávěl o životě černých otroků na ostrovech v Západní Indii, z nichž on sám osobně pocházel. Bratři jej pak pozvali do Ochranova, kam Antonín 22. července 1731 dorazil. Během jeho vyprávění v některých z nich uzrálo rozhodnutí odejít k těmto vzdáleným lidem a sdílet s nimi dobrou zprávu – evangelium, a to bez ohledu na rasové a třídní rozdíly, jež tehdy byly považovány za dané a správné. Po modlitbách a zápasech byli nakonec vysláni dva: Leonard Dober, hrnčíř, a David Nitschmann, tesař (později první biskup obnovené Jednoty po J. A. Komenském). V Kodani se jim však všichni vysmáli. Oba byli totiž prostí řemeslníci, kteří neměli žádné\nteologické vzdělání. Oba byli bez peněz a bez znalosti jazyka. Nakonec je od jejich úmyslu zrazoval i Antonín. Říkal jim, že nikdo z místních otroků na ostrově o evangelium nestojí a vysmíval se jim, že jsou blázni. Přesto oba bratři vytrvale hledali nějakého lodního kapitána, který by je přijal jako pomocné dělníky na loď za pouhou přepravu. Původní úmysl stát se otroky, což chápali jako jedinou možnost ke svědectví o Kristu otrokům na plantážích, se nenaplnil, úřady jim to nedovolily. Situace byla zvláštní. Ostrov patřil Dánsku, taková byla jeho správa, majitelé plantáží však byli Francouzi a ti byli vlastníky otroků. A tamní otroci, i když s nimi nebylo nakládáno tak krutě, jak líčil Antonín, byli bezprávným majetkem pánů. Oba bratři ale nakonec opravdu vypluli! Loď zvedla v Kodani kotvy 8. října a 13. prosince dorazila na Ostrov svatého Tomáše. Tam bratři našli práci u bílých plantážníků a hledali cesty k navázání kontaktů s černými otroky, což nebylo nijak snadné. Ale dnes již víme, že se to podařilo…\nv úmyslu pro tento čas vydati se na cesty, nýbrž ustaviti se pevněji ve svém Pánu; když však se pan hrabě vrátil z cesty do Dánska a vypravoval o těch otrocích, tu mne to tak popadlo, že jsem se toho nemohl zbaviti. Tu jsem se rozhodl, kdyby ještě jeden bratr šel se mnou, že bych se sám dal do otroctví a vyprávěl jim o tom, co jsem sám zažil se svým Spasitelem. Věřím pevně, že slovo kříže prokazuje svou zvláštní moc nad lidskou duší i v nízkosti. Také jsem si u sebe myslil: I kdybych nemohl býti nikomu užitečný, jen když bych tím mohl dosvědčiti svou poslušnost našemu Spasiteli!\nZde je výpověď, kterou napsal Leonard Dober před cestou onoho 21. 8. 1732 ochranovskému sboru:\n1: Čajová plantáž v Tanzanii.\n„Poněvadž ode mne žádá, abych uvedl důvod, proč chci jíti na ostrov sv. Tomáše, tedy mohu říci, že jsem neměl\nPřenechávám tu věc dobrému zdání sboru; nemám žádného jiného důvodu pro své rozhodnutí než ten, že na ostrově jsou duše, které nemohou věřiti, protože jim nikdo nesvědčil. Divím se sám, když na svoje rozhodnutí myslím; nemohu však jinak, než prostě uposlechnouti své nutkání a posloužiti, jak věřím, vůli Boží.“ Evald Rucký\nFotky na této straně: 2: Domorodá žena přináší druhým bratrským misionářům bibli, kterou před 40 lety dostala od Georga Schmidta. 3: Festival moravských dechových kapel v Jižní Africe.\n1 Nechte se nyní pozvat do jednotlivých provincií UF, co jich jen po světě je. Unitas Fratrum je rozdělena do čyř hlavních regionů – afrického, karibského, amerického a evropského. Projdeme je tedy také tak:\nAFRICKÝ REGION Historie Jednoty bratrské v Africe začíná v roce 1737 jménem Georga Schmidta, který byl z Herrnhutu poslán do Jižní Afriky na misii mezi Khoi-Khoi. Přestože byl již v roce 1744 vykázán zpět kvůli nelibosti dánské vlády, kterou netěšilo jeho vzdělávání Khoi-Khoiů ani to, že několik domorodců pokřtil, zanechal po sobě i tak klíčovou stopu. Když o čtyři desítky let později přišli z Herrnhutu další bratři, byli ohromeni – domorodí Moravané tam stále byli… Jihoafrická misie byla oficiálně uznána v roce 1793, zhruba o sto let později založila Jednota bratrská práci v Tanzanii a tato dvě místa úplně postačila k tomu, aby se práce bratří v Africe rozmohla, jako když kvásek prokvasí těsto. Všechny africké provincie Jednoty se potýkají víceméně se stejnými problémy: s chudo-\nbou, nezaměstnaností, epidemií AIDS, hladomory, válkami, drogami, politickou nestabilitou, kriminalitou, korupcí státních aparátů, nefunkčností zdravotnictví, úplnou absencí sociálních systémů, špatnou infrastrukturou… Nadto Afriku nezřídka sužují živelné katastrofy od sucha přes ničivá zemětřesení až k rozsáhlým povodním. Výsledkem jsou zástupy zničených lidí, kterým se africká Jednota snaží sloužit – a jednoduché to rozhodně není. Církev v Africe roste tempem, které jednoznačně přesahuje možnosti naší představivosti. Plných 70 % všech Moravanů je právě zde, sbory mají běžně několik set členů a stále přibývají další. Byl by ale velký omyl, kdybychom se na takové počty dívali západníma očima (tj. dostatek lidí = všechno je jednodušší). Vzhledem k africké realitě jde především o obrovský počet těch nejchudších, sirotků, vdov, nemocných a umírajících, církev tedy na svých bedrech nese ohromné finanční břemeno, které je nad její síly. Africká Jednota nemá dost prostředků pro svůj chod, péči o své členy i další potřebné. Chybí dopravní prostředky (jedna provincie kupříkladu vlastní pouze jediné auto), zázemí, peníze na platy, vlastně téměř na cokoli. Všechny africké provincie jsou proto z velké části závislé na podpoře z Evropy a Ameriky.\nDoslova obdivuhodné ale je, že africké provincie mají v plánu se finančně zcela osamostatnit. Každá se snaží najít projekty, které by byly časem schopny veškeré potřeby pokrýt. Objevuje se mnoho zajímavých nápadů, jako třeba pěstování stromů, avokád, kešu oříšků nebo koupě autobusu. Velkou potřebou africké církve jsou muži. Značnou část společenského i církevního života v tuto chvíli nesou na bedrech ženy. Jsou místa v provinciích Jednoty, kde je více žen než mužů i více služebnic. Pokud budeme mít tedy Afriku na modlitbách, mějme na paměti i tento problém a povolávejme muže do Božího domu.\nJIHOAFRICKÁ PROVINCIE Po oficiálním uznání moravské misie v roce 1793 začala práce expandovat na západ i východ, až bylo v roce 1868 na synodu v Herrnhutu rozhodnuto dílo rozdělit na dvě provincie – západní a východní. Po nástupu apartheidu pod taktovkou jihoafrické nacionalistické vlády v roce 1948 však členové církve začali rozdělení do dvou autonomních oblastí vnímat jako neslučitelné s myšlenkami Jednoty i s biblickými pravdami, protože každá provincie měla odlišné rasové složení (podobně, jako když předválečná Jednota měla české i německé sbory). Přestože\nŽeny se scházejí k práci v provincii Jezero Ta tehdejší rozhodnutí o rozdělení bylo opodstatněné, apartheid vypůsobil podezřívání, pocit odcizení a rozdělení, který v církvi hluboce zakořenil a přinesl dlouhodobé problémy. Od roku 1969 tedy rady obou provincií vytýčily plán jednoty. V roce 1986 byla jmenována komise a v roce 1991 synody přijaly rezoluci o „jediné Moravské církvi v Jižní Africe“\nProjekty: Moravian Theological Seminary – vzdělávací institut pro přípravu služebníků Plány: zaměřit se na budování služebníků, učit se správnému hospodaření, správcovství, jak na sborech, tak celkově; učit se rozmnožovat finanční prostředky, ještě více rozvinout sociální službu, pokračovat v podpoře vzdělávání a církevních aktivit.\nTANZANIE Druhou hlavní africkou oblastí z hlediska Unitas Fratrum je Tanzanie, která je dnes rozdělena na šest plnoprávných provincií a další misijní díla.\nanganyika. a provincie byly opět spojeny. Zápas rasového rozdělení však přesto není zcela minulostí. Starostí má tato provincie víc než dost. Výše popsané potíže Afriky se JAR samozřejmě týkají, jakkoli je ze všech afrických států nejvyspělejší. Politickou situaci v zemi se nedaří příliš stabilizovat a teď, po smrti morální autority Nelsona\nMandely, se to daří o to méně. Nezaměstnanost je oficiálně na 25 %, neoficiálně mnohem výše, střední třída chudne. I tak se ale podařilo renovovat mnoho sborových budov, a to obětavostí samotných členů. Zprávy z provincie mluví o všeobecném povzbuzení, které jejich společná píle a sjednocení vyvolaly na sborech.\nVšechny provincie mají mnoho projektů i zájmů. Krom všeobecných potíží, které se týkají Afriky jako celku, se Jednota v Tanzanii potýká ještě s těmito specifickými problémy: s nedostatkem pastorů, útoky ze strany muslimů (39 % populace vyznává islám) a podobně jako u nás i s potížemi při navracení majetku, který byl církvi zabaven komunistickým režimem. Jednota v Tanzanii rozvíjí své aktivity podle potřeb konkrétního regionu a roste závratným tempem. Působí také v dalších zemích, z nichž Malawi a Zambie již byly přijaty za plnoprávné provincie Unitas Fratrum. Již\nteď je velmi pravděpodobné, že počet provincií v Tanzanii nezůstane na stávajícím číslu.\nTANZANIE JIH Jižní provincie vznikla jako první dílo JB v Tanzanii. Bratři sem dorazili na konci 19. století, nedlouho poté, co nad územím převzalo kontrolu Německo, a na jihu země založili roku 1891 misijní stanici. Zároveň s ní fungovalo na západě země také dílo Londýnské misijní společnosti, které bylo radě v Herrnhutu o šest let později předáno. Obě tyto sesterské stanice rostly a staly se velkými církvemi, které zasahovaly celé oblasti na jihu i západě Tanzanie. Od počátku obě provincie čile spolupracovaly, od roku 1965 mají společnou radu, kde se zabývají otázkami týkajícími se celé země. V roce 1968 společně otevřely biblickou školu Moravian Theological College, dnešní Teofilo Kisanji University (TEKU), kterou dnes tanzanijské provincie sdílí společně a která je druhou největší teologickou školou světové Jednoty bratrské. Roku 1976 se jižní provincie rozdělila na dvě části, z čehož vzešla provincie jihozápadní. Jižní provincie působí také v Zanzibaru a Ruvumě i Njombe. V touze postavit se na vlastní nohy začala nedávno rozvíjet vlastní zajímavé podnikání: pěstování avokád. K tomuto účelu nyní Tanzanie, západní provincie: děti v nových školních lavicích.\nslouží 49 hektarů, což přináší zhruba 700 milionů kusů za rok (!). Do budoucna by Moravané chtěli zvětšit plochu na 140 ha a výnos ještě zvýšit. Jak již bylo řečeno: v Africe všechno roste… Další projekty: učiliště na 5 místech, 3 dívčí internáty; nemocnice Isoko – jedna z nejlepších v regionu, která pokrývá hned tři distrikty i část regionu Chitipa v Malawi. Sedm klinik, jedno zdravotní středisko.\nTANZANIE ZÁPAD Druhá mateřská provincie (zal. 1897) má ve svých řadách kromě obrácených nevěřících také hodně bývalých muslimů, a to i přesto, že bratři zde mají zřejmě bohaté zkušenosti s projevy nepřátelství ze strany tohoto náboženství. Také tady práci ztěžuje nedostatek finančních prostředků, chybí peníze na platy služebníků a hlavně na cestovní výdaje, což je vzhledem k rozloze území docela problém. V tomto bodě přispěchal s alespoň částečnou pomocí Výbor světové misie Jednoty bratrské, od kterého provincie dostala 16 motocyklů, aby se pastoři snáze dostali do nepřístupných míst, a peníze na několik solárních systémů pro vlastní výrobu elektřiny. Provincie pracuje ještě v oblastech Burundi, Rwanda, Keňa a Uganda.\nRozdělením západní provincie v roce 1986 přibyla provincie Tanzanie Rukwa. Další projekty: programy sociálního rozvoje, dívčí střední škola, biblický seminář, mládežnický seminář, ubytovna, nemocnice a šest ambulancí, nově také domov Jana Husa pro opuštěné děti.\nTANZANIE JIHOZÁPAD Dcera jižní provincie, která vzešla z jejího rozdělení v roce\n1976, je jednou z těch, které rostou nejrychleji. Ve zprávě pro Radu Unitas Fratrum uvádějí jako počet svých členů 530 000 lidí! A buďme si jisti, že teď, po čtvrt roce, toto číslo už neplatí. Provincie byla v roce svého vzniku (1976) z 80 % závislá na podpoře odjinud. To trvalo 20 let, ale v roce 1996 bratři vyhlásili vizi finanční soběstačnosti. Už v roce 2001 tvořila podpora zvnějšku jen 45 % a v současnosti provincie pokrývá svůj rozpočet z 97 % ze svých vlastních\nTanzanie, jižní provincie: pomoc sirotkům v Rungwe.