Změny v DPH u e-shopů od 1.7.2021 - Blog - EURODANĚ, spol. s r.o. - vedení účetnictví, zpracování mezd a daňové poradenství Brno\nZměny v DPH u e-shopů od 1.7.2021\nOd 1. července 2021 dochází ke změnám v uplatnění daně z přidané hodnoty u e-shopů (tzv. elektronického obchodování). Dochází ke změnám jednak v používané terminologii, tak ke změnám jako sledování překročení limitu plnění nebo v povinnosti registrace. Změny se týkají e-shopů zasílajících zboží do jiného členského státu Evropské unie koncovému zákazníkovi.\nOd 1.7.2021 dojde ke změně pojmu „zasílání zboží“ na pojem „prodej zboží na dálku“. Pro nově používaný termín prodej zboží na dálku, platí velmi podobná definice, jako tomu je až do konce června, u pojmu zasílání zboží. Konkrétně se nově prodejem zboží na dálku rozumí dodání zboží, kdy:\nje zboží odesláno nebo přepraveno do jiného členského státu osobou povinnou k dani nebo třetí osobou (zasahuje-li osoba povinná k dani do odeslání nebo přepravy),\njde o situaci tzv. transakce B2C – business to consumer a nebo,\nnejde o dodání nového dopravního prostředku.\nPři prodeji přes e-shop je také velmi důležitý pojem „místo plnění“. Tím je u prodeje zboží na dálku místo, kde se nacházelo dané zboží v tom okamžiku, kdy začínalo jeho odeslání nebo přeprava. A to pokud:\nosoba prodávající zboží má sídlo v členském státě EU nebo má sídlo mimo EU, ale v jednom z členských států má provozovnu,\nje zboží odesláno do jiného členského státu EU, než ve kterém má sídlo nebo provozovnu prodávající osoba nebo,\ncelková hodnota plnění bez daně nepřekročí v daném ani předcházejícím kalendářním roce částku 10 000 EUR (popřípadě ekvivalent částky v národní měně dle stanoveného směnného kurzu Evropské centrální banky pro 5.12.2017)\nCelkovou hodnotou příslušných plnění (pro určení místa plnění) se rozumí hodnota:\nprodaného zboží a\nslužeb telekomunikačních a rozhlasových, televizního vysílání a elektronicky poskytovaných služeb poskytnuté osobě nepovinné k dani.\nHodnoty takto poskytovaného plnění se sčítají dohromady a nově se sleduje zda daný limit 10 000 EUR je překročen v součtu pro všechny státy. Nikoliv, tak jak tomu bylo dříve, pro každou zemi zvlášť. Ovšem i nadále si musí prodávající vést evidenci o hodnotách prodaného zboží na dálku pro každý jednotlivý stát. Pokud celková hodnota plnění překročí limit 10 000 EUR. považuje se za místo plnění stát, kde se zboží nachází po odeslání nebo ukončení přepravy.\nPři překročení limitu, nebo dobrovolného danění ve státě, kde je ukončena přeprava, musí prodejce svůj prodej zdanit, a to jedním ze dvou následujících způsobů:\nregistrovat se a podávat přiznání k DPH v každém členském státě nebo\nvyužívat režimu MOSS (nově OSS).\nRežim MOSS (rozšířený zvláštní režim jednoho správního místa – Mini One Stop Shop) je již nyní využívám pro zmíněné telekomunikační a rozhlasové služby a televizní vysílání. Od července letošního roku ovšem do tohoto režimu jednoho správního místa přibude také prodej zboží na dálku, a tento režim se nově začne nazývat OSS (One Stop Shop). Nadále zůstane správcem daně Finanční úřad pro Jihomoravský kraj, u kterého se bude podávat přihláška do režimu, zasílat přiznání k DPH a platit daň. Tato daň bude zaplacena v eurech a následně rozeslána jednotlivým členským státům.\nZ dvou uvedených možností odvodu DPH je nutné si vybrat pouze jeden (kombinace není možná). Buď se bude využívat pro odvod DPH ze všech prodejů pouze režim OSS nebo bude nutné odvádět DPH v každém jednotlivém členském státě Evropské unie.


Úvod » GTA 4 – Záhady » UFO\nUFO je v sérii her Grand Theft Auto jedna z nejpopulárnějších záhad. Skoro v každém dílu Grand Theft Auto můžeme najít spoustu důkazů a odkazů na tyto neidentifikovatelné objekty. Nicméně fenomén UFO je v sérii Grand Theft Auto stále ve vývoji a stále se po něm pátrá, a proto nám můžete pomoci i vy! Nyní se ale pojďme podívat na UFO do GTA 4.\nTyp Neidentifikovatelné létající objekty\nVýskyt Obloha, GTA 4\nN E P R A V D Ě P O D O B N Á\nUFO v GTA 4\nUFO je v této hře poměrně neznámá záhada. Ve hře se totiž nachází jen město s menšími plochami pro lesy, parky, rybníčky a pláže. Je tedy naprosto vyloučené, že by se zde mohlo vyskytovat i UFO. I přesto ale badatelé hlásí pozorování zvláštních blikajících světel na obloze nad Liberty City (nejedná se o blikající světla helikoptér).\nOdkaz ze hry GTA Chinatown Wars\nDo fenoménu UFO se také připletl následující díl GTA Chinatown Wars. Město v GTA 4 je vlastně napodobeninou města v tomto GTAčku (až na to, že zde bohužel nenajdeme Alderney). V GTA Chinatown Wars existuje mise, kde se vás jeden doktor (možný odkaz na záhadu "Doktor") zeptá na to, zda-li věříte na mimozemšťany a ještě k tomu dodá poznámku, že prý jednoho viděl v Middle Parku. Co když je zde spojitost i s tímto dílem série Grand Theft Auto ?\nMiddle Park je park nacházející se na severu Algonquinu. Stejně jako v GTA Chinatown Wars tvar tohoto jezírka v parku připomíná mimozemšťana. I přesto zde ale v průběhu hraní badatelé nezaznamenali mimozemskou aktivitu. Je tedy jezírko hlavním důkazem existence UFA a dějí se zde opravdu nějaké zvláštní věci, na které badatelé doposud nepřišli ?\nJak se nezmýlit o UFU ?\nNicméně jak již padlo v GTA San Andreas, tak i v GTA 4 se na obloze objevují letadla a helikoptéry letící ve velkých výškách s rychlostí podobnou výkonu stíhačky. Jsou označovány nejčastěji červeným a bílým světýlkem. Popravdě se většinou jedná jen o blikající tečky, které se mohou vázat s mnoha chybami (často můžete vidět, jak nějaká z těchto teček proletí mrakodrapem). Mimoto můžeme také v GTA 4 zpozorovat nápadné létající odpadky. Nenechte se tedy nachytat. O žádné UFO ve skutečnosti nejde.\nZvláštní článek v novinách\nVe většině savehousech naleznete noviny s odkazem na UFO. Záhadné noviny mají titulek: "Aliens ate my prize pussy" (Mimozemšťané snědli moji sladkou "kočičku"). V jiném pojetí tohoto titulku by byla věta sprostá. Co má ale tento titulek vůbec znamenat ? V dalším titulku je napsáno: "No leads yet on Federal Bank Heist" (Prozatím nebyly nenalezeny žádné stopy po loupeži v bance) a v podtitulku je záhadnější nadpis: "E.T Feline fancier strikes again" (E.T, kočičí milovník, opět zasahuje). Představa, ve které by mimozemšťani pojídali zvířata, je velice absurdní. Co tím ale Rockstar Games měli opravdu na mysli ? Je to jen nepěkná legrácka, nebo odkaz na něco mnohem tajemnějšího ?\nU vjezdů do silničního tunelu, který spojuje Alderney s Algonquinem, se stává velice zvláštní věc. V těchto místech totiž dochází k narušování radiového signálu (rádio začne v tu chvíli lehce pošumovat). Co jej ale narušuje ? Mnoho badatelů si myslí, že by to mohlo být právě UFO. Samozřejmě je také možné, že do této věci Rockstar Games zahrnuli fakt, že se signál zkrátka nedostane pod zem.\n1. V závěrečných titulkách můžeme narazit na slovo "Aliens" (Mimozemšťané). Jedná se ale pouze o postavy z televizního pořadu.\n2. Důkazy přímo od hráčů o UFU v GTA 4 také existují. Hráč v následujícím videu natočil velice zajímavý objekt, který proletěl blízko něho. Lze ale málo spekulovat o tom, zda-li se jedná o skutečné UFO.\n3. Na herní webové stránce www.liesdamnlies.net můžete najít fórum nazvané "Mimozemšťané a UFO". Můžete si zde také přečíst pár zajímavých komentářů od ostatních uživatelů.


Nalaďte se na pohodovou vlnu s pivními mixy | eSutaze.sk\nNalaďte se na pohodovou vlnu s pivními mixy\nVyhrajte nápoje z Pivovaru Litovel, které vás a vaše přátele naladí na pohodovou vlnu zábavy s vašimi přáteli.\nVyhrajte nápoje z Pivovaru Litovel, které vás a vaše přátele naladí na pohodovou vlnu zábavy s vašimi přáteli. Ochucená piva zaznamenala v České republice v posledních letech skutečný boom. Vyznačují se většinou nižším obsahem alkoholu, ale zároveň si zachovávají hořkou chuť piva doplněnou příměsí například citrusových plodů. Ovocný pivní mix navodí letní atmosféru za každého počasí. Petr Kostelecký, sládek Pivovaru Litovel, doporučuje právě teď Litovel Pomelo – nealko pivní mix. Míchaný nápoj z nealkoholického piva s příchutí pomela se vyznačuje vůní a chutí směsi tropických citrusových plodů. Snoubí se v něm jemná hořkost piva s chutí a barevným odstínem pomela, příjemným řízem a plností klasicky vařených piv Litovel. Skvělý pro letní cestování!\nPro pět výherců máme připraveny balíčky, v nich najdou v nich najdou Litovel Pomelo a dárkové předměty. Výhry zasíláme na adresy v České republice a také na adresy ve Slovenské republice (pro výherce ze Slovenska).\nTags:Litovel Pomelo, súťaž, zájazd\nSúťaž o balíček fit produktov značky ...


VIDEO: „Hanba vládě.“ Při výročí okupace kritici Babiše a Zemana vyšli do ulic - Echo24.cz\nred, kva 21. srpna 2019\nVystoupila zde například televizní a rozhlasová moderátorka Kamila Moučková, která jako první v roce 1968 ohlásila z obrazovky někdejší Československé televize invazi vojsk Varšavské smlouvy do Československa.\nPřed budovu KSČM namalovali účastníci pochodu obrysy obětí 1969\nVzpomínkový pochod vyrazil z Václavského náměstí kolem 18.30 na Hrad. Po cestě měl zastávku v ulici Politických vězňů u sídla KSČM. Tam před vrata položili rakev se jmény obětí protestů roku 1969. Na zem namalovali siluety mrtvých. V ulici pak po minutách ticha zanechali také křídou namalované obrysy svých nohou, aby bylo vidět, kolik demonstrantů přišlo. Předseda KSČM Vojtěch Filip na to reagoval slovy o neustálém přepisování faktů, současná KSČM vznikla až v roce 1990, odstřihl stranu od historie.\nFOTO: Petra Kašpárková, Echo24.cz\nProtestující, kterých před budou prošlo v půl hodinu trvajícím proudu mezi čtyřmi a pěti tisíci, volali na místě piety „Zrádci“. Na zemi vedle obrysů nohou, nechávali i nápisy, například připomínku tehdejší Státní bezpečnosti – „estébáci“.\n„Komunistická strana Čech a Moravy vznikla na ustavujícím sjezdu v roce 1990 a registrovaná byla v listopadu 1990. Má za sebou třicetiletou historii, ve které prokázala, že má nejen respekt k ústavě, ale také své pevné místo na politické scéně,“ řekl Filip ČTK i na kritiku, podle které ho dnes v Lánech neměl přijímat prezident Miloš Zeman. O protestu nebyl Filip podle svých slov předem informován. Poznamenal, že pokud má někdo nějaký názor, měl by ho vyjadřovat kulturním způsobem.\nVrata budovy, ve které KSČM sídlí, byla zavřena a už předem je hlídala policie. Novinářům policisté řekli, že pokud demonstranti použijí omyvatelné barvy, nebudou zasahovat. K akci Milion chvilek využil křídy.\nPochod chce připomenout 50 let staré události, kdy se na první výročí okupace Československa vojsky zemí Varšavské smlouvy konaly občanské protesty. Rozehnaly je československé bezpečnostní složky. Zákrok si tehdy vyžádal pět mrtvých a mnoho zraněných. „Nikdo z pachatelů se ani po revoluci nedostal k soudu. Oběti ani pozůstalí nikdy nebyli odškodněni,“ uvedl předseda spolu Mikuláš Minář.\nMilion chvilek pro demokracii letos uspořádal sérii demonstrací za nezávislost justice a proti Babišovi. Poslední akce se stala největší demonstrací po listopadu 1989. Další velkou demonstraci na pražské Letné spolek plánuje na 16. listopadu, tedy den před připomínkou Dne boje za svobodu a demokracii.\nPořadatelé akcí například vyčítají prezidentu Zemanovi, že záměrně rozděluje společnost, prosazuje zájmy Ruska a Číny nebo porušuje ústavu. Kritizují také podporu vlády od komunistů nebo střet zájmů, ve kterém je podle nich premiér Babiš.\nAkce k výročí se ale kromě Prahy koná na několika dalších několika místech Česka. Například v Dobřejovicích vystoupí senátor Jiří Drahoš. Účast senátora Drahoše na akci v Dobřejovicích nedaleko Prahy potvrdil deníku Echo24 jeho asistent Jakub Kleindienst. Z programu facebookové události akce vyplývá, že bude společně s mezzosopranistkou Dagmar Peckovou zpívat hymnu.\nK pondělnímu datu se k iniciativě přihlásili pořadatelé akcí v osmi desítkách obcí, někde se odehrají pochody, jinde bude mít demonstrace podobu shromáždění.\nRudá klec na Václaváku\nDolní část Václavského náměstí v Praze byla dnes od dopoledních hodin zasvěcena 21. srpnu 1968 i 1969. Dobové fotografie nebo tank připomínaly nejen začátek okupace Československa vojsky Varšavské smlouvy a rok nato demonstrace proti ní, ale zejména oběti, které si tyto události vyžádaly. Podle nových historických údajů při nich v roce 1968 zemřelo v Československu 137 lidí, řekl předseda iniciativy Bez komunistů.cz Petr Marek. Při demonstracích o rok později zahynulo pět mladých lidí, které zabili příslušníci veřejné bezpečnosti a lidových milic. Jména většiny padlých zazněla po poledni z pódia.\nJako symbol komunismu stála na Václavském náměstí rudá klec, na které byla na transparentu vypsána jména obětí okupace v srpnu 1968.\nProgram na Václavském náměstí pokračuje nadále hudebními vystoupeními. Představil se již například JP Blues Band nebo bluesový kytarista Luboš Andršt. Promlouvali i pamětníci, historik Petr Blažek zase připomněl tzv. živé pochodně, tedy lidi, kteří se po vzoru Jana Palacha upalovali. Vzpomněl Jana Poláška, který se v Brně 21. srpna 1969 zapálil údajně poté, co se dozvěděl o zastřelení dvou lidí při protestech v Praze.\nDále čtěte: Milion chvilek zve lidi do ulic. Srpnové výročí spojí s kritikou Babiše a Zemana\nJiří Drahoš Milion chvilek pro demokracii okupace 1968


