E-kniha: K čemu ženy mají muže - René Melichar | Knihy.ABZ.cz\nE-kniha: K čemu ženy mají muže - René Melichar\nKnihkupectví > Elektronické knihy > Próza - beletrie > Romány > Humoristické romány > K čemu ženy mají muže\nElektronická kniha: K čemu ženy mají muže\nTrable s výchovou pubertální dcery, se sestavením montovaného nábytku, s nakupováním vánočních ozdob, ale i sám se sebou, když se rozhodl stát se motorkářem nebo zkusit něco udělat s ... (celý popis)\nTrable s výchovou pubertální dcery, se sestavením montovaného nábytku, s nakupováním vánočních ozdob, ale i sám se sebou, když se rozhodl stát se motorkářem nebo zkusit něco udělat s celoživotní nadváhou... S vtipem, upřímností a velkou ironií, kterou míří především do vlastních řad, popisuje kameraman, střihač a blogger René Melichar události života obyčejného chlapa, jenž se snaží dostát své roli manžela, zetě či otce, aniž by se z toho zbláznil. Úsměvná knížka vzešlá z blogových zápisků představuje oddechové čtení o všedních věcech pro ženy i muže. Úsměvná vyprávění a zamyšlení nad všedními starostmi muže, otce a manžela.\nSoubor kydů aneb Já vím, co je kosočtverec s čárkou.\nSmith D´Argy M.\nK elektronické knize "K čemu ženy mají muže" doporučujeme také:\n© René Melichar, 2014\n© Nakladatelství BRÁNA, 2014\nK čemu ženy mají m uže\nOd zítra hubnu\nJe šest ráno.\nStojím a koukám na něj jak katolík na prezervativ.\nDivnej tlustej chlap na mě civí a vystrkuje před sebe svůj odpornej ohromnej pupek.\nFuj, to je děs...\nSkoro se ho bojím a nechápavě ho pozoruju. Zdá se mi to, nebo ne?\nJsem tlustej. Koukám na sebe do zrcadla a je mi ze mě špatně.\nOd zítra hubnu a hotovo!\nChce to pevnou vůli, nežrat a sem tam sebou pohnout. Ne, sport hned takhle na začátek, to bych si mohl ublížit. To se musí pozvolna, aby si člověk nepřivodil nějakou újmu.\nZnám to velmi dobře...\nJako malé dítě jsem rozhodně dělal rodičům radost tím, jak hezky papám. Obzvlášť mi chutnalo u babičky. Jejím proslaveným škubánkům nebo rozvařeným houskovým knedlíkům (bylo jedno jestli jste si nandali jeden nebo čtyři, ono to nějak nešlo poznat) se prostě nedalo odolat...\nA tak jsem ve svých šesti letech skončil na obezitologii, kde mi nějaký velmi tlustý pán nadával do buřtíků a říkal slova jako „nežer“ a „jsi tlusťoch“...\nNaposled se dneska najím a hned zítra ráno na to hubnutí vlítnu.\nJe šest ráno, druhý den.\nStejně nechutný jako včera. Zírám na bezmála metrák a půl sádla a je mi ze mě zle.\nAle už dneska si udělám „fóra“ a zajdu si do bazénu zaplavat. To zase není taková námaha jako třeba běhání a hlavně mě nadnáší voda...\nMěli zavřeno. Sanitární den.\nJe deset ráno o týden později.\nNěkde jsem se dočetl, že málo spánku způsobuje obezitu. Nebo tak nějak jsem to pochopil.\nSpím tedy déle, ale ranní hygiena u zrcadla mi nepřináší kýženou úlevu způsobenou ztrátou kilogramů. Koukám na sebe a vůbec se mi to nelíbí. Tu kachnu s patnácti jsem neměl jíst.\nJe ráno. Přemýšlím. Proč nehubnu?\nJím pravidelně, protože mám pořád hlad.\nTéměř se hýbu, někdy dokonce popoběhnu na autobus.\nHodně spím, protože jsem líný vstávat.\nNejsem těhotný? Vypadám tak, ale moje žena říká, že je to hloupost.\nNějak to musím udělat.\nToho ranního pána se bojím.\nVstává se mnou pořád.\nUž mnoho let.\nZvykli jsme si na sebe.\nVčera mi řekl: „Od zítra hubnu a hotovo!“\nStvořil jsem ufouna\naneb Výchova dětí v Čechách\nDneska jsem pochopil, že jsem stvořil ufouna...\nVychovávám dvě děti. Není to jednoduché, ale se ženou se snažíme, protože máme děti rádi a rádi je děláme. Prostě nás to baví.\nVěnujeme se jim, jak jen nejlíp umíme, jako skoro každý rodič.\nTaháme je pořád někam na výlety, hrajeme s nimi stolní i jiné hry, učíme se s nimi, vedeme je k hudbě a ke sportu i přes jejich odpor.\nA televizi skoro vůbec nepouštíme.\n„Buď slušná, rozděl se, buď milá, plň si své povinnosti, dobře se uč...,“ no, znáte to, co všechno po těch nebohých dětech chceme.\nNám se ale stala divná věc. Naše osmiletá dcerka si naše rady vzala k srdci a úpěnlivě je dodržuje.\nBezva, řeknete si. Vychované dítě... Jenže. Naše dcerka to vzala z gruntu.\nA stal se z ní Hujer.\nVečer bulí, protože neví, jestli dostatečně dobře umí básničku do školy nebo jestli má úkol napsaný bez chyb a ještě krasopisně. Nechce chodit do školy, protože má strach, aby nedostala strašlivou dvojku. Někdy mi její přístup leze na nervy. Dítě jedno vychovaný.\n„Pojď, koupím ti zmrzku za odměnu,“ chci jí udělat radost, protože se jí, proboha, už zase něco povedlo.\n„Já ale nechci. Nic nechci. Radši koupíme malýmu bráškovi něco na sebe,“ vyráží mi dech.\nKoukám na ni jak poslanec na práci, ale neudělám s tím nic. Leze mi na nervy.\nJediná odměna, kterou se nám podařilo do ní nacpat, je sledování dokumentů BBC o přírodě. Je to divné, uznávám, ale je to tak. Holt máme doma vychované dítě. Rozděluje se ve škole s dětmi o peníze, které jsme jí dali na horkou čokoládu. Nikdy už je nechce zpátky, je přece slušnost se rozdělit.\n„Musíš být taky někdy mrcha, víš? Někdy musíš myslet sama na sebe,“ snažím se ji přesvědčit.\nNechápe. Vztekám se. Co jsme si vychovali, to máme...\nZrovna včera přišla ze školy se slzami na tváři jak od krokodýla. Ptali jsme se, co se stalo, ale odmítala s námi komunikovat. Zráchala slzami několik kapesníků a oblíbený sešit z matematiky.\nKdyž se malinko uklidnila, vyčítavě se na mě podívala a povídá: „Holky se mi smály, nevěděla jsem, co je Hannah Montana...“\n„Nová odrůda brambor?“ zkouším otcovskou sebevraždu.\nŽena mi řekla, že jsem vůl.\nDítě bulí ještě teď.\nNa internetu jsem zjistil, že je to nějaká slečna, co je idol holčiček, a že žije v nějakém seriálu.\nA od dcerky, že tohle byla jen kapka v moři našich ústrků. A že nem á mobil, počí ta č a play station a že nemáme kabelovku a že děti u ž nechodí\nven, jak ji nutíme, že se dívaj í na dvd a tv a blue něco.\nA že jestli si myslím, že nejsem mimoň, tak to jsem teda na omylu, a že se jí děti smějí a mně taky.\nChtěli jsme vychovat slušné a šikovné dítě, prostě bezva holku.\nAle dneska jsem pochopil, že jsem stvořil ufouna!\nLezlo na mě jaro, teď tu ležím...\nPrvní jarní vyjížďka na mé motorce.\nTolik jsem se na obojí těšil a takhle dopadl.\nVíc než špatně...\nLežím na posteli a kolem mě jsou mí nejbližší. Mé děti a má žena. Není mi vůbec dobře. Neměl jsem na té motorce dnes odpoledne jezdit...\nKdyž já se tak těšil! Venku sluníčko, jaro, učiněný zázrak přírody. Všechno se začínalo probouzet, má duše a mé tělo nezůstaly pozadu. Žádná jarní únava, ale duše velkýho drsnýho chlapa, rockera-motorkáře, se nacpala do mý hlavy!\nJak umanutý jsem obcházel garáž a vytáhl svou motorku... To je vášeň!\n„Nedělej to,“ povídá mi má žena „ ještě je brzo na vyjížďku...“\n„Já vím, řidiči plechovek nejsou na nás tvrdý chlapy na dvoukolových milenkách zvyklí, dám si pozor,“\nodpovídám jí a mávnutím ruky dávám najevo, že si o tom myslím své.\nLežím na posteli a už vím, že měla pravdu. Není mi vůbec dobře. Je to zlý. Moc.\nŘíkalas mi, abych si vzal ty lepší hadry na motorku, ty s chráničema... Ale já ne...\nProč jsem tě, má lásko, neposlechl?\nNemusel jsem teď tady takhle ležet. Sed íš tu u mne na posteli a hladíš mě po hlavě. Sakra, aspoň v týhle chvíli bys mohla vědět, že plácání po svý pleši prostě nesn áší m!\nAle nemám sílu ti to říct.\n„Děkuju ti, že jsi se mnou v nejhor ší chvíli...,“ říkám j í místo v ýč itky ohledně pleši. Nen í mi vůbec dobře. Neměl jsem na té motorce dnes odpoledne jezdit ... Kolem mě jsou m í nejbli žší , m é děti a má žena.\nLežím na posteli. Syn pláče.\nSlzy mi kanou po tváři, když ho takhle vidím. Dcerka se drží. Žena je naštvaná... Měl jsem ji poslechnout a nikam na motorce nejezdit...\nTolik jsem vám toho ještě chtěl... Už nemůžu...\nMá rodina se ztrácí kamsi do tmy...\nČekám, že brzy uvidím bílé světlo na konci tunelu....\nKdybych si jen vzal na sebe ty věci s chrániči, jsou teplejší...\nMám chlapskou, skoro smrtelnou nemoc.\nco je ten kosočtverec s čárkou!\n„Je to píča,“ povídá moje osmiletá dcerka u oběda.\nUž nevím, co jsme to k tomu obědu měli. Ale z mých průdušek to šlo strašně špatně vykašlat.\nMáme doma několik elektrických spotřebičů od jedné nejmenované firmy, co je proslulá svými výrobky. Slouží nám dobře. Nemůžu si stěžovat. Jen včera mi připravily – naše spotřebiče jedny elektrické – horkou chvilku.\nKdyž jsem konečně přes vykuckané slzy začal vidět a trocha vzduchu se dostala do mých křečemi zmítaných plic, podíval jsem se na zkoumavý obličej dcerky a velmi neidentifikovatelný výraz mé ženy.\n„Já ti říkala, že nemáš být před dětmi vulgární,“ sykla na mě žena, kterou jsem si vzal na Vánoce za zvuků písně V pekle sudy válej od Kabátů.\nDcerka stojí u myčky na nádobí a ukazuje na tlačítko, jehož označení je kosočtvereček s čárkou uprostřed. Jak to, že jsem si toho nikdy nevšiml? To bych to mačkal o hodně raději... A jejda, ono je to i na mikrovlnce! Denně to mačkám...\nTeď s tím jak naschvál přijde malé osmileté dítě. Vychutnává si mé rozpaky...\nČekal jsem něco podobného, ale ne tak brzo. Hlavou mi běží jediná myšlenka: nesmíš dětem lhát. Vždycky na to přijdou a lež, i když dobře míněnou, nikdy neodpustí. Jenže když jí to řeknu, jak mi zobák\nnarost, ona to někde bude vyprávět a mě děsně rychle zavřou za zneužívání a pornografii a já nevím, za co ještě. Anebo to řekne tchyni a... tak radši vězení.\nAsi bych příště měl kupovat jinou značku spotřebičů, běží mi hlavou, jinak ne a ne vymyslet, co tý zpropadený drzý holce říct.\n„Správně!“ vylezlo mi z úst, aniž by se mě to zeptalo, jestli to smí ven.\nCítím, že se vydávám na výlet po tekutém písku. Žena zčervenala.\n„A ty víš, co to slovo znamená?“ ptám se opatrně, jako když metrákový chlap tančí na stole Labutí jezero. Žena mě rdousí pohledem.\n„Ne, co to znamená?“ ptá se mě holčička bezelstně, „jenom vím, že je to strašně sprostý.“\n„Správně,“ chválím ji a pro ženu již nejsem mezi živými.\n„Kluci ve škole tak říkají paní učitelce,“ povídá dcerka, „a já to taky říkám, když mě štve.“\n„Hlavně neříkej správně!“ vykřikla moje milovaná manželka a se vztekem rozjeté lokomotivy šla kojit malinkého syna. Ten s takovým dotazem teprve přijde...\nMůže mi někdo vysvětlit, proč si firma na elektroniku označí vypínač na každém svém výrobku hambatým obrázkem?!\nTo jistě nějaký inženýr měl ujetý smysl pro humor a přesvědčil svého nadřízeného generálního inženýra, že je to bezva fór dát hambárnu na výrobek a že bude sranda, až to budou rodiče dětem vysvětlovat. A že to pak děti budou kreslit všude a už to nebude\nnemravný, protože je to jen zapnout-vypnout, kdežto jeho za kresby kosočtverečku rodiče šikanovali. Anebo se inženýři s někým vsadili, kdo veřejně nakreslí nejvíc kosočtverečků na světě...\nKaždopádně já teď musím dcerce vysvětlit, co to sprosté slovo znamená.\n„Když to neřekneš mamince a hlavně babičce, tak ti povím, co to je,“ slibuju a doufám, že dcerka už nemá zájem o vysvětlení. Omyl. Prý to neřekne. Nejsem si tím úplně jistý.\nKdyž jsem jí to všechno popsal a popravdě vysvětlil, úplně mě odzbrojila: „Aha. Tak já to už nebudu říkat. A kluci jsou blbí, protože paní učitelka vypadá úplně jinak.“\nJak, to jsem raději vědět nechtěl.\nVyprávěla to hned druhý den všem, jak jsem jí povídal nějaký sprosťárny o rozkroku a o francouzské malé kočičce, co se jmenuje Petyt šat, která udělala z toho kosočtverečku sprosťárnu.\n„Úchyle!“ přišla mi smska od tchyně.\nTímto bych rád poděkoval nejmenovanému výrobci za sexuální osvětu, příjemnější mačkání oněch čudlíků a tichou domácnost.\nP. S. Včera mi jedna redaktorka Televizních novin sdělila, že se jí podařilo vyslídit, kdepak že se zmíněný kosočtverec vlastně vzal. Prý je to číslice „nula“ psaná švabachem a verbíři jí označovali domy, kde již bylo naverbováno a kde se tedy již žádný dospělý muž, který by mohl jít na vojnu, nevyskytuje.\naneb Jsem vyčůranej!\nVšude všichni odborníci píšou, jak je důležité dodržovat pitný režim a že bychom měli vypít aspoň dva litry tekutin denně. No jo, ale když já to mám tak, že to, co do sebe naliji, musím zase brzy někde vypustit. Piju pořád. Čůrám pořád.\nNikdy bych nevěřil tomu, že cesta do obchodu pak může být dobrodružnou bojovou hrou o život, ve které si zopakuji většinu tanečních kroků z tanečních. Včera jsme šli s mou ženou nakupovat něco potravin a mně se v polovině cesty začalo chtít čůrat. Kdybych byl malý chlapec, dojdu si k nejbližšímu stromu, do křoví v parku nebo klidně na kanál uprostřed náměstí. Všichni by mě viděli, usmáli by se a shovívavě by si pomysleli – no co, je to roztomilé dítě... Co byste si ale pomysleli, kdyby totéž uprostřed náměstí dělal obtloustlý plešatý pán? Asi to raději nechci vědět...\nŽena má nejapné poznámky, ale já ji nevnímám, protože můj mozek se začíná soustřeďovat na jedinou věc: Vydrž! Nepusť! S přibývající cestou se mozek začíná přehřívat a vhodné místo k vykonání se ne a ne objevit. Vím moc dobře, že cestou žádné takové místečko není. Ani veřejné, ani soukromé. Jen město, ulice, spousta lidí...\nPo zádech mi stéká studený pot. Závidím synovi plínu. Tyhle situace znám a vím, co přijde. Bude to tanec...\nJsme před obchodem a já vypadám jak po těžkém úrazu. Mám nohy zkroucené do X tak, že lýtka se stehny vytvářejí téměř pravý úhel. Držím se zuby nehty kočárku a posouvám se vpřed. Žena navrhuje, že v létě pojedeme k moři. Slušně ji žádám, aby nemluvila o vodě, nebo ji zabiju.\nV obchodě, kde nevím proč, nejsou záchody, zkouším tančit. Začínám smyslnou rumbou, která je zpočátku na zadržování tekutin v těle příhodná. Po pár minutách volím rychlejší krok chacha, neboť se to už nedá vydržet. Žena nakupuje a dělá, že k sobě nepatříme. Dává do vozíku balíky vody a šplouchá jimi. Asi ji zraním.\n„Dětem bys v takové situaci pěkně vynadal, viď!“ zalévá mě pravdou.\nStepuju a rytmus zmítá celým mým tělem. Jsem zpocený už úplně všude. K mé hrůze se z reproduktorů kdesi nade mnou začala ozývat Landova píseň: „...a čistý záchody, to mám rád...“\nVybíhám ven z obchodu rozhodnutý vykonat to kdekoli. Tančím kozáčka.\nDostal jsem se ke křoví a už už to, sakra, poklopec...\n„Pane, tady še nečůlá,“ poučuje mne asi tříletý chlapeček.\nSnažím se být milý: „Táhni! Jsem zlej a žeru malý děti!“ křičím na něj laskavě, což bohužel slyšela jeho nevrlá maminka a... zdrhám. Dětské hřiště není vhodné místo.\nMyslím na Tycha de Brahe, kroutím se jak při placení daní, ale pořád strašně moc potřebuju! Už ani\nnevidím, jen se potácím po ulici... Všechno mě bolí, asi prasknu. Kdejakej pes může, děti můžou... Já nesmím!\nA najednou tam stojím a pláču úlevou a štěstím... Svět je tak krásný! Stojím na tichém, opuštěném místě a asi čtvrt hodiny zalévám statný strom, vnímám jen šum jeho listí.\n„Nečum, babo!“ komunikuji s kolemjdoucí stařenkou. Kouká na mě jak na havěť a zřejmě mi měří. Čas. Ale já to teď nezastavím. Když se dlouho napouští, dlouho se i vypouští... Je mi všechno fuk.\nUž večer jsem na webovkách našeho malého města našel fotografiinějakého obtloustlého plešatého pána, jak zalévá místní stoletou lípu. Bylo to na stránce o vandalech, kteří ničí tohle pěkné město. Naštěstí jsem nebyl poznat...\nDnes ráno se mě dcerka zeptala: „Tati, tys čůral na památnej strom?“\nRudý jak komunista zírám na dcerku: „Já? Ne!“ lžu a ani se nezačervenám, „kdo ti to říkal?“\n„Maminka. Ráno si z internetu vytiskla tvoji fotku, prý vypadáš jako nějakej malej bruselskej chlapeček. A taky povídala, že do slova a do písmene. Tati, co to znamená do písmene?“\nJdeme už zase nakupovat a žena má zbytečný strach: „Jsi vyčůranej?“\n„Nejsem malej kluk!“ uklidňuju ji, „byl jsem dvakrát, “ výjimečně nelžu, protože nechci mít zase ostudu.\nPřed obchodem se mi ale začalo chtít na záchod. Jo, pitný režim...\nMoje nové kalhoty\nNákupy mi nevadí. Nakupuju dokonce rád. Hlavně jídlo. A čím větší hlad mám, tím víc toho koupím. Co mě zabíjí, je pořizování hadrů, neboli oblečení.\nNesnáším totiž zkoušení věcí v kabinkách. Ani tak ne kvůli klaustrofobii, ale protože je to pro mě jako oblékat si výstroj hokejového brankáře. To jsem kdysi v mládí dělal a vždycky po půlhodinové lopotné práci jsem se málem rozpustil ve vlastním potu. A ve chvíli vjezdu na led jsem už chtěl vystřídat.\nJednou za čas dostane moje žena ten báječný rozvodový nápad: „Potřebuješ něco na sebe.“\nPodle mě mi jedny, maximálně dvoje kalhoty stačí na půl života... Moje žena má ale jinou pravdu. Jestli já bych se neměl rozvést.\nCo naplat, přišel čas, kdy se zase změním z orla na ochočeného kanárka, sklopím zrak a nechám se dokopat svou ženou do obchodu.\n„Myslím, že potřebuješ něco na sebe víc než já, lásko,“ zkouším zbytečný úhybný manévr.\n„To máš pravdu,“ dává mi naději žena „ale teď ti koupíme kalhoty!“ řekla, aby mi naději na klidné odpoledne poslala do háje.\nStojíme v obchodě před stojanem a regály s kalhotami. Desítky druhů, velikostí, tvarů, barev. Jsem ztracen. Žena je nadšená.\nDo dneška jsem si myslel, že kalhoty mají dvě nohavice a poklopec a hotovo. „Musím čůrat,“ zdrhám\nz obchodu a v klidu se courám přes půl obchodního centra. Třeba ji to přejde. „Okamžitě se vrať! Bez kalhot domů nepůjdeš,“ čtu smsku od mé milované.\nPo dobu mé nepřítomnosti dokázala spolu s prodavačkami navršit k převlékací kabince haldu hadrů.\n„To všechno si budu zkoušet?“ odkapává mi děs z očí. Její pohled mne přesvědčil.\n„... na to zapomeň,“ skočila mi do úniku m á líbezná.\nChoulím se v kabince. Sundávám si své kalhoty a hledám skrytou kameru. Je mi vedro. Málo místa, žádný vzduch, můj obraz v zrcadle. Je mi zle.\nZkouším si první kalhoty. „Bezva, jsou mi, berem, jdeme domů“ mé nadšení nezná hranic. Hned napoprvé. „Nesedí ti,“ zabila mne má nejmilejší. Nejspíš jí jednu fláknu.\nZkou ší m páté. M é vysok é č elo se mi potí až na zadek. Špatn ě se mi dýchá. Tohle už hrani čí se sportem.\nU „větv í“ by se to nestalo. Tam kabinky nebývají. A ještě bych se dověděl: „ To pánovi ťlutí, dáme ťlevu ...“\nZkouším osmé. To už je na mě moc. Žena je pořád nespokojená a volá na pomoc prodavačku. Nejspíš holky vycítily přítomnost kusu chlapa a přišly rovnou dvě. Tři ženský na mě zírají, jak se zkouším nacpat do džín. Chvílemi ztrácím rovnováhu. Stydím se za své kytičkované trenýrky, žena se stydí za mě. Po čtrnácti minutách jsem se narval do kalhot, kterým se říká bokovky. Kdo to, proboha, vymyslel? Všude to tlačí, z břicha mi to dělá vodopád. Nemůžu se nadýchnout. Zkouším to popotáhnout nahoru, ale kastruje mě to.\n„Ty ti padnou,“ řekla má osudová láska. Funím jak lokomotiva a k vraždě chybí jen kousíček.\n„Nemyslím,“ vložila se do toho jedna z prodavaček „pán má velký bříško a krátký nožičky, kalhoty pro něj u nás asi budou problém.“\nSedím v autě a čekám na ženu. Bez bokovek. V trenýrkách. Zase bude tichá domácnost. Když se přiřítila, tichým nesmlouvavým hlasem řekla: „Teď jdeme pro košili.“\nJsem pro srandu králíkům, a nejen jim, taky ze mě mají srandu moje děti a hlavně má žena...\nObčas omdlím, zvlášť když mám nějaký úraz. Vážný úraz. Krvavý. Jako tuhle, když jsem ráno připravoval svačinu pro děti do školy.\nZa úplatu jsem získal od své ženy zápis v deníčku. Onoho krutého dne si zapsala:\nBylo šedivé ráno.\nTak na tom jsme se shodli. Pro mě bylo možná o něco šedivější.\nKrájím rohlík, beru si ten největší nůž, co jsem doma našel. Proč? Co já vím, asi abych si připadal jako drsnej chlap. Nůž prosvištěl rohlíkem a zastavil se v mé ruce. Dech beroucí bolest zkřivila mé tělo a já zařval jako tygr. „U šípku červenýho!“ zaklel jsem a s hrůzou koukám na děsivou ránu na ruce. Crčí ze mě krev!\n....právě jsem se myla v koupelně, když jsem uslyšela velmi vulgární zaklení z kuchyně. Chvilku bylo ticho a pak jsem uslyšela slabé zasténání a myslela, že fňuká křeček hlady. Skutečnost však byla jiná, v kuchyni klečel plačící, tiše sténající manžel a prosil o náplast. „Strašně jsem se řízl,“ zašeptal a ukápla mu slza a kapka krve zaneřádila vytřenou podlahu. Dobytek.\nZtrácím decilitry krve, bolest mnou zmítá. Zvládám to, jsem chlap, nejspíš si to budu muset zašít. Naštěstí občas točím Ordinaci v růžové zahradě, tak vím o chirurgii vlastně všechno. Vždyť loni jsem si sám vyndal stehy z nohy, tak proč bych je letos nedokázal vrátit do ruky. Bude to chtít tak pět šest stehů, počítám. Bolest ale dosahuje vrcholu, nevím, jestli to zvládnu, bude mi muset asistovat má žena. „Miláčku, nedívej se na to, je to jen pro silný povahy,“ varuji svou slabou ženu.\nČelo mu zkrápěl studený pot a k omdlení nebylo daleko. Když jsem uviděla ranku na ruce, kousla jsem se do rtů... smát se budu až za rohem...\nKoukla na mě a sevřela rty, asi jí z pohledu na otevřenou ránu v mé ruce není dobře. Dokonce jí ukápla slza. Nejspíš mne lituje. Chápu ji, sám toho mám plné kecky. Se šitím mi asi nepomůže, tak ji žádám, aby mi přinesla aspoň obvaz, šití bude muset počkat.\nTrpícímu chudákovi jsem poskytla první pomoc – donesla jsem mu obvazy z lékárničky. Netušila jsem však, že je vypatlá úplně všechny.\n„Musím si na chvilku lehnout, než to nejhorší přejde,“ říkám ženě, aby se uklidnila a mohla odejít do práce.\nUložila jsem ho do postele a vzhledem k jeho výrazu v obličeji jsem mu doporučila celodenní klid na lůžku. Podezřele rád zrušil i práci na dnešní den.\nAsi za hodinu se ozval telefon. Má žena má o mne strach, tak mě kontroluje. „Jsem v pohodě,“ říkám jí, „nemusíš mít obavy, zvládám to dobře.“ Nechci ji stresovat, je mi zle, ale ona se to nesmí dozvědět. Hned by tu byla a pokoušela by se o mne starat... Mám připravené šití. Upadl mi knoflík u kalhot, tak je nechci nosit napůl žerdi... Ruka mě bolí. Jestli se to zanítí, amputují mi ji. Budu muset něco udělat.\nNetušila jsem však, že po telefonátu, který se uskutečnil celou hodinu po katastrofě (manžel dlouho nebral telefon, a když už ho konečně vzal, tak jen tiše sténal), se budu muset uvolnit z práce, abych ho v posledním tažení ještě stihla zachránit. Zelenej byl jak sedma, sotva se držel na nohou a měl pocit, že přišel o ruku.\nUvařila jsem mu čaj.\nŽena z nepochopitelného důvodu přichvátala z práce a jala se o mne pečovat. Nevím, jestli mi něco dala do pití nebo jestli jsem omdlel, ale brzy jsem usnul i s krvácející rukou.\n... když se po několika hodinách probral z mrákot a byl schopen postavit se na nohy, navštívil lékárnu a pak chirurgickou pohotovost.\nPo pár minutách jsem se probral opuštěný, zkrvavený a bolavý. Z posledních sil se soukám do auta a bravurně řídím jednou rukou. Jedu pomalu, abych neohrozil ostatní účastníky silničního provozu, přeci jen mi není dobře. V lékárně jsem si koupil další balík obvazů a paní magistra mi po konzultaci nad mojí skoro uřízlou rukou povídá, že je to hrozivé zranění a že s tím musím na operaci, nebo něco v tom smyslu. Usmála se na mne, zřejmě aby mi dodala odvahy. „To nic není,“ zašeptal jsem tvrdě a jen tak tak znovu neomdlel.\nJsem na chirurgickém oddělení naší nemocnice. „Potřebuji zašít!“ sípu z posledních sil na službu konající doktorku.\nTa ruku zkušeným okem lehce prohlédla a po zalepení ranky náplastí řekla: „Až se vám opravdu něco stane, přijďte. Kdybyste aspoň omdlel a rozbil si hlavu...“\nAno, za úplatu jsem získal od své ženy ten zápis v deníčku. Za mrzký peníz tak máme tichou domácnost. Jsem tu pro srandu své ženě. Jsem tu pro srandu králíkům...\nDo vosího hnízda se nešťourá!\nPravidelně prudím své děti výchovnými povídačkami typu: Nesahej na horký sporák, spálíš se, nejezdi bez držení na kole, spadneš, nešťourej klacíkem ve vosím hnízdě, dostaneš žihadlo. Vždycky na to mají nějakou odpověď, nejčastěji zvednou oči v sloup. Vím moc dobře, že si stejně musejí samy sáhnout, samy spadnout nebo dostat žihadlo. Dospělému tohle říkat nemusíte, ten ví, ten už má svou zkušenost. Nebo je, jak říká moje žena, silně slabomyslný. Myslela tím mne.\nNa balkoně se nám teď na jaře usadily vosy. Jsou ve střeše a jako vchod si usmyslily díru v prknu. Suk tam chybí.\nTýden mi trvalo, než jsem je, bestie bodavý, vystopoval.\nMám strach o své děti i o svou ženu, zahajuji tedy frontální útok proti žlutočernému vzteklému hmyzu. Sprej zatím použít nechci, jsem chvílemi ekolog amatér, tak mám soucit s přírodou.\nPozoruji vlet do hnízda (vchod v tomto případě je nesmysl, neboť příručka praví, že vosa je hmyz létavý), který je asi dva metry nade mnou. Hmyzáci v pravidelných intervalech hlásí své přílety a odlety. Domluvit se s nimi nejspíš nepůjde, jako malý jsem to zkoušel, ale skončil jsem značně opuchlý. Musí se na ně tvrdě a nesmlouvavě, je to škodná mezi hmyzem, a navíc mají bodavé zadečky. Nevím, co mě to po\npadlo, ale do ruky mi odněkud padl klacek. Blížím se obezřetně k dírce ve střeše a z nepochopitelného důvodu v ní šťourám klacíkem. V tu chvíli mi to došlo. Když klacík vytáhnu, zemřu v bitevní vřavě. A je mi jasné, kdo zvítězí. Nechávám tedy klacík klacíkem a vosy vosama. Teď nám ale zpod střechy trčí nevzhledná dřevěná anténa.\n„Koukej ten hnus dát pryč!“ zní osudový ortel mé milované. Vůbec nechápu, co jí na kousku dřeva vadí... Děti na to nedosáhnou, vosy nemůžou ven. Všechno jak má být. Ale miluji svou ženu...\nLezu po žebříku k zacpanému vletu. Slyším bzučení. Silné, rozzlobené bzučení. Vražedné bzučení. Odmítám klacek odstranit, neboť by mi vosí gripeny mohly poněkud ublížit. Co teď? Zdrhám z žebříku dolů a beru si do ruky koště. Sundám klacek na dálku, budu v bezpečí.\nByl to omyl!\nSilný nápřah. Koště sviští vzduchem. Náraz do klacku. Klacek padá. Vlet je volný. Čas se zastavil.\nKoukám nahoru a mám pocit, že se vlet ve střešní konstrukci obludně zvětšil, vypadá to najednou, že by dírou ve střeše protančil přežraný hroch. S otevřenou pusou zírám na excelentní výsadek dvou žlutočerných bestií, které zády k sobě proskakují vletem ven, ve skoku zaměřují cíl, synchronizovaně mávají křidélky a tělo na tělo nabírají rychlost, jako kdyby měly u vosího zadečku tryskový pohon. Hrůza mi přikovala nohy k podlaze. Jen civím, jak se v jejich očích obráží ledový klid, rozhodnost a předpokládaný úspěch akce. Asi metr ode mě mění střemhlavý let ve\nstřemzadečkový. Řítí se prdelkami vpřed a vytahují svá žihadla. Kapky jedu se zaleskly v jarním hřejivém slunci...\nPak přišel náraz. Má lícní kost pod levým okem se prohnula a žihadla mne podrbala až v mozku. Vosy zvítězily. Co se dělo potom, si moc nepamatuji, jen mlhavě vidím svou statečnou ženu, jak s elegancí sobě vlastní tvoří vosí jatka. Neekologickým sprejem.\nKdy ž jsem se trochu probral z mrákot, jedním okem vidím svou milovanou, jak mi dává studený hadr na to, co se mi stalo s obličejem. Na druhé oko nevidím. Děti se mne lekly a odmítaj í opustit pokojíč ek. T říměsíční syn se na mě nejd ří v usmál... Od té doby pláč e. Zřejm ě se bude strachy ještě dlouho po čůrávat.\n„Nejenže se chováš jako dement, teď tak už i vypadáš!“ ocenila můj souboj s hmyzem žena. Druhý den ráno v koupelně jsem jí dal za pravdu. Koukal na mě mongoloidní Frankenstein a tiše mi povídal: „Do vosího hnízda se nešťourá!“\nManželský sex aneb Ach jo...\nMáme se se ženou opravdu rádi, dokonce bych řekl, že se milujeme. A to jak obrazně, tak i fakticky. Jsme spolu už dlouho, ale manželé jsme teprve krátce. Nikdy bych neřekl, jak moc se umí změnit sexuální praktiky právě vznikem manželství. Přemýšlím o rozvodu...\nJe pozdní večer, ležíme se ženou vedle sebe a já cítím jaro a jemné chvění na hambatých místech. Dneska to bude nádherný, cítím to v kostech a nejen v nich. Bude to krása, evokuje mi to text písně od Zeppelinů: „...je to jarní chvění květnové královny...“\n„Mami, já nemůžu spát,“ hlásí dcera a dožaduje se pohádky. Chápu to. To tak děti někdy mají. Žena odešla číst pohádku a já si chvilku čtu Kámasútru. Asi za půl hodiny už jedeme znovu červenou knihovnu... Pustit si k tomu Bílou orchidej od Evy a Vaška, bylo by to dokonalé!\n„Mami, já mám žízeň,“ povídá dcera a civí na nás. Asi ji příště utopím! Nebo jinak utratím. Ach jo!\nO deset minut později se snažím vzpomenout na předešlé hezké chvilky, Zeppeliny i Evu a Vaška...\n„Uááááá!“ křičí z ničeho nic náš tříměsíční syn a zd á se, že nehodlá přestat. Žena vstává a uklidňuje ho. Měla by spíš ale uklidnit mě. Mám trochu vztek.\nO půl hodiny později už ležíme vedle sebe. Jaro mě ovládá, láska se mnou cloumá... Miluju milování! Vyzkouším to, co jsem před chvilkou načetl.\n„Uáááááá!“ hlásí se synek. Má prdíky. Já chuť vraždit. Navrhuju dát ho na balkon, ten řev by nebyl tolik slyšet. Překvapivě mi to neprošlo. Zkouším malýmu ucpat otvor na hluk roubíkem. Žena je proti. Ucpala mu raději pusu bradavkou.\nO tři čtvrtě hodiny později synek spinká. Sladké dítě...\nTentokrát už zavrhuju předehru, vletíme na to co nejrychleji, než zas někdo bude mít něco proti. Kouk\nnu na svou ženu. Spí. Tvrdě, nejde vůbec vzbudit. Ach jo!\nRáno mě žena budí o hodinu a půl dřív, než bych měl vstávat do práce. Rychle chápu, co chce! Super nápad! Ještě pro jistotu poslouchám, není-li nablízku dcera, nebo jestli synek nehodlá mít zažívací potíže. Je ticho. Všechno to spí... Přemýšlím, kterou hudbu si k tomu pustíme. Něco romantického! AC-DC, to bude ono! Bude milování! Konečně!\nSynek má někde zabudovaný radar. Řve jak tygr. Kojí se. Uspat se ho podařilo asi po čtyřiceti minutách. Tak teď! Není čas na předehru, není čas na hrdinství. Bude jen obyčejná soulož, ale zaplať pánbůh za ní!\nDcera chce snídani. Nahromaděný vztek bude muset brzy ven. Asi nemá cenu dítěti vysvětlovat, že nejen chlebem jest člověk živ! Chce se mi křičet...\nDcera snídá, jdeme se ženou rychle na to.\nŘve budík. Probudil synka. Řve i on. Řve druhý budík. Dcera chce ještě rohlík...\nStojím pod ledovou sprchou, křičím vzteky a zimou. Při uzavírání sňatku mě nikdo nevaroval. Paní oddávající nic neříkala... Jak tohle, proboha, dělali naši rodiče?! Neměl by být manželský sex trestným činem?\nJako malej kluk... nebo blázen?\nTaky vám hodně lidí v okolí říká, že se chováte jak malej Jarda? Nevím, odkud pochází tohle rčení, ale můj táta byl Jarda a musím uznat: má to něco do sebe. Občas se choval jako malej. Mám to asi po něm. Někdy si dokonce říkám, že bych měl skáknout k lékaři, nebo k psychologovi. Možná už k psychiatrovi. Na druhou stranu se bojím, že by se zjistilo, že jsem magor, a chtěli by mě to odnaučovat...\nTak nikam nejdu.\nMám pocit, že se můj překotný mentální vývoj zastavil zhruba v osmi letech. Možná proto v mnoha věcech chápu své děti. Nevím, jestli to máte taky, ale mám chvíle ve svém brožovaném životě, kterými bych před lety vyšperkoval své dětské či pubertální historky. Problém je v tom, že je mi šestatřicet a měl bych si aspoň chvílemi připadat jako dospělák.\nTak třeba večer, když le ží m v posteli, těsn ě před usnutím koukám do stropu a jsem strojvůdcem největší ho vlaku na světě a ček á mě cesta do Paříž e a zpět. Na stropě mám monitory, co mi ukazují, jak fungují motory, všechno to bliká a pípá a j á dostávám hl áš ení od posádky, že m ůž eme vyjet... Ráno, hned jak se probudím, vím, že v Pa říž i bylo krásn ě... Ž en ě to ne říkám, poslala by mě nejsp íš na vyšetřen í s elektrošoky.\nKdyž večer vypínám počítač, jsem technik, který vypíná celý raketoplán po úspěšném přistání. Ne\nvím, jestli je to normální, ale já to tak prostě mám. Upřímně řečeno, malých kluků musí mezi námi být víc. Jezdím autem. Rád. Baví mě to. Jezdím maličkým autem se slaboučkým motorem z Kolína. Skoro to vypadá, že je to model na dálkové ovládání. Stojím na křižovatce na červenou a čučím kolem sebe. Vedle mě stojí auto džípovitého typu s ohromným motorem a drsným řidičem s tmavými brýlemi. Taky čučí. Začíná hra. Oba zařazujeme jedničku. Svítí stále červená. Oba se pomaloučku snažíme rozjet, aby to ten druhý neviděl. „Budu v křižovatce první, ty s tou velkou kraksnou mi nestačíš!“ honí se mi hlavou a přemýšlím o nějaké kulišárně, díky které bych aspoň tu křižovatku projel první. „Kam se cpeš, maličký!“ honí se určitě hlavou tomu velkýmu. Padne oranžová a oba vypálíme vpřed... Je jedno, kdo vyhraje, hlavně, že se aspoň maličko závodí jako na autodráze. Pak to má na silnicích k něčemu vypadat, když si na nich hrají malé děti, no ne?\nDalší z mých oblíbených chvilek mě přepadá v dopravních prostředcích. Mám neodolatelnou touhu plivnout na pleš pánovi, co stojí nebo sedí přede mnou. Jsem sám vysokočelnatý, tak vím, jak by to plesklo. A jak by se pán krásně vztekal. Asi jako já, když se mi nedávno trefil na vrchní čelo nevychovaný vrabčák.\nDěsně rád bych taky nadzvedl paní prodavačce u nás v obchodě paruku a zjistil, co má pod ní. Kdykoli tam nakupuju, nemyslím na nic jiného. Taky vždycky z obchodu přinesu jen půlku věcí. Už chápu, proč děti pořád něco zapomínají...\nMožná jsem blázen. Možná jsem retardovaný. Určitě nejsem dospělý. Děti to poznaly. Často se za mě stydí a velmi často mi říkají, abych se konečně choval jako dospělý. Abych v autě schválně falešně nezpíval, abych nekladl kolemjdoucím nesmyslné dotazy, abych nevím co ještě.\nMožná jsem blázen. Myslím, že má žena něco tuší... Teda – nejspíš to ví. Nikdy jsme o tom nemluvili, ale bude na tom určitě podobně. Nikdy bych totiž nevěřil, jak neskutečně vzrušující může být společná pozdněnoční výprava v pyžamech ke spícím panelákům. Zvonili jsme na zvonky, zdrhali a zase zvonili... Pozorovali jsme, jak se rozsvěcují okna, jak se slušní lidé budí a jak tito bezúhonní občané dokážou vulgárně nadávat. Dodnes některým odbornějším sprostým výrazům nerozumím.\nTakových výletů máme víc...\nI proto tě, má ženo, miluju!\nMiluju tě, jak může milovat prvňák svou spolužačku, od které opisuje!\nMiluju tě, jak první lásku v životě!\nJako malej kluk!\nSestavuji skříňku aneb Kéž bych měl\naspoň jednu ruku pravou!\nKoupili jsme si domů moc pěkn é dřevěné sk říň ky. V obchod ě vypadaly náramně. U výdeje zakoupeného zbo ží už moc ne. Dali mi tam takovou placatou\nbednu a mě se zmocnila beznaděj. Budu to muset smontovat!\nBohužel se na mně – co se týká manuální zručnosti – příroda poměrně slušně vyřádila. Pro někoho je to jen rčení, pro mě fakt. Mám obě ruce levé.\nRozbalil jsem placaté krabice a koukám na kvanta prkýnek, šroubků (teda vrutů), hřebíčků a bůhví čeho ještě. Z toho že bude skříň na oblečení?! A to bude pak samo stát?! Sedím uprostřed haldy voňavých dřevěných kousků a hledám návod. Je tu. Letmo si ho prohlédnu a zjišťuji, že jsem se bál zbytečně, že tuhle věc postaví i malé dítě. Návod letí do koše, na tohle ho přeci nepotřebuju! Ženu posílám pro jistotu do kuchyně, nemusí vidět, jak se její manžel znemožňuje manuální nesmělostí.\nNa podlaze jsem si sestavil prkýnka tak, jak by měla pasovat k sobě, aby vytvořila po následném propojení stejnou věc, jakou jsme viděli v obchodě. V návodu nějak ý hejhula namaloval, že tři prkna najednou stojí a spoj í se nahoře čtvrtým... To snad nemyslí někdo v ážně, ne?! Dvě udr ží m rukama. Třet í si opírám o nohu. Nevím, sakra, jak mám ta tři nyn í stojící spojit čtvrtým! Čí m to asi mám jako držet?!\nAni na sedmý pokus se mi to nepovedlo. Jsem malinko nepříčetný. Volám potichu na pomoc osmiletou dceru. Nechci obtěžovat ženu, protože o výsměch fakt nestojím. Baletím se třemi dřevěnými plackami a dcera místo pomoci pláče. Smíchy. Vynadal jsem jí tak, že teď pláče doopravdy. Odešla. „Si klidně jdi žalovat!“ syknul jsem a očekával v obavách ženu.\nDcera se vrátila s vyhozeným návodem a že se to má položit na zem a sestavit a pak teprve vztyčit.\nPotvora. Měla pravdu. Stejně je drzá.\nSestavili jsme společnými silami kostru skříňky, která – světe div se – sama stojí.\n„Už tě nebudu potřebovat,“ poděkoval jsem dceři a jal se sestavovat další kousky dřeva.\n„Nyní sestavte dvířka a namontujte je,“ píše se v návodu. Není problém, je to jen pár prkýnek a nějaké kování.\nPo hodině lopotného úsilí mám namontovány první ze čtyř dveří. Nějak tam ale nesedí, vypadají unaveně, nakřivo, nejdou zavřít.\nNěkde se stala chyba. V návodu, jinak to není možné. Chybu jsem tam nenašel. Tak to bude tím dřevem, je to nějak křivě ukrojený nebo co.\nMontuji další dvířka, protože ty první si díky těm druhým určitě sednou, jak se odborně říká.\nPotím se, mám vztek, hlad a nevím jak dál.\nPotupně volám dceru, aby mi poradila. Ta malá bestie si zase schválně přečetla návod a zjistila, že mám kování špatně přišroubované. Nějak obráceně. No tak to předělám, no! „Jdi si hrát nebo psát úkoly!“ poděkoval jsem jí. Když jsem měl druhá dvířka již správně přidělaná, sesypala se kostra skříňky jak domeček z karet.\n„Tys to neslepil?“ ptala se dcera, když mi pomáhala sebrat střepy vázy, která podlehla nárazu znovu uvolněných prken. Viděl jsem chvilku rudě. Nevím,\nco jsem po ní hodil. „Tos to nemohla říct před tím?! Na co jsi ten návod četla?!“\nJsem sám v bytě a sestavuji skříňku. Žena odvedla děti i sebe do bezpečí. Korpus už je vztyčený, dvířka namontovaná.\nDokonce šuplíky se mi povedlo dát dohromady. Jenže nejdou zasunout do určených otvorů. Jsem, bohužel, cholerik.\nZkouším šuplíky jemně zasunout silou.\nHrubá síla – základ úspěchu, blesklo mi hlavou.\nŠuplík povolil. Nezašoupl se, praskl.\nKdyž mne opustil záchvat vzteku, všiml jsem si, že ze šuplíků mnoho nezbylo. Někdo je rozdrtil kladivem na padrť.\nAsi po hodině jsem se vrátil z obchodu s novými šuplíky. „Klid, nic to není, to zvládneš,“ uklidňuju se. Opravdu jsem se snažil. Vše přesně podle návodu. Nejdou, prostě nejdou zasunout!!! Vzdal jsem to. Zase by se něco rozbilo a to už by se skříňka mohla stát dražší než starožitný nábytek. Odešel jsem na pivo.\nVečer byly oba šuplíky na svých místech. Zasunuté!\nRaději jsem se na nic neptal, žena to také nechala být... Až později jsem zjistil, že otvory nebyly stejně velké a každý šuplík měl svůj...\nDruh ý den byli u nás rodiče. Tchán si zálibn ě prohl íží naši novou skříň ku: „ Kter ý č un ě to dávalo dohromady? Vždy ť je to celý nakřivo a ty dvíř ka nesedí...“\nNevím, co bylo pak. Jen matně si vzpomínám, jak žena odvádí do bezpečí své rodiče, děti i sebe.\nNemám rád úklid\naneb Život s úkliďákem\nNejsem nepří tel úklidu, ale kdyby tento měl na Facebooku profil,dopřá tel bych si ho rozhodně nedal. Ne tak moje žena. J á ú klid toleruji, chápu, že bez něho to nejde, neboť bychom – jak správn ě říká má nejmilejší – shnili ve špíně. Ne, vysávání nebo vytírání mi nevadí. Dokonce jsem schopen tuto činnost nejen pozorovat, ale s ú spěchem i provádět. Co nesnáší m, je úklid osobních věcí a prádla do skříně. Osobní věci po mém uklízecím zásahu ji ž nikdy nemohu najít.\nNěkam mi zmizí.\nUž nikdy na mne odnikud nevybafly. A čerstvě vyžehlené prádlo, se kterým se má žena pomocí žehličky doslova mazlí? Po mém „úklidu“ do skříně je celé nějak zohýbané, pomuchlané a nakřivo. Prostě nerad uklízím. Ne tak moje žena.\nMyslím, že miluje uklízení. Proto uklízí pořád.\nA tak je u nás naprosto běžná situace, kdy kladu dotazy typu: „Nevíš, kde mám kalhoty?“ nebo „Kampak se asi uklidil můj notebook?“ a do třetice: „To mé tričko, co nemohu najít, jistě již bylo zcela zdecimováno špínou a vyprané se již skví na sušáku?“\nZkrátka nikdy nic nemohu najít, protože jsem dávno přestal sledovat, kam má žena všechny věci uklízí. Ty od ní časem získaly svá přesně stanovená, správná místa.\nNevyznám se v nich.\nNepřijdou mi logická.\nA navigaci na ta místa nemám. Už je ale nehledám, ptám se. Je to rychlejší.\nMou největší noční můrou je, že mi žena uklidí v garáži. Občas se hrůzou budím a žádám svou ženu, aby mi řekla, kde v té garáži mám motorku.\nMá žena má milence – úklid.\nDnes ráno jsem svou ženu tajně pozoroval a musím před ní hluboce smeknout. Je pro mne naprosto nepochopitelné, co jeden sám člověk stihne mezi probuzením a snídaní. Já po ránu narážím do dveří, nic nevidím, nic nevnímám a nepořádek je mi doslova putna. Kdybych se ráno brodil po pás v odpadcích či podobných hnusech, bylo by mi to šumák.\nNe tak mé ženě.\nSotva vstane, už stele postele. Mě by to možná napadlo večer, než ulehnu. A to bych – upřímně řečeno – nic nestlal, když si do toho jdu lehnout, no ne?\nPostele má úhledně ustlané, polštáře naklepané, pyžamo v komínku a cestuje do koupelny. Tam já trefím až po hltu kávy.\nPři čištění zubů stihne umýt umyvadlo, které se blýská už od včera. Já se snažím při čištění zubů alespoň nezahnojit zrcadlo. Vždycky mi tam něco prskne nebo co...\nMá žena stihne ještě přemýt vanu, která už před tím byla čistota sama. Onehdá jsem také zkoušel mýt vanu takhle brzy ráno. V poledne mi v ní ale už byla zima, tak jsem šel spát jinam. A to má uklízecí žena ještě vytře podlahu. Co na tom, že se z ní dalo jíst už před tím...\nPak jde, má nejdra žší , na toaletu, kterou, asi z nudy, stíhá vydrhnout. Mezi rtěnkou a parfémem ještě uprav í sošku na skří nce, protože ta darebnice opustila sv é správn é místo. Posunula ji přesn ě o 2,5 mm! Tajn ě jsem to změř il. Jak to poznala, že stoj í ta africk á nah á pan í š patně?! J á bych si možná všiml nekalosti, kdyby tam ta soška nebyla vůbec... po týdnu... asi.\nNe tak má žena.\nTo jsem popsal jen malinkou část rána. Nevím, jestli se má žena při běžných činnostech nudí, každopádně stíhá neuvěřitelné věci. Je to můj úkliďák. Nemůže za to. Má to po své mamince.\nModlím se, aby to samé nechytily děti... To bych nepřežil. Dokonce podezírám svou ženu, že v noci přemývá nádobí po myčce, protože myčka je stroj nedokonalý a jistě je nutné nádobí domýt. A při tom mluví s mou tchyní a vyprávějí si v nočním telefonátu o tom, jak si dnes pěkně pouklízely...\nProto vedu boj proti úklidu, aspoň takovou malou vzpouru.\nMám na stole papírky na poznámky. Každý den je schválně rozházím. No, rozházím... Promíchám barvy a trochu do nich drcnu, aby vypadaly pokáceně. Každý den večer jsou zase perfektně seřazeny dle barev a srovnány v dokonalý hranol. Myslím, že má žena ani neví, že je denně rovná.\nAle můj nepořádný boj je marný. Jsem jen slaboučký soupeř, i když veliký, jak se říká, bordelář. Proti úkliďákovi nemám adekvátních zbraní. Je rychlejší, předvídavá, nekompromisní.\nJen jednou mi svitla naděje jakéhosi škodolibého zadostiučinění. Dcera přišla ze školy a že máme napsat potvrzení, že nemáme vši. Viděl jsem v očích své pořádkumilovné ženy ponížení. V naší domácnosti, kde vládne mistryně světa v úklidu, a vši?! Potutelně mrkám na dceru, že potvrzení po prohlídce všech členů domácnosti dostane. Všech členů!\n„Jen přes mou mrtvolu!“ souhlasí žena a jde se uklidnit drobným úklidem. Za hodinku na ní klečím a hledám malé, špinavé potvůrky...\nVečer jsem napsal do notýsku: Vši nemáme. Mimino kontrolováno, nemá ještě vlasy, nemá ani vši. Dcera prohlédnuta, vešky nemá. Otec kontrolován, ale vlasů již nemaje, vši nemají se kde uchytit. Matka přes výrazný odpor kontrolována, vši nemá.\nVážený vzdělávací ústave, vši nemáme a ani mít nemůžeme. Je u nás tak čisto, že kdejaká havěť bere naši domácnost jako bílá místa na mapě. Ani moucha se neopováží proletět kolem, neboť by byla za víření prachu křídly utracena. S pozdravem světu mír a tak dál...\nDopisuji tento článek a bojím se, co na něj řekne žena.\nAsi bude tichá domácnost. Mimochodem, nemohu najít myš.\nZřejmě mi ji někdo při psaní na notebooku uklidil...\nMoje jízda vlakem\naneb Děkoval bohu, že jízdu přežil\nTen výlet za prací do Ostravy se opravdu zpočá tku jevil jako bezva nápad. Dostali jsme ještě se dvěma kolegy slušnou nabídku, a dokonce že nám zaplatí cestu vlakem tam i zpět. Ráno mne kolegové dotáhli téměř násilím na nádra ží v Praze Holešovicích. Doslova mě pronesli skrz panoptikum zvláš tních figurek sestávající z bezdomovců, fe ťáků, ranních opilců a lid í spěchajících do práce (tímto je neházím všechny do jednoho pytle, prosím!). Nemám toti ž vlaky rád.\nZ našeho městečka jezdily pořá d se zpožděním, pokud vůbec dorazily až na naše nádra ží . Vydržel jsem vlakem jezdit denně pět let. V zim ě tam mrzlo, nebo se vlak stával pojízdnou saunou, nic mezi tím. V létě to byla pouze sauna. Navíc, podle mne, vozili v těch vagonech po nocích dobytek na jatka... Pak byla jednou výluka na trati a já už pohodl í v autě neopustil. Pravda, Jižní spojka v Praze umí pocuchat nervy, ale proti mně známému vlaku to je pořá d pohoda.\nDostali jsme zpáteční jízdenku a byl jsem nastoupen do vlaku. Když jsem se probral z mrákot způsobených násilím mých kolegů páchaným na mé maličkosti, přišly mrákoty nové... Sedím v letadle! Neměli to srdce mě narvat do železné obludy pohybující se na železných hadech! Jsou to kamarádi!\nNejsou. Za chvilku byl u nás člověk v bílých rukavicích a chtěl jízdenku. Kde to jsem?! Poprvé a naposledy jsem seděl v Pendolinu.\nCesta byla nádherná, klidná, čistá a velmi rychlá. Byl jsem nadšen. Úplně jsem změnil názor na České dráhy. Asi je budu milovat!\nAno, byl to omyl. Na cestě zpět jsme Pendolino nestihli, práce končila hodně pozdě, ale to nevadí, dráhy už nejsou to, co bývaly, bude to pohoda, pojedeme z Ostravy do Prahy mezinárodním rychlíkem.\nDodnes mám hořko v ústech při vyslovení jeho jména. Excelsior. Vlak, který jezdí z Košic do Chebu.\nNa Hlavní nádraží v Ostravě nás museli dovézt autem, neboť dva z nás tří ulovili během pobytu brutální střevní virózu a pěší cesta noční Ostravou tak pro nás zůstala zapovězena. Vystoupili jsme kolem desáté večer z taxíku a sotva jsme si vzali věci, řidič bez pozdravu a bez vyčkání na zaplacení ujel.\nDva ubožáci (jedním zavirovaným jsem byl já) a jeden nosič se ploužíme ztichlým, ne zrovna liduprázdným ostravským nádražím. Holešovice byly proti ostravskému nádraží jen dětským hřištěm. Své znavené kosti jsme složili v prázdné čekárně, kam smí jen lidé s platným jízdním dokladem. Sem verbež nehezká jistě nesmí, uklidňuji se a hledám toaletu.\nKolega rovněž . Nechali jsme třetího, zdravého a silného, v č ekárn ě i s našimi věcmi a šli chytit další nemoci na zdejší toalety. Ty z hygienických důvod ů popisovat nebudu, nebylo by to hezké a pro náš příběh to nen í až tak podstatné. Levituji nad mísou, když mi přijde sms: „ Pomoc. Jsou tu.“\nJakmile jsme opustili čekárnu, náš zdravý zjistil, že není sám. V prázdné čekárně. Nejdřív viděl stíny, pak postavy. Rychle napsal smsku a schoval mobil do slipů. Shlukli se kolem něj, kápo stínů mu podává prázdnou pet láhev a povídá: „Máme žízeň, dojdi nám na záchod pro vodu.“ Netuším, co by se dělo dál. Vpadli jsme s bolavými břichy do čekárny na pomoc kolegovi. Stíny se rozplynuly.\nDo odjezdu vlaku, kde bude bezpečno, protože mezinárodním rychlíkem nejezdí jen tak někdo, zbývala hodina. Co teď? Všude kolem se pohybují živlové a my jsme silně oslabeni. Před nádra ží m jsme potkali hlídku policie. Nenápadn ě jsme se začali pohybovat v její blízkosti, neboť jsme měli strach. Vytvořili jsme tak zvláš tn í průvod: dvojice pomahač a chránič, dv ě podivn ě se kroutící individua, a jeden chudák ov ěš en ý spoustou zavazadel. V půl dvanácté jsme se dočkali. Excelsior stál v Ostrav ě v celé sv é kráse. Ještě ž e máme místenky, oddechl jsem si, protože budeme cestovat všichni společně a bude aspo ň trochu zábava.\nNašli jsme určený vagon i kupé v něm. Bylo zamčené a zatažené, vevnitř tma. Super! Počkáme na průvodčího, ten nám to otevře a konečně se trochu i vyspíme. Omyl. Průvodčího jsme celou cestu neviděli. Po chvíli kolega zaklepal na kupé a zevnitř se ozval šramot. Odemykání...\n„Klucíí, tam bude nějaká pěkná baba! Bála se, tak se zamkla!“ neztrácím optimismus získaný nedávno v Pendolinu. Pomalu se otevřely dveře kupé. Jsem\noslněn! Ale nikoli krásnou ženštinou, nýbrž zlatými zuby, co se na nás ne zrovna přátelsky rozsvítily: „Što ty chóčeš?“ zeptal se nás dělník z východu tónem, že mi běhal mráz po zádech. Ta s kosou jistě není daleko... Kolega málem omdlel. Ne ze strachu, ale ze zápachu. Stál jsem až třetí v řadě, tak se to ke mně dostalo až později. Vyřinul se totiž z kupé takový odér, že mi uvadla květina pro ženu.\n„Máme sem místenky,“ snažil se vyjednávat dusící se kolega.\n„Što?!?!“ pozval nás dál zřejmě ukrajinský profesor biologie, co k nám jede podávat cihly na stavbu a co teď zrovna našel nůž. S posledními zbytky vzduchu jsem profesora uklidnil: „Pardon, my si spletli kupé, vagon i dopravní prostředek,“ a vzal jsem do zaječích. V kupé bylo dalších pět podobných východoevropských pomocníků.\nVšechna kupé kolem na tom byla podobně.\nAsi ve třetím vagonu se nám podařilo najít jedno úpln ě prázdné. Klepu se strachy, že někdo přistoupí a bude milý a vonět jako ti lidé na našich místech, až jsem z toho usnul. Asi za půl hodiny se někdo zvenčí pokou ší odemknout naše kupé. Poodhrnu záclonku...\nNebyl to průvod čí , ten podle mého opustil vlak již v Košicích. Byl to spoluobčan prahnoucí zřejm ě po bezpracném výdělku. Cestou jich bylo víc, prahnuli přibližně jednou za půl hodinky. Dveře jsme společnými silami a službami v nespan í uhájili a ž do Prahy.\nAsi v půl čtvrté ráno jsme vyskákali z rychlíku a došlo nám, že nás teď čeká cesta přes nádražní halu ven, před Hlavní nádraží v Praze.\nPo zážitcích z Ostravy a z Excelsioru jdou na mne mdloby.\n„Tohle nemůžeme přežít,“ ubezpečuji své kolegy a podařilo se mi je téměř přesvědčit, že raději pojedeme dál až do Chebu a až se rozední, pojedeme domů. Proběhli jsme halou plnou zajímavých, od pohledu hodných lidí, kteří nás naštěstí nestačili ochutnat. Do Sherwoodu, jak se říká přilehlému parku, jsme si pouze ve třech netroufli. Na to jsme málo ozbrojeni. Nahoře nad nádražní halou máváme jak zběsilí na taxíka.\nJeden zastavil... Konec utrpení, jede se domů!\n„Ti říkám, tady zůstaneš sedět, šlapat na Hlavák tě nepustím, lásko!“ říká náš taxikář vedle sedícímu příteli. My tři vlakoví turisté se mačkáme vzadu i s věcmi a čekáme, co se tedy ještě stane. Celou cestu se modlím, abychom dojeli alespoň bez větších nehod.\n„Ta tramvaj má nejspíš přednost,“ snažím se upozornit řidiče na naši přítomnost. Nevěnoval se totiž dle mého názoru plně jízdě. Byla plná francouzských polibků s jeho přítelem.\nJsem doma, je brzy ráno. Vím, že už nepojedu vlakem. Usínám a hlavou mi běží závěr povídky pánů Šimka a Grossmana Moje jízda tramvají: „ ... a šedovlasý stařík si klekl do příkopu a děkoval bohu, že jízdu přežil...“\nŽeny neumějí couvat\naneb Trubec řídí\nSkoro denně vozím dítě do školy. Je to pár kilometrů ve vedlejším městě. U školy je malé parkovišťátko asi pro deset aut a velmi úzká příjezdová cesta. Každé ráno a odpoledne se to tady změní v arénu, kde se bojuje o každý kousek místa. Spousta dětí, moc aut a kvanta rozespalých matek za jejich volantem.\nS překvapením jsem zjistil, že ráno vozí děti do školy z devadesáti procent ženy, tedy aspoň v naší škole to tak je. Za ten rok, co se škola zbytečně snaží vzdělat naše děti, jsem tu viděl spoustu dopravních a řidičských libůstek...\nMožná se nepozorný čtenář zeptá, proč mu to cpu teď, když se o škole ani nemluví, vždyť jsou prázdniny, ale zkuste napsat něco nelichotivého o ženách... Píšu to teď o prázdninách z bezpečnostních důvodů. Vyškrábaly by mi oči. Znáte to, chlapi, ne?\nJe ráno, půl osmé a blížíme se ke škole. Vjíždím do uličky, kde se tři maminy najednou pokoušejí vycouvat ven na silnici. První couvá, druhá jede pomalu vpřed (zapomněla zabrzdit a zrovna se maluje) a třetí za nimi stojí a troubí.\n„Co děláš, ty velbloudí hrbe?!“ povzbuzuji je ve zmatku. Třetí na mne udělá gesto. Nevím, co znamená, a vědět to raději nechci. Po pár minutách dokázaly opustit uličku (jedna jízdou po chodníku, jedna promáčkla školní vrata).\nMé vztekl é ego vydrážděné zpožděním brbl á neslušné poznámky, které dítě na zadním sedadle moc dobře chápe. Je taky žena, budoucí ř idička, nedej bůh...\nJiné ráno. Dvě dámy najednou se snaží nacpat se do úzké uličky. Překvapivě to nejde. Častuji je nadávkami a troubením. „Takhle jezdí jen ženský! Jdi se to učit jinam, ty vemeno z kachny,“ radím jim, jak se do uličky vejít.\nNakonec to sice zvládnou, ale za jakou dobu, to snad není možné. Já na rozdíl od nich musím do práce, ne!?\nDalší ráno. Šest aut vedle sebe na parkovišti. Mezi nimi volné místo. Ta čůza přede mnou ne a ne se tam trefit. „Tak choď pěšky, když to neumíš!“ galantně jí nabízím pomoc. Podívala se na mě, nechala auto stát a jala se vypouštět své dítě do školy. „Děláš si srandu, ty nádhero zmalovaná?!“ snažím se být milý. Dcera utekla do školy a já si tu ženskou podám. Jedu za ní městem a jen trochu do ní najíždím a troubím. Bojí se. Dobře ti tak, náno, příště na silnici nevlezeš! Ženský by neměly mít právo řídit auto...\nPoslední den školy vezu jako obvykle své dítě do školy. A jako obvykle se tu dějí podivuhodné věci. Dnes o mnoho podivuhodnější než obyčejně, jsou tu všechny matky za volantem najednou... Krása. Bavím se. Jako obvykle kolem půl osmé ráno...\nJe devět. Děti opouštějí školu a hledají mezi parkujícími vozy své maminky. Nacházejí a všichni pokud možno najednou odjíždějí. A zase jsou tu strkanice, jízda po chodníku, neschopnost improvizace, řidičské neumětelství. Stojím zaparkovaný opodál a s radostí