\nzdrojů a podpora činí pouhé 3 %. Jako vhodný způsob výdělku se zde ukázal prodej stromů, které jsou pěstovány v lesní stanici o současné rozloze 90 akrů. Provincie se stala soběstačnou nejen podnikáním, ale také výchovou jednotlivců i sborů k dobrému správcovství, disciplínou v nakládání s penězi a tím, že členové začali platit desátky. Dosti zajímavé je i to, že provincie provozuje tiskárnu\nnebo lokální rádio, které má dosah do 3 regionů. Další projekty: Bratrská pedagogická škola, učiliště, nižší střední škola, škola pro ošetřovatele, bratrská nemocnice, tiskárna, regionální rádio Baraka, sirotčinec, tři denní centra sociální služby.\nstředisek, škola Mlimani Bibel College, která připravuje evangelisty. Dvě truhlářská učiliště, konferenční centrum, hostel a několik dalších podobných menších projektů na venkově. Nově se podařilo postavit dvě školní budovy, dívčí internát, jídelnu, tři budovy sirotčince a další budovy pro učiliště. Plány:\nTANZANIE RUKWA Také Moravané v Rukwě (zal. 1986), původní součásti západní provincie, jsou velice aktivní ve vlastním podnikání. Jejich projekt má název Efforts in Trees a jde o pěstování stromů všeho druhu – od ovocných, přes lesní výsadbu, až po stromy na stavební materiál. V tuto chvíli je takto využívána plocha o rozloze 200 akrů. Krom toho začali v Rukwě ještě chovat včely. Další projekty: klinika Mumba Health Centre a několik dalších zdravotních\nŽeny z provincie Rukwa v Tanzanii.\nrozšířit biblickou školu, nabídnout nově pedagogické vzdělání pro lidi mimo církev. Umožnit vzdělání všem svým členům a přizvat je k již zmíněné výsadbě stromů, aby každá rodina i sbor v církvi měly svůj akr půdy, díky kterému by mohly vydělávat jak na živobytí jednotlivců, tak na potřeby sborů. Odhadem by tak zisk mohl stoupnout o 80–100 % vůči dnešku, což by znamenalo pokrytí všech nákladů z 63 % z vlastních zdrojů.\nTANZANIE SEVER Misijní práce zde začala v roce 1984 pod dohledem jihozápadní provincie. Severní provincie je samostatnou teprve dva roky (od roku 2012) a zatím je na africké poměry malá, má jen necelé 4 tisíce členů. Možná i proto je jedinou africkou provincií, která svůj provoz dokáže pokrýt z vlastních zdrojů. Na výraznější rozvoj dalších služeb to však již nestačí. Církev má kupříkladu všehovšudy jedno auto, kterým obstarává celou oblast. Dalším problémem je malá církevní budova, kde jsou kanceláře, ubytování pro služebníky, návštěvy i byt předsedy a jeho rodiny namačkány pohromadě. Bratři jsou však aktivní a podnikaví: mají v plánu koupit autobus, který by byl zdrojem příjmů, a také chtějí postavit vlastní budovu ústředí církve, což vyřeší problém s prostory a ještě ušetří za nájem. Půdu již na to mají. Další projekty: 2 sociální centra.\nNemocnice v Mbozi, v jihozápadní provincii.\nDěti běží pro vodu v jihozápadní provincii.\nTANZANIE JEZERO TANGANYIKA Nejmladší tanzanijská provincie byla ustanovena v roce 2012 a většinu členů církve zde tvoří ženy. Cíle provincie jsou v afrických souvislostech jasné: pomoci co nejvíce v řešení problémů své země. Výzvou je však i chudoba vlastních členů církve, přičemž Moravané vkládají naděje do zemědělských projektů. I zde probíhá misie, často mezi muslimy, a zpráva této provincie s potěšením\nuvádí, že v jejich území se s příslušníky tohoto náboženství daří vycházet dobře. Plány místních bratří jsou kupříkladu založit s pomocí Unitas Fratrum další střední školu (jedna již funguje), postavit ubytovnu jako zdroj příjmů nebo zřídit centrum pro sirotky a mobilní kliniku. Projekty: osvěta ohledně HIV/AIDS, výuka náboženství na školách, misie\nmezi muslimy, péče o uprchlíky z Konga a Burundi, péče o sirotky, návštěvy ve věznicích, pomoc nemocným. Funguje zde jedna střední škola, zemědělské učiliště, biblická škola pro služebníky a dále dvě ambulance, které by se časem měly stát zdravotními středisky.\nKONGO Jednota bratrská začala svoji práci v Kongu na konci 80. let. Její práci ale surově narušilo\ndesetiletí občanských válek, které tuto zemi obraly o miliony životů. Přesto se i v těchto drastických podmínkách Jednota na konci 90. let začala znovu formovat. V roce 2004 sem byl Dánskou bratrskou misijní společností vyslán bratr Bert Muizebelt, aby zjistil, jak mohou zdejší Moravané v poválečném státě fungovat, a pomohl jim v zakládání zdravotní a misijní služby. Později se Kongo stalo misijní oblastí Unitas Fratrum a správy nad ním se ujala provincie Tanzanie Rukwa. Dánská Jednota bratrská je stále hlavním podporovatelem. Dnes má Jednota v Kongu několik desítek tisíc členů, v roce 2010 se oblast stala samostatnou provincií Unitas Fratrum a nadále pokračuje jak v obnově válkou zničené republiky, tak v obnově samotné církve. Konkrétní výzvou je zde naléhavá potřeba mužů. V církvi jich slouží jen okolo stovky (z toho pastorů je 37). Na objem členů, kterých je přes dvacet tisíc, to není mnoho. Plány: ustanovit východní Kongo jako misijní oblast Unitas Fratrum a požádat, aby ji spravovali bratři z provincie Tanzanie Jezero Tanganyika. Důvod je logistický – region je natolik vzdálený, že jej není možné obhospodařovat. Bratři z Tanzanie k němu mají blíž – z druhého břehu jezera.\nPokračovat v misii v Angole, kde je zhruba 700 Moravanů v 5 sborech.\nMALAWI Provincie Malawi, která se samostatnou stala v roce 2012, je také výsledkem práce Jednoty bratrské v Tanzanii. Malawi je neklidná oblast. Mimo jiné byla v předešlých letech zasažena mnoha přírodními katastrofami: suchem, sérií těžkých zemětřesení, rozsáhlými záplavami. Pokaždé se to citelně dotklo i JB, která se pak snažila sehnat pomoc nejen pro své členy, ale i pro ostatní poškozené. Z prostředků Nadace světové Jednoty bratrské (Moravian Church Foundation), Herrnhutské misijní společnosti (Herrnhuter Missionshilfe) a také díky dalším dárcům se pořídily potraviny, osivo, stany a přikrývky, byla poskytnuta lékařská pomoc a zřízeny nové domy pro lidi bez střechy nad hlavou. Toto upřímné bratrské nasazení přirozeně podnítilo vznik a růst dalších společenství JB v Malawi. Výzvy ale neustávají – provincii výrazně chybí služebníci, mnohé sbory svého kazatele ani nemají. Protože chybí peníze pro vedoucí i správní personál, předseda i jeho spolupracovníci dělají potřebnou správní a administrativní práci sami. Finance se církev snaží získávat v zemědělství, kupříkladu chovem prasat\nnebo pěstováním kešu ořechů. Podporuje také ženy v domácnosti tím, že jim nabízí různé možnosti finančních příjmů. Malawská Jednota také slouží lidem v uprchlickém táboře Dzaleka. Jde o ohromný prostor s mnoha tisíci uprchlíky z Konga, Rwandy, Somálska a dalších zemí (na fotografie se můžete podívat třeba zde: http://bit.ly/1wk9y8D). Naši Moravané v táboře slouží praktickou pomocí, shánějí jídlo, zdravotní péči a oblečení, dokonce tu otevřeli školu. Během své práce v táboře narazili také na skupinu asi 250 uprchlíků z Konga (100 z nich byly děti), kteří si říkali Moravané. Neměli tušení, že v Malawi Jednota je, ale po sdílení a rozhovorech se k ní radostně připojili. Další projekty: péče o sirotky po rodičích zemřelých na AIDS. Semináře pro vedoucí mládeže, rozvoj strategií proti HIV/AIDS, vzdělávání kazatelů, podpora žen. Pořízení auta na transport osob a pro převoz humanitární pomoci. Vydávání hesel v místním jazyce chichewa.\nZAMBIE Nejmladší plnoprávné provincii Unitas Fratrum ještě není ani rok. Byla ustanovena letos. Je výsledkem misie bratrů z jihozápadní tanzanijské provincie.\nKARIBSKÝ REGION Cesta do karibského regionu je historickým začátkem bratrské světové misie. Ta začala roku 1732 na ostrovech známých jako Malé Antily, o sto let později zahrnula i opačné pobřeží karibského moře a dnes Jednota bratrská působí bezmála na celém tomto území včetně středoamerických i jihoamerických států, Jamajky nebo Kuby. Je zde šest provincií Unitas Fratrum: Karibská, Nikaragua, Honduras, Kostarika, Jamajka a Surinam, dvě misijní provincie a mnoho misijních oblastí, kde bratři dále působí. Žije tu celých 21 % členů světové Unitas Fratrum, což z Karibiku činí po Africe druhý nejpočetnější region. Moravané zde, věrni své tradici, mají školy, nemocnice i další sociální zařízení, z nichž některé sdílejí společně (hlavní teologická škola pro Karibik má sídlo na Jamajce). Oproti Africe je v Karibiku relativně klidno, přesto tu každá provincie JB žije sociálně, finančně i politicky v docela rozdílných podmínkách. Zatímco Surinam je dnes již vcelku stabilní demokratický stát, v Hondurasu či na Kubě je situace o poznání horší. Karibské ostrovy či Nikaragua se potýkají\nPéče o rodiny zasažené AIDS v Malawi.\nDavid Nitschmann, první misionář v Karibiku.\nSynod provincie Východní Karibik. s chudobou i s problémem AIDS, Haiti zase s přírodními katastrofami. Dostatek peněz na vše potřebné tu nemá nikdo. I tak je ale vizí afrických provincií se jednou zcela finančně osamostatnit. V závislosti na problémech dané země jsou k tomu někde blíž, jinde dál. Velkým pomocníkem v těchto končinách je Výbor světové misie Jednoty bratrské, který pokrývá potřeby financemi i silami dobrovolnických služebníků. Život v Karibiku má také jedno zajímavé specifikum, a tím je opravdu bohatá multirasová společnost. Historie zde svedla dohromady obrovské množství nejrůznějších etnik a promíchala je jako v obrovském hrnci: najdete tu potomky mnoha domorodých kmenů, nejrůznějších Evropanů (od kolonistů po piráty), uprchlíků z Jižní Ameriky na sever či obráceně, otroků ze všech částí Afriky (dovezených s kolonisty, uprchlých i ztroskotaných v karibském moři), potomky indiánů a dokonce i Asiatů, Židů, Syřanů či Arménů… Není tedy divu, že místní Jednota používá hned několik různých jazyků, musí mít neustále po ruce několik překladů bible nebo řeší, který jazyk zvolit jako svůj oficiální, aby zůstala přístupná pro všechny. Každopádně má práce v karibských provinciích za sebou historii utěšeného růstu a šíření do dalších míst, a to navzdory mnoha politickým zemětřesením.\nVÝCHODNÍ KARIBIK V angličtině má tato provincie docela záhadný název – Eastern West Indies (doslova Východní Západní Indie). Jde o historickou kuriozitu, která nechtěně vznikla ve chvíli, kdy Kryštof Kolumbus zakotvil po nekonečné plavbě přes Atlantik na neznámém území a mylně je označil jako Indii. Ve skutečnosti, jak již dnes víme, se vylodil kdesi na Bahamách, a když se pak omyl provalil, pojmenovalo se nové území jako Západní Indie. Oblast (dnes pod souhrnnými názvy Bahamy a Antily, někdy také Západoindické souostroví) je složena z množství různě velkých ostrovů a v její východní části leží karibská provincie Jednoty bratrské. Právě tam, jmenovitě na Ostrov svatého Tomáše, se Moravští bratři roku 1732 vydali na svou první zámořskou misii, aby bez nároku na návrat do vlasti sloužili tamním otrokům. Tato provincie Jednoty bratrské dnes zahrnuje devět ostrovů: Antigua, Barbados, Tobago, St. Kitts, Trinidad, takzvané panenské ostrovy St. Croix, St. John, St. Thomas a Tortuga. Na desátém ostrově, v Granadě, bratři misijně působí. Celkem je zde 51 bratrských sborů s 15 400 členy. Ženy a muži se o pastorské pozice dělí téměř půl na půl. I v této části světa bojuje Jednota bratrská s chudo-\nbou. Proto je také jedním z jejích současných hlavních témat cesta k finanční soběstačnosti, která začíná u aktivního přístupu k životu i práci a u správného hospodaření. Peníze místní Jednoty směřují zejména na podporu zaměstnanosti, péči o chudé, zakládání škol a vzdělávání vlastních služebníků. Provincie hodně pracuje s mládeží. Stranou nezůstává ani misie na dalších ostrovech v oblasti.\nSURINAM První zemí na kontinentu Jižní Ameriky, kde Jednota bratrská začala své dílo, byl Surinam. Stalo se to již tři roky po první bratrské misijní výpravě (r. 1732 na Karibské ostrovy). Moravané se zde pustili do služby indiánům, africkým otrokům i uprchlým otrokům, kteří se skrývali v buši a postupně i všem dalším přítomným etnikům, jichž je v zemi požehnaně.\nDomorodí bratři v Surinamu na počátku 20. století.