Jsem 5 den po operaci - septoplastika a mukotomie | uLékaře.cz\nuLékaře.cz Poradna lékaře Jsem 5 den po operaci - septoplastika a mukotomie\nUši, nos, krk Karel 17.2.2019\nJe mi 25 let vážím cca 83 kg, a měřím 185 cm, krom chronické rýmy jsem bez jakých problému a komplikací (alergie mám pouze na pyl, roztoče a kočky). To jen velice stručně o mém zdravotním stavu.\nJsem 5 den po operaci - septoplastika a mukotomie.\nTamponádu mi vyndali 2 dny po operaci (bez krvácení z nosu) zároveň mě propustili domu.\nV nose mám momentálně folie. Kdy je prosím normální tyto folie vyndat, jak se vyndavají a bolí to ?\nNa bolest momentálně beru Aulin v prášku 100mg, měl by být i proti zánětu.\nSliznici je pořad otekla a produkuje žlutý a čirý hlen.\nJaké jsou nejvýhodnější kapky a spreje, jaké by jste případně doporučili, jaké jsou naprosto nevhodné a proč ?\nZkoušel jsem “Nasivin 0.05% nosní kapky 10ml pro dospělé a děti od 8 let” doporučili mi je v lékárně na místo doporučení z propouštěcí zprávy, kde je uveden na 5 dní Sanorin gtt 4x denně (prý je starý a neefektivní, navíc docela hodně pálí a je agresivní).\nChtěl jsem se vyspat takže jsem na noc zkusil i Otrivin mentol a další noc i Olynth HA.\nZa víkend jsem spotřebovala skoro celý nosní sprej Vincentka, který mám užívat "hojně".\nChtěl bych teď koupit mořské vody do nosu, které nebudou nejsou agresivní a pomohou mi.\nJaké jsou pro tento pooperační průběh nejvhodnější mořské vody a proč - Hypertonická nebo Isotinicka ? Konvičku Rhino Horn mi operatér a další lékaři prvních 14 dni nedoporučují používat (nejdříve až budu mít odstraněné folie z nosu). Našel jsem ale hypertonicky nosní sprej (na výplach nosu) Physiomer. Můžete ho doporučit nebo je nevhodný a proč ?\nMomentálně dýchám tak na 90% pouze ústy. Nasivin, Otrivin a Olynth pomohou max na dvě hodiny.\nNevím jestli to je vhodné ale jelikož nemůžu první dny smrkat, tak si nos často opatrně čistím (odstraňuji viditelný hlen) vatovou tyčinkou na kterou často nanáším Vincentka sprej do nosu. Je to v pořádku nebo bych to neměl dělat ? Nerad bych aby se něco zanítilo, ale proti bolesti a zánětu beru Aulin a snažím se čistit opatrně.\nJedna z posledních věci, která mě trápí je v pravé nosní dírce strup (možná jen suchý hlen bojím se to odstraňovat), který je přibližně na stejném místě kde mi osekávali kost. Je možné že se tam vytvořil strup nebo je takové místo zakrátko také například fólii a mužů opatrně odstranit suchý hlen ?\nJe normální že i 5 den po operaci dýchám pouze ústy ? Volný nos jsem měl pouze po odstranění tamponády\n1. Jaké jsou nejvýhodnější kapky, spreje atd, jaké by jste případně doporučili a jaké jsou naprosto nevhodné (v této pooperační fázi) ?\n2. Jaké jsou pro tento pooperační průběh nejvhodnější mořské vody a proč - Hypertonická nebo Isotinicka ?\n3. Našel jsem hypertonicky nosní sprej (na výplach nosu) Physiomer. Můžete ho doporučit nebo je nevhodný a případně proč ?\n4. Mužů viditelný nosní hlen opatrně odstraňovat vatovou tyčinkou na kterou nanáším Vincentku nosní sprej ?\n5. Je možné že se mi na místě kde byla osekaná kost objevil strup nebo to může být další suchý hlen a je možné jej opatrně bez obava odstranit ?\n6. Je normální že i 5 den po operaci dýchám pouze ústy ?\n7. Kdy nejdříve mohu alespoň lehce smrkat ?\n7. Je normální že mi nenapsali pooperační kontrolu například 3-5 den po operaci, abych byl informován o průběhu ? Musí mě případně kontrolovat pouze operatér ? Zároveň se i bojím někam chodit v době chřipkové epidemie.\nJe to poměrně dost otázek (snad jsem to sepsal srozumitelně). Věřím že to pomůže nejen mě ale i dalším lidem.\nPředem děkuji za Vaše odborné odpovědi. Doplnění informací: Nepsal jsem že by se můj stav zhoršoval - odpověď je tedy irelevantní. Ani mi nebyl potvrzen názor praktického doktora, který odpověď sepsal velice srozumitelně. Potřeboval jsem pouze odborné info k textu a otázkám, které jsem sepsal, abych byl více informován o možnostech správného průběhu pooperačního stavu. Bohužel jsem se při odchodu z nemocnice málo informoval. Na kontrolu ORL si samozřejmě můžu zajít, ale vzhledem k chřipkové epidemii jsem zvolil tuto cestu. Děkuji tedy za názor, ale čekal jsem něco víc.\nDobrý den, dotazy se pokusím zodpovědět postupně v pořadí, poté Váš dotaz ještě přepošlu ORL lékaři ke zhodnocení.\n1. nosní kapky by měli v první řadě působit na sliznici dutiny nosní, snížit hlenovou produkcí, stáhnout její otok. Je jedno, které ze zmiňovaných zvolíte, vybírejte podle toho, co Vám vyhovuje, či Olynth HA, Nasivin, Otrivin atd.\n2+3. Mořská voda v izotonické koncentraci (přirozená buňkám lidského těla) je určená pro každodenní hygienu nosu všech věkových kategorií a jako prevence rýmy, pomocník při léčbě rýmy k vyčištění nosu před podáním léčiva, je taky vhodný k rekonvalescenci nosu po léčbě nebo chirurgickém zákroku.\nMořská voda v hypertonické koncentraci (mírně slanější než jsou buňky lidského těla), díky vyšší koncentraci pomůže přirozeně uvolnit ucpaný nos, je tedy vhodným pomocníkem při infekční bakteriální rýmě (typickým projevem je žluto-zelené zbarvení hlenu). Krátkodobé použití po dobu 14 dnů.\nTakže opět, volit roztok v úvodu klidě hypertonický, po sklidnění stavu, splasknutí otoku pak přejděte na izotonický roztok ke každodenní hygieně.\nNa trhu je přípravku více, můžete zkusit Physiorer, či Sterimar.\n4. Mechanická manipulace v dutině nosní není dle mého názoru vhodná, hlen zvlhšujte mořskou vodou, v předklonu, čím umožníte jeho odtok.\n5. Ano, v místě kde byla porušena sliznice nosní mohl vzniknout strup, ten není vůbec vhodé mechanicky odstraňovat,\n6. Ano, je to možné, průběh rekonvalescence je závislý na mnoha faktorech.\n7. Smrkat doporučuji až po ORL kontrole.\n8. Pooperační kontrolu má každé pracoviště nastaveno jinak, vzhledem k charakteru výkonu ji plánovali nejspíše na takovou dobu, aby mohli odstranit fólie v dutině nosní. Na kontrolu, pokud by s stav výrazně horšil, můžet i k jinému ORL lékaři, než k tomu, co prováděl operaci.\nVyhýbání se nákupním centrům, MHD, větší koncentraci lidí v aktuální sezóně je určitě rozumné, určitě jste nyní náchylnější k infekci.\nDobrý den, pokud máte stále potíže s ucpaným nosem a zhoršuje se bolest je vhodná ORL kontrola i dříve, Víncentkla sprej je šetrná, dobře zvlhčuje\nVincentka a Nasivin jsou vhodné.\nOdstranění fol. vložek je podle doporučení ORL pracoviště a operatéra, stačí se zeptat případně i telefonicky kdy to bude.\nVyhýbání se shromážděním lidí v době chř. epidemie je opravdu vhodné.¨\nKrustu odstraňovat není vhodné, právě pod působením zvlhčovacích roztoků odejde sama.\nJinak doporučuji se řídit a detailně se informovat u vašeho ORL lékaře.