Pobyt pro ženy v Karlových Varech – Romantické víkendy\nPobyt pro ženy v Karlových Varech nabízí ubytování v oblíbeném 4* hotelu, lahodnou stravu formou polopenze a hlavně pestrý relaxační program v podobě 10 procedur. Vypravte se tedy za maximálně vydařenou relaxací do Karlových Varů.\nZde je kompletní program balíčku Pobyt pro ženy v Karlových Varech: jak již úvod napověděl, tentokrát Vás ubytujeme ve 4* hotelu, který se nachází v Karlových Varech. Procházka po lázeňské kolonádě, ochutnávka některého z pramenů či lázeňských oplatek by tedy jistě neměla být během pobytu opomenuta.\nSoučástí balíčku Pobyt pro ženy v Karlových Varech je lahodná polopenze (snídaně švédskými stoly a večeře formou tříchodového menu dle výběru). Avšak základem je slíbený bohatý relaxační program. Do balíčku jsme pro dámy namíchali následující procedury: 2x aromatickou masáž zádové sestavy, 2x bylinný ayurvédský zábal, 2x aromatickou lázeň, 2x medový zábal a vše jako bonus doplní privátní pronájem sauny a vířivky pro obě dámy. K tomu budete moci ještě dle chuti využívat hotelový bazén. Pojeďte si tedy užít vydařené tři dny a dopřát svému tělu zaslouženou relaxaci do Karlových Varů.\nK Pobytu pro ženy v Karlových Varech lze doobjednat\nK pobytu pro ženy v Karlových Varech je možné u nás přiobjednat následující služby: 1) Prodloužení pobytu o noc včetně snídaně – 2 600 Kč, 2) Balíček Relax speciál – 1x relaxační podvodní masáž a 1x reflexní masáž plosek nohou – 1 499 Kč, 3) Balíček Spa Deluxe – 2x originální zkrášlovací kaviárové terapie – 2 699 Kč. Doobjednávky k pobytu prosím uveďte v objednávkovém formuláři v kolonce Ostatní. Stačí uvést číslo služby, kterou si přejete k pobytu doobjednat.\nKomfortně zařízené pokoje hotelu 4* standardu poskytují kvalitní ubytování. Každý pokoj je vybaven koupelnou a WC, TV se SAT, telefonem, fénem, trezorem, minibarem a připojením na internet. Během pobytu Vám budou bezplatně zapůjčeny župany.\nV ceně Pobytu pro ženy v Kalových Varech je zahrnuta polopenze. Během pobytu si vychutnáte snídaně formou švédských stolů a večeře formou výběru z tříchodových menu. Stylově zařízená hotelová restaurace Vám během pobytu v lázních nabídne kvalitní gastronomii. V letních měsících je možné využít k posezení i venkovní terasu.\nKarlovy Vary jsou celosvětově proslulým lázeňským centrem, které Vám poskytne mnoho možností na zajímavý program. Zde je několik míst, které byste určitě měli navštívit: Vřídlo – největší a nejteplejší karlovarská terma, Mlýnská kolonáda – největší lázeňská stavba v Karlových Varech či muzeum Jana Bechera..\nPobyt pro ženy v Karlových Varech je možné uskutečnit i v průběhu pracovního týdne (na libovolné tři dny a dvě noci) případně na delší dobu například prodloužený víkend (cena za noc navíc je 2 600 Kč), parkování je možné před hotelem případně lze za poplatek 150 Kč/den využít parkovací dům, hotel i hotelová restaurace jsou nekuřácké. Pobytový balíček lze využít i pro jednu dámu.\n8 999 Kč pro dvě dámy (4 499 Kč / osoba) hodnota pobytu 400 bodů)