\nRoku 1928 převzali od herrnhutských správu nad surinamskou misií Moravané v Nizozemí. Poté, co část surinamských bratrů po druhé světové válce emigrovala na nizozemské Antily, začala JB svou práci také tam. V roce 1963 se Surinam stal samostatnou provincií Unitas Fratrum. Podobně jako v celém světě, i v Surinamu je cítit rozmělnění dosa-\nvadních hodnot a celková změna společnosti. Následky jsou znát na mladé generaci, v politice, v ekonomice i mezilidských vztazích. Velkým problémem jsou obrovské čínské supermarkety, které vyrostly po celém státě a které jsou pouhou zástěrkou pro prostituci a novodobé otrokářství. V duchovní oblasti velmi tlačí pohanské kulty, některé jsou již dokonce uznány vládou. Mezi mladými nabývá na oblibě okultismus a satanismus, objevují se různé démonické projevy. Potíží Surinamu je také znečištění životního prostředí v důsledku těžby kovů i výstavby a také kriminalita a gamblerství. Aktuální potřebou církve jsou mladí pastoři, většina těch stávajících již přesáhla šedesát let věku. Dále obslužnost sborů, některé jsou dokonce dosažitelné jen letadlem. Surinamská Jednota také bojuje o své školství. Vládní politika ji před dvěma lety donutila k vybírání školného, takže mnoho rodičů dalo pochopitelně své děti jinam. Projekty: 70 základních a nižších středních škol, sirotčince, domy pro seniory, nemocnice ve spolupráci s reformovanou a luteránskou církví, polikliniky společně s římskokatolickou církví, projekty na podporu zemědělství, misie v Djoemoe a Francouzské Guayaně.\nNIKARAGUA V roce 1849 přišli do Nikaraguy bratři z Herrnhutu a začali svoji práci na východním pobřeží země, v Bluefields, bývalém centru bukanýrů – karibských pirátů. Dodnes je naprostá většina sborů právě zde. Stejně jako jinde i zde začali kázat evangelium, zakládat školy a sloužit nemocným. V roce 1899 byl ordinován první nikaragujský pastor. Během první světové války se komunikace s domovským Herrnhutem stala obtížnou, bylo tedy rozhodnuto, že péči o region převezme Jednota bratrská v USA. V roce 1958 se církev dostala také na západní pobřeží země a v roce 1974 byla uznána státem a také se stala samostatnou provincií Unitas Fratrum. Protože je Nikaragua chudou zemí, rozběhla Jednota ve stejném roce program sociálního rozvoje zaměřený na aktivity v zemědělství, rybářství, na rozvoj společenstev, vzájemnou spolupráci, zdravotnickou pomoc a podobně. Církev se dále zaměřuje na vzdělávání, podporu žen, věnuje se mládeži, dětem i seniorům nebo pečuje o své pastory v penzi a vdovy po služebnících. Aktuálně pomáhá zásobovat potravinami oběti loňských povodní na severovýchodě země. Letošní dobrou zprávou je, že se policii podařilo zatknout jednu z hlav místní mafie a několik zkorumpovaných úředníků.\nV roce 1999, na výročí 150 let od založení misie, vydala provincie kompletní překlad bible v domorodých jazycích miskito a sumu. Jak již víme, Jednota tu pracuje na multirasovém a multikulturním poli, není tedy s podivem, že zde byl v roce 2005 vydán miskitskošpanělsko-anglický slovník a později zpěvník bratrských písni v jazyce sumu. Moravanů v Nikaragui je na 100 tisíc. Projekty: Institut sociálního rozvoje, Moravský teologický seminář, Moravské univerzitní centrum.\nFotky na této straně: 1: Honduras: Sbor v Las Marias. 2: Shromáždění v garáži na Kubě. 3: Sbor v Bluefields, v bývalém bukanýrském přístavu v Nikaragui.\nHONDURAS Život Jednoty bratrské v Hondurasu začal v roce 1930, když se sem vypravil misionář Howard Storts. Místo bylo obydlené stejnou domorodou populací jako Nikaragua, kde už Jednota působila, takže\n1 cesta do Hondurasu byla docela přirozeným krokem. Kraj, kde se Moravané rozhodli zůstat, byl vládou přehlížen a kvůli své odlehlosti byl odříznut od zbytku země, hlavním směrem služby se tedy okamžitě stala sociální péče, vzdělání a zdravotnictví. Už v roce 1946 zde byla založena klinika v městečku Ahuas, kde je ročně ošetřeno mnoho tisíc lidí, převážně chudých a sociálně vyloučených. Jistě si pamatujete na sbírku, kterou jsme v našich mateřských a rodinných centrech pořádali na zdejší porodnici. Tato klinika vykonává svou práci velmi dobře, díky správné diagnóze se tu podařilo kupříkladu podchytit případ tuberkulózy a zachránit nejen pacienta a jeho rodinu, ale díky včasnému informování úřadů bylo také zabráněno propuknutí této nemoci v dané oblasti. Provincie založila ještě další dvě zdravotní střediska. Tato služba je podporována Nadací Unitas Fratrum a Výborem světové misie Jednoty jak finančně, tak skrze dobrovolníky, kteří sem jezdí sloužit z jiných provincií Unitas Fratrum. Zajímavý je projekt pro studenty teologického institutu, kteří si na pěti akrech půdy sami pěstují nejrůznější druhy rostlin (banány, fazole atd.) pro potřeby školy. Dalším zdrojem příjmů provincie je chov slepic. Jednota bratrská v Hondurasu prošla na konci 90. let krizí, která vyústila v rozdělení. Došlo ke sporům mezi „tradiční“ a „obnovenou“ skupinou\nMoravanů, přičemž synodem byla uznána druhá jmenovaná, která je dnes právoplatnou provincií Unitas Fratrum. Obě skupiny však pokračují v procesu usmíření. „Tradiční“ část byla Radou světové Jednoty bratrské přijata za misijní provincii pod správou provincie Nikaragua. Mezitím se vyčlenila ještě třetí skupina, která však funguje nezávisle a není uznána ani světovou ani honduraskou Jednotou. Honduraská Jednota působí v misijních oblastech Garifuna a Belize. Projekty: Teologický vzdělávací institut, klinika a porodnice Clinica Evangelica Morava a dvě satelitní zdravotní střediska, služba lidem závislým na drogách a postižených obchodem s nimi, chov slepic (společně s reformovanou církví).\nKOSTARIKA Kostarika je plodem misijního úsilí provincie Nikaragua za přispění služebníků z Výboru světové misie JB, samostatnou se stala v roce 1980. V oblasti jsou tři sbory s poměrně početnou skupinou mladých. V Kostarice se používá hned několik řečí – některé skupiny obyvatel mluví anglicky, jiné domorodými jazyky a další samozřejmě španělsky, jelikož Kostarika je bývalá Jamajka na počátku 20. století.\nšpanělská kolonie. Místní Jednota používala jako svůj oficiální jazyk angličtinu, letos se ale rozhodla vyměnit ji za španělštinu. Bratři vnímali, že právě tento jazyk bude jejich okolí nejbližší. Kostarika je jinak země, která si uprostřed nestability, vojenských vlád či občanských válek ve středoamerickém regionu během 2. poloviny 20. století dokázala uchovat demokracii, takže dnes žije ve vyrovnané politické i hospodářské situaci. Projekty: School of Music and Worship. Tuto školu plánují obohatit o multifunkční centrum ztišení.\nJAMAJKA A KAJMANSKÉ OSTROVY Misie Jednoty na Jamajce, která letos slaví 260 let od svého počátku, byla dalším ovocem bratrské práce v Karibiku. Během první poloviny své historie byla pod správou Moravanů v Británii. Do roku 1840 již církev stihla založit na 40 škol po celé Jamajce. Jamajská provincie je zhruba stejně početná jako naše a v posledních letech vnímá jako své hlavní téma nové povolání do misie. Pořádají proto nejrůznější semináře a vyučování a povzbuzují členy i vedení sborů. Jamajská Jednota se od roku\n1997 podílela na misijní práci na Kubě, která byla ke konci loňského roku korunována skvělým úspěchem – Jednota bratrská tu byla uznána za státem povolenou církev! Jamajka také od roku 2011 spravuje misijní oblast Unitas Fratrum Haiti. Vzhledem k tomu, že potřeby Haiťanů ale výrazně převyšují možnosti jamajských sborů, žádá nyní provincie, zda by se ke správě Haiti nepřipojili ještě bratři z Karibiku. Zajímavý je podnikatelský záměr, který by měl sloužit jako jeden ze zdrojů\npříjmů na Jamajce a Kajmanských ostrovech – podnikání v pohřebnictví. Projekty: školství všech kategorií, včetně vzdělávání dospělých; rozvoj zemědělství, a to jak pěstitelství, tak chovu dobytka; odborné vzdělávání v zemědělské i urbanistické oblasti, zdravotnická péče na klinikách, práce s mládeží a seniory, provoz rozhlasového vysílání.\nDěti ve sboru Jednoty bratrské v Kostarice.\nAMERICKÝ REGION SEVERNÍ a JIŽNÍ AMERICKÁ PROVINCIE Moravané přišli na území dnešního USA v roce 1735 s filantropickým programem britského generála Jamese Oglethorpa, který se kolonizací Ameriky snažil ve své vlasti vyřešit otázku chudých a bývalých vězňů bez budoucnosti. Tak byl založen stát Georgia. Již první cesta bratří přes oceán se zapsala do historie – na stejné lodi cestoval i mladý John Wesley procházející právě osobní krizí. Víra Moravanů jej hluboce zasáhla, takže prožil obrácení a později se stal zásadním reformátorem anglické církve. V Georgii se misii založit nezdařilo a Moravané se nakonec roku 1741 usadili v Pensylvánii. Založili dvě osady, Bethlehem a Nazareth, které prospívaly duchovně i hospodářsky a dodnes jsou velkými centry americké Jednoty. Jednota byla charakteristická svým upřímným zájmem o domorodé obyvatelstvo bez nuceného vykořeňování jejich kultury. V Americe byl jejich láskyplný přístup k indiánům skutečným protikladem vůči nelítostnému přístupu většiny\nkolonistů a příběhy té doby by vydaly na pořádně tlustou knihu. Prostor tohoto speciálu je značně omezený, zmíníme však alespoň Davida Zeisbergera, rodáka ze Suchdolu nad Odrou, apoštola indiánů, o kterém si něco málo můžete přečíst kupříkladu zde: http://bit.ly/1tbAcBV V roce 1753 přišli Moravané také do Severní Karoliny. Biskup Augustus Spangenberg sem přivedl skupinu bratří, aby osídlila území pojmenované Wachau po rakouském panství hraběte Zinzendorfa. Jak počet amerických sborů narůstal, bylo dílo roku 1857 rozděleno na dvě samostatné provincie, severní a jižní. Centrem jižní provincie se stalo město Salem (dnešní Winston–Salem, kde se vyrábějí legendární cigarety Camel) a další sbory jsou ve státech Severní Karolina, Virginie, Georgie a Florida. Severní provincie zasahuje 16 států a dvě provincie v Kanadě. Mezi oběma americkými provinciemi funguje čilá spolupráce, hodně věcí je společných. Bratři slouží ve všech sférách veřejného života, misijně působí v dalších amerických státech, pracují mezi Latinoameričany, finančně pomáhají chudým provinciím Unitas Fratrum buď přímo, nebo prostřednictvím Výboru světové misie Unitas Fratrum (členem tohoto výboru je také nám dobře známý biskup jižní provincie\nSam Gray, který se podílel na konsekraci našich biskupů), Nadace Unitas Fratrum atd., přispívají na archivy Unitas Fratrum, výbor žen a další a další. V roce 2012 jižní provincie převzala od jamajských bratří misii na Kubě. Podle vlastních slov stojí americká Jednota bratrská před výzvou, zda dokáže reagovat na změny v globalizované společnosti. Oproti africkému či karibskému regionu počet Moravanů v západním světě klesá. O mnohých tématech se vedou dlouhodobé rozhovory a hledá se řešení, jak se lidem okolo sebe neodcizit. Modleme se v tom za tyto naše bratry! Ne se vším můžeme souhlasit. Severní americká provincie na svém letošním synodu schválila ordinace homosexuálních duchovních, k čemuž jsme se kromě jiných provincií vyjádřili i my (odkaz zde: http://bit.ly/1sFaHF9). Jižní provincie v diskuzích na toto téma dále pokračuje.\nFotky na této straně: 1: David Zeisberger mluví k indiánům. 2: Staré versus nové: bratrské město Old Salem a současná metropole Winston Salem v pozadí. 3: Sbor Jednoty bratrské na Aljašce.