Monako - Geography Now! - Videacesky.cz\nMalinké knížectví u Středozemního moře by se vešlo do Central Parku v New Yorku, přesto je plné památek, slavných osobností a především peněz. Barby nám dnes představí jeden z nejmenších států světa.\nV jednom ze svých následujících videí se Barby omlouval ze chybu ve výpočtech, cm² nemovitosti by v Monaku samozřejmě nestál 450 dolarů, nýbrž 4,50.\nPřeložil/a: jesterka | Publikováno: 19.11.2018\nAhoj, takže opět kvůli chybě v plánování točíme příští dva díly v mé pracovně. Dnes nás čeká Monako, znám odsud jeden vtip: Všichni miliardáři se bojí chodit z domu bez ochranky. Proč? Po ulicích se potuluje moc milionářů. Je čas učit se zeměpis – teď! Ahoj všichni, já jsem Barby, Casino Royal, Velká cena Formule 1, svatba Grace Kelly s knížetem... Američanky se často staly šlechtičnami. Možná povrchně znáte toto maličké, ale vzkvétající knížectví ve Středomoří, ale jaké je Monako doopravdy?\nTak si prohlédneme celé jeho 2 km². POLITICKÁ GEOGRAFIE Miluju mikrostáty, funguje to takhle: všichni venku v pustinách vyhrabávají zlato a zatím v jedné boudě vydělávají majlant, protože tam prodávají všechny lopaty. Monako je malý městský stát v západní Evropě obklopený Francií a má 4km pobřeží u Středozemního moře.\nCelý stát můžete přejít za necelou hodinu a tvarem připomíná modlící se žirafu. Monako má rozlohu pouhé 2 km², je tak po Vatikánu 2. nejmenší zemí světa. Celé Monako by se vešlo do Central Parku a ještě by zbylo místo. Země je rozdělená na 10 čtvrtí, jedna z nich, Fontvieille, vznikla nedávno na uměle navršené půdě. Celá země je zároveň svým hlavním městem, vláda tvořená 24 zastupiteli se dvakrát ročně setkává v budově národní rady a rozhoduje o rozpočtu, kníže a jeho rodina bydlí v paláci jen o pár bloků dál.\nPočkej, když je tak malé, dá se tam doletět? Díky za tu otázku, co jsem napsal na obrazovku, Kene. Tak úplně ne, v zemi samozřejmě nejsou žádná letiště, některá letiště mají ranvej delší než celé Monako. Nejbližší mezinárodní letiště je v Nice, které je jen asi 8 kilometrů západně. Do Monaka se můžete dostat 4 způsoby. Teoreticky tam můžete doletět na mezinárodní heliport, který je propojen s letištěm v Nice, let trvá jen 7 minut, najdete tu 8 přistávacích plošin a v době špičky přilétají pasažéři každých 20 minut.\nMůžete sem připlout lodí a zakotvit buď v Port Hercule nebo v Port de Font-Vieille, které jsou ale oba dost drahé, takže pokud šetříte, můžete přijet autem ze sousedních francouzských měst, třeba z Beausoleil, nebo jet autobusem č. 100 z Nice, to stojí jenom 1,5 eura, nebo za 22 eur letištním autobusem z Nice, a pokud máte radši vlaky, vícero spojů končí na monackém nádraží, které je příhodně přímo uprostřed země.\nMonako je jako kabelka Mary Poppins, není tak velká, ale když se otevře, najdete tam celý cirkus. Jo, v Monaku mají cirkus. Mají nekonečné množství památek a i přes nedostatek místa stále rostou. Doslova. Monako získává území z moře už přes sto let. Největší projekty proběhly v 60. a 70. letech, a to casino Monte Carlo a Port de Font-Vieille. Teď se chystají na rozšíření za 1,2 miliardy dolarů, Le Portier, kde mají vyrůst domy a obchody.\n- Pěkně, ukažte té vodě, kdo tu velí! - Roztomilý. Když jsme u vysokých cen, momentálně má Monako nejdražší ceny nemovitostí na světě. Zaplatíte 45 000 dolarů za, počkejte si, - metr čtvereční. - Počkej, chceš říct, - že cm² by stál 450 dolarů? - Jo, teoreticky. - Stejně na to nemám... - Já taky ne. Placák! Jo, Kena dneska uvidíte hodně, všichni ostatní se na mě vykašlali. Hlavně když neztratím práci.\nAle znamená to, že Monako teď staví do výšky, v posledních desetiletích tu rostou výškové domy. Nejvyšší budova se 49 patry, Tour Odeon, byla dostavěná v roce 2015 a v plánu jsou další. Některé významné památky jsou třeba: Fort Antoine, jachetní rybářský klub, pláž Larvotto, oceánografické muzeum, spousta zahrad, třeba tyhle, hodně muzeí jako tyhle, sbírka automobilů, knížecí palác, katedrála sv. Mikuláše a opera Monte Carlo.\nVšichni víme, že v době závodů se celá země promění v závodní okruh. Je to 2. nejnavštěvovanější okruh z celé Formule 1. A nezapomeňte na casina jako Monte Carlo. Ovšem obyvatelé Monaka sice mohou do casin vstoupit, ale nesmí tu hrát. Jak jinak zajistit, aby si vaši občané udrželi majetek, než jim zakázat ho celý prohrát. Když jsme u národních finančních zájmů: FYZICKÁ GEOGRAFIE Tohle je docela zajímavé, řekli byste, že je Monako tak malé, že přeci nemůže mít žádné přírodní zdroje nebo krajinu.\nTrochu mají a trochu ne. Země leží ve východní části Francouzské riviéry, což je kopcovitá oblast na jihu Francie, u pobřeží Středozemního moře, nedaleko úpatí Alp. Teplota je většinu roku příjemná, zimy jsou mírné a vlhké, léta příjemně teplá. Nejvyšší bod je Chemin des Révoires na francouzské hranici, což je ale jen úbočí kopce, který ve Francii dál stoupá.\nTahle budova s krásným bazénem asi stojí na tom nejvyšším bodě. Pauza na trojité espreso, tady obvykle převezme Noah, ale napsal mi, že měl autonehodu a nestihne to, takže to bude asi na mně. - Počkej, můžu já? - Ne. Ale říkal jsi, že můžu být ten člověk přes ostrovy. - Monako není ostrov, Kene. - Ale Mikronésie je a tam jsem nebyl. Země nemá žádné řeky, a ačkoliv mají spoustu bazénů, nemají přírodní jezera.\nHlavním zdrojem vody je 6 přírodních podzemních pramenů. Nemají prakticky žádné přírodní zdroje kromě ryb v moři a ani komerční zemědělství. Skoro. Tato paní je jediná zelinářka a ovocnářka v celé zemi. Obdělává 1 400 m² půdy uvnitř Monaka na úpatí Tour Odeon. A jsme u jídla! Většina lidí má s Monakem spojené Barbajuan, takové smažené ravioly, nebo socca, cizrnovou palačinku. Ty jsou tu oblíbené. Potom mají fougasse, ten největší servírovali na svatbě knížete Alberta v roce 2011.\nJinak je ale ekonomika Monaka plně závislá na obchodu a službách. Zahraniční firmy tvoří asi 3/4 celého místního rejstříku. - Proč jich je tolik? - Je to daňový ráj jako tolik mikrostátů? Je to daňový ráj jako tolik mikrostátů. V Monaku nemají daň z příjmu, z majetku ani z výnosu. Díky tomu si lidé ponechají veškeré příjmy. A obecně jsou podnikatelské daně nízké, což láká mnoho magnátů. Ale musí platit DPH ve výši 19,6 % u zboží a služeb a všechno musí být dováženo.\nPokud jste francouzský obyvatel Monaka, funguje to trochu jinak. Asi takhle: Hele, vaši Francouzi tam docela vydělávají. - Já vím. Skvělí lidé. - Jo, ale nechceme daňové úniky, pokud vydělají čtvrtinu příjmů mimo vaši zemi, vezmu si od nich daně. - Nebude to tak komplikovanější? - Musím připomínat, - čí armáda vás chrání? - Dobře, ale jen pokud v Monaku žijí - méně než 5 let. - Domluveno. No co, budu prostě méně než 90 dní pracovat v UK a pak se vrátím.\nA kvůli tomu tu začala v roce 2000 vyšetřovat Evropská rada. Jo, ještě tam byly podezření z praní peněz a tak. Turistický sektor navíc tvoří asi 15 % ročního příjmu země. Finanční služby, bankovnictví a technologie tvoří zbytek HDP a potom taky "nezařazené transakce". Ve zkratce, mají hodně omezení, ale i vysoké výnosy, prostě místní přišli na to, jak se udržet nad vodou. A na to se podíváme v: DEMOGRAFIE Díky Kene, to bylo vlastně v pohodě.\nNebylo to hrozný. Tak šup za kameru. Ti lidé se jmenují Monačané, může se tak říkat i obyvatelům Monaka s jinou národností, ale to málokdy. V zemi žije asi 38 000 lidí a mají snad největší hustotu zalidnění za všech států světa, je to asi 19 000 lidí na km². Populace je docela různorodá, největší skupinu tvoří Francouzi, asi 28 %, potom teprve Monačané, asi 22 %, potom asi 18 % Italové a zbytek jsou většinou jiní Evropané jako Britové, Němci, Belgičané a dokonce malá skupina Američanů.\nJako měnu používají euro, mají zásuvky typu C a jezdí vpravo, hlavně během závodů Formule 1. Většina obyvatel mluví francouzsky, anglicky nebo italsky, nebo všemi třemi jazyky, ale národní jazyk je vlastně monačtina, která zní jako směs francouzštiny a janovské italštiny. Téměř vymřela, měla jeden čas méně než 10 000 mluvčích, ale znovu ji zavedli ve školách pro děti od 8 do 12 let a dnes jsou cedule francouzsky i monacky. Má několik písmen, které nenajdete ani ve francouzštině, ani v italštině a zní docela zajímavě.\nNapříklad: Z "bonjour" udělají "bungiurnu", z "bonsoir" "bona sera", "au revoir" je "a se revede", "monseiur" je "munsü", "madame" "madama" a tak. Teď k vládě. Monako je knížectví, hlava státu je tedy kníže Albert II., potomek rodiny Grimaldi, jedné z nejstarších v Evropě s kořeny ve 13. století. Ale je zajímavé, že podle zákona, když monacký trůn nebude mít následníka, přejde do rukou Francie. Francie navíc po konzultaci s knížetem jmenuje jejich státního ministra.\nA tak nějak tu zemi vedou. Teď se pustíme do toho očividného: ano, je to luxusní destinace a monacké bohatství je známé, je to možná 1. nebo 2. nejbohatší země světa, podle toho, jak to počítáte. V roce 2018 bylo HDP na obyvatele 163 000 dolarů. Asi každý třetí obyvatel Monaka je milionář. Jak se to stalo? Existuje mnoho teorií, ale často se říká, že je to díky knížeti Rainieru III., který vytvořil tu pověst luxusu, všechny hotely dal na starosti jediné firmě jménem Société des bains de mer.\nTo nalákalo spoustu lidí a od té doby ekonomika stále roste. Hodně lidí, hlavně ti bohatí, chce žít v Monaku, ale to je docela dlouhý proces. Vypadá asi takhle: - Chci se stát občanem. Co musím udělat? - Jednoduché, následuj tyto kroky: Kup si nemovitost, nezapomeň, 4 500 dolarů za m². Založ si účet s aspoň 500 000 eur, sežeň si práci nebo založ firmu v Monaku, měj čistý trestní rejstřík a absolvuj státem vedený pohovor. Pak máš povolení k pobytu, které se každé 3 roky obnovuje.\nPo 10 letech, pokud jsi aspoň 5 z nich žil v Monaku, si můžeš zažádat o občanství. Ale nakonec záleží na tom, jestli tě schválí kníže. Super, všechno jsem to zvládl, můžu teď být občanem? Vypadá to, že papíry máš v pořádku, to by šlo. Jo! Ne, kníže je v pohodě, nejspíš by se tomu prostě zasmál. Teď ke kultuře. Podle ústavy je oficiálním náboženstvím katolicismus, ale všichni mají svobodu vyznání.\nKaždý měsíc tu mají nějakou akci, třeba Ples růží hanoverské princezny v březnu, mezinárodní maraton v listopadu, tenisový turnaj v dubnu, koncert v knížecím paláci v červenci a samozřejmě Velká cena Monaka v květnu. Taky mají fotbalový tým, ten hraje ve francouzské lize a získal už 7 titulů. Pěkně. Teď je čas na historii. Co nejrychleji: Řekové tomu říkali Monoikos, Saracénové, Ligurové, území Janova, Svatá říše římská, tenhle týpek dobyl pevnost, když sebe a své vojáky převlékl za mnichy, odtržení od Janova, španělský a francouzský protektorát, stavba železnice v 19.\nstoletí, první casino, zjistili, že turismus je pro ně skvělá pomoc, první Velká cena, projekty rozšíření území, svatba knížete s Grace Kelly, peníze a ještě víc peněz a jsme u dneška. Co se týče slavných osobností, je to především knížecí rodina, kníže Albert I. udělal pár super věcí, objevoval svět a stavěl infrastrukturu. Ale taky jsou odsud závodníci Formule 1, zpěvák Léo Ferré, Julien Médecin, jediný místní vítěz olympijské medaile, ale jenom za "městský design", to byla tehdy disciplína, ale pak se to zrušilo.\nKněžna Grace Kelly byla americkou herečkou, takže současný kníže je napůl Američan. Jinak někteří obyvatelé Monaka, kteří nejsou Monačané, jsou asi slavnější. Třeba Bono, sir Roger Moore, Novak Djoković, Ringo Starr, brazilská miliardářka Lily Safra, a spousta závodníků Formule 1. Když jsme u jiných národností, podívejme se, s kým se kamarádí. FRIEND ZONE Monako je jedna z těch zemí, která přežívá díky své otevřenosti.\nDiplomacie je základem jejich kultury. Sice nejsou součástí EU, ale jejich vztah s ní je zásadní pro jejich obchod, protože vše musí dovážet. Jsou to především katolíci, takže mají politické a kulturní vztahy s Vatikánem a Monako má také titul "Minister Plenipotentiary", může tedy reprezentovat Svatý stolec. Itálie je vnímána jako rodič Monaka a udržuje si se svým potomkem dobré vztahy. Většina Monačanů má aspoň jednoho italského předka a často se vidí jako francouzsky smýšlející Italové.\nDalší země jako UK, Belgie, Švýcarsko a USA mají také blízké vztahy, protože mnoho jejich obyvatel žije a pracuje v Monaku. Ale nakonec je pro většinu Monačanů nejlepším přítelem Francie. Nejen, že nejvíce obyvatel Monaka jsou Francouzi, ale většina dovozu a obchodu je mezi těmi dvěma zeměmi. Francouzská armáda chrání jejich suverenitu, Monako uzavřelo obchody, které slouží Francii ku prospěchu, a celkově jsou nerozluční.\nMonako je trochu fajnové, to nepopírám, ale také je zajímavé, jak fungují na omezeném prostoru, ale s neomezenou mocí. Počkejte si, další bude Mongolsko. Překlad: jesterka www.videacesky.cz


09. 02. 08:58 Nabídka / Lov v zahraničí\nLovecké a rybářské chaty\nDobrý den, Tímto Vám chci nabídnout stavby loveckých a rybářských chat. Chaty dodávám i v luxusních provedení. Ceny chat začínají již od 480.000,-Kč. Na chaty není potřeba stavební povolení. Stačí pouze ohláška stavebnímu úřadu. Můžu Vám vyhotovit i nabídku pozemků k prodeji v zahraničí pro umístění chaty. Dále Vám nabízím možnost lovu lukem a kuší v Madarsku s ubytováním. Možnost i rybolovu na Madarských jezerech.\n02. 01. 22:13 Nabídka / Lov v zahraničí\nlov v Maďarsku\nZajistím poplatkový lov v Maďarsku. www.ckvarga.cz\n18. 04. 14:06 Nabídka / Lov v zahraničí\nLovecky pobyt v Namibii\nNabizim exluzivni lovecky pobyt v Namibii na farme Etosha View ktery se nachazi hned vedke narodniho parku Etosha. Ubytovat se muze az 8 lidi,majiteke farmy vas vyzvednou na letisti a zase tam odvezou. Na seznamu maji ruzne druhy zvirat. Cena bude stanovene po domluve terminu a vyberu zvirat.\n10. 03. 15:32 Nabídka / Lov v zahraničí\nPoľovnícka spoločnosť v poľovníckej sezóne 2016/2017 príjme do svojich radov nových členov. Lokalita Orava, Liptov. Žiadosti posielajte na : argo3@centrum.sk\n22. 02. 21:53 Nabídka / Lov v zahraničí\nJarní lov Pižmoně v Grónsku2016\nPro nadcházející sezónu nabízím jarní lov pižmoně severního. Po úspěšných minulých sezónách lovíme s úspěšností 100 %. Lovecký výlet zahrnuje: Pobyt v místě destinace, vyzvednutí z letiště, všechny transfery během lovu, po lovu, vyřízení lov. licencí, povolení k dopravě vlastních zbraní /lze si i na místě půjčit/, veterinární osvědčení k dopravě, veškerá strava během pobytu. Lovíme 4 plné dny, první den je transport do tábora - lze ...\n16. 12. 10:41 Nabídka / Lov v zahraničí\nNabízíme možnost lovu v Rusku a Bělorusku. Los, medvěd, rys, vlk, tetřev, tetřívek. Možnost rybolovu a rekreačních pobytů. Více info na tel. nebo email.\n29. 10. 20:54 Nabídka / Lov v zahraničí\npředchozí 1 2 3 4 ... 5 další


Ministři čtou tajnou zprávu o Dukovanech | iUHLI.cz\nPodle expertů je nebezpečné, aby Česko bylo více energeticky závislé na vládě Vladimira Putina. Foto: wikipedia.org\nJedenáctičlenná komise sestavená kvůli posouzení rizik a bezpečnostních zájmů státu v případném rozšíření Jaderné elektrárny Dukovany již předala vybraným ministrům svou zprávu. Podle expertů představuje případné angažmá Ruska a Číny bezpečnostní riziko.\nPodle informací Respektu z vládních kruhů materiál dostala nejdříve ministryně průmyslu Marta Nováková, následně ji obdržel i premiér Andrej Babiš a byli s ním seznámeni také vybraní ministři. Dokument poprvé vymezil, kdo představuje v největší zakázce české vlády bezpečnostní riziko.\nKomise, v níž sedí zástupci tajných služeb, Úřadu vlády a několika ministerstev, vznikla v létě z popudu bezpečnostních expertů, aby se pokud možno vyloučilo to, že politici přidělí zakázku problematickým hráčům, napsal server iHned.cz.\nPro tajné služby a některé další členy komise to bylo přidělení zakázky autoritativním režimům Rusku a Číně, jež si ekonomickými nástroji zvyšují v daném regionu politický vliv. Česko by z tohoto hlediska bylo více energeticky závislé na vládě Vladimira Putina, část peněz na stavbu elektrárny by mohla být využita korupčním způsobem.\nDalší členové komise rizika spatřovali ve zcela jiné oblasti – ve faktu, že po odstavení uhelných elektráren a časem odstavení stárnoucích Dukovan bude mít Česko problém se zajištěním dostatečného množství elektřiny.\nKritérii – tak jak jsou stanovena – přitom nejsou schopny “prolézt” právě Rusko a Čína. Jedno z nich například je, že pokud země některého z uchazečů ve svých oficiálních vládních materiálech definuje někoho jako svého nepřítele, není možné s ním spolupracovat v ekonomické oblasti. Tenhle bod neumožňuje dosáhnout na zakázku Rusku, jež ve svých dokumentech uvádí, že NATO – tedy i Českou republiku – považuje za svého nepřítele.\nDoporučením komise se Babišův kabinet nemusí řídit. Koncem října premiér řekl, že není kam spěchat, protože lze prodloužit životnost dosavadních dukovanských bloků. Spěchá naopak Pražský hrad. Prezident Miloš Zeman řekl vedení energetické společnosti ČEZ, premiérovi i veřejně, že chce kontrakt pro Rusy a že není důvod otálet.\nRuský prezident Vladimir Putin s uzbeckým preziden.. Celý článek+


Recept: Bramborová buchta se sušenými houbami | iGurmet.cz\nbrambory 8 kusů (syrové)\nSušené houby zalijeme studenou vodou a necháme stát. Mezitím do vlažného mléka rozkvedláme vejce, rozdrobíme droždí, vmícháme mouku, špetku cukru a sůl a těsto necháme v teple 20 minut kynout.\nOloupané brambory nastrouháme na hrubém struhadle a slijeme z nich tekutinu. Namočené houby slijeme a nakrájíme na kousky. Brambory a houby přidáme spolu s prolisovaným česnekem, majonézou, olejem, majoránkou a kmínem do vykynutého těsta a promícháme.\nTěsto nalijeme do vymazaného pekáče, vložíme ho do trouby vyhřáté na 200 °C a pečeme asi 40 minut, dokud buchta na povrchu pěkně nezrůžoví.\nBuchtu podávejte horkou nebo i studenou, doplněnou nakládanou zeleninou.