Který souborový systém zvolit? - Linux E X P R E S\nLinux E X P R E S, Který souborový systém zvolit?\nHome » Novinky » Který souborový systém zvolit?\nSouborových systémů použitelných v systému Linux je celá řada a výběr toho nejvhodnějšího nebývá lehký. Systémy lze posuzovat podle řady různých kritérií – například z hlediska robustnosti, výkonu, limitů použití nebo nabízené škály funkcí (kupř. žurnálování, práce s metadaty, komprese, šifrování a řada dalších). Magazín Phoronix nyní provedl srovnávací test nejpoužívanějších linuxových souborových systémů zaměřený čistě na výkon.\nTestovalo se s linuxovým jádrem 3.10 (vanilla) na notebooku s procesorem Intel Core i7 720QM a s úložištěm typu SSD (konkrétně Intel SSDSA2M160) o kapacitě 160 GB. Ve všech případech se jednalo o nativní implementace ovladačů souborových systémů, tedy nikoli s použitím FUSE.\nA jak to všechno dopadlo? Žádný jednoznačný vítěz není. Jednotlivé benchmarky dopadly různě a ukazují tak, že pro jedno specifické použití se může hodit úplně jiný souborový systém než pro jiné (a než pro univerzální použití).\nkjkk 10. 08. 2013, 06:59:47\nnebyl by odkaz na podobný test zaměřený na spolehlivost?\nRe: Který souborový systém zvolit?\nLukáš Jelínek 10. 08. 2013, 14:12:12\nPokud ho někdo udělá, tak ano ;-)\nAnalfabet 12. 08. 2013, 07:49:33\nOdkial mate celkove hodnotenie?\nMne sa zdá ze ste zahrnuli iba vysledky posledneho testu do vasho pisaneho poradia.\nRe: celkove hodnotenie\nLukáš Jelínek 12. 08. 2013, 12:05:16\nChyba se vloudila, nevím proč, asi jsem měl nějakou slabší chvilku, omlouvám se. Ony to totiž nejsou ani výsledky toho posledního testu, tam jsou ext4 a Reiser4 prohozené. Text jsem opravil.\nKterý souborový systém zvolit? -> EXT4\nRavensun 12. 08. 2013, 15:38:12\nNo já to vidím z pohledu běžného uživatele na jednoznačného vítěze EXT4. Ve všech testech až na jeden se drží mezi těmi pár nejlepšími výsledky. Teda z mého úhlu pohledu.\nRe: Který souborový systém zvolit? -> EXT4\nLukáš Jelínek 12. 08. 2013, 15:47:25\nTaké mám s ext4 nejlepší zkušenosti. Naopak btrfs mě nepřesvědčil, přičemž hovořím jen o výkonu, protože navzdory jeho "experimentální" povaze jsem nenarazil na žádné problémy ohledně integrity dat, o kterých se občas hovoří.\nJe Btrfs již dnes zastaralý?\njelínek phoronix souborový systém filesystém výkon benchmark