\nALJAŠKA Aljašská provincie Jednoty bratrské byla ustanovena v roce 1843. V roce 1885 přišel na jihozápad země bratrský misionář John Henry Kilbuck, po předcích delawarský indián, který se stal prvním služebníkem této národnosti v Jednotě bratrské. Společně se svojí ženou (dcerou a vnučkou bratrských misionářů v Kansasu) začali sloužit mezi aljašskými kmeny Yup’iků. Naučili se jejich jazyk, což jim zásadním způsobem pomohlo se k domorodcům přiblížit. Jazyk yup’ik se díky nim stal hlavní řečí Moravanů na Aljašce a manželé Kilbuckovi do něj začali překládat části bible. Vzhledem k tomu, že jedním z pěti yup’ických nářečí dodnes mluví více než 75 % těchto domorodých lidí, můžeme říci, že to nebyla marná práce. Současná aljašská Jednota v překladu pokračuje. Jinak se provincie hodně věnuje mladým, má samozřejmě biblický seminář a teologický program, Moravskou knihovnu a také zde mají opravdu rádi hudbu (paralelně vzpomeňme na pravidelná setkávání ke chvalozpěvům v Herrnhutu) – hojně se pořádají večery chval, také festivaly písní, workshopy, semináře, dokonce i muzikály. Také aljašská provincie procházela v nedávné minulosti vnitřním napětím, které se doposud zcela nezaho-\njilo. Nadto zde funguje ještě oddělená skupina Moravanů, která se snaží o obnovu církve s důrazem na chvály, modlitby a projevy Boží moci. Žádají, aby byli uznáni jako misijní provincie. Každá provincie Unitas Fratrum řeší nějaké potíže charakteristické pro danou oblast. Na Aljašce jsou to problémy s rybolovem: významná část ekonomiky země je přímo závislá na lovu lososů, jenže poslední roky počet těchto ryb výrazně klesá… Dotýká se to přímo i mnoha rodin ve sborech. Na Aljašce je dost míst, hlavně na vesnicích, kde je obtížné sehnat práci. Kromě toho jsou tu velmi drahé pohonné hmoty, církev nadto obstarává i lokality, kam se musí létat. Dobrou zprávou je, že místní aerolinky nabízejí speciální program pro pastory s poloviční cenou letenek. Jedna historická zajímavost navrch: v 18. století byli aljašští a sibiřští Yup’ici jedinými domorodci v oblasti, kteří měli svůj systém psaného projevu (zanikl po smrti jeho tvůrců). Odvodili jej z písma, které vyvinuli okolo roku 1760 v Grónsku právě moravští misionáři.\nFotka vlevo: Moravská kavárna v severní Indii. Indickou Jednotu podporují bratři z Británie.\nEVROPSKÝ REGION BRITSKÁ PROVINCIE Původně vlastně nebylo v plánu zakládat práci Jednoty bratrské na britských ostrovech. Byl tam dostatek jiných církví, již zavedených, a pro bratrské misionáře byl Londýn jakousi přestupní stanicí, chcete-li čekárnou při cestě do Ameriky či Karibiku. Jak tam však bratři čekali na odjezdy svých lodí, scházeli se mezitím spolu a postupně se k nim přidávali také další londýnští křesťané, kterým se způsob jejich zbožnosti líbil. Přirozeně se tedy stalo, že skupinka Moravanů začala najednou v Londýně fungovat stabilně, ať už misionáři přijížděli, nebo odjížděli, a rozrostla se natolik, že si bratři museli pronajmout kapli. To bylo roku 1740. O pouhých devět let později už byla Jednota bratrská britským parlamentem oficiálně povolena jakožto nejstarší protestantská církev. Povahu „základny“ pro zámořskou misii si tato provincie v sobě nesla i nadále. Až do poloviny 20. století byla její hlavní pozornost obrácena k bratrské práci ve světě, a dokonce i poté, co už se všechny bývalé misie staly samostatnými provinciemi, vztahy stále přetrvávají a britská Jednota\nse finančně podílí na podpoře chudých provincií. Členů Jednoty v Británii je asi 1500, ale v kontaktu s církví je dalších 10 000 lidí. Ne každý sbor má však svého pastora. Britská provincie zahrnuje také Severní Irsko. Je tu zhruba 320 Moravanů v pěti sborech, které věnují svůj čas mladým lidem, rodinám i seniorům v podobě nejrůznějších klubů. Mají kupříkladu i klub kung-fu. Další projekty: Dvě školy (jedna z nich je ve městě Fulneck, zkuste hádat, odkud to jméno asi je), projekty Café Church and Messy\nChurch, což je snaha přiblížit se lidem, kteří neradi chodí do církve.\nEVROPSKÁ KONTINENTÁLNÍ PROVINCIE Pod tímto označením jsou sdruženi v podstatě všichni evropští Moravané kromě českých. Česká provincie je otcovská, proto je samostatná. Po bitvě na Bílé hoře našli bratři azyl v klidnějších místech Evropy, z nichž hlavní roli sehrál malý kousek země v Sasku. Kromě Německa, svého domova z 18. století, a Holandska, svého posledního přístavu před cestou za oceán,\nDěti z bratrské školy ve Fulnecku v Británii.\nmá dnes Jednota bratrská na starém kontinentu svá společenství ještě ve Švýcarsku, Švédsku, Dánsku, Estonsku, Litvě a Albánii. Vzhledem k tomu, že Evropa je po staletí formována množstvím myšlenek a filosofií, odlišnými přístupy ke zbožnosti a navíc má každý národ svou vlastní historii, vlastní mentalitu i kulturní pozadí, je evropská provincie společenstvím specifickým svou růzností. Najít společný pohled na věc není vždy úplně snadné a představuje to jednu z výzev této\nprovincie. Další výzvou je pokles počtu členů, který je současným trendem celého „západního světa“. Kontinentální provincie tráví svůj čas v nejrůznějším setkávání, a to jak vnitrocírkevním, tak společenském. Pořádají\nkonference, semináře, kluby, provozují spoustu sociálních zařízení, škol, setkávají se s lidmi v jakékoli formě, která vás napadne. Funguje zde také množství církevních nadací, které jsou velkými donátory chudých provincií.\nLosují se zde a také se zde publikují Hesla Jednoty bratrské, v Herrnhutu je spravován nejdůležitější archiv z doby obnovené Jednoty. Evropská provincie se stará o misie v Albánii, Litvě a Estonsku.\nZdroje informací: • www.oikoumene.org, • http://bdm-dk.dk/english/international/mctrp-sumbawanga/ • www.unitasfratrum.org • www.rhmoravian.org/missionary.html • http://mcsp.org/wp-content/uploads/2013/10/BWM-Report-to-Southern-Province-Synod-2014.pdf • Wikipedia • www.moravian.org • http://bdm-dk.dk/english/international/dr-congo\nZdroje fotografií: • achiv JB • archivy provincií a sborů UF • archiv Jiřiny Čančíkové • www.mission-21.org • www.moravianbrass.co.za • http://moravianmission.org • www.herrnhuter-missionshilfe.de • www.lancasterfarming.com • www.visitwinstonsalem.com • www.mission-21.org • www.zzg.nl • www.oikoumene.org/en\nProjekt Světlo pro Tanzanii, který funguje za podpory Jednoty bratrské v Dánsku.\n©2014 Vydavatel: Jednota bratrská, Boženy Němcové 54/9, 460 05 Liberec V, IČ: 47475111, www.jbcr.info; šéfredaktor: Ester Brožová, tisková mluvčí, brozova@jbcr.info; grafická šablona: Father & Sons Vision; sazba a grafická úprava: Zdena Zoreníková; korektury: Aneta Mladějovská. Jakékoliv užití obsahu tohoto časopisu včetně převzetí, šíření jinou formou či dalšího zpřístupňování článků a fotografií je bez písemného souhlasu vydavatele zakázáno\nJbulletin 2014 special


Články o Jídlo jídlo jídlo polevka z lososa podle karoliny domaci kucharki recept - Receptnajidlo.cz\nČlánky o Jídlo jídlo jídlo polevka z lososa podle karoliny domaci kucharki recept\nČlánky o Jídlo jídlo jídlo polevka z lososa podle karoliny domaci kucharki recept pro Vaší inspiraci nejen v kuchyni. Chcete-li se o Jídlo jídlo jídlo polevka z lososa podle karoliny domaci kucharki recept dozvědět více, přečtěte si články, jejichž hlavním tématem je Jídlo jídlo jídlo polevka z lososa podle karoliny domaci kucharki recept. Přejeme zajímavé čtení!\n...požadavkům dnešní doby.Dále musíme vybírat podle velikosti. Určitě si důkladně změřte prostor, kam...\n...avšak vláčné těsto. Správnou konzistenci poznáte podle toho, že se nebude lepit na vál. Těsto rozdělte...\n...ledu, chlazený jogurt, mléko, tvaroh, smetanu (podle vašich preferencí) mixujete s tekutým sladidlem...\n...a vaříme další hodinu. Pak scedíme a vývar podle chuti osolíme nebo ještě okyselíme a necháme...\n...koření a zalijeme pálenkou. Osladíme medem podle chuti. Nádobu uzavřeme a uložíme na teplé a...\nMajonézu seženeme v každém obchodě a hned několik druhů. Některé jsou chutnější, jiné až nepoživatelné. Zkuste svou vlast...\nDomácí limonády se v posledních letech těší velké oblibě. Už si je celkem běžně můžete dát v kdejaké kavárně či restaurac...\nOchucené limonády nebo prosté sodovky, perlivé nápoje jsou prostě v kurzu. Nejen, že zaženou žízeň, ale také osvěží v hor...\n...to dobře uzavřete a dejte do mrazáku. Budete mít jídlo na dny, kdy pojedete například na kontrolu k...\n...své kořeny ve starověkém Římě, ve kterém se podle všeho měl vyvinout ze svátku svatého Lupercalia, ... bude třeba lahodná vepřová kotletka či tartar z lososa okořeněný zázvorem a k tomu sladký dezert ve...\n...či brikety. Jejich původ druh bychom měli volit podle uzeného pokrmu. Pro uzení se nejčastěji používá ... a vepřového je například vhodná jabloň. Na lososa a drobné rybí filety se zase doporučuje dřevo...\n...s trhaným kachním masem a modrým sýrem, Tatarák z lososa s edamame boby, nebo Kachní kaldoun s bok choi a...\n...ubrus a prostřelo se pro sudý počet osob. Podle pověry totiž před štědrovečerní večeří chodila...\nCo to vlastně je? Topinambur se ve skutečnosti jmenuje slunečnice topinambur nebo také starším názvem topinambur hlíznatý...\nPodzim je pro některé lidi oblíbené roční období, pro jiné přímo nenáviděné. Přibývá deštivých dní, ochlazuje se a už se ...\n...partnerovi. Finanční odměnaNěkteří rodiče dětem podle náročnosti vykonané domácí práce vyplácejí různé ... (napočítali jsme jich zatím 98) na ně rozepsaly. Podle náročnosti jsme je obodovali, a pak všechny dali...\n...můžeme sáhnout do spíže a uvařit si houbové jídlo nebo houby použít jako koření. Díky tomu, že...\n...olejem, ovocný salát s mandlemi, a nebo také lososa s grilovanou cuketou a bramborem...\nNajít recepty, články a fotografie podobné Jídlo jídlo jídlo polevka z lososa podle karoliny domaci kucharki recept recepty, články a fotky\nPodívejte se v galerii na Jídlo jídlo jídlo polevka z lososa podle karoliny domaci kucharki recept fotky\nKdyž nikde, tak na internetu budou Jídlo jídlo jídlo polevka z lososa podle karoliny domaci kucharki recept recepty\nžebírka z laně\nnakládaný bůček pantůček\nlilek pečený v troubě\nvajíčková pomazánka s tvarohem\nkakaový krém kokosky\nrychlé šátečky s povidly\ncizrnová pomazánka s vajíčkem\nnejlepší štrůdl s tvarohem\nvlašské ořechy v cukru\nzelené fazolky s vepřovým masem\nzapečené palačinky s tvarohem a smetanou


Zájezd na adventní trhy v Drážďanech včetně dopravy! - Amplion.cz\nJablonec nad Nisou (2939)\nMladá Boleslav (2926)\nHradec Králové (2926)\nČeská Lípa (2924)\nÚstí nad Labem (2911)\nKarlovy Vary (2907)\nZájezd na nejkrásnější adventní trhy v Drážďanech již od 350 Kč včetně dopravy pohodlným autobusem!\n369 Kč 590 Kč\nProžijte tento rok opravdovou vánoční atmosféru! Vydejte se na nejstarší adventní trhy v Německu, konkrétně do Drážďan s tradicí již od roku 1434! Využijte možnosti navštívit vyhlášené vánoční trhy s pohodlnou dopravou.\nNejstarší vánoční trh v Německu s tradicí od roku 1434\nPohodlná doprava komfortním autobusem\nNa výběr z několika termínů - viz záložka Varianty\nBuďte první, kdo má plán na letošní Vánoce\nNasajte vánoční atmosféru a nakupte dárky\nCelodenní zájezd na vánoční trhy v Drážďanech\nVe dnech 8. a 22.12.2013 můžete také navštívit vyjímečně otevřené obchodní domy\nV ceně zájezdu je zahrnuto: autobusová doprava luxusními autobusy Mercedes Benz nebo Setra, technický doprovod a jedna káva nebo čaj podávané na palubě autobusu ( pouze mimo pracovní dny)\nV ceně zájezdu není zahrnuto: pojištění a fakultativní služby\nPřímá linka: Praha - Drážďany - Praha\nProgram: 8.20 odjezd z Masarykova nádraží, cca v 11.00 příjezd do Drážďan, volný program, v 16.45 odjezd do Prahy, návrat v 19.30.\nCesta je pouze s přestávkou 20 minut na benzinové stanici, jinak autobus nikde nestaví a nemá zbytečné prodlevy na dalších nástupních místech\nJedná se o přímou linku, autobus zastavuje přímo v centru\nTermíny lze vybírat z variant (viz záložka Varianty nebo po kliknutí na tlačítko koupit)\nKdyž se rozezní vánoční písně a vzduchem se line vůně perníku a svařeného vína je to to pravé znamení, že vánoční drážďanský trh je opět tady...\nTento nejstarší vánoční trh v Německu zve návštěvníky k příjemně stráveným chvílím při ochutnávání lahodných specialit či nakupování dárků, např. krušnohorského řezbářského umění, lužických látek s modrotiskem, ochranovských hvězd a samozřejmě také pravých drážďanských štol.\nVánoční trhy v Německu mají dlouhou tradici a ten nejstarší se nachází právě v Drážďanech. Hlavní z drážďanských trhů zvaný Striezelmarkt se koná pravidelně na náměstí Altmarkt v centru města.\nMístní trhy jsou opravdu velkolepé - čítají 250 stánků a během šesti adventních týdnů ho navštíví na dva milióny lidí. První ročník se konal již roku 1434 a své jméno získal podle vánočního pečiva Strüzel, obdoby naší štoly. Symbolem trhu je nezbytný vánoční stromek, pohádkový hrad a zdobený oblouk.\nMístní se pyšní tradicí ručních řemesel, ve stáncích proto najdete mimo jiné vánoční ozdoby, svícny, keramiku, textilní výrobky, ale třeba i perníky, krajky, adventní hvězdy nebo foukané sklo. Kromě svařáku nebo rozličného cukroví můžete zkusit některou z ryze místních dobrot, což jsou třeba malé figurky kominíků Pflaumentoffel vyrobené ze sušených švestek.\nKromě trhů návštěva Drážďan vybízí i k nákupům v jednom ze 4 obchodních center. Zde vás čeká široká nabídka sortimentu za mnohdy příznivější ceny, než v České republice. Všechna obchodní centra jsou v pěší dostupnosti.\nNechte se unést kouzlem Vánoc díky překrásným adventním trhům!\nNutná rezervace místa minimálně 3 dny před odjezdem\nZpůsob objednání: na emailu: adventy@dovolenkovani.cz\nZašlete vybraný termín zájezdu, číslo poukazu a vaše kontaktní údaje včetně telefonu.\nPlatnost poukazu: v den konání zájezdu - dle jednotlivých variant\nGARANCE ODJEZDU - všechny nabízené termíny budou pořádány, v opačném případě vám vrátíme dvojnásobek ceny na váš účet\nDovolenkovani.cz, Travel Group s.r.o.\nJečná 514/22 Praha 2 Nové Město\nOtevírací doba: každý den vč. víkendů 9-21 hodin\nRegion: Liberecký kraj (Liberec), 77 minut, Počet osob: 2, Úniková hra 1 450 Kč Zjistěte více\nRegion: Liberecký kraj (Liberec), 77 minut, Počet osob: 3 - 5, Úniková hra 1 700 Kč Zjistěte více