Hráči s pozitivními testy trénovali s Beer Ševou. Vedení klubu říká: UEFA to povolila – ČT sport – Česká televize\nDost překvapený byl šéf Slavie Jaroslav Tvrdík, když se s týmem Hapoelu Beer Ševa na středečním tréninku připravovali na dnešní duel 1. kola Evropské ligy i hráči, kteří měli pozitivní test na koronavirus. Duelu se smí zúčastnit i nakažený trenér Yossi Abukasis. Podle izraelského klubu nejde o nově nemocné, proto Hapoel dostal svolení od Unie evropských fotbalových asociací (UEFA).\nČeské týmy čeká Evropská liga 00:01:12\nHapoel krátce nato na sociálních sítích uvedl, že všichni hráči a trenéři se mohou dnešního utkání zúčastnit. "Soustředíme se již nyní hlavně na samotné utkání. Věříme, že UEFA a izraelská hygienická služba garantují zdravotní bezpečnost utkání," reagoval Tvrdík. "Tohle nás nerozhodí ani nezastaví, jsme v dobré náladě," doplnil a přidal fotografii s trenérem Pražanů Jindřichem Trpišovským.\nSlavia z pauzy strach nemá. Být doma nám spíš pomohlo, zní od hráčů, kteří chtějí v Izraeli výhru 20. října 2020\nJdeme do boje, hlásí Slavia, Sparta i Liberec 22. října 2020\nSlavia dostala výjimku, proti Leverkusenu nastoupí za týden v Edenu 21. října 2020\nMožná nastoupíme se třemi obránci, říká Trpišovský před utkáním s Beer Ševou 21. října 2020