AdriaticOnline.cz » Chorvatsko rekreační dům číslo 5401\nChorvatsko objekt » 5401\nChorvatsko Kvarner Krk Batomalj Ubytování 5401\nApartmány s parkovištěm Batomalj (Krk) - 5401\nObjekt - Ubytování Batomalj (Krk) - 5401\nDvůr - Ubytování Batomalj (Krk) - 5401\nParkoviště - Ubytování Batomalj (Krk) - 5401\nNejbližší pláž - Ubytování Batomalj (Krk) - 5401\nPláž v blízkosti - Ubytování Batomalj (Krk) - 5401\nBatomalj - Ubytování Batomalj (Krk) - 5401\n→Polní cesta 400 m\n2,1 km - Baška\nObjekt 5401 ve městě Batomalj, Krk - Kvarner, má ubytovací jednotky typu Apartmán (2), Studio (1) a od moře je vzdálený 1,9 km. Nejbližší pláž objektu je kamínková. V objektu existuje více apartmánů, ve kterých budou během Vaší dovolené pravděpodobně pobývat i jiní hosté. Během Vašeho pobytu budou i domácí bydlet v objektu.\nObjekt má dvůr velikosti 200 m2. V objektu můžete využít parkoviště, ale parkovací místo si musíte předem rezervovat. Od objektu se můžete pěšky dostat do: Restaurace. Ve vzdálenosti větší než 1 km, k dispozici máte: Obchod, Lékárna, Rychlá lékařská pomoc, Bankomat, Diskotéka, Centrum. Do objektu vede polní přístupová cesta, která je dlouhá 100 a více metrů.\nDvoupokojový apartmán s balkónem Batomalj (Krk)\nObývací pokoj - Apartmán A-5401-a - Ubytování Batomalj (Krk) - 5401\nJídelna - Apartmán A-5401-a - Ubytování Batomalj (Krk) - 5401\nKuchyně - Apartmán A-5401-a - Ubytování Batomalj (Krk) - 5401\nLožnice 1 - Apartmán A-5401-a - Ubytování Batomalj (Krk) - 5401\nLožnice 2 - Apartmán A-5401-a - Ubytování Batomalj (Krk) - 5401\nKoupelna - Apartmán A-5401-a - Ubytování Batomalj (Krk) - 5401\nChodba - Apartmán A-5401-a - Ubytování Batomalj (Krk) - 5401\nBalkon - Apartmán A-5401-a - Ubytování Batomalj (Krk) - 5401\nBalkon - pohled - Apartmán A-5401-a - Ubytování Batomalj (Krk) - 5401\nApartmán A-5401-a (4+1)\nPovrch: 44 m2 + 4 m2 (Balkon)\tPočet lůžek: 4 + 1\tKategorizace: ***\nApartmán má kapacitu: 5 os. Lůžka se nacházejí v ložnicích (celkový počet ložnic je: 2), a také v obývacím pokoji, na celkovém povrchu 44m2. Hosté mají k dispozici vlastní balkon, na kterém si mohou vychutnat teplé letní večery. Povolená je příprava jídel na společném grilu. Do ubytovací jednotky je za příplatek možné přijet i s domácím mazlíčkem.\nTermíny aktualizovány: 28.06.2013\nVchod dělí s ubytovacími jednotkami A-5401-b a AS-5401-a


