SKLO, SKLÁŘSKÁ TECHNOLOGIE A VÝROBA SKLA - Absolventi A Srazy\nSKLO, SKLÁŘSKÁ TECHNOLOGIE\nA VÝROBA SKLA\nSouhrn znalostí pro vzdělávací program\nSKLO ............................................................................................................................. 4\nMateriály ................................................................................................................. 4\nDruhy skla ............................................................................................................... 5\nChemické a fyzikální vlastnosti skla....................................................................... 6\nVýroba skla a zpracování ........................................................................................ 6\nChemická výroba a zpracování skla ................................................................ 6\nTechnická výroba a zpracování skla ................................................................ 6\nZPŮSOB přípravy kmene (Kmenárna) ......................................................................... 7\nPOPIS KMENÁRNY ............................................................................................. 7\nMateriály a střepy ................................................................................................... 7\nPec na tavení skla .......................................................................................................... 8\nChemický proces tavení............................................................................................ 8\nFyzikální procesy v tavicí peci ................................................................................ 9\nSilo a dávkovač....................................................................................................... 10\nTavicí prostor .......................................................................................................... 10\nTeplotní režim – nastavení hořáků ........................................................................ 11\nPracovní stanice ..................................................................................................... 11\nRekuperátor ........................................................................................................... 11\nChlazení ................................................................................................................. 11\nKP1, KP2 a KP3 .................................................................................................... 12\nKeramické pece ................................................................................................... 12\nElektrická pec ...................................................................................................... 12\nVýroba skleněných výrobků ........................................................................................ 12\nRuční výroba ......................................................................................................... 12\nVakuový naběrač .................................................................................................. 13\nAutomatizovaná výroba ........................................................................................ 14\nFoukací stroj .................................................................................................. 14\nStonkolis ........................................................................................................ 15\nNaběrač skla – ROB 3 ................................................................................... 16\nZAŘÍZENÍ NA CHLAZENÍ SKLA – CHLADICÍ PECE .......................................... 17\nCHLADÍCÍ PECE................................................................................................. 17\nKontrola chladicího procesu ................................................................................. 19\nKONTROLA KVALITY ............................................................................................ 20\nDefinice kvality..................................................................................................... 20\nCharakteristiky ...................................................................................................... 20\nKvalita skla .................................................................................................... 21\nTvar a rozměry výrobku ................................................................................ 23\nTabulka 1: Názvy surovin...................................................................................................... 7\nSklo je tvrdá syntetická látka, která vzniká ochlazením skloviny a která má amorfní\n(nekrystalickou) pevnou strukturu (Bek 2008, 20).