Walther Zawodsky: Osobní zážitky z bitvy u Stalingradu 1942\nJízdenka Vídeň – Stalingrad a zpět\nOpravdové příhody 1942 ÷ 43\nVěnováno Ing. Helmutu Zirbsovi\nk jeho 45. narozeninám dne 1. 3. 1997\npřeklad: Jan Závodský\nPo mnoha letech jsem vytáhnul svoje válečné deníky. Jako vrchní ležel svazek s nadpisem „1942 - Stalingrad“. Tu jsem zjistil, že po více než půlce století mně z paměti vypadlo mnoho z toho, co jsem prožil nebo prožít směl. Mnohým může činit potíže pochopit moje postoje, ale byly to zážitky, které ovlivnily můj vztah k životu a obohatily mou životní zkušenost.\nNyní zpět k deníku. Na čtvrté straně v něm čtu: „Na cestě do prd... světa mě doprovázeli: ...“, následuje devět podpisů mých kamarádů. Pod tím stojí dovětek - padli u Stalingradu A. E. I. O. U., jediný, kdo se vrátil - já.\nBylo velmi časně, když jsme dojeli do Krakova. Spoj do Przemyslu odjížděl v 18:25 z hlavního nádraží. Měl jsem tedy dostatek času k prohlídce pamětihodností města, hrad Wawel, historické budovy Sukiennice a chrám P. Marie. Byl to pro mě mocný zážitek vidět na vlastní oči pověstný oltář Víta Stosse (Wit Stwosz, asi 1445 ÷ 1533; pozn. překl.), proslulého umělce a hlavního mistra pozdní gotiky v Krakově a Norimberku. Prohlédl jsem si též Staré Město. Myslil jsem, že snad opět sním. Všechno je mi známé, jako bych zde již někdy byl. Pokud bych šel dále, pak po levé ruce by měl stát dům s kupeckým krámem, který je vyvýšen o polovinu podlaží nad okolní terén. Ke vchodu do krámu by měly vést kamenné ke stěně přistavěné schody, jež by měly vést zleva i zprava. Ulice ústila do náměstí, na němž jsem stál, vlevo se skutečně nacházel dům s obchodem, schodištěm vedoucím ke vchodu.\nZůstal jsem jako zkamenělý a mráz mi šel po zádech. To bylo ono náměstí, po němž jsem se v předchozím životě pohyboval společně s mým domnělým dědečkem a které v mém dětství vystupovalo ve snech. Cestou do Prřemyšlu jsem byl zcela zamlklý. Hloubal jsem nad tím vším a tu mně napadlo, zda-li by bylo možné, aby v podvědomí uložené vzpomínky byly dědičné.\nV pátek 23. října 1942 jsem v 6:30 dorazil do Přemyšlu. Po napadení Polska Hitlerem se stalo toto město hraniční obcí s Ruskem, dokud nacisté neporušili úmluvu se Sovětským svazem a nepronikli až před Moskvu. Bývalá ruská část města byla zle poničena. Zde jsem zahlédl první hroby vojáků. Na jednom z křížů byla nasazena přilba, kde uprostřed čela se nacházel otvor po kulce. Takové zjištění dlouho vrtá člověku v hlavě. V ghettu jsem narazil na starého muže, kterého mladý Žid tloukl dřevěným obuškem. Nazval jsem tohoto chlapce sviní. Obušek jsem mu vytrhl, hodil jej přes pobořenou zeď a vytáhl jsem pistoli. Nevím, zda mně rozuměl, ale zařval jsem na něj, že jako Žid nesmí tlouci starého Žida. Když jsem odjistil pistoli, prchal pryč jako posedlý. Starý Žid mně děkoval a přál mi broche a masseltof (štěstí a požehnání). Teprve později jsem zvěděl nebezpečnost mého jednání, neboť zřizovatelem této židovské policie bylo SS. Opravdu jsem měl broche a masseltof.\nV 17:35 odjížděl vlak, před tím jsem se ještě ve vojenském domově za 3 zloté dvakrát nádherně najedl. Kvůli události s Židy jsem byl rád, když se vlak dal do pohybu a mohl jsem Přemyšl nechat za zády. Do Lvova jsem dorazil již v 23:30 a přenocoval jsem na frontové vojenské správě. V sobotu 24. 10. 1942 museli všichni vojáci, kteří cestovali na frontu, ráno nastoupit, aby pak pochodovali Lvovem a tak všem pro Rusy pracujícím špionům demonstrovali, jakou mocnou údernou sílou německý wehrmacht stále ještě disponuje. Během této „procházky“ jsem získal přehled o tomto městě. Neslo jednoznačné znaky starého města Rakousko-Uherské monarchie. Z bojových akcí vyšlo ještě poměrně dobře. Jen mnoho synagog bylo poničeno. Z 312 000 obyvatel bylo 99 000 Židů, 35 000 Ukrajinců, 2 500 Němců a 2 500 ostatních národností. Poláků žilo v Lvově 173 000. To bylo v době, když Lvov byl ve staré monarchii hlavním městem Haliče a Lodoměře.\nMůj kamarád Maxl (Ing. Max Komlosy) prodal svoje hodinky, aby měl dost peněz na nevěstinec. Toto zařízení se nacházelo na Vídeňské třídě 46. Šlo tam i několik kamarádů vojáků. Po několika minutách jsem odtud odešel, neboť bych byl brečel při pohledu, jakým způsobem si tato hezká děvčata musí vydělávat peníze. Stále se mi vracely myšlenky na mladé prostitutky a byl jsem deprimován. Maxl to nemohl pochopit. Na nádraží jsem musel tři hodiny čekat do odjezdu vlaku v 21:30. Noc byla jiskřivě jasná, když jsme dosáhli nekonečných rovin Ukrajiny. Stranou kolejiště ležely vykolejené vagóny a lokomotivy. Též ruský pancéřový vlak ležel vybombardován vedle kolejí.\nVe Fastově*, nákladním nádraží před Kyjevem, jsme museli přestoupit do nákladního vlaku směr Dněpropetrovsk (dnes Дніпро). Předtím jsme se byli najíst ve vojenském domově. Zbyl mně čas navštívit vojenský hřbitov. V 16 hodin jsme nastoupili a následující den ve 12 hodin jsme byli v Dněpropetrovsku.\n* Fastov (dnes Фастів), cca 50 tis. obyvatel, velký železniční uzel.\n* dnes Дніпро, 1 mil. obyv., v průběhu historie město změnilo název šestkrát. Centrum průmyslové aglomerace.\nZpustošení bylo zlé, domy vyhořelé. Bylo mi podivné, že na velké výstavné třídě neexistovaly žádné obchodní domy nebo obchody, jako u nás, ale jen budky se sodovkou. Středem třídy vedla alej, v níž před válkou jezdila tramvaj. Tu jsem odhalil neobvyklou věc. Byly tu dva různé rozchody pro tramvaj, jeden pár kolejnic pro normální rozchod a uvnitř tohoto rozchodu ložena vpravo další kolejnice pro úzkokolejný rozchod. Tak bylo možno, aby úzkokolejný motorový vůz vlekl též vlečné vozy o normálním rozchodu a naopak. Dlouhou dobu jsem studoval složité výhybky. Dnes mně mrzí, že jsem si je nevyfotografoval. Tento bulvár se nacházel asi 300 m od Dněpru. Musel jsem sestoupit dolů k řece, neboť jsem byl vždy puzen namočit ruku ve vodě, u níž jsem byl poprvé. To ale nebylo tolik zajímavé jako gigantická dněperská vodní elektrárna.\nV 18 hodin jsme dorazili do Jasinovataja. Ještě jsem se nezmínil o veliteli našeho transportu rotmistru Richterovi, který nás měl dovést z Vídně na frontu. S ním měl Maxl stálé kontraverze. Maxl již měl za sebou bitvy na Východě v zimě 1941 - 42, za což získal příslušná vyznamenání, kdežto Richter byl poprvé na frontě a myslel si, že führerův rozkaz se musí důsledně splnit a vždycky říkal. „Chlapci, vezměte zavazadla, musíme dál“. Tím Maxlovi kápnul do noty, který mu odpověděl: „Vy, degenerovaný opičáku, ... nejprve si odpočineme a pojedeme až příštím transportem. Ještě máme dost času, než nám vychladne pr... “ Maxl totiž utrpěl zhmoždění lebky, když skryt v zákopu jej přejel tank a otočil se nad ním. Proto jej nikdo nesměl dráždit, což také měl od generálního lékaře potvrzeno. I soudci směl říci své mínění, který proti tomu nemohl nic podniknout. Nescházelo mnoho a Maxl mohl Richtera zastřelit, kdybychom jej bývali nedrželi.\nDále jsme jeli přes Lichaja*, Morozovskaja* do Čirské*, kam jsme dorazili v neděli 1. 11. 1942 kolem půlnoci. Zde skončil náš abychom přenocovali. transport. Již bylo slyšet dunění dělostřelecké palby. Nejistý pocit, ale to byl teprve začátek. To horší mělo teprve přijít.\n* Uvedená města se nacházejí na silnici E40 (A-260) Doněck – Kalač na Donu. (pozn. překl.)\nHledali jsem frontové shromaždiště, ale nemohli jsme jej najít. O čtvrté jsme ulehli v jakémsi domě bez oken a dveří, Byla to úděsná noc. Neměli jsme žádné zimní vybavení, ani ádné přikrývky. Teprve za dne jsme konečně našli frontové shromaždiště. Zastihl nás letecký útok a byli jsme zasypáni deštěm střel. Úkryt jsme nalezli v existujících ochranných dírách. Vylezli jsem ven a v jedné dobře vytopené budově pro důstojníky jsme nalezli ubytování na noc. Celý den jsme čekali na kolonu nákladních vozů, která nás měla přepravit z Čirské do 110 km vzdáleného polního lazaretu. Marně. Našli jsme si prázdný obyvatelný dům, v němž jsme se pěkně zařídili a pořádně zatopili.\nV sobotu 7. 11. 1942 jsme v 7 hod. odjeli sanitním vozem na divizi a o půl třetí na hlavní obvaziště. Byli jsme zcela vyčerpáni a přenocovali jsme v nějakém bunkru. Ráno jsem se rozloučil s Maxlem a ostatními kamarády. Maxl přešel ke 132. pluku granátníků, já pak ke 134. který tehdy ještě jako jediný nesl jméno „Hoch- u. Deutschmeister“. O několik týdnů později byl titul našeho pluku za chrabrost propůjčen 44. divizi. Glaas přešel k 96. dělostřeleckému pluku a Lämmermayer k 80. ženijnímu. pluku. Nyní jsem zde stál zcela sám se svíravým pocitem v žaludku. Doléhala k nám kulometná palba, to znamená, že jsme se nacházeli v bezprostřední blízkosti hlavní bojové linie. Byl jsem upozorněn na to, že bitevní stanoviště roty se nachází na hraně útesu spadajícího k Donu v nejpřednější bojové linii a 4 km dlouhá cesta k němu je plně vystavena pohledu nepřítele. Cestou jsem minul hrob, z něhož vyčnívala lidská noha. Rovněž i mrví psi leželi kolem. Abych nezabloudil, nečekal jsem na úplnou tmu a se svým zavazadlem jsem pochodoval směr bitevní stanoviště. Kulometná palba se ke mně stále více přibližovala. Náhle jsem se stal cílem palby z kulometu. Na to jsem byl dobře připraven, ale nikoliv vnitřně. Seknul jsem s sebou na zem a proudy střel prolétávaly nade mnou. Zavazadlo jsem strkal před sebou, avšak Ivan mně držel tak dlouho pod palbou, dokud jsem se nedoplížil k zákopu a neskutálel se do něj. Vzpřímit jsem se nemohl, tedy musel jsem se dále pohybovat v podřepu a zavazadlo vléci za sebou na řemenu. Konečně jsem se dostal do bunkru, v němž se nacházelo bitevní stanoviště roty. Poručík, u něhož jsem se hlásil, mně srdečně přivítal a jen dodal: „Člověče, za denního světla se sem ještě nikdo nedostal!“\nPřidělil mně do 2. řady a po setmění mně provedl všemi postaveními. V 2. řadě mně předal nějakému Pifkemu (pejorativní označení pruských příslušníků Wehrmachtu; pozn. překl.) - nadrotmistrovi Schlödelovi, který mně „žral“ jako Vídeňana. Vzpomínal na Vídeň a o Vídni jsem mu musel vypravovat. Vytáhl francouzský koňak a nalil mně i sobě skleničku. „Na zdraví. Je 17:30, vy musíte do 18:30 převzít kulometné stanoviště a spustit na Ivana závěrnou palbu, ale bedlivě sledujte, kde na protějším plochém břehu donského ústí uvidíte palbu.“ Moje stanoviště bylo nevýhodně položené, navíc jsem musel u kulometu stát, měsíc mně svítil do zad. Protivník měl tedy vše jak na dlani. Pálil jsem jeden kulometný pás za druhým, až mně soudruh od naproti dostal do hledáčku a uzemnil mně sprchou střel. Zalehl jsem. Sypala se na mě suť, kterou uvolňovaly střely dopadající na pobořenou stěnu nade mnou. V dřepu jsem uchopil kulomet a opět jsem střílel. Bylo 18:30 a očistil jsem se.\nV pondělí 9. 11. 1942 jsem musel spolu s jiným vojínem dojet pro munici do kulometů. Když jsem se naprosto unaven a žíznivý vrátil zpět, bylo mi laskavě sděleno, že jsem přeložen k 2. rotě. Měl jsem se hlásit u sanitního poddůstojníka Budowinského. Tedy spadl jsem do další srač... .\nPo setmění jsem byl zásobovacím vozem dopraven do nového postavení, kde jsem narazil na nadrotmistra Schlödela, který sem byl rovněž převelen. Přijetí bylo srdečné a opět jsme hovořili o Vídni. Až do druhé hodiny po půlnoci mě Schlödel prováděl po pozicích. Bylo to více než dost. Byl jsem ubytován společně se dvěma spojaři v bunkru na velitelském stanovišti linie. Až do půl desáté jsem spal, psal dopisy a uklízel bunkr. S nadstrážmistrem Feierlem, který pocházel z Vorarlberska, jsme Panjewagnem (= prostý koňský potah; pozn. překl.) dojeli pro vodu pro celou linii. Mimo to jsem si z trénu přivezl fotoaparát a polštář. Sotva jsem dorazil, dostal jsem až do 3 hodin do rána službu u polního telefonu. Následující den 13. 11. 1942 jsem šel do 3 km vzdálené vesnice Chmielevski k Budowinskému pro obvazový materiál a léky. Cestou jsem se dostal do minometné palby. Tedy praštit s sebou a naplocho ležet, neboť skrýt se někde nebylo možné. Střepiny granátů příčně rozřezaly na zádech můj maskovací oděv, ale ani tentokrát jsem do těla ještě nic nedostal. Jeden zajatec (byl to tzv. Hiwi - „Hilfswilliger“ - ruský přeběhlík, který u nás zajišťoval pomocné služby) mě zavedl k plukovnímu lékaři, u něhož jsem se musel hlásit. Já jsem jej pak přivedl zpátky, nikoliv lékaře, ale toho Rusa. Příští den mě Budowinsky zavedl do vesnice a na hřbitově mně ukázal hroby mých předchůdců. Všechno muži v hodnostech sanitní služby, kteří padli na našem úseku fronty. Mohu jen říci, že mně to velmi odrovnalo. Jeden z padlých byl bratr mé budoucí spolupracovnice v kanceláři. Na zpáteční cestě nás zastihl letecký útok Rusů. Moje první myšlenka byla: „nyní jsi na řadě ty, který se dostane na hřbitov.“ Po návratu z pozic jsem měl stráž od 12 do 8. Za to jsem bez jídla spal až do 12 hodin. Ve ¾ na 5 jsem si donesl jídlo a od 6 do půlnoci jsem opět spal. Následující den jsme dostali koňské maso, z čehož nás postihly bolesti žaludku a břicha. Rovněž jsem dostal průjem, což však nebyl dostatečný důvod, abych nemusel štípat dříví. Dostal jsem hlášku, že budu odvelen. Tedy od půl dvanácté jsem balil. O půl páté jsme spolu s desátníkem Feierlem opustili bojové stanoviště a museli jsme překonat pahorek, na nějž měl nepřítel plný výhled. Ten dobrý měsíc, který tak klidně plynul po večerní obloze, nám pěkně svítil na cestu, patrně v dobré vůli, abychom nezabloudili. Jak bylo možno očekávat, otevřel Ivan na nás kulometnou palbu ze všech rour. Kdyby mně jedna jediná kulka zasáhla, pak by v zadku vstoupila do mého těla a po návštěvě mozku by lebkou vystoupila ven na svěží vzduch. Chlebník, karabinu a tlumok jsme při plížení strkali před sebou. Konečně jsme překonali nejvyšší bod pahorku, čímž jsme zmizeli z dohledu našim kamarádům z protější strany. Přespal jsem u plukovního lékaře a dověděl se, že bych od příštího dne měl u 3. roty jako sanitář převzít zdravotní revír čerstvě zraněných a onemocnělých. Tedy zase zpět do bojové linie. Chuť k jídlu mně zcela opustila, neměl jsme na ně ani pomyšlení. V revíru jsem měl k dispozici čtyři muže, během noci přibyli další tři. Jaká byla náplň činností sanitáře? Aby se získala hodnost sanitáře, je třeba složit tři zkoušky sanitního školení před třemi štábními lékaři. Každý dopravený zraněný musel nejprve dostat do svalu protitetanovou injekci. Jednalo-li se o nekomplikovaná zranění, bylo třeba ránu nejprve vyčistit, okraj rány nůžkami ostříhat a případnou střepinu nebo kulku chirurgickými kleštěmi vyjmout.\nPokud se nevyskytlo krvácení, bylo možno ránu zašít. Jestliže se vyskytlo žilní nebo tepenné krvácení, mohl zašití provést jen lékař. Přespříští den jsem šel na vizitu. O něco později přišel do postavení i štábní lékař. Měli jsme velmi mnoho práce. Do bunkru mně přišel navštívit Budowinsky. Následující den jsem až do 10 hodin nepřerušeně ošetřoval rány. Naše pozice pod těžkou palbou granátometů. Cesta do Zimovek pro léky a obvazový materiál. První sníh. Během dopadající granátometné palby přinesen ke mně do bunkru nový nemocný.\nJedna z našich polních kuchyní musela být zprovozněna, aby ji bylo možno dopravit na bojiště. Již dva dny jsem nedostal nic k jídlu. Za námi byla instalována raketometná baterie a svými varhanami pálila na Rusy. Neměli jsem ponětí o tom, kde jsme my a kde se nacházejí Rusové. Polním telefonem jsem dostal zprávu, že padl Eikhorn a mám přinést jeho tělo. Odpověděl jsem: „nechte jej ležet, kde je a zakryjte jej kameny. Nemohu opustit svoje stanoviště, neboť každým okamžikem může přijít rozkaz, abychom se stáhli o 12 km zpět“. Ani dva naši zranění nemohli být přineseni, neboť vše bylo již v rozkladu.\nStředa 25. 11. 1942. Všichni již odtáhli. Jako jediná rota jsme museli zůstat zpět, abychom jako ochrana zad odráželi všechny ruské útoky. Rusové stále útočili. Jediné naše dělo vypálilo z úkrytu na okraji lesa, zasáhlo dva ruské tanky, čímž zastavilo útok ruské pěchoty. V této bojové vřavě se náhle vynořil Maxl a jen mi řekl: „Richter je pryč. Roztrhal jej granát.“ Jak náhle se vynořil, tak náhle zmizel ve vřavě nočního boje. Byla to moje první bitva, v níž jsme byli bezprostředně vystaveni nepříteli. Naše ztráty byly enormní, ale věren své víře, nikdy jsem nevyužil možnosti úkrytu. Teprve dnes vím, že to mohlo dopadnout zcela jinak.\nByli jsme zcela vyčerpáni a vysíleni, když náhle přišel rozkaz: „Okamžitě vyrazit a pochodovat směr Kalač, kde se nachází poslední stojící most přes Don, který bude ve tři ráno vyhozen do vzduchu“. Bylo nám jasné, že kruh obklíčení se uzavřel, již není kam ustoupit.\nKaždou hodinu byla přestávka. Když zaznělo „10 minut pauza“, tu jsme se našimi zavazadly i sebou sekli o zem a okamžitě usnuli. Rotmistr, který nemusel nést žádné zavazadlo, nás pak kopanci a bodáním zbraní opět zvedl. Na tomto pochodu se událo něco naprosto neuvěřitelného. V měsíčním světle se proti nám blížila kolona pěších, která se vlekla podobně jako my. Když se přiblížili blíž, poznali jsme podle nahoru čnějících špiček čepic, že se jedná o ruské vojáky. Když se přiblížili ještě více, poznali jsme dle jejich očí, že pocházejí z Dálného východu. Rovněž i oni viděli, že jsem Němci. Nám se úzkostí skoro zastavilo srdce, jim zajisté také. Všichni jsme se chvěli hrůzou, aby nikdo neztratil hlavu a nevypálil. Jistě by nastala krvavá řež neuvěřitelného rozsahu. Rusové šli kolem nás, aniž by kdokoliv z nich na nás pohlédnul. Každý si byl vědom prekérnosti situace. Jak my, tak i Rusové. Teprve kilometr po tom, co jsme se minuli, osmělili jsme se ohlédnout se zpět. Uslyšel jsem jediné: „Díky Bohu!“ Tentokrát to ještě dobře dopadlo. Naštěstí se potkali lidé, nikoliv nepřátelé.\nTu jsem zaslechl bojový pokřik Rusů: „Hurá!“ Před každým útokem dostávali Rusové vodku, aby je opili. Když útočila první vlna, křičeli a zpívali bojové písně. V běhu na nás stříleli, ale my jsme měli výhodu úkrytu. Pak byly na nás poslány tanky T 34, jež nám způsobily zlé ztráty. Feierle byl těžce zraněn, tři muži od nás padli. Jedno naše dělo po zásahu vzplálo. Tanková bitva se přesunula od našich pozic více napravo a trvala až do noci. Ruské letouny během bitvy shazovaly světlice, které se na padácích pozvolna z výšky 300 až 400 m snášely k zemi. Během této doby jsem měl stráž. Světlicemi osvětlený plochý terén byl dobře přehledný. Ani jednou jsem nemusel střílet. Po ukončení stráže jsem se mohl okamžitě dále opevňovat. Během noci mně navštívil šikovatel Schlödel a řekl mi, že plukovní štáb obdržel zprávu o tom, že generál Mannstein je na cestě se svými tanky, aby prorazil obklíčení a tedy že během dvou dnů můžeme počítat s vysvobozením. Schlödelovi jsem odpověděl, že generální štáb tyto zkazky rozšiřuje, abychom snáze uvěřili heslům o naší schopnosti odolat. Když jsem spolu tak hovořili, nastal dělostřelecký útok. Schlödel řekl, že se musí neprodleně vrátit na své bojové stanoviště. Později jsem dostal zprávu, že na zpáteční cestě jej těžce zranila granátová střepina. Od té doby jsem o něm již nic více neslyšel.\nCestou do města jsem nenarazil na žádného vojáka, neboť všichni byli dobře ukryti v podzemních bunkrech a čekali na západ slunce. Byl to klidný den. Ve Stalingradu bylo všechno rozstřílené. Částečně proti bombám odolné bunkry štábního velitelství spolu s jejich písárnami a polními kuchyněmi byly zakopány ve sklepích zřícenin a trosek domů. Zeptal jsem se jednoho hlídkujícího vojáka, kde se nachází štáb 44. divize. Nebyl to žádný Piefke*, neboť mi odpověděl rakouským dialektem: „Poslouchej, v tuto dobu se zde kolem procházejí jen blázni, máš vůbec ponětí, kde jsi, vždyť stojíš právě před bunkrem divize“. Nenechal mě hned vstoupit a zmizel v šeru kasemat. Po chvíli si mně vzal s mým kufříkem dovnitř. Mladému nadporučíkovi jsem podal hlášení, který mně hned chtěl kufřík laskavě odebrat. Ten jsem však směl odevzdat jen štábnímu důstojníkovi proti potvrzení o převzetí. Pozdravil jsem na rozloučenou a zmizel jsem. Pouhou inteligencí bych cestu zpět nikdy nenašel, tedy spolehl jsem se na můj naštěstí vrozený instinkt, který mě za soumraku přivedl přesně na mou základnu v hlavní bojové linii. Krátce potom nás Ivan zasypal závěrnou palbou.\n* V Rakousku hanlivé označení pruských vojáků.\nJednou, když jsem měl hlídku, přišli od sousedních pozic uprostřed naprosto temné noci dva vojáci. Heslo ADONIS znali. Zeptal jsem se jich, zda nejsou pominutí, když na cestu závěrnou palbou si nevzali žádnou helmu. „Kampak vůbec chcete?“ - k velitelovi roty - „ten si tu sedí a mačká si svůj zadek v hedvábné košili, do níž si jej navlékl“. Po delší chvíli oba zase vyšli, s nimi náš poručík, který jim ukázal cestu k trénu. Ještě jsem jim dal radu: „pokud byste sem příště šli, nasaďte si na hlavu helmu, létají zde ostré!“ Pan poručík Schmittenfeld se mě pak zeptal. „Poznal jste oba pány?“ - „Ne!“ - „To byl generál Paulus se svým pobočníkem!“\nO několik dní později ze směru od fronty přišli zase dva muži, heslo PARIS znali a hledali velitele roty. Něco se mi na obou mužích zdálo divné. Nemohl jsem říci, zda to byla uniforma, nebo co jiného. Když opět vyšli, vyskočili ze zákopu a spěšně běželi směrem k nepříteli. Uvědomil jsem si, že od okamžiku jejich příchodu až do jejich odchodu nepadl ze směru od Rusů žádný výstřel. Zeptal jsem se pana Lauera, co ti dva u něj dělali. Chtěli přesně vědět rozmístění našich pozic, kde se nacházejí kulometná stanoviště, zda-li máme protitanková děla atd. Řekl jsem Lauerovi moje pozorování, který je však označil za směšné. Byli to údajně dva důstojníci od tanků, kteří hodlají ráno provést útok na ruské postavení, k čemuž potřebují projet našimi pozicemi. Všechno bezvadně souhlasilo až na to, že tanky přijely z ruské strany. Jeden z nich byl americký „General Lee“ a ostatní dva byly T 34. Nevím, jak se to stalo, najednou naše protitankové dělostřelectvo bylo zde. Dva kanóny vypálily na tři tanky. „General Lee“ okamžitě vypadl z boje, přičemž oba T 34 obrátily a zmizely. Byl to mistrovský výkon našeho snobského poručíka v hedvábné košili.\nSchylovalo se k Vánocům. Omrzliny na rukou i nohou byly stále horší. Při střelbě jsem musel mít na spoušti malík, neboť ostatní prsty neprošly třmenem. Když přijel zásobovací vůz s „jídlem“, musel jsem vylézt z mé díry. Tu jsem ucítil na levém předloktí úder. Kulka prorazila prošívanou zimní kombinézu, uniformu, svetr a košili a vylétla opět na lokti ven. Na předloktí jsem měl povrchovou střelnou ránu. O zranění ale nebylo možno hovořit. Stačil jednoduchý obvaz. O centimetr hlouběji a vřetenní a loketní kost by byly rozdrceny a následovala by jistě amputace. Následující noc jsem měl službu. Tu náhle přispěchal jakýsi muž z našeho okolí, skočil ke mně do zákopu a tázal se: „Rychle, máš nůž? Ustřelili mi ruku a předloktí mně visí na paži a vadí mi to při běhu. Odřízni mi to.“ Nůž jsem u sebe neměl žádný, jen sanitní nůžky, cokoliv jiného než sterilní. Nejdříve jsem rozstřihl rukáv a uviděl jsem, že předloktí skutečně visí jen na šlaše. Přestříhl jsem tedy šlachu a on uchopil amputovanou paži a mrštil jí daleko ze zákopu s poznámkou: „Stejně už to žádná ruka není.“ Rána nápadně málo krvácela, snad proto, protože v noci klesala teplota hluboko pod -30°C. Tuto velkou ránu jsem mu obvázal a nad ní jsem provedl zaškrcení. Ukázal jsem mu cestu k trénu, kde se rovněž nacházelo hlavní obvaziště. Vyskočil ze zákopu a pádíce jako pominutý směrem trénu zmizel v temnotě. Bolesti necítil žádné, neboť šok vypne v mozku centrum vnímání bolesti. Je to svépomoc přírody, což jsem sám na sobě mohl pozoroval, když v kotli u Gdaňsku mně střepina z granátu potrhala levou spánkovou tepnu a zůstala vězet v mozku 5 cm od hypofýzy.\nNa Štědrý den 24. prosince 1942, o svátku všech křesťanů, přišel jsem do našeho trénu, který byl zakopán v pevném bunkru. V tomto bunkru jsem měl vyčkat do Hodu Božího, odkud bych měl být autem dopraven na letiště. Žádný z mých milých kamarádu od trénu mně nenechal nikde lehnout. Uprostřed podélného bunkru se nacházel barel od benzínu, který byl upraven na kamna. Potřebné palivové dřevo si „kamarádi od trénu“ opatřili v dostatečné míře v stalingradských troskách. Protože jsem nedostal žádné místo, kdy bych si mohl lehnout, musel jsem noc trávit v sedě na stoličce u kamen. Protože jsem byl již velmi zesláblý, z přemírné únavy jsem usnul. Ve spánku jsem upadl na žhoucí kamna. Na vrchní straně pravé ruky jsem si tak přivodil hlubokou spáleninu. Přesto jsem musel být vděčem svému osudu, neboť na levou stranu bunkru, kam jsem si nesměl lehnout, dopadla desetikilogramová bomba. Tato část bunkru se zhroutila a pohřbila všech pět mužů, kteří tam spali. Do slova a do písmene byli roztrháni. Příštího rána začalo ohledávání mrtvol. Která utržená noha, která paže, který trup a která hlava patří k sobě a komu. Snášeli jsme navazujících části těl dohromady a pokládali jsme je vedle sebe venku před bunkrem. Vůz, který mě měl odvézt, přijel teprve až v neděli 4. ledna 1943. Byli odvezeni ještě další nemocní a zranění. Byli jsme dopraveni na letiště Bolšaja Rasoška*. Cesta vedla mírně zvlněným terénem. Minuli jsme vojenský hřbitov - všude kříže, kam až oko dohlédlo. Byly to tisíce a tisíce hrobů. Pozoruhodné bylo, že každý hrob byl opatřen křížem. Dřevo na kříže bylo nasbíráno v ruinách Stalingradu.\n* Jedno z pěti polních letišť, od Staligradu asi 30 km na severozápad.\nLetecké nálety se již několik dní nepořádaly. Na okraji letiště se nacházel velký stan pro odbavování zraněných a nemocných. Ve stanu stál psací stůl, který byl obležen pohybuschopnými zraněnými. Zde se provádělo rozdělování, kdo odletí kterým letounem. Obut v slaměné obuvi jsem se sotva udržel na nohou. Tak jsem se dobelhal až k tomuto stolu a abych na sebe upozornil, sáhnul jsem pod stůl a zespoda na desku stolu zaklepal. Tu jeden řekl: „Podívej, tady je ještě jeden, který musí pryč.“ Byli povoláni dva sanitáři od letectva, kteří mně dovlekli k letadlu. Všechny stroje, byly to bitevní bombardéry He 111, byly již napěchované. Dovlekli mě k prvnímu stroji letky, opřeli mě o pravé křídlo, kde jsem se musel přidržovat za klapky. Boční dveře byly ještě jednou otevřeny a dva muži z posádky mě vtáhli do stroje. Protože bylo již všechno plné až po pumovnici, řekl mi kapitán letadla, abych si lehnul do přední střílny na matraci za kulomet, kde budu sám, protože obsluhována bude jen horní střílna uprostřed letounu.\nOdstartovali jsme v 11 hodin. Panovalo nádherné slunné počasí, teplota -32°C. Náš svaz vystoupal až do výšky 4 000 m, aby snáze překonal protiletadlovou palbu ze země. Letci se mezi sebou dorozumívali pomocí hrdelních mikrofonů. Tu se vedle nás vynořil doposud za námi vpravo letící stroj, z něhož posuňky ukazovali směrem za nás. Náš stroj z výšky 4 000 m přešel prudce po levém křídle do střemhlavého letu, neboť se za námi objevili ruští stíhači. Tak jsem zažil beztížný stav volného pádu. Vznesl jsem se ke stropu, na nějž jsem byl pevně tlačen. Ve výšce 300 m nad zemí se nacházela souvislá oblačnost. Pod ní byl stroj vyrovnán. Přelétli jsme nějakou železniční trať, kterou jsme pak v přízemním letu sledovali. Přelétli jsme též jakýsi kolchoz, na jehož dvoře byli do naloženého vozu zapřaženi koně, kteří se splašili. Železnice vedla přímo do Novočerkasku, univerzitního města. Letiště bylo rozbahnělé, takže kola podvozku zapadala z čtvrtiny do bláta. Z původních sedmi strojů pět na cílové letiště nedolétlo.\nZase přišli dva o letectva a vytáhli mě z letadla jako pytel písku a dovedli mě do kuchyně. Kuchař byl Vídeňan. Jen se mě zeptal: „Člověče, jak to vypadáš? Máš hlad? Je to ve Stalingradu opravdu tak zlé?“ Dal mi okamžitě jíst vše, co měl k dispozici. Ale já jsem chtěl jen chléb s máslem a zavařeninou. Z jídla jsem měl radost jako malé dítě. Ale neudržel jsem jej dlouho, protože žaludek již odvyknul. Již třikrát byla výzva k nástupu do autobusů odjíždějících do nemocnice. Kuchař mínil, že na nástup je stále dost času. Tu do jídelny plíživě vstoupil jakýsi mladý poručík, který se mně vyptával, jest-li by měl respektovat rozkaz k odletu do Stalingradu, o kterém slyšel již mnoho hrůzného. Řekl jsem mu, že je to zločin, posílat tam ještě někoho, když běhen několika dní musí nastat konec. Poradil jsem mu, aby ohlásil ztrátu cestovních dokladů. Třeba bude poslán někam jinam, ale nikoliv do kotle. Mimo to uplyne cenný čas a může přijít rozkaz, kterým se ruší lety do kotle kvůli ztrátě posledního letiště. Protože bylo již 17 hodin, vyhledal jsem autobus, který jel do lazaretu č. 666. Tato nemocnice se nacházela v univerzitním objektu. Podpírán dvěma sanitáři byl jsem doveden na příjem k primáři. To byl Vídeňan. Jen řekl: „No, servus, jak pak to vypadáte?“ Když jsem se poprvé podíval do zrcadla, věděl jsem proč. V zrcadle jsem pozoroval kostnatého fantoma s vousem. Měl jsem pouhých 66 kg, tudíž 25 kg jsem ztratil. Avšak broche a masseltof zůstalo zachováno.\nV lazaretu jsem byl od 7. ledna 1943. Byl jsem umístěn na nemocničním pokoji s asi 40 lůžky. Bylo to po mnoha týdnech, kdy jsem si opět mohl lehnout do bíle povlečeného lůžka. Ale před tím jsme byli důkladně umyti. Kým? Osmnáctiletými sestrami. Na jednoho vojáka připadly dvě. Co jedna umyla, vzala vzápětí druhá do práce ještě jednou. Nakonec jsem byl i oholen. Pak jsem byl přeložen do pomocného lazaretu. Cesta tam trvala 5 dní a vedla přes Rostov, Jasinovataja do Dněpropetrovsku, bývalé Jekatěrinoslavli, pojmenované po carevně Kateřině Velké. V nemocničním shromaždišti jsem byl již po n-té odvšiven. Opět se zdravotní sestry při mytí horlivě snažily. Musel to být tehdy zajisté pro ně opravdový pánský striptýz. Bylo 12. ledna a pocítil jsem slabost v lýtkách. 13. ledna jsme byli transportováni do Krakova, kam jsme dorazili 20. 1. 1943. Zde jsme přestoupili do dalšího vlaku, před tím jsme byli opětovně odvšiveni. Cestovali jsme přes Vídeň, kde jsme setrvali 3 hodiny na odstavné koleji na nádraží ve Vídni Hütteldorfu. Zavolal jsem domů rodičům, kteří okamžitě přispěchali. Bylo to velmi dojemné shledání po nejisté době, kdy všechna pošta, kterou mně posílali, se vracela zpět s poznámkou NEDORUČITELNÉ - ZPĚT. Moje umístění v domácím lazaretu bylo mně jako příslušníkovi „Východní Marky“ zamítnuto. Jeden zasra... Prušák od štábního lékaře každého Němce, který překročil hranici „Staré Říše“, propustil do bydlišti nejbližšího lazaretu. Aschaffenburg nad Mohanem se stal pro mě konečnou stanicí. Tam jsem setrval v nemocnici půl roku.