Nizozemská policie zatkla po bitce v metru čtyři slávisty - iDNES.cz\n16. srpna 2007 17:42, aktualizováno 17. srpna 9:35\nHooligans Slavie se nedávno poprali i v centru Prahy. Ilustrační foto. | foto: Red White Power\nKvarteto Čechů bylo zadrženo kolem 22. hodiny v metru nedaleko stadionu Ajaxu.\nPomocí internetu a mobilních telefonů si přibližně třicetihlavá skupina českých hooligans dala dostaveníčko se stejně naladěnými Nizozemci. K jejich velkému překvapení se jich pro nim postavilo kolem padesáti.\n"Někteří měli v rukou tyče, nože a boxery, tak se dali na ústup do vagónu metra," řekl iDNES.cz zdroj z policie. Hooligans Ajaxu se ale ústupem nenechali odradit a vzali vlakovou soupravu ztečí. Během bitky zranili sedm turistů ze Španělska, kteří se jim náhodou připletli do cesty.\n"Policie mimo jiné zadržela čtyři české občany. Momentálně jsou na stanici, čeká na výsledek výslechu, mají k dispozici advokáta," potvrdil iDNES.cz pracovník tiskového odboru ministerstva zahraničí.\nPodle policejního rady Martina Syneckého z Policejního prezidia čtveřici rváčů hrozí pokuta, vyhoštění ze země a několikaletý zákaz vstupu na stadion Ajaxu. "Nizozemci jsou na podobné výtržníky dobře připraveni. Přímo na stadionu mají zvláštní místnost, kde je policista i soudce," řekl Synecký.\n"Nebyli ze skupiny fanoušků, kteří jeli organizovaně se Slavií," sdělil iDNES.cz mluvčí strahovského klubu Ondřej Zlámal.\nCelkem do Amsterdamu z Česka na zápas předkola Ligy mistrů přicestovalo kolem pěti set fanoušků Slavie. Pražský klub zápas předkola Ligy mistrů vyhrál 1:0.\nDalší incident vyvolali slávističtí fanoušci při návratu domů u benzinové pumpy v Německu. Napadli cyklisty pražské Sparty. - více zde\nAutoři: Pavel Eichler , mr\nTémata: Německo, Španělsko, vězení, Ajax Amsterdam, bitka, hooligans, Liga mistrů, Martin Synecký, Ministerstvo zahraničních věcí, Slavia, Sparta


Koupelnová izolace - tekutá lepenka\nKoupelnová tekutá izolace HASOFT - jednosložková pružná hydroizolační hmota, je určená jako hydroizolace proti stékající vodě a na překrytí trhlin v podkladech stavebních materiálů.\nKoupelnová izolace - dokonalá hydroizolace\nKOUPELNOVÁ IZOLACE – voňavá jednosložková vnitřní hydroizolace pod obklady a dlažby.\nPoužití lepenky v kýblu\nKoupelnovou hydroizolaci lze použít jako pružnou membránu pod keramické obklady a dlažby, s citrusovou vůní.\nHydroizolace je snadno zpracovatelná a namíchána v ideální konzistenci pro okamžité použití, je vysoce pružná, má výbornou přilnavost k většině porézních stavebních materiálů (sádrokarton, dřevotříska, apod.)\n0,8–1 kg/m² při dvou vrstvách.\nIzolace je balena v kýblech o objemu 4 a 8 kg.\nProduktový list - Koupelnová izolace HASOFT stáhnout\nBezpečnostní list - koupelnová izolace HASOFT stáhnout\nTechnický list - koupelnová izolace HASOFT stáhnout


Proč lidé stále přicházejí o peníze v „investicích“?\nAktualizováno: 20 září 2021\nMédii proběhla smršť článků na téma dalšího perpetuum mobile na peníze, které opět nefungovalo, překvapivě, a to informace o obvinění Ondřeje Janaty ze společnosti Growing Way z podvodu na drobných investorech (cca 4 000 lidí). Článků bylo více (jen namátkou se jedná o články na Seznamu ZDE >>> případně na Zprávy aktuálně ZDE >>>) a já si při té příležitosti položil otázku proč lidé stále přicházejí o peníze v takovýchto investicích, kdo za to může? A odpověď je bohužel snadná, „finanční poradci“ (záměrně v uvozovkách).\nProč z toho neviním samotné klienty? Vždyť už jsme zažili mnoho podobných, např. J.O. Investments, Salia, WSM… Dalo by se říct, že už toho bylo tolik, že by se lidé mohli poučit a pokud se tak nestalo, tak dobře jim tak. Ale já si myslím, že hodit vinu na klienty, je jen prachsprostý alibismus a odklánění pozornosti od toho hlavního problému, kterým jsou právě „finanční poradci.“\nAno, žijeme v době internetu a člověk si tam může zjistit ledacos. Ale na internetu je zhruba stejné množství faktů jako mýtů. Tak jak může klient, laik, rozpoznat co je pravda? K tomu by přece měli být odborníci. V tomto případě finanční poradci. Protože je jen minimum těch klientů, kteří si vyhledávají investiční příležitosti sami, většina se spoléhá právě na finanční poradce.\nJá, pokud jdu k doktorovi, tak věřím jeho odbornosti a pokud mi předepíše nějaký lék, tak ho prostě beru a nehraji si na doktora s titulem z Googlu. Prostě mu věřím. Tvrdím totiž, že na odbornou práci jsou odborníci, a tak by to mělo být. A stejná paralela by měla platit i v případě finančního poradenství.\nBohužel, zvlášť ve finančním poradenství, je hromada pseudo-odborníku, kteří o tom nic neví a prodávají produkty jak na běžícím pásu, jen proto, že za ně mají super provizi. No a tím ještě více špiní tento obor, který už tak má hroznou pověst. A lidé, klienti, jim prostě věří a pak dojdou o peníze.\nTakže co s tím? Na to není snadná odpověď…\nTo, co by mohlo alespoň trošku pomoci je, aby si lidé poradce vybírali. Sami vybírali, pokud mají nějakou potřebu. A zároveň rovnou odmítali ty, co jim sami zavolají, aby jim něco prodali (sorry, prostě to tak je). Jenže jsou i ti poradci, které si lidé už dříve sami vybrali a pak jsou schopni přijít se zázračnou investicí, která je úplně revoluční (a pak jsou klienti bez peněz)… Co s tímhle?\nProstě, pamatovat na to, že zkratky nefungují! Neexistuje způsob, jak zbohatnout rychle a bez rizik a bez námahy a bez znalostí!\nPokud v obvyklých produktech může člověk vydělat milion za několik desítek let, tak prostě musí vydržet několik desítek let, než se tak stane a nesáhnout po něčem co ten milion slibuje už za 5 let. Protože buďto je to lež nebo je to spojeno s násobně (skutečně NÁSOBNĚ) vyšší rizikem! Neexistuje produkt, který je bez rizik, s možností kdykoli finance vybrat a slibující zhodnocení v desítkách procent ročně, prostě neexistuje…\nTakže, ti, kdo se zabýváte finančním poradenstvím, prosím, vykašlete se na to, takové produkty prodávat nic netušícím klientům. Nekazíte jen své jméno, ale jméno celému oboru.\nA ti, kdož nepracujete v tomto oboru, pamatujte, že zkratky nefungují a vysoké zhodnocení je vždy, VŽDY spojeno s adekvátně velkým rizikem!


731 547 440 - telefonní číslo +420731547440\n731 547 440\nDiskuse k 731547440\nobtěžující Lucy 27. 11. 2012 IP 78.45.209.***\notravující - ať už jdou s těmahle číslama do p.dele!\nobtěžující kiki 19. 11. 2012 IP 46.13.237.***\nVolal, zvedla jsem to a zavěsil. Blbec\nobtěžující vaclav 17. 10. 2012 IP 80.251.245.***\ncurak nebo pica ale hlavne je zraly na pocuni\nobtěžující Klara 27. 9. 2012 IP 89.176.39.***\ndotyčny volal, zvedla jsem, zavěšil......\nobtěžující rumburaak 25. 7. 2012 IP 80.188.75.***\notravuje, když to člověk zvedne, tak to hnedka položí\nobtěžující Ala 19. 4. 2012 IP 193.165.208.***\nPokaždé když tel. zvednu někdo zavěsí. Když volám zpět je obsazeno.\nobtěžující Honza 12. 4. 2012 IP 89.103.102.***\nobtěžující renegades 20. 2. 2012 IP 95.82.164.***\nneutrální babka 18. 1. 2012 IP 77.240.184.***\nOtravuje to a když to zvednete tak je buď obsazeno, nebo je schránka


Podpis dohody o vzniku Soukromé rezervace přírodního dědictví (RPPN).\nU příležitosti 10. výročí Uhlíkového rezervoáru Peugeot ONF v Amazonii a v rámci projektu „Rok Francie v Brazílii“ podepsaly dnes zúčastněné strany - vláda státu Mato-Grosso, Peugeot a ONF - dohodu o vzniku Soukromé rezervace přírodního dědictví (RPPN). Tato rezervace se rozkládá na výměře 1800 ha přírodního lesa velké biologické hodnoty.\nSignatáři dohody jsou pan Luis Henrique Chaves Daldegan, státní tajemník pro životní prostředí státu Mato-Grosso, Jacques Valeix, hlavní kontrolor ONF (francouzský Národní lesnický úřad) a člen jeho předsednictva a Marc Bocqué, vedoucí tiskového oddělení a mezinárodní komunikace Peugeot a šéf projektu Uhlíkový rezervoár.\nTato dohoda završila deset let lidského úsilí a odhodlání, které umožnily Peugeotu a ONF realizovat v těsné spolupráci s řadou brazilských institucí průkopnický projekt znovuzalesnění amazonského pralesa za účelem odbourávání uhlíku v atmosféře.\nProjekt je výsledkem odpovědné a prozíravé interpretace doporučení komise GIEC/IPCC s cílem zamezovat nepříznivým změnám klimatu : snížit u zdroje emise CO2 vznikající činností člověka a aktivovat „rezervoáry uhlíku“ (všechny systémy, které dočasně či trvale absorbují více uhlíku, než produkují).\nVýjimečnost a příkladný charakter projektu lze shrnout několika fakty:\n-\tNa 1800 hektarech bývalých pastvin bylo vysazeno 2 000 000 stromů;\n-\tBylo zachováno 7000 hektarů přirozeného lesa a 1200 hektarů Cappoeira (lesní oblast);\n-\tProgram obnovy biodiversity – při osázení bylo použito více než 50 původních druhů dřevin (pro podobný typ projektu rekordní počet);\n-\tDo dnešního dne bylo v biomase uloženo 111 000 tun CO2 (laboratorní analýzy 2008 podle metodologie GIEC/IPCC);\n-\tV letech 2001 až 2008 se s projektem v rámci programu environmentální výchovy seznámilo 2300 žáků základních škol z oblasti;\n-\tNa vyšší výzkumné úrovni se projektu účastnilo více než 150 studentů z univerzit ve Francii a Brazílii, kteří v terénu prováděli individuální nebo týmové vědecké výzkumné práce z řady oborů, či zpracovávali své doktorandské práce;\n-\tKompletní botanické a zoologické zmapování projektu ve všech oblastech a především v oblasti prvotního lesa (500 druhů vyšších obratlovců evidovaných od roku 2000, z toho 20 ohrožených druhů).\nPodpis dohody o založení RPPN se státem Mato-Grosso je důkazem výborné integrace projektu do lokálního prostředí. Přichází v okamžiku, kdy světová odborná veřejnost usiluje o vznik instituce, která by kontrolovala a řídila světovou biodiverzitu (ipBES – mezinárodní vědecko-politická platforma zaměřená na biodiverzitu a eko-systémy) podle modelu GIEC/IPCC.\nPeugeot a ONF, kteří si uvědomují, jak důležité je zachování biodiverzity pro boj se skleníkovým efektem, získávají podpisem dohody se státem Mato-Grosso významný náskok v akčním přístupu ke globálním problémům dnešní doby – a to právě před zahájením COP 15 v Kodani.\nSoukromá rezervace přírodního bohatství, která na základě této dohody vzniká, bude významnou výzkumnou základnou amazonského prostředí, jenž podle expertů představuje více než 50 % pozemské biodiverzity naší planety.\nToto chráněné území se současně začlení do ekologického koridoru navrženého státem Mato-Grosso a PNUD (Program spojených národů pro životní prostředí) určeného k propojení mezi ekosystémy s velkou biodiverzitou, které jsou domovem řady druhů místní fauny. Propojení jim dává prostor potřebný pro lov, získání potravy a reprodukci a zajistí zachování těchto druhů.\nPartneři projektu, značka Peugeot a ONF, jsou hrdí, že společným podpisem dohody o vzniku této rezervace přispěli k zachování životního prostředí pro budoucí generace.