Výuka náboženství ve farním centru Malejov\nPři výuce vycházíme z liturgických textů běžícího liturgického roku, a to tak, že vždycky předjímáme následující neděli. Sledujeme tak liturgický rok, prožíváme jeho zvláštní stránky, velké svátky, advent, Vánoce, půst, Velikonoce… Ačkoli sledujeme liturgický rok, je zpracovaný takovým způsobem, abychom se také věnovali tématům katechetického plánu, odpovídajícím věku dětí.\nSnažíme se v první řadě poznávat Pána Ježíše, učit se od něho, brát si z něho příklad, vážit si jeho přátelství a snažit se na ně odpovídat.\nDěti dostávají na každou lekci od nás pracovní list s textem evangelia, katechezí, obrázky a domácím úkolem. Nejmladší většinou jen kreslí, střední skupinka už musí dávat pozor a odpovídat i na otázky nebo tu a tam něco vyluštit, najít na internetu atd.\nNejstarší najdou na svém pracovním listu i jednotlivé otázky z katechismu pro mladé (YOUCAT) a ve skupince pak nad nimi při hodině diskutujeme.\nU mladších dvou skupin jsme celou lekci založili na tom, že důležitou část práce převezme rodina. Při hodině se sice něco dovíme, ale celý pracovní list je založen tak, aby si jej rodina mohla v sobotu odpoledne (nebo v neděli po bohoslužbě klidně vzít a společně probrat). Ideálem je samozřejmě to, abyste si o tématech pořádně společně povídali. Tak může celá věc posloužit jako pomůcka při společné rodinné přípravě na nedělní mši svatou a například jako úvod do společné rodinné modlitby. Proto je trochu nešťastné, když si děti po celém týdnu udělají úkol teprve v úterý těsně před hodinou (což je na jeho provedení samozřejmě vidět).\nNáboženství neznámkujeme, nejde nám o to, „kdo je lepší“, ale o to, abychom vytvářeli partu opravdových Ježíšových přátel. Ale abychom se přece jen trochu motivovali k práci, vyhlásili jsme celoroční soutěž. Za určitých splněných podmínek (včasný příchod, kompletně hotový a neodfláknutý domácí úkol, v případě nemoci omluvenka předem a doplnění chybějící látky, kázeň v hodině) získá každý soutěžící obrázek světce nebo svátku, který v nejbližší době v církvi slavíme. Tak si vytváří vlastní sbírku těchto obrázků, která bude na konci roku jeho. Kdo získá v termínu všechny obrázky, získá navíc na konci školního roku malý dárek.\nVrcholem celého školního roku bývá už po léta „nábožkovská víkendovka“. Podstatě jde o dvoudenní duchovní obnovu pro děti s přenocováním v Malejově. V první řadě se týká budoucích prvokomunikantů – ti v jejím rámci prožívají slavnost první svaté zpovědi (pátek) a při velké bojové hře (sobota) si ověří, jestli už jsou skutečně dostatečně otužilými a vzdělanými Božími bojovníky, aby mohli prožít bezprostřední setkání s Pánem Ježíšem. V neděli pak při velké farní mši svaté slavíme tento jejich velký den.\nA ještě trochu k tomu, co nás trápí:\nVýuku náboženství považujeme za důležitou, ba zásadní věc při formaci mladých křesťanů, tak aby dospěli ve svobodné, nebojácné, vzdělané, statečné, solidární, otevřené a milující svědky a učedníky Pána Ježíše.\nKaždý rodič má pravděpodobně poměrně jasno v tom, že má-li jeho potomek jednou v životě uspět, klíčovou věcí je pro něho co nejlepší vzdělání. Tak se počítá minimálně s maturitou a často i s vysokou školou. A tak rodičům i dětem záleží na tom, aby na vysvědčení byly co možná nejlepší známky. Pokud potomek zaostane, pomůže mu rodič v jeho úsilí látku dohnat a musí se napnout na obou stranách síly.\nBohužel při přístupu k výuce náboženství nemají ještě zdaleka všichni křesťané jasno v tom, zda je pro jejich děti tento druh vzdělávání stejně nezbytný. Mnozí křesťané se v případě vyučování náboženství spokojí s tím, že děti přijmou první svaté přijímání ( 2.-3. ročník ZŠ), a tím jejich studium náboženských věd končí. A tak ve druhé a třetí věkové skupině dětí ubývá. Přednost dostávají často kroužky a volnočasové aktivity.\nKonkrétně to v naší farnosti vypadá, tak že v nejmladší skupině je přes dvacet dětí, ve skupině čtvrťáků a páťáků to už je jen málo přes deset, a u dětí ve věku druhého stupně už počty málokdy dosáhnou desítky. Naštěstí se snad v mnoha rodinách rodiče dětem věnují a především svým příkladem jim živou víru předávají.


Kniha investičního bankovnictví PDF - oceňování, finanční modelování, dovednosti\nKniha Investiční bankovnictví Finance je zdarma a je k dispozici komukoli ke stažení ve formátu PDF.\nVítejte v oficiální e-knize o investičním bankovnictví od Corporate Finance Institute. V této 466stránkové příručce pro analytiky projdeme všechny důležité dovednosti a znalosti potřebné pro nový pronájem v bance. Od základů účetnictví až po oceňování, finanční modelování a dovednosti aplikace Excel tato elektronická kniha pokrývá všechna hlavní témata v investičním bankovnictví pro nového analytika nebo spolupracovníka. Doufáme, že vám tato kniha bude užitečná při dosahování vašich budoucích cílů.\nKniha investičního bankovnictví Finance je rozdělena do tří kapitol: účetnictví, oceňování a finanční modelování. Níže je uveden podrobný rozpis toho, co je obsaženo v každé kapitole.\nKniha investičního bankovnictví - účetnictví (kapitola 1)\nČást Účetnictví v knize investičního bankovnictví Finance zahrnuje:\nZáklady účetnictví a analýzy\nProblémy s rozvahou\nProblémy s výkazem zisku a ztráty\nVýkazy peněžních toků\nÚčetnictví a analýza fúzí a akvizic\nÚčtování o přidružených a společných podnicích\nÚvahy o investičním bankovnictví\nNová pravidla M&A účetnictví\nOcenění (kapitola 2)\nKniha investičního bankovnictví zahrnuje:\nTechniky diskontovaných peněžních toků\nOdhad volného peněžního toku pro účely ocenění\nKlíčové faktory ovlivňující peněžní tok\nVýpočet hodnoty terminálu\nDáme to dohromady - DCF s výpočtem hodnoty terminálu\nÚvod do rizika\nNáklady na dluh a WACC\nSrovnatelná analýza společnosti\nProč děláme kompy?\nPreventivní analýza transakcí\nProblémy s předchozími transakcemi\nFinanční modelování (kapitola 3)\nSekce finančního modelování knihy investičního bankovnictví zahrnuje:\nOsvědčené postupy finančního modelování\nNabídka Rozvržení stránky\nIF a některé další logické funkce\nNačítání dat - škola LOOKUP\nNástroje pro audit a detekci chyb\nAudit modelu - proces\nFunkční klávesy aplikace Excel\n"Manuál příručky investičního bankovnictví zahrnuje téměř vše, co potřebujete vědět, abyste mohli skočit jako nový analytik nebo spolupracovník." Pro každého, kdo si přeje absolvovat havarijní kurz nebo se osvěžit na základě rozsáhlých znalostí, je to pro vás ebook. “\nStáhněte si příručku investičního bankovnictví\nTato kniha analytika investičního bankovnictví je skvělý způsob, jak nastartovat své bankovní znalosti. Ať už se chystáte na pohovor, nebo jste právě začali pracovat, tato kniha je skvělý způsob, jak získat spoustu informací v jednom vysoce organizovaném formátu. A nejlepší na tom je ... je to 100% zdarma!


Televize v televizi – GymTV\nNa oblíbenou tradici setkávání školních štábů navázala Česká televize dalším celodenním workshopem. Po loňském setkání Jak se dělá televize s ČT, které pořádala GymTV na gymnáziu, převzalo štafetu přímo médium veřejné služby a program byl skutečně bohatý. Letošní seminář proběhl ve čtvrtek 24. října a věnoval se přípravě reportáže, zejména pak rozhovoru. Setkání v Praze […]\nPřečíst celý článek "S televizí posedmé do televize" →\nNová média jako součást televize 21. století – tak znělo téma už šestého celodenního semináře školních televizí v České televizi. Ten proběhl ve čtvrtek 4. května na Kavčích horách a byl zaměřen především na využití nových platforem pro televizní vysílání. Členové GymTV si společně s redakcemi dalších sedmi školní televizi užili přivítání od mluvčí ČT […]\nPřečíst celý článek "Televizi v televizi. Už pošesté" →\nČást redakce GymTV se v úterý 12. dubna vydala spolu s dalšími jedenácti školními televizemi popáté na Kavčí hory do České televize na projekt Televize v televizi. Tentokrát byl seminář zaměřený na využívání moderních technologií v praxi. V dopoledním bloku přiblížil Jaromír Bauer zúčastněným obhlídky lokací před velkými akcemi. Následovala přednáška Oldřicha Borůvky o využívání […]\nPřečíst celý článek "Moderní technologie v rukou studentů" →\nZačala turínskou olympiádou a dnes je nejsledovanějším sportovním kanálem všech evropských televizí veřejné služby. Programem, který podporuje český sport a přináší divákům jak zážitky z vrcholných sportovních akcí, tak i setkání s malými sporty, které se díky ní dostávají na obrazovku. Sportovní program ČT sport začal vysílat přesně před deseti lety. Dnes jsou z některých členů […]\nPřečíst celý článek "ČT sport slaví 10 let. Děkujeme za setkávání!" →\nRedakce GymTV opět 31. března navštívila areál České televize na Kavčích horách, a to v rámci už čtvrtého semináře z cyklu Televize v televizi. Společně s dalšími jedenácti školními televizemi z celé České republiky je čekal celodenní program, tentokrát na téma sport. Dopoledne se neslo v duchu přednášek. Nejprve měl hlavní slovo Petr Dvořák, generální ředitel ČT. Pak hosty ze školních televizí přivítal výkonný […]\nPřečíst celý článek "Televize v televizi o sportu" →\nZpravodajci opět v televizi\n9. 11. 2014 11. 11. 2014 , Anna Mottlová\n4. listopadu se redakce GymTV, školní televize Gymnázia Příbram, vydala do České televize na Kavčích horách. Spolu s dalšími deseti školními televizemi z celé republiky se zúčastnili třetího semináře z cyklu Televize v televizi, tentokrát věnovaného zpravodajství. Celý program zahájil generální ředitel Petr Dvořák a pak už se pokračovalo tematicky: přednáškou zahraničního zpravodaje Michala Kubala a moderátora Jakuba […]\nPřečíst celý článek "Zpravodajci opět v televizi" →\nVe čtvrtek 24. dubna 2014 se vydala skupina 9 studentů pod dohledem pana profesora Josefa Fryše do České televize v rámci projektu Televize v televizi, kterého se školní televize Gymnázia Příbram společně s mnoha dalšími z celé České republiky účastní. Hlavním cílem této cesty bylo naplnit úkol z prvního semináře, a sice vytvořit pro dětský […]\nPřečíst celý článek "Jak na dabing i režii" →\nVe čtvrtek 21. listopadu se skupina studentů Gymnázia Příbram vydala do České televize. Skládala se z několika členů GymTV, ale také z části výherců zářijové soutěže prvních ročníků o nejlepší článek z adaptačního kurzu. Doprovodem byl pak vedoucí GymTV Josef Fryš. Cílem byla akce s názvem Televize v televizi, které se účastnilo dalších třináct štábů školních televizí z různých koutů České […]\nPřečíst celý článek "Televize v televizi začala" →\nSpolupráce školní televize Gymnázia Příbram GymTV s Českou televizí pokračuje i v tomto školním roce. Po loňském úspěšném třetím ročníku projektu Jak se dělá televize aneb Setkání školních televizí z České republiky pod záštitou České televize, který se na gymnáziu konal v říjnu 2012, se školní televize opět setkají. Půjde o první seminář z řady […]\nPřečíst celý článek "Televize do televize" →


Glosa: Oskary 2019 | RealFilm.cz\nAutor: Ondra Slanina · 10.2.2020 · Přidat komentář\nOskary máme za sebou. Slavnostní ceremoniál se opět obešel bez moderátora, nominace bez výrazné diverzity v pohlaví a barvě pleti a všechny tyto novináři definované nedostatky solidně přelstil producentský tým stojící za spektakulární show.\nVčera jsem se náramně bavil titulky od novinářů, kteří jako obvykle psali, že vyhraje nezaslouženě film 1917 režiséra Sama Mendese. To muselo být ale velké překvapení, když vyhrál film Parazit. Oskary včera porušily hned několik nepsaných pravidel. Ještě nikdy nevyhrál cenu za nejlepší film cizojazyčný snímek. A tentokrát je situace o to pikantnější, že Parazit vyhrál současně cenu jak za nejlepší film, tak nejlepší cizojazyčný film. To se v historii Oskarů ještě nikdy nestalo. Dlouho také platilo, že film, jenž vyhrál na MFF v Benátkách vyhraje také Oskara. Podle této logiky měl vyhrát Joker, jenže to že Joker nevyhraje se vědělo už hodně dlouho.\nSkutečným průlomem by bylo vítězství filmu streamovací služby Netflix, což by auditorium v Los Angeles opravdu zvedlo ze židle, Stevena Spielberga, dlouholetého odpůrce všech streamovaných filmů v oficiální oskarové soutěži určitě. Místo toho vyhrál film z Jižní Koreje, tedy země, která je v současnosti největším odbytištěm hollywoodských filmů na světě. V Koreji vyhrávají americké filmy na plné čáře a často tam dokonce utrží více peněz než na severoamerickém kontinentě, vzpomeňme třeba skvělé hudební drama Whiplash nebo naprosto fenomenální tržby Bohemian Rhapsody. Z tohoto důvodu je vítězství Parazita docela dost logické.\nOhledně samotného předávání. Došlo obligátně na úvodní monolog, který předvedli Steve Martin a Chris Rock, jež Oskary už v minulosti moderovali. Některé vtipy byly celkem dobré, pokud pochopíte souvislosti jako třeba: “Jeff Bezos (majitel Amazonu) je tak bohatý, že se rozvedl a pořád je nejbohatší člověk na světě. Viděl Manželskou historii (drsné drama o rozvodu nominované na nejlepší film) a myslel si, že je to komedie.“ nebo “Marty (Martin Scorsese), musím vám říct, že miluju první sezónu Irčana (film trvá 3 hodiny a čtvrt a natočila ho streamovací společnost Netflix).” nebo ,,Mahershala Ali (černošský herec a vítěz Oskara za Moonlight a Zelenou knihu) má dva Oskary. Víte, co to pro něj znamená, když ho zastaví policajti a vytáhnou z auta? Vůbec nic.“\nV programu nechybělo ani poněkud překombinované taneční číslo, jehož mírně řečeno rozpačitost měla zejména umocnit skutečnost, že v něm vystupují afroameričtí umělci. Tato část programu byla v minulosti mnohokrát kritizována a dlouho se uvažovalo o jejím zrušení. Letos proti její podobě nikdo neřekl ani popel. Číslo bylo profesionálně zahrané, odtančené a zazpívané, ale přiznám se, že těmto heslům vykřikovaným do davu příliš nehovím.\nNečekaným vrcholem bylo vystoupení rappera Eminema, který zvítězil v klání u snímku Osmá míle, ale cenu si osobně nepřevzal. Letos vystoupil za přísných bezpečnostních patření a s právem veta ve smlouvě, kdyby ho bulvár prozradil s vítěznou písní Lose Yourself.\nDěkovné řeči se tentokrát obešly bez skandálů. Brad Pitt si tentokrát rýpl do vnitroamerické politické situace, ale jinak nic zásadně nevyjíždělo ze standardně vyjetých kolejí. Jediné co trochu kazí náladu je skutečnost, že samotné Oskary poněkud zanikly a že jsme ani jednu ze dvou nominací na Oskara neproměnili. Tak třeba za rok. Tádydádydá.\nPřehrajte si dobrý sestřih klíčových momentů magazínu The Hollywood Reporter.\n← Šťastní výherci Oskara 2019\nKirk Douglas – nespoutaný (2018) →