Reference – Pěstování trvalek v Českých podmínkách\nPěstování trvalek na území České republiky\n+420 774 895 808|Všechny kontakty\nZahrada k zrekonstruovanému rodinnému domu byla na přání co nejbližší okolní přírodě.\nUprostřed lesů, kde Bílovice leží, jsme tedy vytvořili předzahrádku kopretin, řebříčků, mateřídoušek a šalvějí a okrasných travin jako např. kostřavy. Přistíněné kouty pod stávajícími šeříky a zlaticí, jsou plné lupin a bohyšek. Nejbližší část u domu je pak zatravněná a oddělená ztraceným obrubníkem. Celým záhonem se dá snadno projít po velkých pískovcových šlapácích. Ty slouží jak při údržbě, tak pro kochání.\nVedle „lučního“ záhonu vede příjezdová cesta k domu, z jejíž druhé strany byl založen stínový záhon. Vzrostlé bělokoré břízy jsme podsadili půdopokryvnými druhy i vysokými stínomilnými trvalkami. Z jara zaujmou petrklíče, pomněnkovce, mařinky a později kakosty a čechravy, které udělají parádu do pozdního léta. Bílou kůru bříz jsme využili jako pozadí pro vrbiny a žluťuchy.\nTřetí záhon za domem měl být plný barev, dynamický a proměnlivý s koutkem na kuchyňské bylinky. Bylinky jsme usadili okolo kamenných schůdků, do blízkosti přilehlé pergoly. Záhonu dominují vysoké druhy trvalek jako třapatky, rozrazily, chrpy a na podzim zápleváky.\nPoslední částí realizace byla extenzivní střešní zahrada. Rozchodníky, mateřídoušky a plamenky doplněné „obyčejnou“ pažitkou, která dává střešnímu záhonu výšku. Z jara navíc na střeše pokvetou hnízda botanických druhů tulipánů a kosatců.\nThymus praecox ´Red Carpet´ji\nGeum coccineum ´Feuermeer´\nDo Babic jsme přijeli vytvořit předzahrádku pro velmi pracovně vytížený mladý manželský pár. Hlavní požadavek byl – zahrada s naprosto minimální údržbou.\nVzhledem k tomu, že jde o poměrně velkou předzahrádku, rozdělili jsme ji pomyslnou kamennou řekou, která změnila prostorovou iluzi. Zbytek plochy jsme pro vyhovění „bezúdržbovosti“ zamulčovali kůrou. Kamenná řeka na jaře vykvete modrými modřenci a vytvoří tak skutečnou modrou bystřinku. Ve spodním rohu pod korytem řeky jsme vysadili modrý ořechoplodec, který jsme podsadili kostřavami, ozdobnicí, kontryhelem a sasankami. Do těsné blízkosti vchodových dveří, na pravou stranu, jsme vysadili převislý modřín a hortenzie. Doplněné jsou šuškardami, třapatkami, rozrazily a čechravami, opakují se tu také sasanky. Z jara jako první vykvetou čemeřice a koniklece. Všechny druhy plynule přechází i na levou část, která podél domu navazuje na zadní zahradu domu. Podélný záhon je většinu dne zastíněný, a tak sluncemilné třapatky nahrazují latnaté plamenky, vysoké čechravy a konvalinky. Dominantním předělem je štíhlá borovice. V celé realizaci je použito hodně velkých neopracovaných kamenů a zahrada tak nenásilně navazuje na okolní přírodu nedalekého Moravského krasu.\nVeronica longifolia ´Eveline´\nHelleborus niger Bílá\n+420 774 895 808 / info@toptrvalky.cz / © 2020 TOP TRVALKY\nPoužíváme cookies pro správné fungování e-shopu a pro analytické účely. Více informací OK


RECEPTY ZE ŠUMAVSKÉ VESNICE: Štědrovečerní klasika, to je bramborový salát. Vyberte si ze tří druhůZa krásnější Vimperk | Za krásnější Vimperk\nDomů Ž - Archiv: KUCHYNĚ RECEPTY ZE ŠUMAVSKÉ VESNICE: Štědrovečerní klasika, to je bramborový salát. Vyberte si...\nRECEPTY ZE ŠUMAVSKÉ VESNICE: Štědrovečerní klasika, to je bramborový salát. Vyberte si ze tří druhů\n1 kg červených salátových brambor, 200 ml vody, 4 lžíce cukru, 4 lžíce octa, 3 červené cibule, 2 bílé cibule,5 kyselých okurek, nasekaný kopr, sůl, pepř, olej\nBrambory uvaříme ve slupce a vychladlé nakrájíme na kolečka. Okurku nakrájíme na plátky, oba druhy cibule na slabá kolečka. Vodu svaříme s cukrem, octem, solí, přidáme cibule a odstavíme. Necháme chvilku vychladit. Přidáme okurku, olej, pepř a promícháme. Vlažnou octovou směs promícháme s koprem, nalijeme na brambory a promícháme. Necháme do druhého dne v lednici, aby se salát proležel.\n1 kg brambor, 30 dkg celeru, 30 dkg mrkve, 30 dkg petržele, 2 cibule, 1 jablko, nakládaný hrášek, 3 natvrdo uvařená vejce, 2 dl majonézy, 1 dl smetany, 1 lžička hořčice, sůl, citronová šťáva, 2 lžíce octa\nZeleninu uvaříme ve vývaru, nejlépe hovězím. Brambory uvaříme ve slupce a nakrájíme na kostičky. Všechny suroviny také nakrájíme na drobné kousky. Dáme do mísy a společně promícháme a podle chutě dosolíme. Necháme přes noc proležet.\nSALÁT S KYSANOU SMETANOU\n½ kg brambor, 5 kyselých okurek, 2 cibule, 2 dl kysané smetany, 2 vejce, 1 citron, pórek nebo nať z cibule\nBrambory uvaříme ve slupce, oloupeme a nakrájíme na plátky. Cibuli a okurky nakrájíme na kolečka a přidáme k bramborám. kysanou smetanou. Osolíme a zakapeme citronovou šťávou. Vše dobře promícháme a povrch ozdobíme čtvrtkami natvrdo uvařených vajec.