Rokůskova Nano Energies expanduje na Slovensko | Týdeník pro ekonomiku, politiku a byznys\nNano Energies vybrala peníze od investorů a míří na Slovensko\nČeská energetická společnost podnikatele Petra Rokůska expanduje na Slovensko. Chce se zapojit do vyrovnávání přenosové soustavy.\nStanislav Chvála stojí v čele obchodníka s elektřinou Nano Energies | Archiv\nRychlé výkyvy cen elektřiny vlivem nevyrovnané výroby lákají čím dál více hráčů, kteří chtějí na vysokých a nízkých cenách vydělat či ušetřit. V přibývající příležitosti věří proto i společnost Nano Energies, za kterou stojí podnikatel Petr Rokůsek a Tomáš Janeček, spoluzakladatel RSJ, který mimo jiné vlastní síť Montessori škol Duhovka. Pod společnost vedle obchodu s energiemi a dodávek zelené elektřiny koncovým zákazníkům spadá ještě dcera Digital Energy Services.\nFirma nabízí služby takzvaného agregátora flexibility. Ten pomáhá podnikům skrze složité algoritmy dálkově řídit výrobu a zdroje energie tak, aby se mohly podílet na vyrovnávání přenosové soustavy, a zapojit se tak do lukrativního, zhruba šestimiliardového trhu s podpůrnými službami pro přenosovou soustavu.\nTen byl až donedávna doménou velkých elektráren, díky změně kodexu provozovatele přenosové soustavy ČEPS se však od letoška mohou zapojit i menší stabilizační prvky. Šéf Nano Energies Stanislav Chvála očekává v brzké době podobný obrat i na Slovensku. „Slovenská republika je trochu pozadu, ale my věříme, že už i tam je to za rohem. Aktivity Digital Energy Services jsme proto rozšířili i na Slovensko,“ říká Chvála.\nNano Energies proto už v Bratislavě otevřela pobočku. „Upravíme spotřebu tak, aby klient elektřinu vyráběl, když je nejdražší, a spotřebovával, když je nejlevnější. Zákazník to přitom v provozu nijak nepocítí, všechno probíhá automaticky a současně tím přispívá ke stabilizaci sítě bez nutnosti zapojovat do vyrovávání soustavy uhelné elektrárny,“ vysvětluje princip šéf slovenské pobočky Ján Mišovič.\nKvůli plánované zahraniční expanzi přibrala Nano Energies loni v létě dva nové investory. Jedním z nich je miliardář Petr Němec, podle žebříčku časopisu Forbes devětadvacátý nejbohatší Čech. Jeho developerská společnost Sebre stojí mimo jiné za projektem inovativní budovy Drn na Národní třídě, kde Nano Energies sídlí.\nDruhým z nových investorů je ekonometr Petr Zahradník, který se zabývá vývojem algoritmů pro obchodování. Spolu s Němcem drží 37,5procentní podíl. Stejný podíl coby hlavní akcionář vlastní Rokůsek, Tomáš Janeček má ve společnosti zbylou čtvrtinu.\n3. května 2020 / 10:34\nNano Energies / energetika


Glosa na úterý: Oni se tím ještě chlubí!\nV tom, jak se u nás píše o posledních aktivitách různých lékařských iniciativ a organizací (Děkujeme, odcházíme, LOK, ČLK) se skoro samovolně vytváří jakýsi stereotyp (obávám se, že jsem mu taky podlehl): na jedné straně zlí organizátoři, na druhé hodní a nanejvýš snad svedení lékaři (dr. Husák říkal ve svých hvězdných chvílích, v roce 1969, pomýlení). Na tom snad něco je, ale opravdu jen velmi málo. Hlavní odpovědnost za akci, která, řekl bych, nemá v dějinách světové lékařské péče obdoby (pokud někdo obdobu zná, nechť ji uvede) nesou samozřejmě organizátoři. Nicméně vůbec nelze vyvinit ani ty, kteří se za ni tak či onak postavili, byť byli obtíženi kvanty nejrůznějších titulů (tituly za mravnost se, jak známo, nedávají).\nPetr Kamberský se v jinak velmi hezkém článku dopustil nepřesnosti. Napsal, že k vydírání se kromě prof. Pafka nepřipojila snad ani jediná špičková lékařka či lékař. Prof. Lata naproti tomu konstatuje: „výzvu Děkujeme, odcházíme podpořilo 17 odborných společností (členové výborů bývají pochopitelně nejlepší lékaři v oboru), čtyři senáty lékařských fakult (nejvyšší orgány), dva děkani lékařských fakult, výzvu akademickým pracovníkům podepsalo 23 profesorů a docentů, vesměs přednostů klinik, ze všech lékařských fakult České republiky.“\nJen na okraj podotýkám, že za prvé, pan profesor píše něco o „lživých slovech“. Měl by tedy prokázat, že pan Kamberský si nejen neověřil údaje a to, co napsal není pravda (za což se ostatně už omluvil), ale že to udělal schválně. Pokud to neudělá, je třeba tento výrok pana prof. Laty brát jako projev nevychovanosti, jíž se, jak vidno, občas nevyhne ani univerzitní profesor. Já bych nechtěl následovat jeho příkladu, a proto netvrdím, že pan profesor lže, když tvrdí, že pan Kamberský označil za lékařskou lůzu všechny podporovatele výzvy „Děkujeme, odcházíme“ (pan Kamberský mluvil o LOKu, za to se taky omluvil, já bych na jeho místě v tomto případě s omluvou tak nespěchal). To ale není podstatná věc.\nPodstatná věc je, že všichni ti, které pan profesor s takovou pýchou zmiňuje, se připojili k akci, která není žádná stávka, jak se mylně domnívá, ale řízený pokus o destrukci české nemocniční péče (dočasný ovšem), k němuž má dojít tehdy, pokud se vláda s prominutím nepodělá a nepřistoupí na požadavky nemocničních lékařů (samozřejmě až na posledních místech ty platové, a na prvním místě ty nejušlechtilejší). Údajní stávkující tlačí zároveň na lidi (bojte se, když nám vláda nevyhoví, může to taky být váš exitus) a na vládu (pokud nám nevyhovíte, odnese to nejspíš újmou na životě a na zdraví řada lidí, o něž pečovat je v první řadě vaše - ne naše – povinnost). Je mi líto, ale to jsou manýry zločineckého gangu. Jako manýry zločineckého gangu to není nic nového. Novum je pouze, že to podporuje elita českého lékařského stavu včetně prof. Laty. To v Chicagu za prohibice nebylo.\nlidovky.cz 8. února 2011


Odbory podaly trestní oznámení kvůli prosincové stávce na poště - Deník.cz\nOdbory podaly trestní oznámení kvůli prosincové stávce na poště\nTři odborové organizace České pošty podaly trestní oznámení. Podle nich zaměstnanci v souvislosti s prosincovou stávkou v podniku čelili zastrašováni. Oznámení směřuje na neznámého pachatele. Dnes to řekl předseda odborové organizace SOS-21 Petr Pohl. Mluvčí pošty již dříve odmítl, že by vedení firmy stávkující zastrašovalo.\nPracovníci sběrného přepravního uzlu České pošty v Praze-Malešicích vstoupili 19. prosince do dvouhodinové výstražné stávky. Odboráři ze tří organizací požadují po vedení zvýšení mezd o 2500 Kč měsíčně. | Foto: ČTK/ Vít Šimánek\nPřečtěte si: Stát kompenzuje ztráty České poště, vyčlení 800 milionů korun\nNenechte si ujít: 70 milionů korun. Ministr Jurečka vystaví účet za ptačí chřipku\nArmáda zbytečně drží nemovitosti za 6,5 miliardy,…\nKraj Vysočina by mohl mít partnery v Itálii. Opět


Aktuality - Neznámí pachatelé převrátili auto, pátrají po nich hořovičtí policisté - Oficiální stránky města Hořovice\nAktuality - Neznámí pachatelé převrátili auto, pátrají po nich hořovičtí policisté\nXZRUŠENO / Lucie Revival\nNeznámí pachatelé převrátili auto,...\nPřevrátili zaparkované vozidlo na bok\nBEROUNSKO – Majitelce způsobili škodu 15.000,-Kč.\nHořovičtí policisté pátrají po neznámých pachatelích, kteří v době od 9.6.2017 17:00 hod. do 10.6.2017 06:00 hod. úmyslně poškodiliosobní motorové vozidlo tovární značky Chevrolet Spark. Automobil byl zaparkovaný v obci Hořovice, ulice Pražská, v prostoru před bývalým kinem. Pachatelé toto vozidlo převrátili na bok, čímž došlo k poškození laku na pravé straně vozidla, zpětného zrcátka, čelního skla a rozbití bočních oken na pravé straně. Majitelce tak způsobili škodu ve výši 15.000,-Kč.\nPolicisté mají k dispozici městské kamerové záznamy, ze kterých je patrné, že okolo páté hodiny ranní postávala skupinka mladých lidí na náměstí v Hořovicích. Tři mladíci se poté od skupinky oddělili a zamířili směrem do ulice Pražská. Dvojice, která zůstala na náměstí (dívka s chlapcem), byla následně odvezena vozidlem stříbrné barvy, které jelo rovněž do ulice Pražská. Kamerový systém zachytil pohyb tří mladíků, kteří z náměstí pokračovali do ulice Pražská, kdy dva z nich odešli na místo, kde bylo zaparkované vozidlo poškozené. Po chvilce z místa utíkají pryč a k nim se připojuje i poslední mladík.\nDomníváme se, že tito dva mladíci by nám mohli objasnit, co na inkriminovaném místě dělali a kdo má na svědomí převrácené vozidlo. Zároveň řidič a dívka s chlapcem, kteří odjížděli z náměstí,by měli policistům poskytnout své svědectví k totožnosti mladíků v ulici Pražská. Byli bychom rádi, kdyby se osoby, které zachytil kamerový záznam, sami ozvaly policistům na Obvodní oddělení Hořovice a zároveň žádáme kohokoliv, kdo by někoho ze skupinky poznal nebo by mohl k celému případu poskytnout jakékoliv jiné důležité informace vedoucí k objasnění, aby rovněž kontaktoval policisty na Obvodním oddělení Hořovice, tel. 974 872 710.\nPřípad je kvalifikován jako přečin poškození cizí věci, za který v případě odsouzení hrozí až roční trest odnětí svobody, zákaz činnosti nebo propadnutí věci.