Brno, prodej nadstandardního bytu 3+kk s terasou, 129 m2 | Dreams Reality\nÚvodBrno, prodej nadstandardního bytu 3+kk s terasou, 129 m2\nBrno, prodej nadstandardního bytu 3+kk s terasou, 129 m2\nPokud hledáte klidné a zároveň luxusní bydlení v žádané lokalitě Brno - Žebětín, máme pro Vás krásný, světlý byt 3+kk s výměrou 129 m2 včetně terasy, v Bartolomějské ulici. Bytový dům navrhl pan architekt Davídek.\nByt je v osobním vlastnictví ve 2.NP s výtahem, s možností přikoupení dvou garážových stání s automatickými vraty na dálkové ovládání.\nCelý byt působí luxusním dojmem a dispozičně je chytře řešený. Nabízí dva samostatné pokoje s úložnými prostory, dále obývací pokoj s terasou, který je propojený s jídelnou a kuchyní. Kuchyň značky SCHMIDT a spotřebiče nejvyšší řady značky SIEMENS, jsou také v ceně nemovitosti. Všechny jsou vestavné - indukční deska, lednice, myčka, klasická i parní trouba a mikrovlnná trouba. Výkonná digestoř je napojena na venkovní ventilaci. U vstupní chodby je prostorná komora se skříňovým systémem a s pračkou AEG, k bytu náleží také sklep. V chodbě, v koupelně a v kuchyni je podlahové vytápění, v obývacím pokoji jsou použita designová topná tělesa JAGA. Koupelna se sprchovým koutem a masážní vanou je samostatně od toalety. Osvětlení a vypínače opět designové, v chodbě jsou u podlahy svítidla na pohybové čidlo pro noční orientaci.\nVysoká kvalita této nemovitosti se promítá i do PENB a skupiny C. Doporučuji prohlídku.\nŽebětín je městská část na západním okraji statutárního města Brna s veškerou občanskou vybaveností, jako škola, MŠ, lékárna, sportoviště apod. Lokalita má výbornou dopravní dostupnost, k dispozici MHD, do Brna autem cca 10min, v blízkosti napojení na dálnici D1. Vyniká krásnou přírodou, chráněnými lesy s možností sportovního vyžití a vycházek.\nBrno, Vinohrady, byt OV 3+1 s balkonem\nBrno — Prodej, Byty


František Koukal (*1954) - Hlídač státu.\nFrantišek Koukal (*1954)\nSponzor Strana Práv Občanů ZEMANOVCI v 2013, hodnota daru 150 000 Kč\nAngažoval se v jedné soukr.firmě. Tyto subjekty mají se státem od 2016 celkem jednu smlouvu v celkové výši 565 560 Kč.\nHledání informací s vazbou na František Koukal\nPokud napíšete do hledání text osobaId:frantisek-koukal-2, zobrazí se smlouvy, veřejné zakázky, dary a další informace, které mají vazbu na František Koukal nebo firmy touto osobou přímo či nepřímo vlastněnou či řízenou.\nPokud máte Wordpress plugin: [hlidac-statu page="/osoba/frantisek-koukal-2"]\nHlídat všechny změny o František Koukal a navázaných firmách\nFrantišek Koukal osobně v insolvenčním rejstříku\nFrantišek Koukal osobně není v insolvečním rejstříku jako dlužník.\nFrantišek Koukal osobně není v insolvečním rejstříku jako věřitel.\nFrantišek Koukal osobně není v insolvečním rejstříku jako insolvenční správce.\nFirmy navázané na František Koukal v insolvenčním rejstříku\nFirmy navázané na František Koukal nejsou v insolvečním rejstříku jako dlužník.\nFirmy navázané na František Koukal nejsou v insolvečním rejstříku jako věřitel.\nFirmy navázané na František Koukal nejsou v insolvečním rejstříku jako insolvenční správce.\nVeřejné zakázky firem navázaných na František Koukal\nFirmy navázané na František Koukal jsme ve veřejných zakázkach jako dodavatel nenašli.\nFirmy navázané na František Koukal jsme ve veřejných zakázkach jako zadavatel nenašli.\nStenozáznamy Poslanecké sněmovny Parlamentu ČR (jeden výsledek)\nDetail 20.06.2019 Schůze 30/2017 Bc. Vojtěch Pikal (*1987) 235. Návrhy Poslanecké sněmovny na propůjčení nebo minuta\nVztah František Koukal s firmou\nMed.Doc.Praktik s.r.o. - soukromá firma 1 smlouva\ncelkem 565 560 Kč Člen statutárního orgánu v Med.Doc.Praktik s.r.o. (24. 3. 2014 - 15. 4. 2017)


Kraťasy - Jindřich Kraus | Elektronická kniha na Alza.cz\nKód: EK9650 ISBN: 978-80-865-4675-9\nKraťasy 99,- Ihned ke čtení\nKraťasy ze života lidí, nejsou jenom příběhy pro pobavení a pro poučení, ale ukazují různorodost myšlení lidí, jejich vyjadřování a přenášení myšlenek pro ostatní. Autoři jsou z různých míst naší země a někdy je znát v jejich tvorbě odraz koloritu místa, kde žijí oni, nebo hrdinové jejich příběhů. V uspěchané době tak mohou ostatní, kteří nemají čas na cestování po naší krásné zemi, alespoň malinko nahlédnout pomocí své fantazie do jiného města, nebo vísky, kde se kraťas odehrál. Projekt Kraťasy nakladatele Jindřicha Krause, se také stal možností realizace tvorby neznámých autorů, ale i zpovědí obyčejných lidí, pro které jsou Kraťasy určeny.Věříme, že si každý najde chvilku ve vlaku, v metru, u lékaře, nebo prostě v posteli, aby si přečetl postupně krátké, ale skutečné a někdy až neuvěřitelné příběhy ze života. Možná, že v některých z nich poznáte sami sebe, nebo váš podobný prožitek. Možná, že usednete a napíšete také příběh, který v dalším pokračování projektu Kraťasy oslní a pobaví ostatní. Kniha obsahuje i část na poznámky, kam si každý čtenář může svůj příběh zaznamenat!Věřte, že úsměvu a humoru, který je k životu tak potřebný, je stále méně!Projekt vznikl ve spolupráci Jindřicha Krause (a jeho pořadu o knihách S knihami se kamarádím) a Českým rozhlasem Hradec Králové, který pořad Kraťasy vysílal a dále vysílá na vlnách rozhlasu. Stejnojmenný pořad „Kraťasy“ byl premiérově uveden v pražském divadle Semafor. Diváky bavili Jindřich Kraus a Uršula Kluková, kteří s pořadem i knihou chystají „šňůru“ po republice.\nJindřich Kraus Hotovo!


Fyzika šampaňského. Kolik kapiček se vytvoří z bublinky - i to zkoumá seriózní věda - National Geographic\n"Srdcem šampaňského jsou bublinky," prohlašuje. Láhev šampaňského bez bublinek by byla opravdu smutná věc. "Nebylo by to zrovna moc dobré víno," konstatuje jednačtyřicetiletý světový expert na bublinky v šampaňském, autor četných vědeckých publikací i několika knih o této problematice určených pro širokou veřejnost.\nPodívejte se, jak vypadá otevírání šampaňského na super-zpomalených záběrech:\nJestliže podáváme sklenku šampaňského, zároveň tím k velké radosti badatele uvolňujeme dva miliony bublinek. Vzhled božského nápoje je určován způsobem, jakým se bublinky ve sklenici utvářejí, zvedají a seskupují. Když neseme sklenku k ústům, pak se z roztříšťujících se bublinek na povrchu uvolňují malinkaté kapičky do tváře a aromatické molekuly se zvedají do nosu.\nA když pijeme doušek, vytvářejí tyto bublinky "pocit" vína: přílišné množství bublinek je nepříjemné, příliš malé zase přináší zklamání. Bublinky také aktivují receptory oxidu uhličitého na jazyku, které vysílají velmi lehké signály do mozku. "Zde je sekvence obrázků bublinky, které právě na povrchu vína praská," vysvětluje Gérard Liger-Belair a ukazuje jev, který zaznamenal přístroj schopný pořídit 5000 obrázků za vteřinu.\n"Tato bublinka exploduje, vytvoří na povrchu jakýsi malý kráter, který se zase uzavře a vyšle jakousi síť tekutiny, jež se roztříští na malé kapičky," popisuje vědec. "Spočítali jsme například, kolik kapiček se vytvoří z jedné bublinky, kam až vystoupají - až do výšky deseti centimetrů - jaké je množství tekutiny, která se odpaří, či jaká je role bublinky jako odsavače aromatu," dodává.\nTým Gérarda Ligera-Belaira použil spektrometr s ultravysokým rozlišením v Německu, aby mohl analyzovat chemické složení bublinek. Ukázal, že jejich povrch je plný povrchově aktivních molekul, z nichž stovky mají aromatické substance. "Učinili jsme objevy, které jsou šampaňskému vlastní, objevili jsme věci, které dříve nikdy nikdo neviděl," raduje se fyzik.\nPraktické aplikace čisté vědy\nGérard Liger-Belair rovněž pochopil, proč řetězce bublinek stoupají k některým bodům ve sklenici. Stává se to, když mikroskopická vlákna, jež zde zůstala například po utěrce, přilepená na stěny sklenice umožňují molekulám oxidu uhličitého spojovat se a vytvářet bublinky.\nLuxusní sklenice mívají nyní na dně laserem vyrytou malou korunku bodů, která umožňuje, že bublinky stoupají v podobě harmonické koruny. Má se pít šampaňské z "flétny", úzké a štíhlé sklenky, nebo z poháru, široké a mělké sklenky, která byla podle legendy odlita podle poprsí Marie Antoinetty? Tým Gérarda-Belaira má na tyto nejčastější otázky zajisté vědecký názor.\nChromatografie ukázala, že v poháru vyprchá oxid uhličitý nejméně o třetinu rychleji než ve "flétně". Tedy pokud nepijeme velmi rychle, přijdeme o vzácné perlení. Gérard Liger-Belair rovněž umožnil výrobcům šampaňského pochopit úlohu koncentrace oxidu uhličitého, která je určována podílem cukru, na rozměru bublinek: čím méně je plynu, tím jsou bublinky menší. Spotřebitelé dávají přednost menším bublinkám, které jsou rovněž spojeny s vynikajícími ročníky šampaňského. Proto se prosazuje tendence ke snižování podílu přidaného cukru.


Fotograf Beroun - - Fotograf a fotografie\nRegistrovala se 3. ledna 2018 na beremese.cz. Přidala 1 příspěvek. Region Beroun.\nivet251 Dobrý den, hledám fotografa na 18.5.2018 v okolí Berouna na zhruba 2hodiny. Chtěli by jsme jen obřad se svědky + par společných fotografii. Najde se někdo? Předem moc děkuji.\n3. led v 19:16 • Odpověz • To se mi líbí •\nstandamat Dobrý večer Ivet, podívejte se na fotky a když to bude ono, ozvěte se.\n3. led v 19:40 • standamat-photography.com • Odpověz • To se mi líbí •\nklidně mi napište, přijedu ráda\n3. led ve 20:10 • www.opuntiaphoto.com/ • Odpověz • To se mi líbí •\nv nabídce mám i focení v tomto rozsahu,, budu rád když zavítáte ke mě na webové stránky. V případě zájmu mě kontaktujte a něco vymyslíme.\n3. led ve 21:21 • www.miravodicka.cz • Odpověz • To se mi líbí •\nváš termín mám volný a pokud vás mé fotografie zaujmou, mohu vám být jako fotografka k dispozici.\nMé portfolio a ceny na jdete na webu.\nPřeji hezký zbytek dne Markéta Peterková\n4. led ve 20:55 • www.marpefoto.cz • Odpověz • To se mi líbí •\nzankova_photo Dobrý den, jsem přímo z Berouna a v pátek mohu nabídnout zkrácenou verzi focení svatby i takto ve hlavní svatební sezoně. Kdykoliv mne kontaktujte zde na profilu, facebooku či mailu a velice ráda vám svatbu nafotím.\n4. led ve 21:22 • www.zankova.cz • Odpověz • To se mi líbí •\nhedvikatumovaphotography Dobrý den, Ivet,\ntermín mám volný, nyní nabízím i slevu na všechny balíčky  píšu SZ\n5. led v 11:20 • www.hedvikatumova.com • Odpověz • To se mi líbí •\nrozmanitosti Dobrý den, moc ráda vám nafotím vaší významnou životní událost, mé portfolio se nachází na FB stránce Portréty, svatby...viz níže a na mém profilu. Lenka Hoffmannová\n18. led ve 22:00 • www.facebook.com/portrety.svatby/ • Odpověz • To se mi líbí •\n20. led ve 14:11 • ctibab


V současné době nejdiskutovanější onemocnění v souvislosti s diagnostikou našeho známého zpěváka Karla Gotta. Co to vlastně ten Non-Hodgkinův lymfom je? Jaké jsou prognózy a dá se mu předcházet? V našem článku se dozvíte klíčové informace o této velice vážné nemoci, která postihuje lidi napříč generací.\nDalší názvy: NHL\nhubnutí únava zvětšené uzliny zvýšená teplota\nLymfom (maligní neboli zhoubný nádor mízních uzlin) se dělí na Hodgkinův lymfom a na Non-Hodgkinův lymfom.\nHodgkinův a Non-Hodgkinův lymfom\nRozdíl mezi Hodgkinovo lymfomem a NHL je v mnoha aspektech, jsou rozdílné v příznacích, věku postižených, prognózách a v dalších. Hodgkinův lymfom se nazývá také maligní lymfogranulom, nemoc začíná v mízních uzlinách a šíří se po celém těle. NHL jsou všechny typy lymfomů kromě výše zmíněného Hodgkinovo lymfomu. NHL je více než 40 různých druhů a nejčastěji se objevuje Burkittův lymfom.\nNHL vzniká maligní transformací lymfocytů a vede k poruchám imunitních reakcí. Malignita může být v tomto případě různě agresivní, NHL se dělí na dva typy a to na lymfomy s nízkým stupněm malignity a na lymfomy s vysokým stupněm malignity. Projev může být asymptomatický a příznaky se mohou objevit až po mnoha měsících po propuknutí nemoci. Hlavním příznakem, že se něco děje, jsou zvětšené mízní uzliny, které mohou být jak v oblasti krku tak v podpaží. Tam kde je nádor přítomen tam působí různé problémy, až to většinou vede nemocné k lékaři a na lymfom se přijde vlastně náhodou. Diagnostika se skládá z laboratorního vyšetření, RTG snímku, ultrazvuku, CT, dále může být vyšetřen mozkomíšní mok kvůli metastáze a také ECHO srdce.\nTerapie je zahájena okamžitě a skládá se z intenzivní chemoterapie, která bude aplikována minimálně půl roku, u agresivní formy se může léčba protáhnout na 1 až 2 roky. Preventivně se aplikují do páteřního kanálu cytostatika, kvůli možnosti metastáz. Dále se provádí ozařování konkrétního postiženého místa. Chirurgická léčba nebývá obvyklá, lymfatické uzliny se špatně lokalizují.\nPrognóza se u všech typů NHL pohybuje kolem 70 – 85% úspěšného vyléčení bez trvalých následků, pokud dojde do jednoho roku k recidivě, je prognóza ovšem velmi špatná.\nJakmile zjistíte, že ztrácíte na váze a máte zvětšené uzliny zajděte si k lékaři a nechte se podrobit vyšetření. Tak jako je tomu i u jiných nemocí, čím dříve se na problém přijde, tím lepší a kratší je doba léčby. NHL má příznivé prognózy na vyléčení v I. a II. Stádiu.


Kdo hodnotí Dřevěné interiéry?\nNovinka je ze dne: 01. březen 2018\nPředstavujeme vám odbornou porotu ankety Dřevěná stavby roku 2018 pro kategorii Dřevěné interiéry – realizace.\ndoc. Ing. Veronika Kotradyová, Ph.D., Fakulta architektury STU Bratislava\nPůsobí jako pedagožka, výzkumnice a projektová manažerka na Fakultě architektury STU v Bratislavě. Absolvovala obor Design nábytku na Dřevařské fakultě TU ve Zvolenu. Svou výzkumnou specializaci na ekologické navrhování si rozšířila na UC Berkeley v USA. Absolvovala několik výzkumno-pedagogických pobytů v zahraničí. Od roku 2011 se intenzivně zaobírá tématem interakce člověka a dřeva. Je zakladatelkou a ředitelkou výzkumno-vývojového centra BCD Lab (Body Concious Design Laboratory). Pracuje také jako interiérová designérka a konzultantka v rámci těchto filozofií. Je autorkou několika odborných knih.\nVystudoval Design nábytku na Mendlově univerzitě v Brně. Již v průběhu studií se účastnil mnoha designérských soutěží nejen pod patronací Design centra České republiky. Vždy pracoval na rozvoji svého osobitého designu. V průběhu let měl několik autorských výstav svých fotografií. Do dnešního dne prošlo pod jeho designérským vedením na stovky úspěšných interiérových projektů. Od roku 2004 byl samostatně pracující designér pro potřeby interiérové firmy. Následně se zapojil do designérského týmu atelieru Viewart, který navrhoval interiéry pro různé obchodní společnosti. V roce 2011 založil společně s kolegy nový ateliér design ATAK, kde pracuje jako vedoucí celého kreativního designérského týmua je specialistou na interiérový a nábytkový design. Jeho oblíbené motto zní: „...není důležité udělat novou židli, ale nejlepší židli...“ (Adolf Loos)\nRozhodnuto. Dřevěné stavby to mají spočítané.


Kočky a herpes virus | iFauna.cz\nKočky a herpes virus\nKočičí herpes virus je virem infekční rinotracheitidy (Rhinotracheitis contagiosa felium). Je součástí skupiny původců komplexu onemocnění horních c...\nKočičí herpes virus je virem infekční rinotracheitidy (Rhinotracheitis contagiosa felium). Je součástí skupiny původců komplexu onemocnění horních cest dýchacích u koček, který se nazývá kočičí rýma. Vyskytuje se v místech velké koncentrace koček a v místech s nižší úrovní hygieny. Většinou se objevuje u mladších jedinců. Oftalmologické projevy jsou různé.\nHerpes viróza je onemocnění způsobené herpes virem. Tento virus byl prvně izolován v roce 1958. Jako takový se reaktivuje pod vlivem různých stimulů. Po uzdravení z akutní infekce se asi 80 % koček stává chronickými nosiči a vzniká u nich doživotní latence. Chroničtí nosiči mohou být bez zjevných symptomů. Období vylučování viru může být navozeno stresem, jako je březost, laktace, změny v chovu … Určité procento latentně nemocných koček vylučuje virus spontánně. K vylučování herpes viru dochází většinou čtyři až jedenáct dní po stresové situaci a trvá asi jeden až dva týdny. Herpes virus je rozšířen po celém světě.\nK přenosu infekce je nutný přímý kontakt mezi postiženou a nepostiženou kočkou nebo se přenáší infekčními sekrety a exkrety. Herpes virus se může přenášet také aerosolem. Při pokojové teplotě může virus zůstat infekční více než třicet dnů. Akutně infikované kočky vylučují velké množství viru ve výtocích z oka a z nosu po dobu několika týdnů. Infikované březí kočky mohou virus přenést na koťata. Ta jsou nejčastěji infikována ve věku čtyř až šesti týdnů, kdy jejich protilátky získané od matky poklesnou pod hladinu, která je schopna koťata ochránit. Infekce probíhá na nosní sliznici, na spojivce a na nosní skořepině. Onemocnění horních cest dýchacích se projevuje kýcháním a zánětem nosní sliznice. Je doprovázeno výtokem z nosu, horečkou a anorexií. Někdy se může projevit na jazyku nebo na tvrdém patře, kde způsobuje bolestivost při přijímání potravy. Infekce na genitáliích mívá za následek neplodnost. Jestliže dojde k onemocnění březí kočky, může kromě typických příznaků horních dýchacích cest dojít k potratu, úhynu plodů s následným vstřebáním či porozením slabých koťat, u kterých se rozvíjí tzv. fading kittens syndrome (syndrom chřadnutí koťat). Takto postižená koťata často hynou.\nOftalmologické nálezy jsou při herpes viróze koček velice rozmanité. Jedná se většinou o keratitidy a ulcerace rohovky. Velice časté jsou hluboké defekty jdoucí do stromatu rohovky. Zde pak vzniká nitrooční tlak, který vyvolává glaukom. Při včasném neléčení a chirurgickém zákroku může dojít ke ztrátě obsahu přední komory oční. V souvislosti s výskytem herpes viru koček je třeba uvést také syndrom suchého oka, který je následkem prodělané infekce.\nVyšší frekvence výskytu viru a plemenná predispozice je popisována u koček perských a exotických. Může zde být souvislost s onemocněním virem FeLV, FIV a kočičím kalcivirem 21. Terapie onemocnění se odvíjí od intenzity klinických příznaků. Je však obtížná.\nOpatření proti výskytu infekce herpes virem: dezinfekce, vyšší teplota prostředí, omezení velké koncentrace koček na jednom místě, oddělení jednotlivých vrhů a věkových kategorií, přemístění březí kočky tři týdny před porodem do izolace, důsledná karanténa nových zvířat po dobu tří až pěti týdnů, pravidelná vakcinace proti herpes viru. Vakcinace však nezabrání infekci, pouze omezuje klinické příznaky. Vakcína proti herpes viru se nazývá Corifelin.\ntext: Dana Skopcová, foto: Lenka Hoferová\nSiamská koťátka k odběru. Nyní je volný už jen Jeden mazlivý kocourek https://www.siamskakocka.com/adonis-%E2%99%82/ Jsou po výstavně úspěšných rodičích, vhodná na chov, nebo jako domácí mazlíček....\nProdám Sibiřská kočka - koťata s PP\nMalá chovatelská stanice bere rezervace na koťata narozená v neděli 27. ledna 2019. Na jejich vývoj se můžete podívat na stránky www.hhkocky.cz Koťata budou odčervená, kompletně naočkovaná a všechna b...


Zeman: Kvůli Čapímu hnízdu jsem zrušil veškerý program, znám ho detailně - Seznam Zprávy\n4. 12. 2019 16:44\nNejvyšší státní zástupce Pavel Zeman znovu otevřel vyšetřování kauzy dotací pro Farmu Čapí hnízdo. Protože bude policie znovu řešit premiéra Andreje Babiše a jeho někdejší spolupracovnici Janu Mayerovou, nechce se Zeman k opět živé kauze vyjadřovat. Odmítl veškeré žádosti o dvoustranné rozhovory pro média i pozvání do televizních pořadů. Seznam přináší Zemanovy odpovědi na otázky novinářů z různých médií, které zazněly na tiskové konferenci. Po ní si nejvyšší státní zástupce naordinoval mediální klid.\nJe pro vás ta kauza nějak výjimečná tím, že v ní figuruje premiér?\nNo já jsem k tomu přistupoval jako ke každé jiné kauze, snad jsem jenom pečlivě pročetl skutečně celý spisový materiál a udělal jsem opatření k případnému úniku informací. To znamená, abyste informace o tom, jak bylo s kauzou naloženo, nedostali dříve, než vám je sdělím já.\nMůže podle vás tahle kauza nějak ovlivnit zákon o státním zastupitelství?\nJá tyto dvě věci absolutně nespojuji. Toto je záležitost oprávnění, osobního oprávnění nejvyššího státního zástupce, je to v podstatě mimořádný opravný prostředek, kterých řešíme ročně několik. A otázka státního zastupitelství je otázka legislativy. Jestli to někdo bude spojovat… Já to rozhodně nespojuji.\nCo vám chybělo v odůvodnění od Andreje Babiše a inženýrky Mayerové? Kterými okolnostmi a které konkrétně tedy bude muset státní zástupce znovu prověřit? A může to dozorovat stejný státní zástupce, tedy pan Šaroch?\nJá začnu od konce, dozorovat to bude dokonce stejný státní zástupce, tedy pan kolega Šaroch, bude vázán pokyny ode mě v usnesení. Já se budu muset omezit pouze na to, co už jsem vám říkal během tiskové konference, a to z toho důvodu, že skutečně nechci zmařit úkony trestního řízení tím, že bych vám nyní řekl, co jsme uložili. Bylo by to hezké, poněvadž musím říci, že je to celkem pečlivě rozpracované, ale dělat to nebudu a také rovnou upozorním, pokud by si někdo požádal o to rozhodnutí podle zákona o veřejném přístupu k informacím, tak mu bude dodáno v anonymizované podobě a tyto části tam budou začerněné.\nAdvokáti se neshodují v tom, jestli je potřeba znovu, aby Sněmovna odkývala vydání premiéra Babiše k trestnímu stíhání. Jak to tedy bude?\nToto jsem absolutně neřešil v usnesení, to si bude muset vyřešit dozorový státní zástupce.\nVrací se ten případ státnímu zástupci Šarochovi?\nJste připraveni na to, že by prezident trestní stíhání zastavil?\nJá jsem tu úvahu nebral v potaz při svém rozhodování, při svém postupu, poněvadž jsem vycházel z toho, že mám nějakou působnost, která mně vyplývá z trestního řádu, a jde přece o to, aby byl zachován, aby bylo zachováno právo na spravedlivý proces, aby bylo rozhodnuto spravedlivě. To znamená, toto šlo absolutně mimo mě.\nTlak, který byl na vás v průběhu vyvíjen, byl nějak neobvyklý?\nJá se přiznám, že si žádný tlak v této věci nepřipouštím.\nInformoval jste už obviněné včetně pana premiéra o tom, jak jste se rozhodl?\nRozhodnutí bylo rozesláno datovými schránkami dnes.\nVy jste městské státní zastupitelství kritizoval za to, jakým způsobem, řekl jste dokonce nešťastně, věc prezentovali v září. Mělo to vliv na vaše rozhodování v té věci?\nNemělo to vliv na rozhodování, mělo to vliv na to, jakým způsobem jsem chtěl potom závěr toho svého přezkumu prezentovat. Doufám, že se to povedlo trošku lépe než městskému státnímu zastupitelství.\nMáte nějaké informace, jaké je v tuto chvíli postavení Andreje Babiše mladšího? To rozhodnutí, které jste teď nějakým způsobem prezentoval, týká se to i Andreje Babiše mladšího?\nNe, jak už jsem říkal, zrovna on byl ten, který byl vyloučen do samostatného projednání, do samostatného trestního řízení. To znamená, tam je to opět na dozorovém státním zástupci, jak rozhodne, nemám informace o tom řízení.\nMá dozorový státní zástupce nějaký termín, dokdy musí věc dokončit? Půjde případně opět k vám na přezkum?\nTo už asi hodně předbíháme. Začnu opět tím, lhůta nebyla stanovena, bude to záviset na v podstatě rychlosti, schopnosti policejního orgánu shromáždit důkazy, které je potřeba, které je potřeba opatřit. Jakým způsobem to bude, jak rychle to bude vyhodnocovat pan kolega Šaroch, je druhá věc. Vycházím z toho, že tu věc zná. To znamená, případně doplnění by potom a zhodnocení toho doplnění by nemuselo trvat příliš dlouhou dobu. Ale zda to půjde ke mně nebo ne, to už bychom skutečně předjímali, poněvadž to už bychom spekulovali o tom, že bude zastaveno opět trestní stíhání. A jak už jsem říkal, v současné chvíli já se ani neodvážím hodnotit, jestli by to mělo být odžalováno anebo jestli by mělo být zastaveno, bylo by to nefér. Musíme prostě shromáždit důkazy nebo dozorový státní zástupce musí shromáždit důkazy a na základě toho znovu rozhodnout.\nBylo ve vaší pravomoci vrátit případ jinému státnímu zástupci? A pokud ano, uvažoval jste o tom?\nJá jsem neviděl žádné důvody proto, aby se měnil dozorový státní zástupce, se přiznám. Teoreticky to možné je, ale je to naprosto výjimečné opatření.\nVy jste mluvil o tom, ten spis je samozřejmě hodně obsáhlý, do jaké hloubky jste se s ním stihl vlastně seznámit, musel jste to komplet nějak prostudovat?\nSamotný spis jsem četl 3 týdny. Celkem intenzivně, zrušil jsem kvůli tomu veškerý svůj program, takže musím říci, že jsem se s tím seznámil hodně dopodrobna.