NÁZEV ŠKOLY: SPECIÁLNÍ ZÁKLADNÍ ŠKOLA A MATEŘSKÁ ŠKOLA VARNSDORF AUTOR: Petr Smetana, NÁZEV: VY_32_INOVACE_09_ Hudební nástroje TÉMA: Dechové. - ppt stáhnout\nNÁZEV ŠKOLY: SPECIÁLNÍ ZÁKLADNÍ ŠKOLA A MATEŘSKÁ ŠKOLA VARNSDORF AUTOR: Petr Smetana, 2011 - 10 - 26 NÁZEV: VY_32_INOVACE_09_ Hudební nástroje TÉMA: Dechové.\nPrezentace na téma: "NÁZEV ŠKOLY: SPECIÁLNÍ ZÁKLADNÍ ŠKOLA A MATEŘSKÁ ŠKOLA VARNSDORF AUTOR: Petr Smetana, 2011 - 10 - 26 NÁZEV: VY_32_INOVACE_09_ Hudební nástroje TÉMA: Dechové."— Transkript prezentace:\n1 NÁZEV ŠKOLY: SPECIÁLNÍ ZÁKLADNÍ ŠKOLA A MATEŘSKÁ ŠKOLA VARNSDORF AUTOR: Petr Smetana, NÁZEV: VY_32_INOVACE_09_ Hudební nástroje TÉMA: Dechové nástroje, trio, kvarteto, kvinteto ČÍSLO PROJEKTU: CZ.1.07/1.4.00/ Anotace: Materiál je určen pro výklad látky pro 5. třídu ZŠ, slouží k rozšíření probrané látky o hudebních nástrojích.\n2 flétna Vyvinula se z píšťaly a patří tak k nejstarším hudebním nástrojům. Zvukové vlastnosti ji řadí k dřevěným dechovým nástrojům, ačkoli se dnes příčné flétny vyrábějí téměř výhradně z kovu. Proud vzduchu z úst je namířen na hranu, která ho rozděluje (ostrá hrana nebo ret). Při tom vznikají vzduchové víry a následně tón.\n3 klarinet Klarinet je jednoplátkový dřevěný hudební nástroj\nZ klarinetu se vyvinuly další nástroje, například saxofon. Hraje důležitou roli v mnoha hudebních žánrech: klasická hudba, jazz, dechovka, folk a další. Klarinety se nejčastěji vyrábějí z grenadillového, ebenového nebo zimostrázového dřeva.\n4 hoboj Má široké uplatnění v klasické hudbě.\nNa hoboj je složitější vytvořit tón než například na klarinet nebo příčnou flétnu. Ostatní nástroje v orchestru se ladí podle hoboje.\n5 fagot Fagot je dechový dřevěný hudební nástroj se strojkem z dvojitého třtinového plátku. Fagot má důležitou úlohu v mnoha dechových komorních dílech, kde je nejčastěji nejhlubším nástrojem. Samotný zvuk fagotu se tvoří ve strojku připevněném na esu.\n6 Dechové trio Hudební uskupení složené ze tří hudebníků hrajících na dechové nástroje.\n7 Dechové kvinteto hudební soubor složený z pěti dechových nástrojů, nejčastěji z příčné flétny, hoboje, klarinetu, fagotu a lesního rohu.\n8 Použité zdroje : citace 26.10.2011\nStáhnout ppt "NÁZEV ŠKOLY: SPECIÁLNÍ ZÁKLADNÍ ŠKOLA A MATEŘSKÁ ŠKOLA VARNSDORF AUTOR: Petr Smetana, 2011 - 10 - 26 NÁZEV: VY_32_INOVACE_09_ Hudební nástroje TÉMA: Dechové."


Novinky | Pohádkový příběh: výlet na nejlepší hrady a zámky Evropy | Víkendový RELAX\nPrastará historie Evropy je plna bájných příběhů, legend nebo hledání pokladů. Dědictví dávných vládců sice už vybledla, ale odkaz jejich časů žije dodnes a my jej můžeme vidět v podobě různých archeologických staveb známých také jako hrady a zámky. Mnohé hrady sloužily jako středověké pevnosti při obraně proti nájezdníkům, ale po válkách v 15. století se začaly rozpadat, a tak je lidé šlechtických rodů předělali do podoby dnešních zámků, jejichž vzhled inspiroval společnost Walt Disney a další pohádkové spisovatele. Zlatovláska, Popelka nebo Kráska a Zvíře, najdete shodu s naším výběrem těchto velkolepých staveb?\nMont Saint-Michael (Hora sv. Michaela) - Normandie, Francie\nJedná se o nejvíce ctěný a kulturně významný zámek ve Francii. To také inspirovalo zámek princezny Rapunzel, pohádky bratří Grimmů (v české verzi Zlatovláska), v Disneyovském animovaném filmu Na vlásku. Nachází se v Normandii při březích severozápadní Francie a je považován tak trochu za středověký zázrak, neboť je postavený na kamenném vrcholku.\nNeuschwanstein - Füssen, Německo\nZe všech nejvíce kouzelných zámků v Evropě se stal Neuschwanstein hlavní evropskou destinací a nejnavštěvovanější atrakcí v zemi. Na konci 19. století ho nechal postavit Ludvík II. Bavorský. Architektonický design byl inspirován světoznámým hudebním skladatelem Richardem Wagnerem, jehož vzhledem se nadále nechal inspirovat hrad Popelky v Disney Worldu na Floridě.\nBran - Transylvánie, Rumunsko\nHrad byl postaven roku 1211, původně sloužil jako obrana proti Osmanské říši, ale nejvíce ho proslavil svou krutostí kníže Vlad III. (též známý jako Tepes - Napichovač). Kníže nechával napichovat na kůl turecké vetřelce zajaté v boji. Tím si vysloužil přezdívku Dracula (rumunsky ďábel), která se stala předlohou hororového románu Drákula od Brama Stokera.\nBlenheimský palác - Woodstock, Oxfordshire, Anglie\nVelkolepé anglické venkovské sídlo bylo postaveno v 18. století v barokním stylu na oslavu vítězství nad Francií ve válce o španělské dědictví. Okolní zahrady jsou plné starých dubů a vodních příkopů, které jsou typické pro anglické panství. Blenheimský palác sloužil jako pozadí při natáčení nové popelky s Cate Blanchett v hlavní roli.\nKřivoklát - Rakovník, Křivoklát, Česká republika\nKdyž se řeknou pohádky, nemůžeme vynechat ani Křivoklát. Hradební interiér i exteriér přímo pobouzí filmaře k natočení nějakého snímku. Mezi české pohádky, které se aspoň z části odehrávaly na Křivoklátě, patří Třetí princ, Jak se budí princezny, Honza málem králem, Tři veteráni a Anděl páně. Ze zahraniční produkce například i scény filmu Johanka z Arku, Kletba bratří Grimmů a Wanted.\nZámek Chenonceau - Chenonceaux, Francie\nWalt Disney čerpal inspiraci z mnoha hradů v Evropě, včetně francouzského zámku Chenonceau, korunního klenotu Loire Valley. Leží na řece Cher a je jednou z nejnavštěvovanějších soukromých památek ve Francii. Pět kouzelných oblouků a čtyři nárožní věžičky jsou trvalým pozůstatkem středověké gotické architektury s nádechem drobné renesance. Na obloucích je nyní umístěna dvoupatrová galerie, kterou zdobí díla od Petera Paul Rubense, Le Tintoreta a dalších velkých mistrů.\nZámek Fontainebleau - Loire Valley, Francie\nMožná vám tato stavba přišla povědomá, když jste se dívali na pohádku Kráska a Zvíře. A ještě aby ne, Walt Disney uvedl, že opravdu čerpal inspiraci právě z tohoto zámku. Fontainebleau začal jako opevněný hrad, který po válkách v 15. století dále nebyl životaschopný obrany, a tak se Francis I. rozhodl přestavět rozpadající se středověkou pevnost a udělat z ní přepychový palác 16. století. Později byl převzat Henry II. a Kateřinou Medicejskou, kteří pokračovali v rozšiřování.\nPražský hrad - Praha, Česká republika\nMěsto Praha se může pochlubit nejlépe zachovanou středověkou, klasickou a renesanční architekturou v Evropě, což je pohádka sama o sobě. Pražský hrad, který byl založen v 9. století, je tradičním sídlem českých panovníků a od roku 1918 také sídlem prezidenta republiky. Dominantou areálu Pražského hradu je katedrála sv. Víta, ve které jsou kromě korunovačních klenotů uloženy i ostatky králů, knížat, světců, arcibiskupů a dalších významných osobností.\nFOTO: electatravels, escapehere


Kvalitně připravená a neprůstřelná smlouva je základem bezproblémové obchodní spolupráce. Bohužel v praxi se často stává, že i důležitý dokument se ukáže jako neplatný kvůli pochybení – byť i formálnímu – při jeho sestavování. Rozhodli jsme se přispět k minimalizaci těchto problémů a přichystat pro vás profesionálně zpracované vzory smluv.\nVšechny dokumenty jsou rozčleněny do přehledných složek a doplněny stručným komentářem o jejich použití v praxi. Vzory smluv dle obchodního a občanského zákoníku jsou rozděleny podle svého typu do tří podsekcí, rozhodčí smlouvy do několika kategorií podle typu i jazyka (jsou přeloženy odborníky do deseti světových jazyků). Formuláře si ve formátech doc a pdf můžete stáhnout zde.


hnědá Archivy - FiremníTašky.cz\nŘíkáte si, že hnědá nejde nakupovat online? My vás přesvědčíme o opaku. Hnědá jsou pro vás jako dělané. Naše hnědá vám nedají spát. Kupte je právě nyní a nenechte si je utéct.\nCamel Active - Taška 2.699 Kč


Trávení Kristýna 29.4.2013\nposlední dobou mívám asi potíže s trávením. Před půl rokem jsem měla předepsaná ATB + jsem si k tomu koupila probiotika, ale přijde mi, že mám zažívání od té doby trochu rozházené s tím, že ale se to stupňuje. Nejvíce se mi to začalo objevovat při změně HAK před měsícem a půl (Z Chloe na Minesse). Nevím, jestli není možné třeba zavodnění, díky kterému mi pak nafoukne bříško víc. Ráno mívám většinou bříško ploché, ale nebývá to vždy pravidlem, ale stačí, abych cokoliv snědla a břicho se mi nafoukne tak, že vypadám jako těhotná. Neměřila jsem to, ale nafouknutí je viditelné, proto si myslím, že i o 10 cm. Dělala jsem si i těhotenský test, ale vyšel negativní. Jím vše (i sladké, bílé pečivo, občas zeleninu, ovoce,...) a když mám chuť, ale snažím se jíst pravidelně. Většinou ale celý den něco uzobávám. Stolici ale pravidelnou až tak nemívám. Kolikrát nejdu na velkou třeba 3 dny a pak během jednoho dne jdu 3x - 4x a stolici mám tím řidší, čím víc jsem na toaletě. Vcelku často trpím na plynatost. S močením ale problém nemám. Co se týče pohmatu, tak mi břicho přijde měkké. Jelikož jsem studentka + mám sedavou brigádu, tak toho pohybu moc nebylo (hlavně přes zimu), což se doufám zlepší. Pitný režim většinou nedodržuji, protože jinak musím mít po ruce vždy toaletu a přijde mi, že mám v žaludku rybník. Většinou vypiji 1l+ tekutin, snažím se vyvarovat bublinek. Stravuji se většinou ve školní jídelně nebo v kantýně u práce. Dnes mě trápí pálení žáhy a navíc chvilku po jídle mám takový pocit hladu, ale moc bych sníst nedokázala. Ale to je velice výjimečné. Poslední dobou (cca měsíc) trpím stresem. Přemýšlela jsem, že bych zkusila nejdříve z lékárny psyllium nebo probiotika + změnit antikoncepci (což i tak plánuji, protože mi nevyhovuje) a pak bych asi zašla za doktorem. Mohla bych Vás moc poprosit o radu, čeho by se to pravděpodobně mohlo týkat? Popřípadě, co bych měla ze svého jídelníčku vyloučit či jestli by bylo vhodné něco přidat (kefírové mléko)? A kdyby se to nezlepšilo, tak upalovat k Dr? Moc mě to trápí, poněvadž jsem štíhlá a to bříško je poměrně neúměrné. Naposledy jsem vážila 58kg/173cm a váha se mi moc nezvyšuje. Stačí ale abych pár dní nejedla (v případě nemoci) a hned mám bříško splasklé a nějaké kilo dole.\nMoc Vám děkuji za radu..snažila jsem se popsat vše, co mi připadalo důležité.\nv podstatě jste si odpověděla sama. Doporučil bych Vám zopakovat léčbu probiotiky, zvýšit příjem tekutin (1 l je naprosto nedostatečný), více pohybu. Co se týká stravy - dostatek vlákniny, pravidelná strava, jíst častěji, menší dávky. Váhu máte ideální. Změnu antikoncepce také mohu jen doporučit