\nSklo vzniká tavením oxidu křemičitého a dalších slitin oxidů; je tvrdé a křehké při\nSuroviny na výrobu skla mají obvykle podobu solí/ mají solnou strukturu, která se rozpadá\npři tavicí teplotě. Rozdělujeme je do dvou velkých skupin:\nzákladní materiály (sklotvorné suroviny, taviva, stabilizátory) a\npomocné materiály (čeřiva, barviva, odbarviva, opálové sklo a urychlovače\nZákladní materiály pro výrobu skla jsou:\nkřemičitý písek (oxid křemičitý (SiO2))\nsoda (uhličitan sodný (Na2CO3))\nvápenec (uhličitan vápenatý (CaCO3))\npotaš (uhličitan draselný (K2CO3))\ndolomit (uhličitan hořečnatovápenatý (MgCa(CO3)2))\nskleněné střepy tvoří 25-30% celé směsi a musí mít určitou velikost; skleněné\nstřepy nesmí být příliš veliké ani příliš malé, jinak ztíží průběh čeření\nPomocné materiály přidávané do základních materiálů:\nMateriály na odbarvování skla a čeření skloviny\nMateriály na barvení jsou oxidy kovů\nMateriály na zakalování skla (titan a oxid zirkoničitý)\nAby mohl být materiál použit jako přísada pro určitý technologický proces, musí splňovat\nnásledující podmínky (Bek 2008, 22):\nmusí obsahovat vysoké procento sloučenin, které se spolupodílí na složení nově\nmusí mít neměnné chemické složení\nmusí obsahovat nejnižší možné množství nečistot, které by mohly poškodit\nkvalitu výrobku nebo ztížit výrobní proces\nzásoby musí být dostatečně velké, aby umožňovaly nepřetržitou výrobu na\nvýše ceny musí zajistit ziskovou výrobu\nMateriály na sklo musí mít vhodnou zrnitost 0,1 – 0,3 mm.\n1.2 Druhy skla\nZnáme sodné, křemenné, olovnaté, borokřemičité a draselné druhy skla.\nSodné sklo je běžné sklo, které je většinou používáno na výrobu sklenic, lahví a plochého\nskla. Snadno se taví a měkne při teplotě od 500 do 600 °C.\nKřemenné sklo je používáno na halogenové žárovky a fluorescenční mikroskopy. Je\nvyráběno bez dalších přísad. Má velmi nízký koeficient pružnosti, což znamená, že se\nneláme při velkých teplotních rozdílech.\nOlovnaté sklo je používáno na optiku. Nesnadno se taví.\nBorokřemičité sklo se používá v laboratořích a domácnostech, protože je odolné vůči\nzměnám teploty a chemikáliím.\nDraselné sklo je používáno na výrobu zkumavek pod názvem „české křišťálové sklo“ a\n„korunové sklo“ na optické přístroje. Není snadné je tavit, protože jeho tavicí teplota je\n700 – 800 °C.\n1.3 Chemické a fyzikální vlastnosti skla\nAmorfní (nekrystalické) materiály jako sklo nemají žádnou dlouhodobou přechodovou\nperiodicitu a mají velmi krátkodobé uspořádání (přechlazená kapalina). Proto jejich bod\ntání není stálý a k jejich měknutí dochází při větších teplotních rozmezích. Bod tání skla je\nmezi 500 °C a 1650 °C a je závislý na jeho složení.\nSklo je možné tvarovat použitím nejrůznějších technik jako je foukání, válcování, tažení a\nSklo je hygienické protože nepřejímá příchuť svého obsahu. Také nemá žádný zápach;\njeho povrch je hladký a snadno omyvatelný. Sklo také nepropouští plyn.\nJe pružné při malé zátěži, zatímco pod velkou zátěží praská. Sklo působí jako izolátor a\nnení dobrým vodičem tepla. Je odolné téměř vůči všem chemickým vlivům.\n1.4 Výroba skla a zpracování\n1.4.1 Chemická výroba a zpracování skla\nHlavní složkou skla je křemen, známý také jako oxid křemičitý (SiO2). Písek působí jako\nzáklad skla tím, že vytváří síť za pomoci barvících oxidů. Kvůli barvícím vlastnostem\nbarvících oxidů může písek obsahovat pouze 0,01 – 0,03% oxidu železa. Křemen je hlavní\nsložkou téměř všech druhů skla a dává sklu jeho základní vlastnosti a strukturu.\nPro dosažení levnější výroby skla se písek mísí s přísadami jako je soda (Na3CO3). Tím se\nsníží vysoký bod tání křemene.\nVápenec (CaCO3) je přidáván do písku a sody pro zvýšení celistvosti struktury a chemické\n1.4.2 Technická výroba a zpracování skla\nStřepy jsou přidávány do najemno rozdrcených materiálů v množství v rozmezí od 20 50%. Tato směs je poté roztavena v peci generátorovým plynem. Tento tavicí proces je\nvelice důležitý pro pozdější čirost skla.\nPo sintrování – tzn. spékání a vytváření materiálu, jež způsobuje tvoření plynů, se směs\nstane nehomogenní hmotou plnou bublin. Bubliny zmizí během čeřicího procesu. Na konci\nje sklovina zchlazena přibližně na 1100°C, čímž se stane pevnější a umožní se tak její další\n2 ZPŮSOB přípravy kmene (Kmenárna)\n2.1 POPIS KMENÁRNY\nKmenárna je zařízení na uchovávání a přípravu skelné směsi. Skládá se z velkých (15 nebo\n24 m3) nebo malých (7 m3) sil. Tato sila mají kuželovitý tvar a trubici připevněnou na dně.\nV této trubici je šnek nebo setřásač pro dopravu směsi směrem k váhám. Pod sily se\nnacházejí 3 váhy (nejmenší má kapacitu 24kg, největší 500kg) a pět dávkovačů (mohou\ndávkovat z jedné váhy do rozdílných dávkovačů a tím zajistit přesnost). Dávkovače jsou\nvyprazdňovány do míchacího zařízení, které je následně vyprazdňováno do kovových\nnádob o kapacitě 500kg. Kovové nádoby slouží k přepravení směsi do tavicích pecí. Tento\nproces je plně automatizovaný, ale může být řízen i manuálně v případě poruchy.\n2.2 Materiály a střepy\nTabulka 1: Názvy surovin\nSuroviny se mohou dělit různými způsoby. Jedním z nich je toto rozdělení:\n1. Základní materiály; zahrnují látky, které utvářejí sklo (písek) a materiály, které\numožňují tavení při nižších teplotách a zajišťují stabilitu skla.\n2. Materiály na čeření skla; jejich úlohou je odstranění všech plynových bublin ze\nskloviny a v průběhu míchání homogenizovat sklovinu. (dosáhnout stejnorodosti)\n3. Materiály na odbarvení skla; jsou materiály používané k odstranění zabarvení\nskla způsobeného kovovými látkami, které dodávají sklu modrý nebo zelený odstín.\nJe využíván chemický nebo fyzikální postup. Fyzikální odbarvování používá\nkomplementární barvy. Zelený odstín, způsobený oxidem železa, se neutralizuje\npřidáváním oxidů, které vytvářejí červené, modré a fialové odstíny. Tímto\npostupem se sklo stane bezbarvým. Hlavním zdrojem železa jsou skleněné střepy,\nkteré jsou kontaminovány železem během přepravy z kmenárny do pece nebo\nběhem drcení v drtírnách skla. Chrom je největším problémem týkajícím se\nzabarvování skla, protože i ve velmi malém množství silně zabarvuje sklo. Není\nmožné jej odstranit ani magnety, které se používají na odstranění železa z\nrozdrceného skla. Zdrojem chromu mohou být sklářské formy.\n3 Pec na tavení skla\n3.1 Chemický proces tavení\nTavicí postup může být rozdělen do několika fází:\n1. Úprava oxidu křemíku; teploty od 00 – 400°C, odpaření vody (vlhkost ve směsi,\nvoda vázaná v krystalech), rozpad uhličitanů a sulfátů, chemická reakce alkalických\nlátek s křemičitým pískem. Z práškové směsi se stane neprůhledná, slinutá hmota,\nkterá vypadá jako tvrdá pěna\n2. Tvorba skla: teploty od 1100 - 1200°C, křemík se úplně roztaví, zbytky písku, u\nkterých nedošlo k reakci, se rozpadají. Tento proces zabere 60 – 70% tavicího času;\nkaždé zvýšení teploty zkracuje tento proces; materiály na urychlení tavení se\nrozpadají na plyn, který se mísí se sklovinou.\n3. Čeření skla; k procesu odstraňování plynových bublin dochází při teplotách 1400 1500°C; bubliny jsou výsledkem vzduchu nacházejícího se ve sklovině, oxid\nuhličitý, oxid siřičitý, kyslík, dusík, a voda se vypaří; čím větší jsou bubliny a čím\ntekutější je sklo, tím je snazší čeření skla; další důležití činitelé v tomto stadiu jsou\nteplota, délka trvání, mísení a přísady.\n4. Tvorba skla; dochází k němu během čeření; důležitými faktory tohoto procesu jsou\nteplota a odstraňování bublin.\n5. Sklovina musí být ochlazena na teplotu umožňující další zpracování; musí být\nochlazována postupně, aby se zabránilo rozkladu plynu. Sklovina musí být řádně\npromíchána, aby byla dostatečně homogenní (bez šlír).\nFyzikální procesy v tavicí peci\nVedle chemických reakcí je pro vznik skla nutná také řada fyzikálních procesů.\nNakladač kmene zásobuje pece (vanové agregáty) stálými proudy směsi, po zpracování je\nsklovina nabírána na pracovních stanicích. Mezi těmito dvěma procesy dochází k\nneustálému proudění skloviny způsobenému rozdíly ve váze skloviny a teplotními rozdíly\nv různých částech pece. Nejvyšší teplota (rosný bod) a pohyb proudů závisí na teplotní\nkřivce v peci. Plynové vanové pece jsou otápěny zemním plynem prostřednictvím hořáků.\nNejvyšší teplotní intenzita je v oblasti plamene. Z toho důvodu je nutné, aby byl plamen co\nnejkratší a tím se zajistila krátká doba spalování, vyšší teplota a lepší přestup tepla. Je-li\nplamen příliš dlouhý, mohou být poškozeny stěny pece. Aby se zabránilo kontaktu mezi\nrůznými plameny, protilehlé hořáky se posunují. Plamen nesmí být nasměrován směrem ke\nPrášková směs špatně vede teplo, její povrch je pokryt vrstvou skloviny, zatímco je\nzpomaleno ohřívání jejího středu. Během nadále trvajícího působení tepla začne sklovina\nlépe vést teplo a zvětší svůj objem. Na povrchu skloviny začne docházet k pohybu\nzpůsobenému vyšší teplotou. Ke konci procesu se na povrchu skloviny začne vytvářet\npěna, která se rozpadne při vyšších teplotách a tím se ukončí tavicí proces. Následuje\nproces čeření s nejvyšší teplotou během celého procesu. Současně také dochází k procesu\nhomogenizace, který zajistí stejnorodost skloviny.\nNa pracovních stanicích musí být\nsklovina řádně ochlazena. Toho je dosaženo použitím míchadel, aby se tak zabránilo\nvytváření nových proudů, které by narušily distribuci tepla.\n3.3 Silo a dávkovač\nV silu musí být zachována stále stejná hladina směsi, aby se zabránilo rozvrstvení. Mělo by\nbýt tepelně izolované, aby se tak zamezilo vlivu teploty z pece, která by mohla způsobit\nreakci směsi v silu. Setřásač je umístěn pod silem, aby dávkoval do kuželovité nálevky\ndávkovače. Tato nálevka má zařízení na měření úrovně směsi, které signalizuje setřásači\npotřebu dodání další směsi do nálevky. Pod nálevkou se nachází hydraulický válec na\nposouvání směsi na lžíci (žáruvzdorná deska, která spojuje dávkovač s pecí). Pomocí\nregulace rychlosti a proměnlivých výkyvů hydraulického válce je možné měnit množství\nsměsi dodávané do pece. Hydraulický válec je spojen se zařízením pro měření hladiny\nskloviny, které vysílá signál reagující na výkyvy hladiny skloviny. Pokud je hladina příliš\nnízká, posune hydraulický válec směs nastavenou rychlostí a zastaví se, když je dosaženo\npožadované hladiny. Dávkovací lžíce je chlazena měkkou vodou; v případě výpadku\nelektrické energie může být ochlazována vodou z kohoutku. Dávkovací nálevka se může\nucpat z důvodu vlhké směsi nebo velkých kusů střepů. Dávkování může být ovládáno\nKobercová vrstva směsi je neroztavená směs u otvoru do pece. (vedle dávkovače). Aby\nbyly zajištěny nejlepší podmínky tavení, musí být koberec tenký a mít stejnou šířku jako je\nšířka celé pece. Toho je dosaženo přidáním studené směsi, která způsobí pomalejší tavení\nsměsi a zajistí lepší kvalitu skla. Kobercová vrstva se nevytvoří, pokud je teplota příliš\nvysoká nebo pokud není odběr skloviny dostatečný. Pokud je koberec příliš dlouhý nebo\nkrátký, znamená to, že dochází k výkyvům funkčnosti pece.\nTeplotní režim – nastavení hořáků\nSklovina se musí ohřát na tavicí a čeřicí (nejvyšší) teplotu a poté musí být pomalu\nochlazována na pracovní teplotu. Rozložení teploty v peci je regulováno nastavením\nhořáků. Palivem, používaným na provoz hořáků, je zemní plyn, protože má nízký\n3.6 Pracovní stanice\nSklovina se dostává do pracovních stanic. Průtok fyzicky odděluje tavicí prostor od\npracovních stanic, umožňuje ochlazování skloviny a zároveň umožňuje pohyb proudů v\nobou směrech. Pece se rozlišují podle počtu pracovních stanic a jejich velikosti.\nVedle pece jsou dva rekuperátory. Jejich úlohou je odtah kouře z tavicího prostoru směrem\nodshora dolů. Tímto způsobem se převádí horký vzduch, který proudí stejným směrem.\n(pohyb opačným směrem by příliš ohřál vršek rekuperátoru, což by zvýšilo nároky na\nkvalitu stavebního materiálu rekuperátoru, a tím by se zvýšily náklady, nicméně by to ale\nzvýšilo efektivitu). Teplota odváděných plynů je přibližně 1400°C.\nJe instalován vodní chladicí systém a vzduchový chladicí systém.\nVodní chladicí systém je uzavřený obvod a používá měkkou vodu. Používá se na\nochlazování dávkovací lžíce, odtokového otvoru, agitátorů a systému na měření hladiny.\nVzduch se používá na chlazení stěn vedle dávkovače a na chlazení dna a stěn tavicího\nKP1, KP2 a KP3\nVšechny zmíněné informace se týkají plynových pecí. Všechny tři pece jsou kontinuální\nvanové pece. Jako palivo využívají zemní plyn. Sklovina se v nich pohybuje díky proudům\nzpůsobeným teplotními rozdíly.\nV keramických pecích dochází ke zpracování po dávkách. Tavicí proces je také jiný ve\nsrovnání s procesem v kontinuálních pecích; míchaní se provádí mechanicky.\nU tohoto typu pece jsou chemické reakce při produkci skla stejné jako u plynových pecí;\njediný rozdíl, ve srovnání s plynovými pecemi, je v tavicím procesu. K tavení zde dochází\nve vertikálním směru oproti horizontálnímu procesu v plynové peci. Odpařovací proces je\nmnohem pomalejší než v plynových pecích. Elektricky ohřívané pece a kanály využívají\nuvolněné teplo na bázi Jouleova efektu. Toho je dosaženo ponořením elektrod přímo do\nskloviny. Sklo reaguje jako nosič, elektrický proud způsobí zvýšení teploty, což má za\nnásledek tavení a čeření směsi.\nSklářská píšťala: čistota (žádné zbytky skla na píšťale), pokud praskne, úlomky mohou\nspadnout do pracovní stanice a ve výrobku se objeví bubliny. Čistota píšťaly: Pokud se\ndostane do skloviny kousek rzi, objeví se ve skle na konci píšťaly bubliny a skvrny. Píšťala\nmusí být řádně připravena (což zahrnuje ohřívání a oklepávání píšťaly jednou týdně);\nobvykle nenastávají problémy při pravidelném používání píšťaly.\nPracovní šamotový kroužek v pracovním otvoru: musí být správně umístěn a jeho\nživotnost musí být sledována, aby se zabránilo rozpadnutí šamotu v místě, kde se píšťala,\npokrytá skleněnou hmotou, točí.\nÚhel nabírání skla: nesprávný úhel nabírání skla může způsobit nahromadění podlouhlých\nbublin ve výrobku; často u pánvových pecí, protože hladina skla má tendenci kolísat\nběhem směny (řešením je odstupňovaný šamotový kroužek). Ve vanových pecích by mělo\nbýt zabráněno nesprávnému hromadění skla konstrukčním nastavením pracovního otvoru.\nPokud je pracovní stanice velká a míchadlo příliš malé, dochází k vytvoření většího,\nnepohybujícího se pásu skelné taveniny; to se dá vyřešit zvýšením hladiny (sklo proudí\njímkami a tím čistí povrch) nebo šamotovým kroužkem (což je specializací CF2:\nnesprávný úhel nabírání skla je fyzicky znemožněn).\nVýroba korálků: vznik bublin, způsobený nesprávným nahromaděním; špinavé dlaždice\nnebo nečistý chladicí vzduch.\nVytváření kalíškoviny: správně nahřátý mastek, aby se spodní část nepošpinila; to stejné\nplatí pro dřevěné a hliníkové nůžky.\nHořáky pro dodatečné ohřívání a plynový truml na velké kusy a láhve: plamen s příliš\nnízkým obsahem kyslíku způsobuje výpotek olova v křišťálovém skle; plamen s příliš\nvelkým obsahem kyslíku zvyšuje teplotu, která způsobuje místní přehřívání skla, a tím\nvytváří vhodné podmínky pro krystalizaci, která vytváří skvrny ve skle. Pokud je teplota\npříliš vysoká, způsobuje znečištění; vhodný teplotní režim, spalování a čistota místa jsou\nNahromadění žlutého prášku v baňce píšťaly způsobuje viditelné skvrny ve výrobku po\nNetěsnost v oblasti odřezávacího zařízení a víka, mechanická nebo tepelná deformace a\nopotřebení – to vše způsobuje malé bubliny.\nPříliš malé nebo velké vakuum, vniknutí vzduchu mezi pánev a nůžky (špatné utěsnění),\nabsorbování chladící vody, nedostatečná doba odsávání, nesprávná funkce vakuového\nventilu – mají za následek velké bubliny.\nPonoření vakuového naběrače v místě, kam se před tím dostalo odříznuté sklo.\nKonec skleněného jazyka mezi vakuovou hlavou a sklovinou se dostane na povrch\nskloviny po odřezávání, což způsobí malé bubliny. Části nože s malým průměrem způsobí\nřetězec malých bublin. Nadměrná lubrikace odřezávacího zařízení (nadměrné používání\nWD 40). Olej ve stlačeném vzduchu na chlazení a čištění.\nNásledují popisy tří způsobů automatického tvarování skla: foukací sklářský stroj,\nstonkolis a automatický naběrač skla.\n4.3.1 Foukací stroj\nKapka skloviny přitéká z odběrového místa („dávkovač“) a je z ní vytvarována destička\npomocí předformy a razníku. Výběr nástrojů závisí na váze výrobku (300 - 1000 g),\ntloušťce stěn a dýnku výrobku; počtu střihů a propojení mezi strojem a místem odběru\nz pece. Odpružená stanice přemístí skleněnou destičku z předformy na pracovní stůl.\nPracovní kroužek je upevněn k horní části a po určité době vyvíjí tlak na destičku směrem\nke spodnímu kroužku, a tím dochází k předtvarování. Stroj se otáčí a výroba probíhá v\nnásledujících fázích: předfoukání, chlazení, uzavření forem, ventilování, konečné\nformování, přilepení, ofouknutí, otevření forem, chlazení, vytažení a přepravení do\nPředfouknutí vytvoří z destičky skleněný válec; odčerpáním je vzduch z válce odstraněn,\nčímž se zúží vnitřek válce. Foukáním je sklo pomalu formováno; profukování je silnější\nnež odpovídající foukání skla.\nFormy na tvarování skleněného zboží jsou vyrobeny ze sklářské litiny (šedé litiny\ns přidaným uhlíkem a dalšími potahovými vrstvami). Před použitím jsou formy nahřívány\nv měkké vodě na teplotu 80°C, aby se urychlilo dosažení požadované kvality výrobků.\nTrvanlivost vrstev je jedna až dvě hodiny v závislosti na výrobku. Před tím, než jsou formy\nuzavřeny, se zchladí měkkou vodou s přidaným čisticím prostředkem.\nMěkká voda z uzavřeného chladicího systému je používána na ochlazování předforem a\nrazníku. V případě zvýšené tvrdosti vody se začne vytvářet vodní kámen, který působí jako\ntepelný izolátor, což má vliv na kvalitu výrobku.\nDýnko výrobku je zahříván plynem za účelem slepení se stonkem (ze stonkolisu).\nKoordinace všech pozic ve foukacím stroji je založena na zkušenostech se sklovinou,\ndruhem výrobku a vytažením z pece.\n80 mm pod hladinou skloviny je v komoře platinová trubice, kterou proudí sklo do trysky;\njejí rozměry závisí na hmotnosti výrobku (80 - 300 g) a rychlosti stroje. Sklovina proudí\nskrze trysku do nosiče desky, řízení hmotnosti je automatické. Po nalití následuje odříznutí\nskloviny; stroj zaujme pozici pod kompresním středem a kroužkem. Forma se uzavře,\npodepře pracovní stůl a podstavec je vtlačen do formy. Razník a kroužek stlačí pod\nurčitým tlakem (nastaveným podle skla a výrobku) nosič desky a formu a vytlačí výrobek.\nStlačení trvá po určitý nastavený čas, aby se zabránilo deformaci výrobku. Formy jsou\nzahřívány za použití plynu na provozní teplotu 320-480°C.\nK další fázi dochází po stlačení, a to za pomoci stlačeného vzduchu, který je závislý na\nskle, výrobku a rychlosti stroje. Vzduch o tlaku 6 barů proudí mezi výrobkem a formou,\naby se sklo ochladilo a zachoval se tak tvar výrobku.\nDále následuje zapálení směsí vodíku a kyslíku, které zakulatí hranu desky a řez, vzniklý\nnůžkami. Poté se formy otevřou a výrobky se chladí ze tří pozic stlačeným vzduchem nebo\nventilátorem a poté jsou vytaženy ze stroje.\nPoslední fází je opětovné ohřátí a uzavření forem před naléváním skla. Formy jsou\nvyrobeny z nerezové oceli, aby se neznečišťovaly. Předehřívají se na provozní teplotu\n4.3.3 Naběrač skla – ROB 3\nNaběrač skla ROB-3 se používá na shromažďování 300-4000g skloviny, sklovina se\nshromažďuje na keramických nabíracích koulích o průměru 70 -180 mm; pro nabírání\nmohou být také použity nabírací kovové koule, pokryté šamotem. Nabírací koule je\npřipevněna k rámu, díky kterému se přenáší otáčky a naklonění, potřebné pro nahromadění\nNaběrač skloviny má tři motory, které pohybují ramenem a koulemi ve směru\npožadovaných pozic: hlavní stanoviště, vedlejší stanoviště a úhlové stanoviště. Pokud je\núhel nastaven na téměř 0°, vedlejší stanoviště se přemístí do stejné polohy jako hlavní\nstanoviště a jejich hodnoty se sčítají. Pokud je úhel větší (90°), vedlejší stanoviště se\nposune do vertikální polohy a je označováno jako „zvedák”.\nVedle tří motorů pro pohyb má robot také motor na kontrolu rotační rychlosti nabírací\nŽádoucí hmotnosti a tvaru kapky je dosaženo díky optimální naběrací kouli, teplotě\nskloviny a správným nastavením pohybů a rotací v jednotlivých pozicích.\nROB-3 má následující programovatelné provozní pozice:\n● na pracovním stanovišti: základní pozice, ponoření koule, zvednutí koule, oddělení od\n● mimo pracovní stanoviště: úhlová pozice, otáčení a zastavení, pohyb směrem k formě,\npohyb dopředu, pohyb směrem dolů, pohyb směrem ke sklářským nůžkám, (stříhání nad\nformou), speciální prvek, pohyb směrem k nůžkám (nad výlevkou), rohová pozice.\nJe nutné určit souřadnice při programování pro každou pozici: pro hlavní stojan, vedlejší\nstojan, mezery, úhel, otáčení a různé bezpečnostní aktualizace. Naběrač skla zásobuje\nhydraulický lis sklovinou (automaticky nebo ručně) nebo může plnit odstředivku nebo\n„Itala'' (plnicí hydraulický lis).\nKdyž přepraví robot kapku skloviny do formy, nůžky sklovinu odstřihnou a po určitém\nnastaveném čase se lis natočí do polohy pro lisování. Při tomto procesu můžeme nastavit\ndélku trvání a sílu tlaku při lisování a také ukončení lisování. Když je lisování dokončeno,\notočí se lis na další pozici, kde je výrobek ochlazen, pokud je to nutné. Zároveň je další\nforma v lisu umístěna do pozice nalévání skloviny. Mimo těchto pozic existuje také pozice\nvytažení. Za pomoci zařízení na vakuové vyjímání je výrobek vyňat z formy.\nKdyž je výrobek vyňat z formy, je přepraven na běžícím pásu do přístroje na zapalování a\nodtud je transportován do komorové chladicí pece.\nVedle naběrače ROB-3 je také používán naběrač ROB-4; rozdíl mezi nimi je takový, že\nROB-4 má kapacitu zásobovat dva stroje najednou, což má za následek větší množství\nvýrobků, a pohyb ve směrech všech tří ramen. Navíc má ROG-4 doplňkové programy na\nvýměnu naběrací koule, lití skloviny na dno a další zdokonalené prvky.\nZAŘÍZENÍ NA CHLAZENÍ SKLA – CHLADICÍ PECE\n5.1 CHLADÍCÍ PECE\nKdyž je skleněný výrobek dokončen a začíná chladnout, vytvoří se na jeho povrchu\nteplotní rozdíly, protože celý povrch výrobku nechladne rovnoměrně. Nejdříve se\npovrch rychle ochladí a smrští, přičemž tomu zároveň brání teplejší vnitřek. Později,\nkdyž začne chladnout vnitřek výrobku, jeho tendenci smrštit se zabraňuje již chladný\nvnějšek. Proto dochází k pnutí ve výrobku, které může způsobit náhlé prasknutí\nvýrobku již v chladicí peci nebo po vybroušení či leštění. K čemu dochází během\nchladnutí skleněných výrobků, může být vysvětleno následujícím způsobem: Když je\nsklo horké, jeho částice jsou dostatečně pružné a mohou se proto mezi sebou mísit.\nPokud je sklo teplé dostatečně dlouhou dobu, mají částice dostatek času se uspořádat\ntím nejvhodnějším způsobem, který zajistí co největší pevnost samotného skla.\nČástice nemají možnost se samy uspořádat na patřičných místech, pokud je skleněný\nvýrobek rychle zchlazen. Proto struktura skla „zmrzne“. Dochází k pnutí, způsobenému\nnarušením potřebného uspořádání struktury. Během chladicího procesu musíme ohřát\nskleněný výrobek na dostatečně vysokou teplotu, která způsobí pružnost, a poskytnout\nvýrobku dostatek času, aby se mohly jeho částice přemístit na určená místa.\nProblému s pnutím je možno se vyhnout vhodným chlazením (řízené chlazení). K tomu by\nmělo docházet tak pomalu, jak je možné, aby se teplota sjednotila v celém výrobku. Tento\nproces je samozřejmě spojen s ekonomickou efektivností, která nás nutí ke kompromisu\nmezi pomalejším chlazením, abychom zmírnili pnutí, které by mohlo způsobit prasknutí\nvýrobku, a rychlejším procesem chlazení, abychom zvýšili výrobu.\nVýrobky mohou být chlazeny v (tunelových pásových) chladicích pecích, kde se pohybují\nna pásu nebo v komorových chladicích pecích (jako je tamprovna, která se používá pro\nvýrobky, které potřebují delší dobu na patřičné chlazení). V obou případech musí být\nvytvořeny patřičné teplotní režimy. Závisí na složení skla, tloušťce stěn a rozdílnosti\ntloušťky jednotlivých částí výrobku. Složení skla poskytuje informaci o teplotách pro\npomalé chlazení skla a znalost jeho tloušťky slouží k vypočítání rychlosti chlazení (což je\nrychlost pásu v pásových chladicích pecích, a doba setrvání u komorových). Výrobek musí\nbýt nejdříve ohřát na horní chladicí teplotu a poté udržován při této teplotě přibližně 15\nminut, poté je pomalu ochlazován při vhodném teplotním rozmezí, výrobek může být\nochlazen rychleji pod teplotním bodem pnutí, aniž by hrozilo poškození způsobené pnutím.\nNejdůležitějšími částmi křivky chlazení jsou rozmezí maximální teploty a rozmezí\npomalého chlazení. Obvykle se teplota v pásové chladicí peci nemění v závislosti na druhu\nvýrobku; jediné, co se mění, je doba chlazení nebo rychlost pásu. Příliš vysoké teploty\nmohou způsobit deformaci výrobku, a pokud jsou příliš nízké, výrobek se správně\nneochladí a hrozí prasknutí. V případě velkých rozdílů v tloušťce na různých místech\nvýrobku se vždy musíme přizpůsobit té nejsilnější části. Pokud nastane situace, že jsou na\npás umístěny rozdílné výrobky, přizpůsobíme rychlost pásu výrobkům, které potřebují\nnejdelší dobu na ochlazení. Nemá smysl ochlazovat výrobky s velmi silnými stěnami\nv pásových chladicích pecích. Také hraje roli otevřenost nebo uzavřenost výrobku. (celá\nmísa bez hlavice, úzké vázy s hlavicí…). Čím je výrobek otevřenější, tím je snazší kontakt\ns teplem, což způsobuje rychlejší chlazení, a opačně. Pokud chceme zvýšit rychlost pásu,\nmusíme se vždy ujistit, že výrobky jsou udržovány při nejvyšší chladicí teplotě dostatečně\ndlouho navzdory rychlosti, navíc první fáze ochlazování musí být dostatečně dlouhá.\nVedoucí, který přizpůsobuje rychlost pásu podle rychlosti výroby a druhu výrobku, je\nzodpovědný za nastavení teplotního režimu v chladicí peci. Pokud nastane změna ve\nsložení skla, instrukce pro nový režim jsou stanoveny technologem, který určí vhodnou\nteplotu podle složení skla.\nKontrola chladicího procesu\nSílu vnitřního pnutí ve skleněném výrobku je možné změřit použitím polariskopu a\npolarizovaného světla. Výrobek, který je správně vychlazen a nemá žádné pnutí, nemá\nžádné zabarvení. (někdy se mohou vyskytovat teplé barvy – hnědá a červená v silnějších\nčástech výrobku, nezpůsobují však praskání). Výrobek, který má pnutí, je pod\npolarizovaným světlem zabarven studenými barvami (modrá, zelená).\n● dobrým ukazatelem pnutí také může být nalezení místa lomu ve výrobku. Pokud většina\nvýrobků praská v nejsilnější části nebo v přechodových místech rozdílných tloušťek,\npříčinou toho je nesprávné chlazení.\n● pokud výrobky praskají pouze v tenkých místech a celý výrobek nemá viditelné pnutí\npod polariskopem, musíme hledat příčinu praskliny před vstupem výrobku do chladicí\npece. Často může být prasklina způsobena zchlazováním výrobku před tím, než vstoupí do\nchladicí pece, nebo opakovanými změnami teploty ve fázi opracovávání. Příklad: u\nvýrobků zpracovaných ve vakuovém naběrači se prasklina často vytvoří na vrchní části\nvýrobku. To je způsobeno píšťalami, které jsou po ukončení výroby stříkány vodou, aby\ndošlo k odražení výrobku, to způsobí mikroskopické prasklinky na vrchu skla a později\nzpůsobí prasknutí. V případě odrážení poklepem obvykle k těmto trhlinám nedochází.\nPíšťaly se šroubovým závitem takovéto trhliny obvykle nezpůsobují. Příklad: džbány a\nvýrobky s dodatečnými potahy na základně jsou také problematické. Tam, kde dochází\nk dotyku studených a horkých povrchů, se vytváří pnutí, které způsobuje trhliny. Všechny\ntyto výrobky jsou ještě citlivější na rychlost chlazení.\nPokud se nacházejí praskliny na většině výrobků, musíme okamžitě zkontrolovat\nnastavenou teplotu v chladicí peci a chladicí pec samotnou. V případě praskání menšího\nmnožství výrobků je nutné zhodnotit, jakým způsobem došlo k nesprávnému pnutí.\n6 KONTROLA KVALITY\n6.1 Definice kvality\nRozdílné zdroje definují pojem kvalita rozdílnými způsoby. Jednou z více praktických\ndefinic je:„v souladu s požadavky˝. Vzhledem k tomu, že skleněné výrobky jsou převážně\nvyráběny ručně, je těžké určit tyto konkrétní požadavky. Z toho důvodu, když mluvíme o\nkvalitě výrobku, vždy ji definujeme jako: „nejvyšší možná“.\nPodle ISO 9001 normy:\nKvalita je stupeň, na kterém celkové vlastnosti produktu splňují požadavky na kvalitu.\nPožadavek je potřeba nebo očekávání spotřebitelů. Požadavky jsou stanoveny všeobecně a\njsou samozřejmé (například: je samozřejmostí, že výrobky na uchovávání tekutin nesmí\nprotékat) nebo jsou povinné. Povinné požadavky musí být jasně dány (rozměry, vzhled\nvýrobků, atd.) a musí být pracovníkům (výroba) formulovány srozumitelným způsobem.\nMusí být kontrolovány během výroby (kontrola v polovině procesu) a na konci (konečná\nkontrola). Všechny výrobky, které nevyhovují požadavkům, musí být odstraněny.\nCharakteristika je typický rys, který definuje každý výrobek, a může být kontrolována.\nKvalita našich výrobků je určována následujícími vlastnostmi:\n1. Kvalita skla: určujeme ji barvou skla, množstvím a velikostí bublin a kamínků,\n2. Tvar a rozměry výrobku\n3. Vzor na výrobku (ve struktuře, pískováním, broušením, malováním): rozvržení,\nrozměry vzoru (šířka, výška, úhel broušení), kompozice vzoru\n4. Funkčnost výrobku\n5. Povrch výrobku\n6. Vybavení výrobku\nTyto požadavky musí být jednoznačně definovány pro každou vlastnost. Cokoliv se liší od\ndaných požadavků, je považováno za vadné a poukazuje na to, že výrobek není vhodný pro\nzákazníka – a proto je vyřazen. Níže jsou uvedeny a popsány typické vlastnosti a následné\nvady, vyskytující se ve sklářském odvětví, jako je naše.\n6.2.1 Kvalita skla\nBěhem procesu tavení a tvarování skla (příprava směsi, přeprava, tavení, tvarování za\ntepla) se mohou ve skle objevit různé vady. Kvalita skla je definována maximálním\npovoleným počtem vad a jejich velikostí. Vady, které se mohu vyskytnout, jsou: kamínky,\nbubliny a šlíry.\nJsou pevné, světlé skvrny ve výrobku, obvykle jsou způsobené nehomogenitou během\npřípravy směsi (bílé skvrny), krystalizací během tavicího procesu (skelně vypadající\nskvrny), rozpadem žáruvzdorných materiálů, ze kterých je konstruována pec (bílé, hnědé a\nčervené skvrny) nebo proniknutím osy míchadla do skloviny na pracovišti (tmavé skvrny).\nK těmto vadám dochází jednotlivě u některých výrobků, pokud se to ale týká neroztavené\nsměsi skla, objeví se kamínky, coby malé skvrny, ve všech pracovních stanicích a ve všech\nvýrobcích obvykle spolu s malými bublinami a šlírami.\nKamínek nebo inkluze jiného materiálu do skla se také může vyskytnout jako následek\nnesprávného postupu. Jsou tmavé nebo černé barvy a jsou způsobeny kovovými úlomky,\njejichž zdrojem může být:\n● rez ze sklářské píšťaly\n● nevhodný materiál píšťaly\n● rezivění návarku píšťaly pro vakuové naběrače (mohou se objevit teprve po\n● světlé kamínky mohou být výsledkem přilepení úlomků skla na výrobek.\nBubliny, které jsou obvykle malé a rozptýlené v celém výrobku, jsou považovány za vady\nve skle. Mohou být možným výsledkem nesprávného tavení skloviny a nepřesné práce,\nv tom případě se bubliny objeví ve stejnou dobu a ve všech výrobcích, nebo vzniknou jako\nreakce na to, že míchadla na pracovišti jsou příliš stará nebo příliš rychlá, nebo jako\nnásledkem tak zvaného sekundárního čeření. Bubliny jsou považovány za vadu, pokud\njsou větší než 1mm, rozptýleny místně nebo v uskupení v určité oblasti výrobku.\nJeví se jako linky nebo místa ve skle s jiným úhlem lomu než okolní sklo.\nJsou považovány za vady ve skle a mohou vzniknout v případě:\n● nové pece – reakcí nové pece mezi sklem a žáruvzdornými materiály pece (také u\n● chyby při přípravě směsi\n● nesprávný teplotní režim tavení\n● náhlé zvýšení odběru\n● nepravidelnost odběru\nŠlíry se mohou objevit jako výsledek pracovní chyby následkem:\n● nahromadění na starém vychladlém sklu\n● nahromadění na kraji pracovního místa\n● nesprávné pozice šamotového kroužku v pánvi nebo\n● špinavé hladiny skla v pánvi\nPosledně zmiňované se liší od toho, co je považováno za vadu tím, že se vyskytuje pouze\nna některých pracovních stanicích a ne na celé peci nebo na jedné pracovní stanici za všech\nŠlíry vznikají v pánvi a na pracovním místě vždy, je možno se jim ale vyhnout správným\nBarva je porovnávána s normami. Sklo může být zabarveno přítomností oxidů kovu, které\nse nacházejí v surovinách, střepech nebo se dostanou do pece později (kapky nejrůznějších\nkovových částeček se dostanou do pece z indikátoru hladiny, atd.). Obvykle zabarví sklo\ndo zelena nebo modra.\nChyby při chlazení\nBěhem tvarování za horka dochází k pnutí v celém výrobku. Může způsobit poškození\nvýrobku, který je v chladicí peci, pozdější poškození v průběhu broušení a leštění nebo i\npři používání výrobku. Proto je velmi důležité, aby byly výrobky náležitě chlazeny a denně\ndocházelo k jejich monitorování.\nChlazení pro odstranění pnutí je možné měřit pomocí polarizovaného světla v polariskopu.\nMěření je prováděno denně a to tak, že se vyjme jeden vzorek z každé chladicí pece a\nzkoumá se pod polariskopem. Jako zvláštní testování a testování barevných výrobků je\nv laboratoři prováděn test nárazem.\n6.2.2 Tvar a rozměry výrobku\nTvar a rozměry výrobku jsou velmi důležité charakteristiky a tvoří základ pro výrobu\nvýrobku. Musí být přesně vymezeny. Při produkci skla jsou rozměry určeny v nákresech\nRozměry musí být v nákresu jasně označeny. Samozřejmě že se liší v závislosti na druhu\nvýrobku: výška, horní průměr, dolní průměr, průměr desky, tloušťka stonku, tloušťka hran,\ntloušťka stěn, atd. Předpokládá se, že výrobek splňuje požadavky, pokud se nachází v\ntoleranci rozměrů. Příklad: Výška výrobku na nákresu je 187 ± 2 mm. Výrobek může být\n185 až 189 mm vysoký. Všechny míry pod a nad tímto limitem nejsou v souladu\ns požadavky a musí být vyřazeny. Ve sklářském průmyslu je dalším důležitým rozměrem\nváha výrobku. Specifikovaná tolerance váhy při ruční výrobě je ± 15% střední hmotnosti a\nu strojové výroby je to ± 10% střední hmotnosti.\nV zájmu předcházení nutného vyřazování velkého množství výrobků je nanejvýš důležité,\naby byly rozměry kontrolovány během horké fáze výroby.\nPrvní systém 1996 mlýnice cementu; 13 kW; 980 m potrubí – rozšířeno na 1400 m 5 podlaží Druhý systém 1997 – dvě budovy expedice vč. vlečky 13 kW; 700 m potrubí, i venkovní isolované 6 podlaží\nroli snižování nákladů na potřebnou energii. Frekvenční měniče např. řady FR-F700 jsou optimalizovány tak, aby vyhověly všem požadavkům na ovládání nejrůznějších typů čerpadel. Jejich vysoká spoleh...\nVolně prodejné výrobky\nu pacientů s potvrzenou alergií, atopií nebo s hormonálním onemocněním, u nichž se záněty kůže velmi často opakují. Jeho pravidelné používání snižuje mikrobiální zátěž kůže a omezuje kolonizaci pov...\n2013!!! - Marvel | mobilní domy, mobilheimy\nR O ZH O D N U T Í integrované povolení společnosti JABLONEX


Yetti rock - Oblíbený.cz\nHudební skupina Yetti rock - diskografiehttp://www.yettirock.cz Město: Třebíč Žánr: Rock\nMilan Hlouch - sólová kytara, vocal\nIvoš Běhal - bicí Ivoš\nFerda - klávesy\nMartin Špaček - zpěv, doprovodná kytara\nFrantišek Svoboda - basová kytara Informace o skupině\nNěkdy na konci minulého století putovalo českými zeměmi 5 švarných mládenců. Nebyli ani moc staří, ani moc mladí - prostě tak akorát. Rádi meditovali, popíjeli dobrých nápojů a užívali slastných radovánek, jenž jim nabízel tehdejší svět. Měli rádi hudbu, každý z nich na nějaký hudební nástroj již z dřívějška hrál. Bylo tedy jenom otázkou času, kdy je napadne myšlenka - „Založíme si kapelu“. Stalo se tak roku 1992. Mládenci začaly urputně zkoušet své songy v Rokytnici, posléze v Mastníku ve složení Ivoš Běhal na bicí (Třebíč), Martin Nestrojil na klávesové nástroje (Třebíč), Milan Hlouch na sólovou kytaru (Rokytnice), František Svoboda na basovou kytaru (Rokytnice) a Martin Špaček na doprovodnou kytaru a zpěv (Rokytnice). Zkoušelo se až 4x týdně. Nejprve se hrály známé skladby ze zábav. Posléze přišly na řadu i písně vlastní. Toto zkoušení vydrželo cca 4 roky. Nikdy za tu dobu kapela veřejně nevystupovala. Po 4 letech odchází bubeník Ivoš Běhal do kapely Extáze, Martin Špaček a Milan Hlouch do kapely RYTMIC, a poté do kapely KMČ a ARCHA. YETTI rock na čas ukončil svoji existenci. Psal se rok 2003. Po delší době, kdy všichni členové YETTIrocku s veřejným hraním skoncovali, náhodně se všichni setkávají a znovu oprašují vzpomínky na své rockové začátky. Slovo dalo slovo - YETTI rock znovu ožívá v prapůvodním složení! Díky Obecnímu úřadu v Rokytnici, který kapele poskytuje azyl, se opět jede naplno. Nová chuť do hraní a nadšení ze shledání žene kapelu kupředu. Ze sentimentu mladých zábavových let se oprašují staré známe songy skupin Deep Purple, Rainbow, Whitesnake, KISS, Alice Cooper, Bryan Adams, Bon Jovi a další, v repertoáru je zařazeno několik vlastních písní z dřívějších dob. Po roce zkoušení se YETTI rock konečně poprvé v historii dostává na pódia kulturních domů, festivalů, hraje se na soukromých i veřejných akcích.\nKoncerty Yetti rockK interpretovi neexistují žádné koncerty\nDiskuse o kapele Yetti rockU interpreta není žádný komentářA B C D E F G H I J K L M N O P Q R S T U V W X Y Z $ Tipy na předprodej vstupenek