Autor: Dominikkaa 5.1.20\nTak, a je to tady. První "kapitolu" mám hotovou a jdu se o ni s Vámi podělit.\nTento styl psaní je pro mě zcela nový a ještě se v něm hledám. Přece jen nejsem žádná Rowlingová ani Stephen King, nejsem žádný spisovatel a proto uvítám jakoukoliv kritiku.\nUž vím přesně o čem celý příběh bude a co pomocí toho chci sdělit. Rozhodně to nebude jen vyprávění bez zápletky. Tahle první kapitola bude kratší, taková "seznamovací". Příběh se bude primárně točit kolem 4 postav, které spojí jeden chat. V prvních čtyřech kapitolách se postupně seznámíme se všemi postavami a jejich životy. Pak se dostaneme do zápletky. Nevím přesně, na kolik kapitol to bude, nechci Vás trápit nějakým dlouhým románem, ale přece jen krátké to být rozhodně nemůže.\nKaždý týden, vždy v neděli odpoledne vyjde jedna kapitola, myslím, že je to tak akorát, doufám, že se s každým novým týdnem budete těšit na novou kapitolu, která přinese nový rozměr příběhu.\nJak už jsem psala, bude to hodně ze života nás všech a doufám, že Vás čtení bude bavit stejně jako mě psaní.\nTak jdeme na to. Přeji hezkou zábavu a budu se těšit na zpětnou vazbu.\nSobotní poledne, pro většinu lidí to byl čas oběda, ale Sofie měla úplně jiné plány. Toho dne totiž se svým otcem měli vyrazit na výlet. Už dlouho spolu nikde nebyli a oba se těšili, že konečně opustí nudný dům plný útrpných vzpomínek a zase si spolu budou alespoň na chvíli bližší.\nSofie si zrovna balila do tašky růžový svetr, který patřil její matce, byl měkký a stále voněl jejím parfémem, který použila, když si ho brala naposledy. Byla to ta nejkrásnější vůně, kterou kdy Sofie cítila.\nZ jejího snění ji vytrhl telefon, na displeji se rozsvítila fotka jejího otce. S jistou obavou ho vzala do ruky, protože i když se na společný víkend těšila, byla si vědoma toho, že dokud nebudou daleko od domova může se jim do toho vložit cokoliv.\n„Ahoj tati, tak jak jsi na tom? Zrovna jsem myslela na to, jak asi vypadáš... Jak je to dlouho, co jsme se naposledy viděli?“ Byl to její smysl pro humor, který zdědila po svém otci, a který její matka tolik obdivovala.\n„Ahoj zlato, vzpomínám si, že to bylo naposledy tehdy, když jsem ti měnil plenku, plus mínus pár let“ Oba se začali smát. „Sof, je mi to strašně líto, ale bojím se, že nám to dnes nevýjde. Odpadl nám člověk a já musím jít do práce místo něj. Strašně mě to mrzí“\nSofie si povzdechla, ale jen velice potichu, aby otec nepoznal její zklamání. „V pohodě tati, tak si to vynahradíme jindy, ahoj“\nPoložila telefon a svetr, který ještě před chvíli balila do tašky z ní zase vytáhla a oblékla ho na sebe. Už je to 6 let, co její matka zemřela. Bylo jí tehdy 11 a s otcem zůstala sama. Milovala ho a moc dobře věděla, že otec chodí do práce jen proto, aby utáhl všechno, co bylo potřeba. To přesně byl ten důvod, proč by si nikdy nedovolila být na něj i jen malinko naštvaná.\nSofie otevřela rozečtenou knihu. Milovala čtení, fascinovalo ji, když mohla otevřít knihu a ponořit se do příběhu, ve kterém si přála být, tentokrát se ale přistihla, že je to už několikátá strana kterou čte, ale děj vůbec nevnímá.\nCítila se sama a nutně potřebovala společnost. Ale koho? Neměla přátelé, kterým by zavolala a ani chuť někam chodit. Otevřela notebook, chtěla se podívat na nějaký film. Třeba alespoň to ji přiměje se na chvíli soustředit na něco jiného, než na zrušený výlet. Nechtělo se jí ale dívat vůbec na nic. Projížděla stránky a nic ji nepřišlo dost zajímavé.\nJeden film nesl název „Láska přes data“ Sofie se zamyslela. Nepřišlo jí to jako špatný nápad. Na internetu je přece spousta lidí, se kterými by se mohla pobavit. Rozhodla se to zkusit. Zadala jediné klíčové slovo „chat“\nPrvní odkaz, který ji vyskočil byl pro ni poutavý svým popisem: Přijď se seznámit, ZDARMA i bez registrace. Klikla na něj a hned spatřila nabídku místností, které mohla navštívit. Byli to zcela absurdní názvy doplněné jen málokdy tématickými smajlíky.\nNapříklad „Vejdi a promluv“, tady byli 2 uživatelé a podle úvodníku to byl „prostor k vyjádření svých negativních myšlenek a pocitů“ Sofii to přišlo až příliš depresivní.\nDalší místnost s názvem „Popraviště“ lákala svým popisem: „staň se členem našich katů“ text byl obohacen několika smajlíky, byly to smrtky, klasické šedé smrtky s děsivou kosou v ruce. Nepůsobilo to dojmem fajn pokecu a navíc tam nikdo nebyl, Sofie si toho ani nestačila přes popisek všimnout dříve.\nLetmo prolétla názvy dalších místností a rozhodla se vybrat tu, ve které bude nejvíce lidí.\nTento její parametr spňovala pouze místnost „Klábosení“ . Přišlo jí to jako více než vhodný název a tak klikla.\nNa obrazovce se jí objevilo okénko pro přezdívku. Mohla tam napsat úplně cokoliv jak pochopila ze seznamu návštěvníků ostatních místností. Přezdívky neznaly hranice, různé slovní skomoleniny jako „Štpros“ nebo „HermaTerma“. Velké množství sprostých slov, kterými se lidé označovali a výjimkou nebyla ani přezdívka rasistického charakteru. Lidé se tady zkrátka jmenovali jak jen se jim zachtělo. Sofie rozhodně neměla v úmyslu se nějak předvádět a do políčka napsala: „Sofi17“. Nebylo to složité, její jméno a věk jí přišli nejlepší volbou.\nPo stisknutí tlačítka „Vstoupit“ se začali postupně načítat nějaké předchozí debaty. V celku srozumitelné rozhovory pár lidí. Bavili se o všem, co je napadlo. 3 z nich řešili, jak velkou roli hraje vzdělání v životě. „prosímtě, s vejškou máš stejný možnosti jako bez ní, i doktorem se teď můžeš pomalu stát bez školy“\nDalší dva si dělali legraci z nějaké moderátorky zpráv o počasí „A všiml sis té její tlamičky? Kolik by se jich tam asi vešlo? Té je do takovýho programu škoda.“\nDalší debata byl klasický rozbor toho, co kdo ten den dělal. „Už mě to v té práci skutečně nebaví, od příštího týdne se hodím marod“\nKdyž najednou vyskočila zpráva určená Sofii. Její přezdívka se tučně zvýraznila a nějaký „Henry“ ji přál hezky den. Neodvážila se zatím napsat nic víc, než prosté „ahoj“\nO pár sekund později na její pozdrav odpovědělo několik lidí. Nebyla zvyklá, že by ji vůbec kdy na něco, co řekla zareagovalo tolik lidí. „Zahradní trpaslík“ přezdívce se Sofie jen v duchu pousmála, píše: „Ahoj děvče, jsi tu koukám nová, tak tě tady vítám, kdyby sis s něčím nevěděla rady, stačí se zeptat, jsem tu správcem“ Sdělení zakončil usmívajícím se smajlíkem a v další zprávě už se zase věnoval někomu jinému.\n„Jo, včera tady bylo zase veselo, do dvou do rána jsem vyhazoval ty idioty, už mě to přestává bavit“ Sofie mu smajlíka oplatila a poděkovala.\nPání, pomyslela si, vypadá to, že to tady bude fajn. Její zklamání ze zrušeného výletu s otcem bylo pryč. Najednou byla ve světě, kde její problémy nikdo neznal.\nNapsala „pokecá někdo?“ cítila se odvážnější, než před chvílí, kdy si četla zprávy od ostatních. V mžiku ji na její otázku přišla odpověď „Jasně Sofi, pokecáme. Co jsi dneska dělala?“\nByl to DarkWolf kdo si s ní chtěl povídat.\n„Ahoj, nic moc. Měla jsem jet pryč, ale nakonec z toho sešlo, co ty?“ Rozhodla se alespoň pro zatím říkat jen část z toho všeho, vždyť tady, tady mohla být konečně zajímavějším člověkem.\n„Aha, a kam ses chystala? Já jsem před chvíli vstával, měl jsem náročnější pátek“ Svoji poslední větu doplnil smajlíkem popadajícím se smíchy za břicho.\n„Poznávat svět“ zachichotala se pomocí smajlíka Sofie.\n„Aha, tak co děláš tady? Tady toho moc nepoznáš“ Z jeho věty bylo cítit jisté opovržení.\n„Tady jsem z nudy, chtěla jsem si s někým pokecat a ty mi zatím přijdeš fajn“ Lehce se začervenala, když si uvědomila, že je to vlastně poprvé, co někomu takhle zalichotila.\n„Tak to dík, taky mi přijdeš fajn. Zkus se zaregistrovat a dej si sem nějakou fotku, ať vím, jak vypadáš"\nV tu chvíli se do jejích konverzace vložil ZahradníTrpaslík. „Hele Wolfe, nech nováčka být, až pozná co jsi zač, tak sem přestane chodit. Jako už spousta, že?“\nSofie ani v nejmenším nerozuměla tomu, co Trpaslík napsal.\n„Uklidni se ajťáku, tyhle kecy nikoho nezajímají, odešlí protože nesnesli konstruktivní kritiku“ Obořil se na něj DarkWolf.\n„Konstruktivní kritiku? Že někomu řekneš , že by sis to chtěl rozdat s jeho mámou, která něco takovýho ještě nezažila, to mi nepříjde jako konstruktivní kritika, spíš jako debilita“\nSofie se zájmem četla, co si ti dva píšou, ale raději se to ani nesnažila chápat.\nPod poslední konverzací se objevilo systémové oznámení, že uživatel DarkWolf odešel.\n„No jasně, někdo se dotknul jeho ega, tak zdrhá. Posera“ Sofie byla učarovaná z toho, jaký svět tady je. Ani v nejmenším nelitovala toho, že zvolila místo filmu tuhle zábavu.\n„Hele Sofi, být tebou, tak s ním nevedu tyhle debaty, vlastně vůbec žádné debaty, je to prase a už odtud odlákal spoustu slušných lidí svým chováním.“\n„Jo, já se jim ani nedivím, když si nevidí do rypáku“ Opáčila nějaká „Funny“\n„Díky za radu, ale sama se musím rozhodnout, s kým povedu debaty“ Ohradila se Sofie. Byla zklamaná, že kvůli tomu, co Trpaslík napsal DarkWolf odešel\nSystémové oznámení opět upozornilo na odchod uživatele „Špunt“ odešel z místnosti a hned pod tím, příchod uživatelky „KinderPinque“\n„Zdárek lidi, prej je tady nějakej udatnej jinoch, kterej chce prozkoumat moji jeskyňku“ Větu zakončila mrkajícím smajlíkem.\n„Odejdeš dobrovolně, nebo tě mám kopnout hned?“ Nelítostně dal Trpaslík uživatelce na výběr.\n„Jen se nedělej trpajzlíku, i na tebe se dostane, v jeskyňce mám místa dost“ Pohotově odpověděla KinderPinque.\n„Nedáš si říct“ ZahradníTrpaslík zařídil další systémové oznámení, tentokrát obsahovalo víc, než jen odchod nebo příchod, psalo se v něm, že uživatelka KinderPinque byla odstraněna z místnosti správcem, za porušení pravidel místnosti.\n„Wau, tohle jde, když se ti někdo nelíbí?“ Zeptala se Sofie Trpaslíka.\n„Jasně, od toho jsem tady správce. Snažím se tady pokud možno udržet pořádek, ale ne vždycky se to daří, tihle sajrajti sem táhnou jak slepice na flus“\n„Aha, to chápu, je to asi jako vyhazovat opilce z hospody... moc se jim nechce“ Zavtipkovala Sofie\n„Přesně, ono se není čumu divit, bohužel tady nejsou nastavený limity pro některý uživatele“\n"Aha" Sofie odmítla vést tuhle debatu, protože věděla, že v tom, o čem Trpaslík píše se ani v nejmenším nevyzná a vlastně ji to ani nezajímá.\n„Tak se tady mějte, jdu se na něco dívat, ještě se zastavím“ Zamávala na odchod smajlíkem a nechala si ještě oplatit pár pozdravů než odešla.\n„Páni, to je docela sranda, určitě se sem během večera ještě podívám... hlavně doufám, že tady bude DarkWolf“ Zasnila se nad nově načerpanými zážitky Sofie.\nNevěděla čím, ale zaujal ji víc, než by si myslela. Bylo jí ho asi i líto, když byli všichni proti němu. Vždyť se s ní tak pěkně bavil.\nJak málo toho to děvče zatím vědělo......\nNicnechapu 6. ledna 2020 20:51\nHezké, ale týden čekat na další díl? Dominiko, to je dlouho :D\nAzazel Anděl 6. ledna 2020 21:08\nJá si myslím, že týdenní perioda je tak akorát :) Což čítá 4 články na měsíc, ideální počet. Já můžu vyplodit podobné množství svých článků, tudíž to vidím i z tohoto pohledu jako rozumné.\nNicnechapu 6. ledna 2020 21:17\nNeměj strach, že by vykrvácela :D. Rozumné to možná je, ale to utrpení , čekat celý týden, jak to bude dál , to je vyloženě mučení :D. A až děj nabere grády, to bude teprve něco : D\nDominikkaa 7. ledna 2020 8:58\nA já čekala spíš negativní ohlasy :D . Díky . Vzhledem k tomu, že se ještě stále musím živit taky rukama než ze mě bude placený spisovatel (takže navždy) :D tak by bylo nad moje síly vydávat to častěji . Už tak na to mám vždy jen dva dny. Jeden to napíšu, druhý stokrát čtu a opravuju :D . Ale znám to napětí . Jak já byla na prášky když vyšel Harry Potter 6 a já musela čekat na ten poslední knižní díl . 😣\nAzazel Anděl 7. ledna 2020 10:48\nTak Harry mě už naprosto minul, páč v době vydání prvního dílu jsem byl již v postadolescentním období, a to jak knižně tak filmově mě minul. Takže mě nějak neoslovily ty Bradavice, na rozdíl od brad.. ehm.. ale to je úplně jiné téma, to sem rozhodně tahat nebudem :D\nAzazel Anděl 7. ledna 2020 11:29\nDominikkaa bude každou neděli publikovat novou kapitolu svého Příběhu.\nV lednu vznikne glosa o Podcastech a uvidíme, zda li připravím hodnocení 4 letého působení 42ideas na XChatu.\nGlosa k aktuálnímu dění může samozřejmě vzniknout kdykoliv.\nPočet článků na každý měsíc je plánován na počet cca. 8, kdy se o ně podělí oba autoři, tedy 4 Dominikkaa a 4 Azazel. Samozřejně to nejsou pevně stanovené počty, jde o optimální předpokládaný stav.\nNicnechapu 7. ledna 2020 21:24\nPro Dominikkaa. Tak to namluv , pošli to Azovi a on to sem může psát :D.\nAzazel Anděl 8. ledna 2020 6:52\nTak tohle jsem nějak absolutně nepochopil :)\nNicnechapu 9. ledna 2020 15:29\nMyslela jsem to tak, Azo, že by to Dominika namluvila na pásku, poslala by Ti to a Ty bys to přepsal sem : D.\nAzazel Anděl 9. ledna 2020 21:03\nNu, to je právě to co nechápu, takhle ta tvorba asi nevzniká, takhle to neprobíhá. Je to o psaném textu při tvorbě příběhu, Rowlingová také asi nenamluvila Harryho na diktafon a neposlala do nakladatelství aby to tam přenesli na text. Dovedu si představit, že tvůrci knih, scénářů a mnohého dalšího si na disktafon či mobil zaznamenají nějaký momentální nápad (když jedou v autě nebo co já vím, třeba na toaletě).\nAle můžeme se od toho odpíchnout, a kolegyně by mohla někdy napsat bližší popis, jak tvoří. Například jak je to s tím předběžným soupisem a charakteristikou jednotlivých postav, o kterém mi letmo pověděla, anebo v jaké poloze nejraději tvoří, jestli při absolutním tichu či si pouští nějakou hudbu a spoustu dalších "historek (ne z natáčení) ale ze psaní příběhu). To by mohlo, myslím, čtenáře (hlavně její čtenáře) zajímat.\nNicnechapu 11. ledna 2020 8:37\nAzo, to měl být takový vtípek. Prostě by to namluvila, Ty bys to jako její sekretář napsal a my , čtenáři bysme nemuseli celý týden čekat :)\nTo by čtenáře zajímalo, její tvorba , ale víš co by bylo ještě lepší? Co kdyby jsi s Dominikou udělal rozhovor ?\nAzazel Anděl 11. ledna 2020 13:08\nAno, to mě též napadlo, s touto myšlenkou jsem si již pohrával, takže když nás to už napadlo dva, tak to budu muset realizovat :D Uděláme z Dominiky celbritu :D (Mimochodem Já teda slovo celbrita nemám moc rád). Samozřejmě to bude ještě odvislé od toho, zda li mi Domča rozhovor poskytne, zatím tedy nikdo koho jsem kdy požádal neodmítl (Gym, LuRy a Grantik). Takže to tedy pro čtenáře zatím napíši takto - V úvahách mých jest rozhovor s Dominikou, pokud se na nějaké formě rozhovoru se slečnou Dominikou domluvíme a bude k němu ochotna, tak se ho v příhodnou chvíli dočkáte. Položím vycházející spisovatelské hvězdě pár otázek na tělo, tedy ne zas tak moc na tělo, nejsme tu žádný bulvár a nebudeme se nimrat nikomu v soukromí. Viděl bych to tak, že by ten rozhovor měl přijít někdy po 3., 4. kapitole, takže pokud byste měli nějaké otázky, které bych Dominice mohl položit, co by vás zajímalo, tak je můžete poslat na známé veřejné adresy:\nNicnechapu 11. ledna 2020 17:40\nTak to bude skvělé, proslulý novinář s vycházející hvězdičkou na poli literárním. A je dobře, že bude až za pár týdnů, to už bude mít Dominika pár dílů ke čtení a budeme se více orientovat, jaké otázky položit. Pár mě jich už napadlo, udělám si jen poznámky a pak je pošlu na Tvůj mail, Azo. Je to opravdu příjemná změna a fandím moc Dominice .Jsem zvědavá, jestli i někdo jiný bude mít na Dominiku dotazy a jak si s tím ona i Ty Azo poradíte :)\nAzazel Anděl 11. ledna 2020 21:24\nAno, přesně takové byly mé úvahy, mé myšlenkové pochody, důležité je aby se něco dozvěděl čtenář, a ne všichni čtenáři musí Dominiku znát, někteří o ní třeba nevědí naprosto nic. A také mnozí nebudou znát utčité souvislosti, jako je znám třeba Já, což ale v tom pojetí dominičina příběhu s jakým se vytasila, tak to může být naopak dobře, neb si takto neznalí čtenářové nebudou například do fiktivních postav promítat některé konkrétní reálné osoby, jak už se po vydání prvního dílu děje, jak mi sdělili někteří, i Já sám jsem na to takto nahlížel. Tudíž tady určitá nevědomost bude spíše k užitku.\nCo se týče samotného rozhovoru, tak určitě bude, jako v minulých mých rozhovorech nějaký úvod a moje úvodní promluva, pak bude následovat samotný rozhovor. V úvodu bych mohl například zmínit, jak jsme se s Dominikou vlastně seznámili, že na chatu kam chodila jsme se vůbec nepotkali, takže jsme se dlouho vlastně vůbec neznali, páč Já už jsem tam v té době aktivně dávno nebyl atd., to si nechám až do rozhovoru. A případné otázky klidně posílejte jak už jsem zmínil, Já budu jedině rád, protože je to opět o tom, co zajímá čtenářstvo, takže rád ty dotazy použiji, nějak si je samozřejmě upravím, páč v tom rozhovoru je budu pokládat jakoby sám za sebe. Tudíž piště, rád se nechám inspirovat :)\nNicnechapu 15. ledna 2020 17:12\nJak už jsem psala jinde Dominice, lidi , někteří se poznají. Ale pokud budou rozumní, nebudou Dominice nadávat, ale prostě si řeknou, hele, to je jako by psala o mě, jako by mě znala, můj život ...\nJe dobře, že jste se poznali, protože tvoříte zajímavý a přínosný tým pro nás čtoucí, jen tak dál, Azo a rozhovor si ujít nedám :)\nAzazel Anděl 9. ledna 2020 7:24\n::::::::::::: Nový Xfejeton: Utopí se Chatujme ve svěcené vodě? :::::::::::::\nFungl nový fejeton z mého pera reagující na současný vývoj a situaci na portálu Chatujme jsem nazval "Utopí se Chatujme ve svěcené vodě?" Najdete ho jak už jste zvyklí na:\n- webu X-Fejetony ZDE\nDominikkaa 11. ledna 2020 15:13\nRozhovor napadl i mě :D ale obráceně . No koukám, že nezahálíte. Já s rozhovorem nemám problém , naopak jsem mu plně otevřená :) . A bulvár samozřejmě nejsme, takže nemám obavu z obsahu otázek . Za mě super nápad ;).\nAzazel Anděl 11. ledna 2020 15:46\n:D Já poskytuji rozhovory jen velmi výjimečně. A jako legenda už nepotřebuji propagaci, Já jsem v určitých vodách už známý až moc :D Každopádně děkuji za příslib budoucého rozhovoru, zvlášť veřejný, to už se pak nedá vzít zpět :) Nu, a případný rozhovor v opačném gardu, tak třeba někdy budu mít slabou chvilku :D, uvidíme. Každopádně na stole je teď rozhovor Můj s Dominikou, vidím to, jak už jsem psal, po nějakých ještě pár kapitolách.\nNicnechapu 11. ledna 2020 17:44\nTak super Dominiko a víš, to že píšeš díly sem v neděli, na jednu stranu nám to připomene konec sladkého víkendu:( ale na stranu druhou, zase budeme mít v práci o čem přemýšlet a těšit se na další víkend:)\nA Dominiko, i když se Aza trošku brání, vyzpovídej ho taky :D.\nAzazel Anděl 12. ledna 2020 9:19\n::::::::::::: Nový fejeton: Bude LuRy skákat, jak nebesa pískají? :::::::::::::\nNež se dočkáte dnešního dne vydání II. kapitoly od Dominiky, můžete si dát zatím malý předkrm v podobě mého nejnovějšího fejetonu, který jsem nazval "Bude LuRy skákat, jak nebesa pískají?" Najdete ho jako vždy na:\nAzazel Anděl 13. ledna 2020 19:47


Joel Lehtonen: Ábel Muttinen ve válce aneb Pomsta bezdětné Země | Vltava\nJoel Lehtonen: Ábel Muttinen ve válce aneb Pomsta bezdětné Země\n1. díl: Joel Lehtonen: Ábel Muttinen ve válce aneb Pomsta bezdětné Země\n2. díl: Joel Lehtonen: Ábel Muttinen ve válce aneb Pomsta bezdětné Země\nČetba na pokračování z textu finského spisovatele, v němž autor na základě čerstvé zkušenosti z občanské války obnažuje lidské úvahy o životě a jeho smyslu.\nPovídka „Ábel Muttinen ve válce aneb Pomsta bezdětné Země“ ze sbírky Mrtvé jabloně (1918) je velmi konkrétně zasazena do událostí finské občanské války, která se odehrávala během prvních měsíců roku 1918.\nFinsko, které bylo zhruba od poloviny 12. století do začátku 19. století součástí švédské říše a poté téměř sto let autonomním velkoknížectvím ruského impéria, získalo samostatnost v souvislosti s událostmi v Rusku v prosinci roku 1917. Necelé dva měsíce po vyhlášení nezávislosti se ve Finsku rozpoutala válka „rudých“, snažících se formou lidového povstání o rozšíření bolševické revoluce ze sovětského Ruska i do Finska, a „bílých“, chápajících svůj boj a následné vítězství v dubnu 1918 jako uhájení finské nezávislosti. „Rudí“ měli podporu Lenina a bolševiků, „bílí“ zase z Německa, mj. díky v Německu vycvičeným horským myslivcům, které Lehtonen zmiňuje. Jak vyplývá ze začátku povídky, paradoxní byla ve finské občanské válce úloha ruských vojáků, kteří v únoru 1918 ještě setrvávali na území Finska – mnozí z těchto bývalých představitelů carské armády se přidali na stranu „rudých“, většina se jich však během března 1918 přesunula do Ruska.\nNásilí, kterého se během války i po ní dopustily obě strany, zanechalo ve finské společnosti hlubokou ránu. Literatura reagovala a reaguje na toto národní trauma jak bezprostředně, jako právě Lehtonen, tak s odstupem, včetně autorů současných. Konkrétní událost, která tvoří rámec Lehtonenovy povídky, je skutečná a její líčení se shoduje s historickými záznamy. Jedná se o boj o Varkaus, průmyslové městečko v severovýchodní části kraje Savo ve východním Finsku, kde byla velmi silná podpora „rudých“. V únoru 1918 obklíčily oddíly „bílých“ papírnu, kam se příslušníci „rudých“ stáhli, než byli nakonec donuceni se vzdát. Následné popravy „rudých“ patřily v rámci finské občanské války k těm nejmasovějším, i když o detaily a přesná čísla se historikové přou.\nPostavu knihkupce Ábela (v originále Aapeli) Muttinena, jakéhosi svého alter-ega, stvořil Lehtonen v románu Jednou v létě v roce 1917, kdy ještě nemohl tušit, jak hořce ironicky bude Muttinenovo křestní jméno znít v souvislosti s bratrovražednou válkou roku 1918, do níž se Muttinen (na rozdíl od Lehtonena) nakonec zapojí. Lehtonen patřil k autorům, kteří chápali vítězství bílých jednoznačně jako záchranu finské samostatnosti a demokracie, v Muttinenových vnitřních monolozích se však snaží nahlížet na události vedoucí k ozbrojenému konfliktu z různých úhlů pohledu, v úzce osobních i v mezinárodních souvislostech.\nÚsty středostavovského liberála Muttinena, který „vzešel z prostého lidu“ a vyšplhal se relativně vysoko po společenském žebříčku, promlouvá zklamání finských vzdělanců a středních vrstev – zklamání z toho, že zmíněný prostý lid se nechová tak jako v idylických a hrdinských poémách tzv. finského národního básníka Johana Ludviga Runeberga či ve vlasteneckých pohádkách a historických románech dalšího významného finského autora 19. století, Zacharia Topelia. V povídce jsou narážky na různé postavy z Lehtonenova cyklu o Ábelu Muttinenovi: mihne se tu fanatický vlastenec Bongman, který v další povídce padne hrdinskou smrtí, i pragmatický oportunista soudce Tommola, který z občanské války vytěží, co se dá.\nJoel Lehtonen (1920)|foto: autor neznámý,Wikimedia Commons,CC0 Public domain,©\nFinský prozaik a básník Joel Lehtonen (1881–1934) začal publikovat na přelomu 19. a 20. století, kdy ve finské literatuře převládaly novoromantické tendence, svá nejvýznamnější díla však vytvořil ve znamení syntézy novoromantismu, impresionismu a realismu. Rané texty, mezi něž patří i básně a pohádky, jsou ovlivněné rovněž filozofií Friedricha Nietzscheho a inspirované tvorbou Selmy Lagerlöf a Maxima Gorkého. Pojednávají o osudu výjimečného jedince a tématu umělecké vzpoury (například román Paholaisen viulu / Ďáblovy housle z roku 1904 a – z téhož roku – delší báseň Perm, pracující s motivem bájné země Bjarmie, podle některých pověstí o pravlasti finského národa).\nInspirace lidovou slovesností, biblickými příběhy a literární dekadencí je patrná v básnické próze Mataleena (1905), v níž Lehtonen zpracovává tragický příběh své matky, která ho odložila jakožto nemanželského syna.\nZhruba o deset let později našel Lehtonen své nové vzory u Bocaccia, Rabelaise a Cervantese, jak je patrné v prózách tzv. putkinotkovského cyklu. Zde se autor věnuje kritice soudobé finské společnosti, představované skupinou hrdinů různého společenského postavení z Lehtonenova rodného kraje Savo ve východním Finsku. Román Kerran kesällä / Jednou v létě (1917) uvádí na scénu hlavní postavy této skupiny, především autorovo alter-ego, středostavovského liberála Ábela Muttinena. Cyklus pokračuje sbírkou vzájemně propojených povídek Kuolleet omenapuut / Mrtvé jabloně z roku 1918, z níž je i uváděná povídka, a vrcholí románem Putkinotko (1919-20), jehož název je jménem usedlosti, kterou Muttinen vlastní.\nV pozdějších textech sílí autorův pesimistický pohled na lidskou společnost. V posledních letech trápila Lehtonena těžká nemoc, která mu znemožňovala pohyb a nakonec i psaní. Joel Lehtonen ukončil svůj život dobrovolně týden před svými třiapadesátými narozeninami.\nPřipravila: Lenka Fárová\nautoři: Vladimíra Bezdíčková , Viola Parente-Čapková


Zpíváme si písničku 5 | HOSANA\nZpíváme si písničku 5 Zpěvník číslo 5 ze série „Zpíváme si písničku". 23 písní pro děti i rodiče pochází převážně z dílny Pavla Svobody, Jany Svobodov... celý popis\nZpěvník číslo 5 ze série „Zpíváme si písničku".\n23 písní pro děti i rodiče pochází převážně z dílny Pavla Svobody, Jany Svobodové - Březovské a Daniela Henycha. Zpěvník je již tradičně obohacen omálovánkami Markéty Dubnové.\n2. Aleluja 13. Obracím se nesměle\n3. Cesta do Betléma 14. Pane, nespi!\n4. Dary Ducha Svatého 15. Protekce\n5. Dvanáctiletý Ježíš 16. Sluneční píseň\n6. Hvězda jitřní 17. Trojice\n7. Hvězdičko má 18. Velikonoční chvála\n8. Melichar a Baltazar 19. Velký malíř\n9. Mikuláš 20. Vlasy\n10. Nastavte uši 21. Všechno bude nové\n11. Nedělní 22. Žalm 148\n12. Nech se vést 23. Žalm 150