oooOoOoO Fanfiction stories by Naiad and Zaira OoOoOooo - Beznadějná vlkodlačí láska - 5. kapitola - Nemocná matka\nÚvod » Beznadějná vlkodlačí láska » 5. kapitola - Nemocná matka\n5. kapitola - Nemocná matka\nA/N: Ahoj! Musím vás předem upozornit, že tahle kapitola je nechutně krátká a ještě k tomu o ničem. Nemám z moc dobrý pocit, ale tak nějak tu asi musela být…\nA jako vždy vám musím strašně moc poděkovat za ty skvělé komentáře! Jsem ráda, že se vám povídka líbí (i když já z ní nemám až tak skvělý pocit…)\nUž vás nechám tu mini kapitolku přečíst. Mějte se krásně :)\nBylo zvláštní mít dívku. Sandra byla samozřejmě hezká a milá, ale prostě to nebylo to, co si Remus vždy představoval. Prostě to nebyla Lily. Nedokázal si pomoct, ale pořád Sandru s Lily srovnával. Jak pomalu zjišťoval, oproti ní byla jeho dívka obyčejná.\nByl vůbec zázrak, že nějakou dívku měl. Sám sebe překvapil, když k chození svolil. Vždyť byl vlkodlak! A jaká holka by chtěla chodit se stvůrou? Pochopitelně to Sandra nevěděla a jak se i domníval, tak ani netušila. Což vlastně ani Lily.\n„Víte, kluci, co když se to jednou dozví,“ začal Remus další večer v chlapeckých ložnicích.\n„Kdo a co?“ zeptal se Sirius.\n„Přeci Sandra. Co když se jednou dozví, že jsem vlkodlak.“\n„Ale prosím tě, Náměsíčníku, tvé malé chlupaté tajemství známe jen my,“ snažil se ho uklidnit James.\n„Chlupaté tajemství. Kéž by to bylo tak jednoduché, jak to zní.“\n„Hele, každému normálnímu člověku, který tě zná, to bude jedno,“ řekl Sirius.\nRemus se zasmál, ale nebyl to zrovna nějaký veselý smích.\n„Sirius má pravdu, Sandra tě má ráda, takže tvé tajemství buď přehlédne, nebo tě ujistí, že to není až tak hrozné.“\n„Že to není tak hrozné?“ zeptal se Remus Jamese. „A od čeho mám tedy tohle?“ ukázal na ohromnou jizvu na své levé paži. „Mám pokračovat?“\n„Náměsíčníku, my víme, že to není jednoduché, ale být tebou, tak to tak nehrotím. Až se to dozví, tak se to dozví. A jestli bude špatně reagovat, tak jí dáme co proto, viď, Dvanácteráku?“\nByl rád, že jeho kamarádi ho tak bránili, ale moc ho to neuklidnilo. Moc dobře si pamatoval, jak se bál, až to jeho spolubydlící zjistí. Věděl, že to zjistí, protože Sirius i James byli velmi chytří a vnímaví, co se jeho týkalo. A taky moc dobře si pamatoval na jejich reakce. Nikdy snad nebyl šťastnější. Ale bude stejně reagovat i Sandra?\nMusel přiznat, že se bál, že by ji ztratil. A to ne proto, že by ji miloval, stále byl totiž zamilovaný do Lily, ale proto, že mu doopravdy pomáhala na ni zapomenout. Alespoň když byl s ní.\nUběhly už skoro dva měsíce. A vypadalo to, že se naprosto nic nezměnilo. Sirius byl stále obletován dívkami, James stále chodil za Lily a snažil se jí mnoha způsoby zaujmout, stále bezúspěšně, Peter se stále těšil přítomnosti svých o něco lepších kamarádů a Remus stále chodil se Sandrou. Vypadalo to, že život je stále zajetý v těch samých kolejích. Jenže se přeci jen trochu něco změnilo. Remus by si to možná sám sobě nepřiznal, ale bylo to tak. Sandra se pomalu začala vkrádat do jeho snů, do jeho myšlenek, a tak z nich vystrkovala Lily. Samozřejmě pořád tu byla ta zamilovanost do té snad i dokonalé rudovlásky, ale touha zapomenout na ni jakoby převládala.\nSám sebe překvapil, když zjistil, že příští týden spolu budou dva měsíce. Už tak dlouho! Jenže tu byl jeden menší problém. Tedy pro Remuse byl dostatečně velký na to, aby se o něm nerad bavil se Sandrou. Přesně v den jejich výročí byl totiž úplněk. Už po druhé ji bude muset lhát, že musí jet za svou matkou. Poprvé ho litovala, ale co bude dělat teď?\n„Jsi nějaký nervózní,“ řekla mu Sandra na společném malém výletu po školních pozemcích. Procházeli se spolu a Remus byl značně roztěkaný.\n„Remusi, už na tobě poznám, když není něco v pořádku. A hlavně se tu pořád vrtíš a kroutíš.“\nNeodpověděl. Jen koukal do země a snažil se vyhnout tomu nepříjemnému rozhovoru, který ho měl brzy potkat. Co mu vůbec může odpovědět na to, že bude na jejich výročí pryč?\n„Prostě vím, že s tebou něco je a ráda bych věděla co. Děláš mi starosti.“\n„Víš, mám pro tebe nepříjemnou zprávu,“ začal Remus a stále se díval do země.\n„Nebudu tu na naše výročí,“ řekl a kousl se do rtu. Nebylo to proto, že mu to bylo líto, ale kvůli tomu, že jí zase musel lhát.\n„Nebudu tu na naše výročí,“ zopakoval.\n„Já tě slyšela. Ale proč?“\n„Musím za mámou.“\n„Zase je nemocná?“ zeptala se znepokojeně.\n„Bohužel ano, znovu se to zhoršilo. Brumbál mi za ní dovolil jet, ale řekl, že budu moct jen pozítří.“\n„To mi je moc líto, Reme. Nevěděla jsem, že je to tak vážné. Ale opravdu musíš zrovna v náš den?“\n„Kdyby jen nebyl ten blbý úplněk,“ pomyslel si naštvaně.\n„A to nemůžeš o den dřív? Vždyť náš den je v neděli, Brumbál by ti určitě dovolil za ní jet v sobotu.“\n„V sobotu jde mamka na nějaké vyšetření, nemohl bych tam s ní být.“\nBylo až neskutečné, jak si vymýšlel. Bylo mu ze sebe špatně. Tak nerad lhal, ale jinak to prostě nešlo.\n„Aha.“ Na Sandře šlo poznat, že je zklamaná. Už nějakou dobu pořád o jejich výročí mluvila a najednou nic nebude.\n„Sandy, je mi to líto, ale za svou matkou musím. Určitě si to vynahradíme.“ Chytl ji za ruku a smutně se na ni podíval.\n„Dobře.“ Pokusila se o úsměv.\nByla neděle a to znamenalo, že v noci bude úplněk. Remus se už teď cítil pod psa. Byl unavený a bez jakékoli energie. Už se těšil, až to bude mít za sebou. Sandra okolo něj pořád běhala a snažila se zjistit, proč takový je.\n„Máma se zase o něco zhoršila,“ snažil se jí nalhat.\n„Uvidíš, bude v pořádku. Musíš se trochu vzchopit!“\nUž ho to přestávalo bavit. Pořád si vymýšlet, že máma je nemocná. Vždyť byla zdravá jako řípa! Chvílemi měl pocit, že tu nemoc na ni za chvíli přivolá a bude to pravda.\nPomalu se začalo stmívat. Už musel jít za madame Pomfreyovou. Tak moc se mu nechtělo.\n„Už jdu,“ oznámil Sandře a začal se pomalu zvedat.\n„Tak mamku ode mě pozdravuj.“ usmála se smutně Sandra.\n„Mamku?“ zeptal se nechápavě.\n„Jo, mamku. Vždyť za ní jedeš, ne?“ Sandra byla ještě zmatenější. Celý den se choval zvláštně.\n„Jo, aha!“ Nejradši by se plácl do čela a pořádně zanadával. Proč byl tak nepozorný? Doufal, že si některé věci nedává dohromady. „Budu ji pozdravovat.“ „Možná to vytí uslyší až doma.“ pomyslel si ironicky.\n„Ahoj.“ Dala mu pusu na tvář a on se pomalu vypotácel ze společenské místnosti na ošetřovnu.\n(Alice, 5. 1. 2014 13:55)\n"Takové MALÉ CHLUPATÉ TAJEMSTVÍ"... to mě vždycky dostane :D :D :D\n(Sunny (www.sunny.estranky.cz), 5. 9. 2008 15:05)\nskvelé!!!!fakt superne!!!naval pokračo xD!\n(tija12, 13. 8. 2008 17:21)\n(Magda, 8. 8. 2008 12:27)\nBylo to sice hodně krátké, ale přesto hezké. Chudáček Remus... musí si pořád vymýšlet, ale on za to přece nemůže... chudák. Moc se mi to ale líbilo... kdy bude další?\n(Naiad, 6. 8. 2008 20:44)\nto tija: moc ti děkuju :-)\nto Totoro: děkuju :-) hele, moc velký zvraty nečekej, protože tam asi žádný nebudou...\nto Pajikas: moc děkuju :-) Já měla Rema vždycky ráda, je to taková mírumilovná osoba :-)\nto haňula: děkuju :-)\nto M.o.n.i.k.a: moc děkuju :-)\nto Tániiička: jj chudák, neboj dohromady se s Lily nedá, já se většinou držím knih...\nto Laura: děkuju :-) uvidíme, kam ho srdce potáhne víc...\n(Laura, 4. 8. 2008 8:27)\nNo, je to sice krátké, ale to nevadí. Chtěla bych, aby zůstal zamilovaný do Lily. Sandra mi zatím k srdci nepřirostla, ale když má ráda Rema, tak to jo ...\n(Tániiička (taniiicka-world.blog.cz), 3. 8. 2008 21:09)\nchudák Remík... =( ae hlavně ať se nadá dohromady s Lily.. nejlepší by bylo, dyby se zamiloval do Sandry =P snad to vyjde, těšim se na další kapču =)\nJako vždy pochválení a nic než to=)\n(M.o.n.i.k.a, 3. 8. 2008 18:11)\nKapitola byla krásná, ano byly i hezčí, ale toto je taková lehce nadprůměrná kapitola=)\n(haňula, 2. 8. 2008 14:32)\nkapitola byla moc hezká\n(Pajikas, 31. 7. 2008 13:25)\nNo, na to, že řikáš že je o ničem je to moc hezký... Já tam teda viděla jeden pořádně velkej zvrat ;) a těšim se na další... :)\nTyjo, já mám toho Remuse ještě víc ráda... jako než předtim ;)\n(Totoro, 31. 7. 2008 11:44)\nsamozřejmě zase chvála,myslim že ode mě nic jinýho čekat nemůžeš :)\nSice jsem čekala nějakej zvrat ale nevadí,klidně si počkám :)\nno a chudáček Rem... Doufám že to Sandře řekne...ale aby nereagovala nějak hystericky hmm...\n(tija, 31. 7. 2008 8:24)\nVelice velice nádherné\n© 2018 eStránky.cz Tvorba webových stránek | Závadný obsah? | RSS | WebSlice 5. kapitola - Nemocná matka | Aktualizováno: 8. 9. 2018 | Nahoru ↑


Poptáváte prostory v klidové zóně bez zástavby a rušné dopravy? Potřebujete prostory pro velký či malý počet osob? Je součastí Vaší poptávky catering? - PDF\nDownload "Poptáváte prostory v klidové zóně bez zástavby a rušné dopravy? Potřebujete prostory pro velký či malý počet osob? Je součastí Vaší poptávky catering?"\n2 Poptáváte prostory v klidové zóně bez zástavby a rušné dopravy? Potřebujete prostory pro velký či malý počet osob? Chcete pohodlně a bez stresu zaparkovat? Je součastí Vaší poptávky catering? Přejete si bezstarostně zařídit celou akci na klíč a přitom snížit náklady? Pak je pro Vás jasná volba! 01\n3 Co nabízíme Prostory závodiště je možné pronajmout na různé typy společenských a ﬁremních akcí i s doprovodem našeho cateringu: dny dostihů, plesy, gala večeře, bankety, recepce, cocktail, garden party, coﬀee breaky, pracovní obědy & kancelářský servis, welcome drinky & registrace, degustace, tématické večírky, oslavy, koncerty, přednášky, konference, školení, dětské dny, teambuildingy, výstavy, ﬁlmování, fotografování, divadlo, svatební a pohřební hostiny... 02\n4 Doprovodný program škola vaření, live cooking show, kávová a barmanská škola, let helikoptérou, projížďky na koních & koňská spřežení, auto rally, možnost uspořádat cyklo závody, ale i například biathlon (v zimním odbobí je v areálu umělé zasněžování, které ocení každý běžkař), facepainting, dětská trampolína a jiné... 03\n5 Vážení klienti, partneři a přátelé, rok 2015 je pro naši společnost M a x i s e r v i c e v e l m i d ů l e ž i t ý. Maxiservice neustále roste a každý člen posouvá své hranice znalostí a dovedností dále. Abychom Vás se všemi novinkami mohli seznámit tak, jak máme ve zvyku, otevřeli jsme nové prostory - Vision Restaurant a galerii. A kde jinde by tomu mělo být, než v našem sídle - dostihovém závodišti Velká Chuchle. Naše nové, moderní a všestranně využitelné prostory vznikly pro Vás proto, abychom zde mohli pořádat různé typy akcí od konferencí po galavečeře obohacené o zážitkové programy, které Vás tuto sezonu rozhodně překvapí. 04\n6 Vision se nerovná vizi Jsme rádi, že jako cateringová společnost máme vlastní prostory, které si kladou za úkol uspokojit náročné představy každého z našich klientů. Restaurace Vision a galerie se nacházejí v prvním patře areálu závodiště. Název restaurace je úzce spjat se závodištěm samotným. Jméno restaurace je poctou klisně, které se podařilo v roce 1906 vyhrát historicky první závod, který se ve Velké Chuchli konal. Dostihové závodiště bylo ve své vrcholné době ztělesněním společenské prestiže, především v meziválečném období bylo hojně navštěvováno známými osobnostmi (Vlasta Burian, Ferenc Futurista, Rudolf Deyl st., Adina Mandlová) podobně tak, jako byly svého času Barrandovské terasy symbolem luxusu pro pražskou vybranou společnost. 05\n7 Vision prostory Restaurace Vision Svatební hostina - tabule Gala Recepce Konference Plocha 50 osob 180 osob 250 osob 70 osob 300m² 06\n8 Galerie Sál galerie má plochu přes 240m² 07\n9 Vision prostory Galerie Gala Raut Konference Plocha 150 osob 180 osob 170 osob 240m² 08\n10 Terasa Největší terasa v Praze o rozměrech 1200 m² s krásným výhledem na závodiště s možností zastřešení. 09\n11 Vision prostory Terasa Řecká svatba - tabule Raut - recepce 300 osob 700 osob Gala 400 osob Plocha 1200m² 10\n12 Vision prostory Foyer Chill out zóna 70 osob 11\n13 Vision prostory Celkový pohled GALERIE Celková plocha všech tří prostor může nabídnout v mokré variantě prostor pro 400 lidí na ﬁremní akci i gala. Celkově pojmou všechny prostory 1100 osob. FOYER TERASA VISION RESTAURACE 12\n14 Restaurace Hlavní sál restaurace má plochu přes 300m² 13\n15 Vision prostory Klubové salonky dostihového závodiště Ascot Epsom Doncaster 60 osob 60 osob 30 osob 14\n16 Vision prostory Klubové salonky Restaurace Derby club 100 osob 120 osob Prestige - terasa Prestige club 400 osob 400 osob 15\n17 Jedinečný pohled na 60ha zeleně, relax, klid, 15min. od centra 16\n18 Audiovizuální stránka Naše společnost nezapomněla ani na audiovizuální stránku takových akcí, tento aspekt si vzal pod patronát náš významný partner - společnost VT project - exper t v oblasti LED technologií. Na Vaše přání je tak možné připravit ohromující LED stěny (až 30m2) pro videoprojekce, možné je také standardní promítání na plátno či využití plazmových televizorů značky Sony. 17\n19 Maxiservice Těšíme se na spolupráci s Vámi protože Vaše nevšední přání jsou pro nás výzvou a ne překážkou. Nebudou Vás rušit elementy centra metropole ani problémy s parkováním. Uspokojíme všechny Vaše smysly. Pojďte si to s námi užít. Váš tým Maxiservice. 18\n20 Kontakty Zde naleznete kontakty na jednotlivé členy teamu Maxiservice. Miroslav Šimek CEO Ing. Anna Voldřichová Director of event management Mobil: Mobil: Ing.Lucie Jeřábková Junior Event manager Ondřej Sedláček Graphic projekt manager Mobil: Mobil: