00:00:20 Po týdnu vás opět zdravíme z virtuálního studia\n00:00:23 TOULAVÉ KAMERY, a věřím, že si najdete čas\n00:00:26 nejen na dnešních 6 reportáží, ale i na reálný výlet.\n00:00:31 V dnešní 1. reportáži zavítáme do podhůří Jizerských hor,\n00:00:35 do městečka Hejnice, které je silně nabitým duchovním místem.\n00:00:40 Další minuty pak strávíme na vodě, konkrétně to bude\n00:00:43 naše milá Vltava.\n00:00:46 Potom se podíváme pod ruce restaurátora Petra Johanuse,\n00:00:49 který pečuje o mobiliář na zámku Hluboká.\n00:00:54 4. reportáž z Jilemnice bude provoněna dálkami\n00:00:57 a hlavně lahodnou čokoládou.\n00:01:00 Výlet po souši i vodě máme za sebou a tak šlápneme\n00:01:04 do pedálů, projedeme si mikroregion Náměšťsko.\n00:01:09 A nakonec výlet do dávných časů.\n00:01:11 V pražském Chlupáčově muzeu najdeme dinosaura, 2m stonožku\n00:01:15 nebo třeba pravěké rostliny.\n00:01:18 Začátek dnešního toulání jistě potěší milovníky\n00:01:21 duchovních památek.\n00:01:23 Zajedeme si do městečka Hejnice v kotlině pod severními svahy\n00:01:27 Jizerských hor.\n00:01:29 Původně uhlířská osada je prvně zmiňována začátkem\n00:01:32 13. století v souvislosti se stavbou dřevěné kapličky.\n00:01:35 A ta zase má spojitost se zázrakem, který se tu stal.\n00:01:39 Dnes tu stojí barokní chrám Navštívení Panny Marie.\n00:01:42 Byl zrekonstruován a je sídlem Mezinárodního centra\n00:01:45 duchovní obnovy.\n00:01:48 Stará pověst praví:\n00:01:51 Pod třemi lipami na břehu Smědé kdysi usnul chudý řemeslník,\n00:01:55 jemuž nemoc sklátila celou rodinu.\n00:01:58 Ve snu uviděl tři anděly, kteří kázali:\n00:02:02 "Vlož sošku Panny Marie do dutiny v jednom z kmenů,\n00:02:05 choroba ustoupí." A zázrak se opravdu stal.\n00:02:13 Jako poděkování řemeslníka vznikla na místě Třech lip\n00:02:17 dřevěná kaplička. Bylo to v roce 1211.\n00:02:19 Toto místo se postupně začalo proslavovat.\n00:02:21 Začali sem proudit poutníci ze širokého okolí.\n00:02:24 Původně dřevěná kaplička byla postupně přestavěna\n00:02:27 na gotický kostel.\n00:02:29 Opravdovému věhlasu se Hejnice začaly těšit v 1. polovině\n00:02:33 17. století - za vlády Gallasů.\n00:02:36 Při poutích se tu scházelo až 7 tisíc lidí.\n00:02:39 V roce 1692 proto hrabě František Ferdinand pozval\n00:02:43 do města františkány, aby věřícím pomáhali\n00:02:46 duchovně i hmotně.\n00:02:48 Italský architekt Markus Canabelle pro ně navrhl\n00:02:51 klášter čtvercového půdorysu.\n00:02:54 Samotný chrám získal o 30 let později barokní podobu.\n00:02:58 Podle plánů Johanna z Erlachu. A čelil s ní zlým časům.\n00:03:03 Za vlády Marie Terezie chrám zaznamenal řadu\n00:03:06 nepříznivých událostí. Postupně chátral, byl brakován.\n00:03:09 Byly odtud postupně odvezeny důležité artefakty.\n00:03:12 V období 1. světové války byly z chrámu odvezeny zvony,\n00:03:15 které sloužily k výrobě zbraní.\n00:03:18 A po 2. světové válce odtud byli deportováni i mniši.\n00:03:23 Ostrým střihem do nedávných 90. let.\n00:03:25 Obnovitelem baziliky se tehdy stal farář Miloš Raban.\n00:03:29 Muž, který svým rozhledem daleko překročil hranice\n00:03:32 Frýdlantského výběžku v Hejnicích postupně vytvořil mezinárodní\n00:03:37 centrum duchovní obnovy.\n00:03:39 Klasický oltář nahrazuje v chrámu iluzivní freska\n00:03:42 Josefa Kramolína z 18. století.\n00:03:45 Gotická soška Bohorodičky se pak nepatrně usmívá.\n00:03:49 Poutníci ji proto nazývali a nazývají "sličná Matka".\n00:03:55 O stropní malby se začátkem minulého věku postaral\n00:03:59 Andreas Groll.\n00:04:00 Východní boční kaple se nachází na místě staré lípy.\n00:04:03 Na tomtéž místě najdeme také starý putovní oltář,\n00:04:08 který se pohyboval s vojsky po starých bitevních polích.\n00:04:12 Na stejném místě najdeme kryptu, ve které jsou ostatky\n00:04:15 Clam-Gallasů, Gallasů a františkánů.\n00:04:20 V těsném sousedství Hejnic leží Libverda.\n00:04:23 Zdejší boží vodou se poutníci osvěžovali už v 15. století.\n00:04:27 Blahodárných účinků využívali i saský kurfiřt August I.,\n00:04:31 nebo vévoda Albrecht z Valdštejna.\n00:04:34 Za zakladatele lázní považují kroniky rod Clam-Gallasů.\n00:04:39 Ve 2. polovině 18. století původní zřídlo zasypali\n00:04:43 a otevřeli hned několik nových.\n00:04:46 O 50 let později přibyl jejich zásluhou empirový zámeček,\n00:04:50 oblíbený cíl promenád.\n00:04:52 Jejich dílo pak v roce 1836 korunoval titul,\n00:04:55 který s úřední vážností stvrzuje, že pramen v Libverdě činí\n00:04:59 lidskému tělu opravdu dobře.\n00:05:04 Jak jsem slíbil, teď nás čeká další prázdninová jízda po vodě.\n00:05:12 Otava, Sázava, Ohře, Lužnice, Berounka a tak dál.\n00:05:16 Každá tahle řeka má své kouzlo i temperament.\n00:05:19 Myslím, že každý vodák, ať už má radši rychlejší\n00:05:23 nebo klidnější vodu, si sjel Vltavu.\n00:05:25 Není sice až tak náročná na sportovní výkon,\n00:05:28 zato skýtá neskutečně pestré a rozmanité pohledy kolem.\n00:05:31 A navíc můžete sledovat stopy slavných Rožmberků.\n00:05:36 Hodně vodáků začíná vltavskou pouť ve Vyšším Brodě.\n00:05:39 A i když většinou rovnou naskákají do lodí, pro případ\n00:05:42 vrtkavého počasí přijde pár tipů na výlet vhod.\n00:05:48 V případě deště by návštěvníci mohli navštívit Vyšebrodský\n00:05:52 klášter, případně Poštovní muzeum, máme tady výstavy.\n00:05:55 Asi v tomto směru bych jim doporučil si plán rozšířit.\n00:05:59 Pravdou ovšem je, že se sem spíše vodáci vracejí jindy,\n00:06:02 třeba na kole.\n00:06:03 To do sebe můžou v klidu vstřebat všechny informace.\n00:06:07 Včetně těch, že jsou právě tady pohřbeni největší\n00:06:09 z rodu Rožmberků.\n00:06:11 Během plavby si vodomilové užívají ještě jiných radovánek.\n00:06:15 Vltava je spíše o pohodě než o sportu.\n00:06:20 Záleží na tom, jak si to člověk udělá.\n00:06:23 Pokud to chce pojmout sportovně, tak to jde.\n00:06:25 Pokud to chce pojmout romanticky, tak jsou úseky, které jsou méně\n00:06:30 posety kampy a občerstvením.\n00:06:32 Třeba úsek Zlatá Koruna - Boršov je spíše romantický.\n00:06:36 Výš je to spíše o vodě a kempech.\n00:06:39 Nemálo vodáků se zastaví na romantickém hradě Rožmberk,\n00:06:43 prvním velkém sídle Pánů z Růže.\n00:06:48 Sjezd si mohou zpestřit i dalšími způsoby.\n00:06:51 A dokonce i bez lodí.\n00:06:53 A kdy je Vltava pro toulky na vodě nejvhodnější?\n00:06:56 Asi jak pro koho.\n00:06:58 Romantika je to hlavně koncem dubna, května.\n00:07:03 Pak už bych řekl, že je dálniční nebo taková vodácká Stodolní.\n00:07:08 To je tak do konce srpna.\n00:07:10 A pak začíná klidné období tak do 20. září až do října.\n00:07:17 Říjen je asi opravdu spíš pro otužilce.\n00:07:19 To ani projížďka nejskvostnějším rožmberským sídlem\n00:07:23 Českým Krumlovem s nějakou tou sprchou na šlajsnách\n00:07:26 není tak fajn jako v létě.\n00:07:29 O romantických večerních sjezdech pod zámkem nemluvě.\n00:07:34 I tak je jasné, že vodáctví hrana rozhodně nezvoní.\n00:07:38 Určitě proto, že to je český fenomén.\n00:07:41 Každý by si to měl zkusit.\n00:07:44 A také proto, že to je levný způsob dovolené,\n00:07:47 kde zažijete hodně zážitků, stojí to méně peněz\n00:07:50 a je to v Čechách.\n00:07:52 A je to romantika. Je to návrat k přírodě.\n00:07:55 Fajn je setkání s novými lidmi.\n00:07:58 Nehraje se tu na funkce a na majetky, všichni se zdraví\n00:08:01 vodáckým AHOJ.\n00:08:03 Od Zlaté Koruny k Dívčímu kameni byste si ale měli nachystat\n00:08:05 ještě jeden pozdrav.\n00:08:07 Možná vám pomůže k pokladu pod hradem.\n00:08:10 Říká se, že tady někde je skřítek, který hájí poklady Dívčího kamene.\n00:08:18 Sdělí je jen tomu, kdo bude mít trpělivost neustále mu odpovídat\n00:08:22 na jeho kýchání.\n00:08:23 On je nachlazený, protože u potoka to táhne.\n00:08:26 On to tam má rád, tak tam sedává. A kýchá a kýchá.\n00:08:29 A když ho lidé slyší, tak vždycky by měli říct:\n00:08:32 Pozdrav Pánbůh.\n00:08:34 A opakovat to tolikrát, kolikrát uslyší kýchání.\n00:08:37 Jak je to s pokladem, potvrdit nemůžeme,\n00:08:39 zato je jisté, že i tohle je hrad Rožmberků.\n00:08:42 Mimochodem věznili tady krále Václava IV.\n00:08:45 Dnes se cení především autenticita zříceniny.\n00:08:47 I sem se můžete vypravit.\n00:08:49 A po vodě pak dál do častého cíle v Boršově nad Vltavou.\n00:08:54 Restaurování obecně je velmi náročná práce,\n00:08:57 vyžadující znalost materiálů a technologických postupů\n00:09:01 dějin umění. A v neposlední řadě i řemeslnou zdatnost.\n00:09:04 Totéž platí o rekonstrukci historického nábytku.\n00:09:07 Restaurátoři tak pro nás zachraňují věci kdysi obyčejné,\n00:09:11 ale i ojedinělé až unikátní.\n00:09:14 Jedním z restaurátorů mobiliáře zámku Hluboká je Petr Johanus.\n00:09:18 Společně se mu teď podíváme pod ruce.\n00:09:23 Jeden z nejkrásnějších zámků Hluboká oslovuje nejen\n00:09:26 architekturou, ale taky mobiliářem.\n00:09:29 Jenže málokdo ví, co všechno předchází obdivným pohledům.\n00:09:33 K restaurování přistupujeme v případě, že je předmět\n00:09:38 z normální prohlídkové trasy velmi poškozen.\n00:09:41 Vrací se potom na místo.\n00:09:43 V době, kdy např. otevíráme novou prohlídkovou trasu,\n00:09:46 tak jde potom přímo podle lokace na konkrétní místo\n00:09:50 v nových pokojích.\n00:09:54 Lidi se mě často ptají, v čem spočívá restaurování nábytku.\n00:10:00 Je to výtvarná disciplína, ke které je potřeba umět\n00:10:03 řezbařinu a mít technologickou kázeň.\n00:10:06 Jinými slovy:\n00:10:09 Petr opravuje přesně tak, jak autor kdysi stavěl.\n00:10:15 Je to podložené literaturou a historickými znalostmi,\n00:10:20 jak technologickými, tak ale i slohovými.\n00:10:28 Obnáší to neustálé studium a pídění se\n00:10:30 po dobových podkladech.\n00:10:32 Jinak tomu nebylo ani při záchraně unikátní\n00:10:35 hamburské skříně z poloviny 18. století.\n00:10:38 Zaprvé má cenu výtvarnou.\n00:10:40 Na tomhle předmětu jsou tři základní výtvarné výzdoby.\n00:10:47 Je to řezbářství, je to povrchová úprava, tzn. je tam intarsie,\n00:10:51 v krásném provedení, která je i dobově připalovaná.\n00:10:57 To je velmi cenná technika.\n00:11:00 A potom je tady krásná klasická truhlařina.\n00:11:09 Už první průzkum ovšem ukázal, že oprava nebude jednoduchá.\n00:11:15 Fragmenty, které na předmětu chybějí, se dořezávají klasicky\n00:11:19 jako před 300 lety.\n00:11:23 Používáme řezbářská dláta, vlastně tradiční nástroje.\n00:11:26 Není to práce strojová.\n00:11:28 Laik by řekl, že by použil různé současné vrtačky\n00:11:32 nebo současné elektrické nástroje.\n00:11:35 Ale je tam z 95 % přítomná jenom ruční práce\n00:11:39 toho klasického starého řemesla.\n00:11:43 Když se podaří najít materiál na doplnění chybějících prvků,\n00:11:47 je skoro vyhráno.\n00:11:49 My můžeme potom podle intarsií, které se zachovaly,\n00:11:53 udělat citlivou rekonstrukci.\n00:11:59 Na skříni se mění jen maličkosti.\n00:12:01 Zásadou restaurátorské práce je zachovat co nejvíc původního.\n00:12:08 Veškeré praskliny se podklíží, veškeré uvolněné intarsie,\n00:12:13 uvolněné dýhy se podkližují k podkladu.\n00:12:17 Pokud někde chybí na profilové římse tvarování,\n00:12:21 tak se znovu vytvaruje, přiklíží.\n00:12:24 Doplňování těchto fragmentů je nejkrásnější práce.\n00:12:28 To dělá restaurátor za odměnu.\n00:12:33 Jak se Petrovi práce na hamburské skříni vydařila,\n00:12:36 můžete posoudit na nové návštěvnické trase\n00:12:39 v zámku Hluboká.\n00:12:42 "Není upřímnější lásky než láska k čokoládě," říká se.\n00:12:46 Nevím, jak to opravdu je.\n00:12:47 Čokoládu mám rád, ale asi to není ten úplně nejhlubší cit.\n00:12:51 Kakaové boby se do Evropy dostaly po objevení Ameriky.\n00:12:54 Ovšem staří Aztékové a Mayové je využívali několik tisíc let.\n00:12:58 A vy se s touto dlouhou historií můžete seznámit\n00:13:01 na výstavě v Jilemnici.\n00:13:04 Do Evropy kakaové boby přivezl Kryštof Kolumbus.\n00:13:07 Ale tehdy se ještě čokoládový nápoj neujal.\n00:13:10 Připravoval se po aztécku s pepřem.\n00:13:12 Až o 20 let později do něj dobyvatel Cortéz přidal\n00:13:15 třtinový cukr a vanilku.\n00:13:20 A ten už oslovil španělský dvůr.\n00:13:23 Čokoláda se tam stala velmi luxusním nápojem.\n00:13:26 Dokonce tak luxusním, že receptura byla dlouhá léta\n00:13:29 chována ve velikém tajemství.\n00:13:33 V 17. století se prosadil i ve Francii a šířil se po Evropě.\n00:13:37 Klasická tabulková čokoláda se zrodila až v roce 1828.\n00:13:40 Holanďan Houten vynalezl lis a dokázal oddělit kakaový prášek\n00:13:45 od kakaového másla.\n00:13:48 To mělo zásadní význam nejen pro potravinářství,\n00:13:51 ale také pro medicínu a kosmetiku.\n00:13:56 O necelých 20 let později Angličané vyrobili\n00:13:58 první tabulku čokolády, tak, jak ji známe ze současnosti.\n00:14:04 Ani výrobci forem nezaháleli.\n00:14:06 Předháněli se v originálních nápadech.\n00:14:10 My tady máme jednu vzácnou dřevěnou formu z 19. století.\n00:14:14 Jsou to jakési pyramidy, velmi jednoduché.\n00:14:17 Tady pak už máme formy náročnější, které byly běžné\n00:14:20 už na konci 19. století.\n00:14:22 Samozřejmě, že do nich vstupovaly nejrůznější módní trendy.\n00:14:26 Tady vidíme žárovky, knoflíky, jezdce, automobily atd.\n00:14:31 Někdy tam byly také humorné prvky, např. je tu forma\n00:14:35 kálejícího chlapečka.\n00:14:38 Meziváleční čeští cukráři se učili u švýcarských mistrů,\n00:14:42 a byla to taky zlatá doba cukráren, které nabízely\n00:14:45 výrobky z velmi kvalitní čokolády.\n00:14:47 Jen v podkrkonošské Jilemnici jich bylo pět.\n00:14:50 A chodilo se tam mlsat hlavně o neděli.\n00:14:54 Bylo nemyslitelné, aby každá cukrárna neměla svou specialitu.\n00:14:57 Bylo jasné, že k Ničům se chodilo na tu specialitu, ke Štočkům\n00:15:02 úplně jinou specialitu.\n00:15:04 Některé byly tak neuvěřitelně pracné, že ten výrobce na ně\n00:15:07 vlastně doplácel.\n00:15:08 Bylo potřeba získat zákazníky, udržet si je, muselo se vydělat\n00:15:13 pak na něčem jiném.\n00:15:16 Lahodné bonbóny se jako vzácná pochoutka servírovaly\n00:15:20 ve speciálních nádobkách.\n00:15:21 Hosté si vychutnávali každé sousto.\n00:15:23 Ani zdobení dortu podle receptu z přelomu 19. a 20. století\n00:15:26 nebylo jednoduchou záležitostí.\n00:15:29 A ví o tom své zkušená cukrářka Jarmila Hablová.\n00:15:34 Částečně jsou použity prvky zdobení ze svatebního dortu.\n00:15:39 Dříve se čokoláda na zdobení používala velice kvalitní.\n00:15:46 Z ní se vyráběly ozdoby.\n00:15:49 Tuto práci nemohl dělat každý, musel opravdu pro to mít vlohy.\n00:15:55 Potom ten výsledek byl vidět, že to bylo úplně umělecké dílo.\n00:16:02 A že tomu tak je, dokazují vystavené práce studentů\n00:16:05 Střední školy gastronomických služeb v Nové Pace.\n00:16:08 I tohle sladké řemeslo podléhá módě.\n00:16:11 A tak kromě celočokoládových bonboniér nebo kreseb vytvářejí\n00:16:15 dnes žádané postavičky.\n00:16:17 Tak vznikl během chvilky i tento Krakonoš.\n00:16:22 Tak jsme si zamlsali a se získanými kaloriemi zatočíme v sedle kola.\n00:16:32 Mikroregion Náměšťsko propaguje díky vodní nádrži\n00:16:35 v Dalešicích hlavně koupání, rybaření či lodní výlety.\n00:16:38 Ovšem záplava žlutých značek napovídá, že si tu přijdou\n00:16:42 na své i cyklisté.\n00:16:43 A tak vzhůru na kola, vyrážíme na trasu z Mohelna\n00:16:46 do Náměšti nad Oslavou.\n00:16:50 Putování na kolech startujeme v městysu Mohelno.\n00:16:53 Za sebou už máme návštěvu přírodní rezervace,\n00:16:56 Hadcové stepi.\n00:16:58 Z vyhlídky jsme tak prozkoumali zdejší kaňon.\n00:17:02 Teď nás čeká zhruba 25 km dlouhá trasa vedoucí\n00:17:06 přírodou i dějinami.\n00:17:10 Převýšení na trase není velké, zvládne ji bez problémů\n00:17:15 i rodina s malými dětmi na klasickém kole.\n00:17:18 Jede se po asfaltu, po širokých lesních cestách,\n00:17:21 které jsou opravené.\n00:17:22 Takže je to bezproblémová trasa pro celou rodinu.\n00:17:25 Prvním lákadlem a osvěžením, obzvlášť za vedra,\n00:17:28 je Dalešická přehrada ležící SZ od našeho výchozího bodu.\n00:17:32 V Kramolíně se tedy naladíme, aby si nohy trochu odpočinuly.\n00:17:37 Vodní dílo na řece Jihlavě začali projektanti připravovat\n00:17:40 v roce 1966. Hráz ho korunovala o 11 let později.\n00:17:45 Voda pak zalila údolí dlouhé 29 km.\n00:17:51 Jmenované obci vévodí kamenná rozhledna zvaná Babylon.\n00:18:01 Byla postavena v roce 1831 Jindřichem Vilémem Haugwitzem,\n00:18:05 majitelem náměšťského panství.\n00:18:08 Bylo to za účelem zaměřování Moravy. Je 25 metrů vysoká.\n00:18:12 Uvnitř je ještě 105 původních dubových schodů.\n00:18:16 Původně byla o 1 patro vyšší, tzn. na výšku 40 metrů,\n00:18:20 ale v prusko-rakouských válkách bylo kolem roku 1866 horní patro\n00:18:26 dělostřelectvem natolik poškozeno, že muselo být\n00:18:31 odstraněno, a je to do dnešní podoby těch 25 metrů.\n00:18:36 Na břehu rozlehlé přehrady leží taky Popůvky.\n00:18:39 Na návsi vítá příchozí osmihranná kaplička\n00:18:42 se šindelovou střechou.\n00:18:44 Kostel sv. Jiljí v Hartlíkovicích je vidět zdálky.\n00:18:50 Podle kroniky tu stál už v roce 1380.\n00:18:53 V 17. století pak gotickou tvář vyměnil za baroko a nechal se\n00:18:57 ozdobit novou věží.\n00:19:01 Wilsonova skála, další z místních zajímavostí, zmizela z velké části\n00:19:05 pod dalešickou hladinou.\n00:19:08 I to, co zbývá, ale postačilo k vybudování vyhlídky,\n00:19:11 z níž máme vodní dílo jako na dlani.\n00:19:13 A znovu sedláme bicykly a směřujeme do Náměstí n/O.\n00:19:17 Město plné historie.\n00:19:19 Tu si ale necháme na jindy, dnes vítězí sportovní duch.\n00:19:23 Pokud by byl zájemce o těžší formu ježdění, tzn. terénní jízdu\n00:19:28 po stezkách přímo údolím řeky, které tahle trasa nekopíruje,\n00:19:32 tak je možno z Náměště vyrazit buď na sever po Mlynářské cyklostezce\n00:19:37 do Velkého Meziříčí. A nebo na jih do Oslavan.\n00:19:40 Sice je to turistická neoficiální cyklostezka, ale je průjezdná\n00:19:44 na horském kole.\n00:19:45 Opravdu za předpokladu, že jste vyznavačem těžkého ježdění,\n00:19:49 tzn. přes kameny, kořeny, prostě přes všechno,\n00:19:52 co tady les v údolí řeky nabízí.\n00:19:55 Koncem srpna Náměšť pravidelně hostí cyklomaraton.\n00:19:58 Po dnešním tréninku sami zvažte, jestli si na něj troufnete.\n00:20:02 Ať se mezi těmi čtyřmi stovkami bikerů neztratíte!\n00:20:07 Pojďte s námi na procházku dávno zaniklými světy,\n00:20:10 které dnes známe už jen ze zlomků, zkamenělin a otisků.\n00:20:14 V pražském Chlupáčově muzeu Historie země mají nejen jediného\n00:20:18 dinosaura v celé ČR, ale i exkluzivní kolekci\n00:20:21 rostlin a živočichů z dávného pravěku.\n00:20:24 Třeba 2m stonožku nebo našeho nejstaršího prapředka.\n00:20:30 Tady můžete zažít pravou cestu do pravěku.\n00:20:33 V suterénu Přírodovědecké fakulty Univerzity Karlovy\n00:20:37 na pražském Albertově vznikla ze zdejších sbírek\n00:20:40 jedinečná expozice, která má pomoci především studentům,\n00:20:44 ale každou středu je otevřená i pro veřejnost.\n00:20:47 A nudit se rozhodně nebudete.\n00:20:52 Muzeum je koncipováno tak, abyste si pohledem do jedné\n00:20:56 vitríny, na jedno dioráma, udělali okamžitou představu,\n00:20:59 jak vypadal život v té době, ať už v moři, nebo na souši.\n00:21:03 Ve vitrínách je na 900 exponátů, z nichž některé jsou staré\n00:21:08 i přes půl miliardy let.\n00:21:10 A aby si každý divák uměl představit, co vlastně v pravěku\n00:21:14 rostlo nebo běhalo po zemi, jsou vedle některých pozůstatků\n00:21:18 i modely v životní velikosti.\n00:21:24 Největší je tento dinosaurus, jediný v republice.\n00:21:28 Je to jeden z posledních dinosaurů masožravých, kteří se na naší\n00:21:34 planetě vyskytovali zhruba před 70 miliony lety.\n00:21:37 Pochází z Jižní Ameriky, z Patagonie.\n00:21:39 Je to dravý carnotaurus.\n00:21:42 Při té délce 8 metrů, výšce kolem 3 metrů, se váha\n00:21:45 odhaduje na 1,5 tuny. Byl to masožravec.\n00:21:47 Živil se menšími býložravými formami dinosaurů a zřejmě\n00:21:51 některými menšími masožravci.\n00:21:54 Odlitek dinosaura vyrobila specializovaná firma,\n00:21:57 protože kompletní kostra se najít nedá.\n00:21:59 Dech berou i další exponáty, i když jsou o poznání menší.\n00:22:03 Např. nejstarší zkamenělá zvířata z českého území.\n00:22:06 Je jim asi 520 milionů let a našla se ve vojenském\n00:22:10 prostoru Brdy.\n00:22:15 Tohle jsou trilobiti z výkopů na Václavském náměstí.\n00:22:22 A tady pro změnu největší hmyz, který kdy existoval.\n00:22:27 Je tady vážka, která má rozpětí křídel 70 cm.\n00:22:30 Je tady stonožka, která měřila 2 m.\n00:22:33 Ten hmyz v té době skutečně dosahoval gigantických rozměrů.\n00:22:36 Je to největší hmyz, který kdy existoval.\n00:22:39 Naopak nejvzácnější exponát Chlupáčova muzea\n00:22:42 Historie země má jen 2 cm.\n00:22:43 Otisk na plochém kameni patří našemu nejstaršímu praprapředkovi.\n00:22:48 Z tohoto maličkého tvora se vyvinuly ryby, a za mnoho let\n00:22:52 také obratlovci. Včetně člověka.\n00:22:55 Žil před 530 miliony lety a pochází z čínského naleziště.\n00:22:59 Je to první strunatec, který se objevil na naší planetě,\n00:23:03 měl protáhlé tělo, byl poměrně malý - asi 5 cm dlouhý.\n00:23:10 A obratlovce nebo současného člověka ještě určitě nepřipomínal.\n00:23:15 Muzeum nosí jméno předního českého geologa a paleontologa,\n00:23:19 profesora Ivo Chlupáče, který se snažil třídit a popsat rozsáhlé\n00:23:23 sbírky nedůstojně uložené ve sklepích.\n00:23:29 Dojem z cesty do pravěku ještě umocňují originály Z. Buriana.\n00:23:34 Např. známý obraz tyranosaura.\n00:23:37 Učit se tady o vývoji na planetě Zemi od jejího vzniku\n00:23:41 až do poslední doby ledové je velké dobrodružství.\n00:23:44 A podle expozice vám ho nenabídne žádné jiné muzeum na světě.\n00:23:58 A jako obvykle v tento čas - soutěž.\n00:24:00 Iveta se minule ptala na benediktinský klášter\n00:24:03 na západě Čech, kde je pohřben Vladislav I.\n00:24:05 Správně bylo b) - je to klášter v Kladrubech.\n00:24:08 Vítězi moc blahopřeji.\n00:24:10 A já chci dnes od vás vědět roztomilé jméno\n00:24:13 jedné obce na Plzeňsku.\n00:24:14 Nejprve varianty. Je to jednoduché. Může to být:\n00:24:22 Obec získala své jméno podle dne konání trhů, na něž chodili lidé\n00:24:26 z širokého okolí.\n00:24:28 Je spojena i s léčivou vodou, minerálním pramenem,\n00:24:31 který nese jméno zakladatele Mariánských Lázní,\n00:24:34 opata tepelského kláštera Kašpara Prokopa Reitenbergera.\n00:24:38 Oblast poznamenal poválečný odsun Němců.\n00:24:40 Dílo zkázy dokonaly armádní buldozery.\n00:24:43 Mnoho domů bylo zbouráno, mnohé se ale podařilo zachránit\n00:24:46 a v průběhu let rekonstruovat.\n00:24:48 Mimochodem filmaři tu našli kulisy polistopadového seriálu\n00:24:52 ZDIVOČELÁ ZEMĚ.\n00:24:56 Své odpovědi nám můžete poslat smskou, nebo telefonicky.\n00:25:00 A tady máte návod, jak na to.\n00:25:02 A nebo se podívejte na teletext a web České televize.\n00:25:06 Vaše odpovědi čekáme do čtvrtka 14 hodin.\n00:25:11 Pro dnešek je to všechno.\n00:25:12 Za týden vás mj. čeká jedna z nejzachovalejších renesančních\n00:25:16 památek Prahy - Schwarzenberský palác. To bude za týden,\n00:25:20 takže máte dost času cestovat i v rámci našich webovek:\n00:25:27 Užívejte prázdnin a dovolených.\n00:25:29 A vůbec, mějte se co možná nejlépe. Na shledanou, přátelé.


Každý ví, že výraz oči - zrcadlo duše. A, jako pravidlo, mnozí na vědomí skutečnost, že první věc líbí nebo nelíbí na osobu, když jsme se poprvé setkali - toto je oko. Jsou to něco, co bychom věnovat pozornost na prvním místě. Ale co to znamená krásné oči? Je to především vzhled a samozřejmě, řasy, které tvoří oči opticky větší a výraznější.\nŘasy potřebují zvláštní péči, protože jsou předmětem neustálého vlivu zvenčí. Permanentní tušové malby ředidla řasinky, stávají se bledý a na podzim. Chcete-li vyřešit všechny tyto problémy, odborníci přišli s skvělý nástroj. V současné době spoření pro vaše řasy - Elma (olej na řasy a obočí).\nKomentáře a názory z větší části podobné. Ty spočívají v tom, že se jedná o vysoce kvalitní přírodní lék na efektivitu, který je jedinečný a je v současné době na přírodní kosmetickém trhu.\nElma olej pro barvení řas a obočí: recenze, složení\nMezi nejčastější byliny a oleje, smíšené ve správném poměru a efektivní, schopný, aby se stal skutečným silný lék na řasy a obočí a skvělý nástroj pro hluboké výživu a regeneraci každého cilium. A to není náhodné, ale přirozené. Recept Elma olej byl vypracován na základě poznatků získaných bylinkáři po mnoho let a staletí později zkonstruován v opravdu úžasný nástroj.\nPodívejme se blíže na ingredience, které jsou zahrnuty v Elma oleje.\nTo je užitečné v tom, že může zbavit kůži kolem očí od malých vrásek. To je vzhledem k jeho schopnosti očistit pokožku před škodlivými vlivy prostředí a jeho hluboký obnovit. Je to skvělý antioxidant kvůli silymarinu.\nÚčinné látky obsažené v ostropestřce mariánského - je vitamin E, mastné kyseliny a silymarin.\nKopřiva extrakt - skladiště všech důležitých vitamínů a zaručuje tak krásné a silné řasy. Má příznivý vliv na krevní oběh a zlepšuje buněčné úrovni, všechny metabolické procesy. Kromě toho, že pomáhá posilovat a chránit řasinky před škodlivými a agresivními vlivy okolního prostředí. Nicméně, vozidlo obsažené v extraktu z kopřivy je schopna dodat víčka pokožku před podrážděním, což je zvláště důležité pro osoby s alergiemi.\nSamozřejmě, že se neobejde bez ricinový olej, protože to je jeden z nejúčinnějších nástrojů v boji proti ztrátě řas, obnovu a oživení růstu. Kromě toho, ricinový olej, je schopen provést obočí a řasy hedvábně lesklé a vzhledem k jeho hydratační vlastnosti. Dokonale vyživuje žárovku všechny potřebné vitamíny, a tím účinně působí na celé délce řas. Také, ricinový olej má vliv na odložených žárovek, jejich, takže řasy zvětšuje svůj objem stimulující, vypadají dobře upravené, zdravé a silné.\nTento olej také podporuje aktivní růst, zlepšení vzhledu a stavu obočí a řas. A samozřejmě, lopuch olej - je to prostě nepostradatelnou složkou těchto přírodních produktů pro obočí a řasy jako Elma.\nSkládá se ze sady vitaminů A a E, PP a vitamín H.\nVitaminy A a E jsou nezbytné pro řasy, stejně jako velmi užitečné pro kůže očních víček. To je proto, že mají tendenci obnovit řasa strukturu, obočí a zastavit proces stárnutí udržováním syntézy kolagenu a elastinu.\nVitamin PP je užitečná, protože má hydratační vlastnosti. Jeho přítomnost v tomto komplexu pomáhá odstraňovat odlupování kůže, pokud existuje.\nVitamín H obnovuje strukturu řas, obočí a věk kůže.\nObecně platí, že kyselina hyaluronová je používán v přípravách a krémy pro zralou pleť zpomalit stárnutí buněk. Ve skutečnosti, biologická složka je prostě nenahraditelná. Kyselina hyaluronová je vynikající antioxidant, který chrání proti různým škodlivým vlivům zvenčí.\nElma - olej na řasy a obočí: hodnocení zákazníků, vlastnosti a aplikace\nUvažujme, jak používat nástroj získat výsledek. Předtím, než si koupit a používat účel Elma (olej pro barvení řas a obočí), reakce může a měl by se naučit mít představu o tom, co je v droze a jak to funguje. Koneckonců, podle nezávislých názorů a zpětné vazby od spotřebitelů lze pochopit mnohé o skutečná funkce a reálné možnosti jsou často inzerovány jako kosmetický výrobek.\nTak co zákazníci říkají o takovém zařízení jako EMLA. Olej na řasy a obočí, recenze, jehož složení považujeme v tomto článku efektivně.\nPrvní věc, kterou zmínil všem těm, kteří již koupili a podařilo se pokusit sami - je to velmi elegantní a jednoduchý design. Trubka podobný tomu, který používá pro kostru. Má stejný tvar a navenek vypadá stejně.\nDruhá - kartáč, který přichází do Elma (olej na řasy a obočí). Hodnocení, jak používat kartáč, protože je pohodlnější, nebo není rozdělen. Někdo chválí, zatímco jiní chtěli, aby to měkčí a přímější. Kartáč dost těžké zakřivené. Ačkoli to proto, že je tomu tak, že je velmi pohodlné rovnoměrně olej na řasy a obočí, zatímco se odstraní přebytek.\nPokud jde o použití, kromě všech výše uvedených Tento komplex oleje používané pro barvení řas a obočí, vytváří ochranný film, který zahrnuje a spolehlivě chrání před UV zářením. Barvení řas a obočí je tmavší, protože v tomto případě, jsou méně pravděpodobné, že se spálit na slunci, si zachovávají svou přirozenou barvu.\nKomentáře o účinnosti látek: klady a zápory\nVýrobce tvrdí, že výsledek je možné vidět už ve druhém týdnu po začátku aplikace. Samozřejmě, že existují lidé, kteří čekali mnohem déle, než se zlepší. Zde, stejně jako v jakémkoli jiném případě, individuálně a závisí na mnoha nepostřehnutelné na první pohled nuancemi. Mnoho pozitivně Elma zařízení. Olej na řasy a obočí, hodnocení, výsledky fotografii lze vidět níže, se stala velmi populární mezi zákazníky.\nŘasy za měsíc podání žádosti jsou delší, tmavší a hustší. A je zřejmé, že Elma (pro barvení řas a obočí oleje) hodnocení jsou vesměs pozitivní. A existuje celá řada případů.\nKromě toho, téměř vždy, když Elma prostředky (olej na řasy a obočí) Recenze napsat něco důležitého nuance hovořilo o využití a důsledky z toho, že to znamená, že alergie nezpůsobuje žádné nepříjemné následky. A to v pořadí, přitahuje pozornost lidí, kteří mají podobné prostředky nebo způsobit zarudnutí nebo otok. Mají dlouhou dobu nemohli vybrat efektivní a zároveň bezpečném zařízení.\nJe lepší pro testování alergie pro použití na řasy Elma fondů. Olej na řasy a obočí, recenze, recenze a fotky, kde můžete číst a vidět v článku, okamžitě vstoupí v platnost. Zjistíte, že vaše řasy a obočí získaly zdravý vzhled.\nÚčinnost obličeje. Po použití tohoto nástroje opravdu řasy jsou delší, lesklý, objemný vzhled, oči se stala velmi jasné a výrazné.\nProto ve většině případů pozitivní pouze na Elma prostředky (ropa řas a obočí) hodnocení. Výrobce tvrdí, že výsledek nebude dlouho čekat. Pořizovací cena je také rádi, takže nákup takových vysoce kvalitních nástrojů za nízkou cenu si mohou dovolit naprosto každému.\nV internetovém obchodě za 250 rublů můžete koupit Elma (olej na řasy a obočí). Hodnocení, jak používat, jaké výsledky čekat, jsme se zabývali v tomto článku. Tento nástroj s přírodních ingrediencí je stále více populární a poptávky.\nHlavní věc je mít na paměti, že v zájmu účinnosti se neprovádí dlouho čekat, a objevil se ve velmi blízké budoucnosti, používat tento nádherný nástroj musí být pravidelně a nikoli z času na čas. Tento konvenční živiny komplex olejů, které mají za cíl udržet a zachovat přirozenou krásu řas a obočí správným, každodenní péči. Ale nečekejte, že magie. Pokud to povaha obočí a řasy byly nikdy hustá a černá, jsou takové, a nebude. Ale posilují řasy a zabraňuje jejich křehkost, obnovit bot docela síla olej na obočí a řasy Elma.\nMineral Deodorant "Crystal DeoNat": Recenze\nKompliment kosmetiku pečující: charakteristika, složení, výrobce a recenze\nNaučte se kreslit šipky na krásnýma očima\nMakeup 1.září (foto): Myšlenky\nLéčebná kosmetika Avene.Otzyvy\nJak nosit punčochy: tipy\nLiquor Xuxu - polibek z nebe\nAcacia bílé, voní ...\nNa dodávku čínských plášťů a bundových látek přes společnost Pro-textil\nJak se zbavit zlého oka\nLéčba doma deprese: jak dosáhnout hmatatelných výsledků?


MSI B150M NIGHT ELF recenze a informace o produktu\nZpět do kategorie B150\nMSI B150M NIGHT ELF recenze a informace\nZákladní deska MSI B150M NIGHT ELF: Přejete si postavit herní PC s možností zapojit výkonné komponenty, ale zároveň chcete, aby se vše vešlo do kompaktní Micro ATX skříně? Základní deska MSI B150M NIGHT ELF by pak mohla být přesně pro vás. Kombinuje moderní vychytávky se… Zobrazit celý popis >>>\nRecenze MSI B150M NIGHT ELF MSI\nPodrobnosti a specifikace MSI B150M NIGHT ELF si přečtěte naleznete níže či přímo na stránkách prodejce Alza elektro. Toto zboží si můžete pořídit již od 1 765 Kč. Zobrazit více informací zde >>>\nNakupoval: v B150 MSI\n- zboží dodává kvalitní dodavatel MSI\n- produktový kód 4719072421885\n- zařazeno v kategorii B150\nNázory MSI B150M NIGHT ELF od uživatelů\nProzkoumejte veškeré komentáře k výrobku od e-shopu Alza elektro.. Komentáře píší zákazníci, co produkt vyzkoušeli nebo koupili. Máte zde tak zaručenou zpětnou vazbu k MSI B150M NIGHT ELF. Bude si tak jisti, zda je nákup správná volba.\nZboží nabízí srovnání B150, kde naleznete produkty od stovky e-shopů. Stačí si jen vybrat dle preferencí či simpatie ke značce.


Hlavní stránkaCYKLISTIKA-MTBVYBAVENÍ JEZDCEChráničeKolena-LoktyOneal\nChrániče kolen O´Neal SINNER kevlar RACE šedá\nOrtéza ramene O´Neal černá\nLehké, prodyšné a pohodlné chrániče kolen a holení pro maximální ochranu. Prodloužený neoprenový návlek na stehna zajišťuje bezpečné upevnění chrániče a brání jeho posunutí při jízdě. Plastová skořepina v Carbon designu s perforovaným vnitřním polstrováním zajišťuje lepší odvětrání a zároveň snižuje hmotnost chrániče. 3 elastické pásky na\nNaše nejlehčí chrániče s revoluční IPX® ochranou. Návlek z Lycry s IPX® gelem poskytuje maximální volnost pohybu při jízdě. Tyto chrániče jsou vhodné pro celodenní ježdění. Nízká hmotnost a skladnost umožňuje snadné uložení například do batohu, pokud nejsou používány. Chrániče jsou maximálně odvětraná pro větší pohodlí Certifikováno dle\nMnohokrát v testech oceněné MTB chrániče Sinner jsou nyní ve verzi se zipem pro snadné svlékání a oblékaní bez nutnosti se zouvat. Je velmi tenký, měkký, vhodné pro celodenní použití. Je možné je používat i pod kalhotami. Poskytuje také dostatek volnosti pro šlapání. Hlavní chránič vyroben z inteligentní pěny IPX®, která je měkká a poddaj\nOrtéza ramene pro ochranu a oporu při ježdění. Jednoduchý design - snadné oblékání a svlékání. Nastavitelný tvar pro přizpůsobení, pohodlné a bezpečné uchycení. Polstrovaný a prodyšný materiál a větší pohodlí.


Přechod na lepší OMD | Fotorádce.cz\nDiskuse - Přechod na lepší OMD\nDobrý den, prosím Vás o radu ohledně výběru fotoaparátu Olympus. Mám OMD M10 a chtěla bych si pořídit vyšší řadu. Zvažuji OMD M10 III, M5 II a M1.\nVlastním objektivy m.zuiko 14-42mm, 45mm a 30mm. Fotím makro, přírodu, a chtěla bych se posunout ve focení portrétů a newborn.\nNejsem majitelem žádného z těchto aparátů, ale měl jsem na pár snímků (při sportu) M10 II a M5 II i M1 II. Na vámi zvolená témata portrét a novorozenci bych asi výbral M5 II. Víc by vám měli poradit majitelé 4/3 strojů.\nNejlepší by je bylo někde vyzkoušet, např. megapixel.\nmožná by bylo dobré specifikovat, k jakému účelu upgrade plánujete (resp. co od něj čekáte). Jestli Vám jde o ergonomii, kvalitu výstupu, utěsnění atd...\nPokud jde čistě o kvalitu výstupu, pak si dovoluji tvrdit, že největšího pokroku dosáhnete změnou objektivu. Pak musíte zvážit, o co vám jde primárně (příroda - ideální objektiv 12-100/4, makro - tam hodně záleží na tom, co tím přesně myslíte, portréty a newborn - ideální pevná světelná skla 1.8 nebo dražší 1.2 (se kterými ale nemám zkušenosti a představují již výraznou investici, kdy bych asi předpokládal, že víte konkrétně, co Vám přinesou), pro portréty lze dobře využít i 40-150/2.8, příp. i tu 12-100 na nejdelším ohnisku.\nPokud chcete univerzální super objektivy, pak 12-100/4 nebo 40-150/2.8 (teleobjektiv) s nižším clonovým číslem, který lze použít na portréty...\nPokud se chcete posunout s portréty a newborn, pak bych se ptal po externích blescích, odrazových deskách atd...\nSe zmíněnou technikou se posunete výsledkem mnohem dál než s novým tělem...kde výsledný rozdíl bude opravdu minimální. Důležité je také znát možnosti nastavování aparátu...\nP.S.: Vlastním M1 (výhoda M5II je v Hi-res shotu, který nevím, jestli využijete) a uvedené objektivy kromě f1.2... M1 jsem vybíral kvůli utěsnění a ergonomii, protože jej používám všude - na expedičních dovolených, v horách, na kole atd...\nZdravím, měl jsem fotoaparáty E-M5 I, E-M1 I a nyní mám E-M1 II. Pro dceru jsem koupil E-M10 III. Doporučil bych E-M5 II, pokud nejsou problém peníze tak samozřejmě E-M1 II, ale oba s bateriovým gripem - úplně jinak se to pak drží při focení na výšku. Na E-M10 grip není, E -M1 II má větší rozlišení - 20 Mpx. S koupí čehokoliv od Olympusu čekám buď na akci Cash back, nebo na narozeninovou slevu 15% (tu dostáváte, když něco v Olympus obchodě koupíte a zaregistrujete tam, navíc je pak o půl roku prodloužená záruka). Občas něco koupím a prodám taky na bazaru Paladix.\nTen objektiv 45mm/f1,8 na portréty jde, na focení dětí by to chtělo něco s větší světelností, objektivy f1,2 jsou drahé, ale sám mám a můžu doporučit:\nSigmu 30mm/f1,4 DC DN Comtenporary https://www.megapixel.cz/sigma-30mm-f-1-4-dc-dn-contemporary-pro-micro-4-3?gclid=EAIaIQobChMI_LHe-dD44QIVF-J3Ch1ZfAuoEAQYASABEgJYcvD_BwE\nnebo Panasonic Leica 25mm f/1,4 ASPH https://www.fotolab.cz/eshop/portret/panasonic-leica-dg-summilux-25mm-f-1-4-asph-cerny.html?utm_source=cz_google_custom&utm_medium=cpc&utm_campaign=Portret&utm_term=Panasonic+Leica+DG+Summilux+25mm+f%2F1.4+ASPH+cerny&gclid=EAIaIQobChMI_f2akNL44QIVAoXVCh3A8wPvEAQYAyABEgJ57vD_BwE


Muzejní noc v Plzni | Pivní magazín\nMuzejní noc v Plzni: Nenechte si ujít večerní prohlídku pivovarského muzea a historického podzemí\nVýjimečná příležitost čeká v pátek 22. května v Plzni na všechny zájemce o netradiční kulturní zážitek. V rámci Muzejní noci přichystal Plzeňský Prazdroj večerní prohlídky Pivovarského muzea a Plzeňského historického podzemí. Netradiční atmosféru míst spjatých s pivem a historií Plzně si mohou návštěvníci vychutnat od 18 do 22 hodin. Po prohlídce navíc příchozí starší 18 let dostanou třetinku nefiltrovaného ležáku Pilsner Urquell zdarma v nově otevřeném občerstvení Tázlerka na dvorku muzea.\nDerniéra výstavy a příběh piva v Pivovarském muzeu\nPivovarské muzeum bude pro večerní prohlídky otevřeno od 18. hodiny a zájemci o poslední prohlídku by měli dorazit před 22. hodinou, aby se stihli s příběhem piva seznámit. Návštěvníci se během prohlídek dozvědí zajímavosti o výrobě piva, jeho slavné historii a tradici nejen v plzeňském regionu. Poznají řemesla spojená s pivovarnictvím. Během Muzejní noci bude poslední možnost si prohlédnout výstavu děl plzeňské výtvarnice Dany Raunerové „Ještě žiju“.\nSvětýlka v hlubinách v Plzeňském historickém podzemí\nProhlídkový okruh s průvodcem poodhalí, jak vypadal život pod městem. Návštěvníci objeví neznámá tajemství autentických nálezů a zákoutí, která plzeňské podzemí skrývá. Navíc je v podzemí umístěna netradiční výstava „Světýlka v hlubinách“, kterou zde instalovala Soukromá střední uměleckoprůmyslová škola Zámeček v rámci projektu „Dvacet a furt freš“. Návštěvníci se mohou těšit na sochy, malířské objekty a obrazy s jednotícím prvkem, kterým je směřování k naději. Noční prohlídky plzeňského historického podzemí s průvodcem budou probíhat od 18 hodin, přičemž poslední prohlídka začne ve 22 hodin. Maximální kapacita jedné skupiny je 20 osob, prohlídky začínají každých 20 minut. Vzhledem ke každoročnímu velkému zájmu je doporučená rezervace předem.\nVstupné na obě prohlídky je u příležitosti Muzejní noci snížené na 25 Kč na osobu. Navíc starší 18 let si budou moci po prohlídce pochutnat na třetince nefiltrovaného ležáku Pilsner Urquell v nově otevřeném občerstvení v bývalé Tázlerově pivnici na dvorku Pivovarského muzea.\nVíce informací lze nalézt na www.prazdrojvisit.cz


Create, Don't Waste Day s Greenpeace\n🙋♀ 🙋 Přijďte v pátek 10. června na kreativní a zábavnou akci, která se týká udržitelnosti. Během celého dne můžete vyrábět a upcyklovat na DIY workshopech, zajít na přednášku nebo vyměnit nepotřebné oblečení, květiny a knihy. Večer se můžete těšit na dokument v letním kině. 🔜\nSoučástí akce bude SWAP oblečení, knih a květin. Kousky, které Vám již nějakou dobu jen visí ve skříni, nebo knihy, na které pouze sedá prach či květiny, jež se pod tíhou péče rozrostly do neuvěřitelných rozměrů, můžete vyměnit ve swapu. Přineste jen takové kousky, které jsou bez vad a které byste s radostí věnovali svým nejbližším. 🌱🎉♻\n📍 Cílem akce je, aby lidé neplýtvali a zbytečně neutráceli za nové a často nepotřebné věci. Chceme ukázat další možnosti, jako jsou výměna či přešití starého oblečení nebo třeba výroba rostoucího papíru. Věříme, že i malé kroky směrem ke snížení spotřeby věcí mají smysl. Pojďme společně vytvořit příjemné setkání, na kterém se něco šikovného naučíme, dozvíme a možná i vyrobíme.\n👉 Akce je pro všechny věkové kategorie, proto s sebou vezměte své děti, kamarády nebo rodiče a prarodiče.\nAKCE JE ZDARMA. 💖 💞\n#kidsfriendly #udržitelnost #DIY #swap #sustainablelifestyle\n10:00 - 19:00 Sítotisk\n11:00 - 13:00 Výroba přírodní kosmetiky\n11:30 - 18:30 Výroba sklenice ze staré láhve\n13:00 - 16:00 Výroba tašky z papírového pytle\n14:00 - 15:30 Výroba notesů\n14:00 - 16:00 Výroba přírodní kosmetiky\n15:45 - 16:30 Udržitelná architektura\n16:40 - 16:55 Jak spotřebovávat chytře\n17:30 - 18:30 Je trvale udržitelný rozvoj udržitelný?\n21:00 - 21:45 Na sever od slunce


U stolu – Kuchyně a víno\nArchivy kategorií: U stolu\nStalo se to, že na služební cestě nebo v náladě pro zábavu, jdeme do hotelu nebo restaurace.\nZveme vás do restaurace. V minulosti se tato forma často nepoužívala, ponieważ każdy uważał za swój obowiązek podejmowanie gości w cieple …\nZaslalKrystian duben 6, 2019 Publikováno vU stoluZnačky: kultura, restaurace, chování\nStravování u stolu není jediný způsob, jak pobavit hosty. Studený bufet umožňuje pozvat více lidí, a zároveň jde o méně formální formu setkání. Můžete také kombinovat tradiční jídlo se studeným bufetem. Hosté pak sedí u malých stolů, …\nCO MUSÍTE PAMATOVAT, PŘÍPRAVA KOKTEJLU – PŘIJETÍ?\nKoktejl plánujeme s dostatečným předstihem. Poraďte se s restaurací alespoň tři týdny před plánovaným datem, který navrhne nabídku a odhad nákladů pro přibližný počet hostů. Na kilka dni przed przyjęciem …\nŚniadanie. Współczesna dietetyka podkreśla znaczenie śniadania, který by měl poskytnout energii pro první část dne. Pod vlivem těchto trendů dochází k určitým změnám také ve Francii, což stále více napodobuje anglosaské státy.\nStůl by měl být pěkně nastaven, by pobudzać …\nPo jídle hospodyně vstane, dávat hostům znamení, je čas jít do salonu. Tam jim nabízí kávu nebo čaj.\nU stolu se nepodává káva. Přineseme to na podnos a podáváme ho hostům. Šálek je na talíři, obok …\nPOKUD SE NĚCO NEČEKÁVÁ…\nBěhem jídla se mohou stát různá „neštěstí“. V první řadě by hosté i hostitelé měli minimalizovat jejich důležitost. Pokud v salátu najdeme nezvaného „hosta“, nevěnujme této skutečnosti pozornost, ale jednoduše, bez wyrażających …\nJsou jídla, jehož správné stravování vyžaduje určité dovednosti. Snažte se co nejvíce používat vidličku, aniž byste se dotkli jídla prsty. Správně podávané jídlo by mělo být snadné k jídlu. Pokud si nejsme jisti, jak pokračovat, napodobovat paní domu.\nChřest. Właściwie …\nPři nastavování nabídky byste měli pečlivě přemýšlet, můžeme se spolehnout na pomoc. Pokud si žena v domácnosti připravuje jídlo sama, mělo by to být jednoduché, aby nemusela příliš často opouštět své hosty.\nSkromnější nabídka. Zahrnuje předkrmy, hlavní chod, sýr a dezert. Podajemy zatem surówki …\nJídlo s rodinou. Když paní domu slouží stolu sama, položí příbory na boční stranu talířů a nasměruje je na osobu, který sáhne po jídle. Rukojeti by měly směřovat ven, A …\nBez ohledu na povahu jídla, postoj u stolu hovoří o naší kultuře. Zvykněte si správně sedět. Skutečný labužník není žrout a může chvíli počkat, kdy bude schopen uspokojit chuťové buňky, nie rzuca się …


Nejstarší známý chrt v dějinách českých zemí\nJsem velký patriot. Miluji tu naši malou českou zemi a místo kde bydlím, Těšínské Beskydy. Při jednom ze svých pátrání po historii našeho kraje jsem narazila na zajímavý článek ve vlastivědném zpravodaji Těšínsko. Nadpis článku „Nález chrta na hradisku Chotěbuz-Podobora“ zněl pro mě skoro neuvěřitelně. Mé srdce milovníka chrtů zaplesalo a dychtivě jsem se pustila do čtení.\nAutorkou článku je RNDr. Miriam Nývltová Fišáková, PhD., z Archeologického ústavu Akademie věd ČR v Brně, která se podílela na výzkumu tohoto nálezu. Paní doktorku jsem kontaktovala s přáním o dodání dalších materiálů, abych se vám pokusila, s jejím svolením, odvyprávět příběh nalezené psí kosti.\nVše začalo v roce 2005 při archeologickém průzkumu hradiska. Při vykopávkách byly nalezeny pozůstatky zvířat z několika období osídlení této lokality. Z období halštatu – nejmladší doby bronzové, počátku doby železné, ale hlavně z období výrazného osídlení v době předvelkomoravské. To je druhá polovina 8. až třetí čtvrtina 9. století n. l. A právě z tohoto časového rozpětí pochází nález psí kosti, která vyvolala rozsáhlé detektivní pátrání. Pátrání, které trvalo dalších deset let a mělo velký význam z pohledu psí historie.\nVřetenní kost psa domácího paní doktorku upoutala na první pohled. Byla jiná. Měla jinou velikost, morfologii a svou gracilitou byla odlišná od jiných nacházených kostí psů běžných v tomto období. Popravdě se dochovaly dvě vřetenní kosti. Jedna kost byla celá, z druhé byla k dispozici pouze její proximální část. Obě byly nalezeny společně s ostatním osteologickým materiálem v sondě v nejsevernější části akropole, v hloubce 100-145 cm, a to na místě kde se pravděpodobně soustřeďovala místní vládnoucí elita, privilegovaná vrstva obyvatel na hradisku. To se ve své době nacházelo na strategickém místě u vstupu do Moravské brány a místní vůdce pravděpodobně požíval velké vážnosti.\nPodle morfologické analýzy a stavby kosti samotné bylo určeno, že oba exempláře patří chrtu. Kost vřetenní byla dlouhá, lehce a pevně stavěná se silnými svalovými úpony typickými právě pro chrty. Podle délky samotné vřetenní kosti lze vypočítat i kohoutkovou výšku zvířete, které v tomto případě měřilo 70 cm. Podle analýz stabilních izotopů a poměrů izotopu stroncia se zjistilo, že se chrt na hradisku nenarodil, ale že pochází odněkud z oblasti Baltu. Takže se s největší pravděpodobností jednalo o polského chrta. Tento fakt podpořil hypotézu, že se chrt do hradiska dostal jako luxusní zboží z dnešního území Polska nebo jako dar místnímu vládci či jako válečná kořist. Je známo, že v oblasti středního Polska a Pobaltí vedla Jantarová stezka, kde se na obchodu podíleli také Normané, kteří chrty běžně vlastnili.\nTo vše byly přece jenom nepřímé důkazy. Bylo potřeba výše uvedené potvrdit exaktněji. Paní doktorka se proto rozhodla, že se vše pokusí potvrdit geneticky. Rasové rozdíly na úrovni analýz mitochondriální DNA mezi jednotlivými rasami psů existují a jsou publikované, a proto celou věc předala svým kolegům genetikům k potvrzení nebo vyvrácení celé hypotézy.\nKompletní genetickou analýzu nalezené chrtí kosti sestavenou kolegy genetiky mi paní doktorka Nývltová Fišáková dala k dispozici. Jedná se o podrobný několikastránkový popis celého procesu od získání porovnávaných vzorků, přes popis metod izolace samotné DNA až ke kýženému výsledku. Pokusím se vám celý proces přiblížit několika větami tak, aby byl srozumitelný i pro neodbornou veřejnost.\nPro samotné porovnání získané DNA z nalezené kosti psa bylo potřeba obstarat i další vzorky DNA chrtů. Bukálními stěry, tedy stěry ze sliznice tváří, byl odebrán vzorek DNA závodnímu greyhoundovi, který má jasně nejstarší doložený rodokmen, a to až do roku 1840. Dále pak bylo stejným způsobem odebráno 15 vzorků DNA současným psům napříč X. skupinou FCI, tedy chrtům na mezinárodní výstavě psů v Brně v roce 2010. Jako chovatel whippetů se nemůžu nezmínit, že se mezi těmito vybranými psy objevil i pár whippetů, přičemž jednoho, konkrétně samce se jménem Uncle Teddy z Úplňku majitelky Simony Kosorin, osobně znám.\nTakto získané materiály postupně prošly samotným procesem izolace mitochondriální DNA a na základě následné genetické analýzy se prokázalo, že nalezená kost i psi, kteří poskytli bukální stěry, mají společné předky a podle tohoto vyhodnocovacího programu se tudíž jedná o psy stejné rasy. Závěr byl jednoznačný. Nalezená kost patřila chrtovi.\nNález chrta na hradisku Chotěbuz-Podobora je bezesporu objevem významným. Tento doklad existence chrta ve slovanském období je ojedinělý a v rámci českých zemí, a to včetně středověku, zcela unikátní. Podobné nálezy kostí chrtů jsou známy jen z ciziny. Například z vykopávek v římských městech nebo také z hrobů Normanů, kteří byli potomky Vikingů. Můžeme tedy říct, že pes, kterému nalezená kost patřila, je nejstarším známým chrtem v našich dějinách. Jediný další nález chrta, avšak z období pozdního středověku (16. stol.), pochází ze zámku ve Ždánicích na jižní Moravě. Zde byl chrt podobný dnešnímu whippetovi nalezen zazděn ve stropu zámku jako tzv. stavební oběť. Ale to už je jiný příběh a o tom vám napíši příště.\n- Vlastivědný zpravodaj Tešínsko, ročník 50, číslo 1 – článek: Nález chrta na hradisku Chotěbuz-Podobora, autor: RNDr. Miriam Nývltová Fišáková\n- Sborník Národního muzea, řada B, přírodní vědy, sv. 71, r. 2015, č. 1-2 – Genetic Analysis of Possibly The Oldest Greyhound Remains Within The Territory of The Czech Republic as Proof of A Local Elite Presence at Chotěbuz-Podobora Hillfort in The 8th – 9th Century AD, autoři: Mgr. Hana Svobodová, doc. RNDr. Milan Bartoš, PhD., RNDr. Miriam Nývltová Fišáková, PhD., doc. PhDr. Pavel Kouřil, CSc.\n- Archeopark Chotěbuz, www.archeoparkchotebuz.cz\nč. 1 - Archeopark Chotěbuz-Podobora s maskotem parku – chrtem, foto a zdroj: www.archeoparkchotebuz.cz\nč. 2 - Pohled na vřetenní kost psa domácího - chrta, foto a zdroj: Archeologický ústav Akademie věd ČR v Brně\nč. 3 - Lovec s chrtem, kresba Jiří Brenner, foto a zdroj: Těšínsko ročník 50, číslo 1


Pohodlný hotel 3-hvězdičkový Venue Hotel se nachází v zachovalé oblasti několik minut od Marina Barrage, Singapore Flyer a Malay Heritage Centre. Hotel byl otevřen v roce 1995 a nabízí architekturu v čínském stylu.\nHotel je umístěn 7 km od centra města Singapur. V oblasti jsou jídelny, bary a noční kluby.\nMilovníci nákupu ocení nákupní centrum a butiky, které jsou v blízkosti hotelu.\nVenue Hotel nabízí 81 pokojů v 4 podlažích. Pokoje nabízí soukromé koupelny s vanou, sprchou a fénem a varnou konvici, příslušenství na výrobu čaje/kávy a chladničku pro vlastní užití a mají moderní design.\nŠiroký výběr korejských pokrmů je nabízen v 24-hodinová restauraci. Restaurace Chezcake Bistro a Joo Heng Restaurant 100 metrů od hotelu servíruje drinky i jídlo.\nZastávka autobusu je 100 metrů daleko. Díky dokonalému umístění bude cesta z letiště Changi trvat pouhých 15 minut.\nNa místě je k dispozici obchodní centrum, služby tajemníka a konferenční místnost.\nHotel Ramada Majestic, Bukurešť\nHotel Villani, Florencie\nBed & Breakfast B And B Retro, Neapol\nHotel Rembrandt, Bukurešť\nBed & Breakfast Dante Alighieri, Florencie\nPenzion Park Inn By Radisson Oslo Airport, Oslo\nHotel Rin Grand, Bukurešť\nHotel Bliss, Bukurešť


5 tipů, které vás dostanou z podzimní depky | SingleMan.cz\nPodzim je definitivně tady a s častým deštěm, zimou a listím na zemi je tu i deprese, špatná nálada a splín. To, že pochmurné počasí teď bude nějakou dobu panovat, ale neznamená, že se i my budeme celou tu dobu v depresi utápět.\nJak podzimnímu splínu předejít? Tady je několik tipů, co dělat, abyste mu předešli.\nKosti je potřeba vyhřát, obzvláště teď. Studená sprcha nebo bazén, které po sauně musí nutně přijít, prokrví tělo a kromě toho, že posílíte imunitu, se budete cítit jako znovuzrození.\nNa masáž se nemusí chodit jen, když máte nějaké potíže se zády. Klidně si ji dopřejte jen tak. Komu by se nelíbilo, kdyby ho svými doteky nemasírovala nějaká pěkná kost? A když na to přijde, zajděte třeba na masáž tantrickou.\nJe jasné, že se vám v tomhle počasí nebude chtít vystrčit nos z domu a že byste raději prováděl gaučink a sledoval oblíbený seriál. Přinuťte se a běžte. Je jedno kam, do bazénu, na tenis, squash nebo si zaběhat. U sportu se uvolňují endorfiny a budete se cítit líp.\nKdyž už jsme u těch endorfinů, ty se uvolňují i u sexu. Proto se postarejte o to, abyste ho v tomto období měli víc než kdy jindy! Když ho budete mít fakt dost, možná nebude potřebovat ani jiný sport.\nDopřejte si pravidelné jídlo a navíc dobré jídlo. Bez něj se budete cítit unaveně, podrážděně, což vám v tomto nečasu moc nepřidá. Ráno se nasnídejte, pro začátek postačí alespoň krajíc chleba se sýrem a když k tomu ulovíte i nějakou tu zeleninu, jedině dobře. Na oběd si v práci udělejte čas, co na tom, že nikdo z kolegů nemůže. Třeba tak budete mít příležitost seznámit se s novým objevem ve vašem okolí. No a když ne, tak to zkuste alespoň na hezkou prodavačku, až si budete kupovat večeři.\nDalší článek Abercrombie & Fitch – zaměření na trička a bundy\nPředchozí článek Jak nedostat vyrážku (alergie na kov třeba u hodinek)


La Fuentita - Rekreační dům - Tuineje\n35628 Gran Tarajal, Las Palmas, Canary Islands, Španělsko\n4-pokojov "2 Pax" dům (samostatný), pro 2 osob, 124 m2, komfortní a útulné zařízení.Obývací pokoj s Místní TV stanice, TV-satelit, DVD, otevřený krb a jídelní stůl. Kouření zakázáno. Internet (Analog/ISDN).Ložnice s 2x postele. Ložnice s 2x postele. Ložnice s 1x francouzské lůžko.Obytná kuchyně s 2-plotýnkový sporák, mikrovlnka, trouba, jídelní stůl, myčka, lednicí a mraznička.Koupelna/WC a sprcha/WC.Terasa 40 m2, zahradní sezení 80 m2, zahradní nábytek, 6 lehátka.Další zařízení: žehlička, pračka. Pěkná, stylová vilový dům "La Fuentita", rok výstavby 2008, renovovaný v roce 2010.Možnosti parkování: parkoviště u domu. Příjezd k domu možný celoročně. Doporučujeme auto.Poloha: mimo obec Gran Tarajal, samostatně stojící, klidná, slunná poloha. Výhled z domu na hory a na krajinu.Okolí domu: pozemek (k dispozici pouze pro Vás), koupaliště (k dispozici pouze pro Vás, délka 5 m x šířka 2 m, otevřeno od 01.01. do 31 .12.), gril (k dispozici pouze pro Vás).Infrastruktura a vzdálenosti: obchod 4.5 km, potraviny 4 km, supermarket 4.5 km, restaurace 4.5 km, kamenitá pláž 5 km, písečná pláž 4.5 km, autobusová zastávka 500 m. Upozornění, v okolí se nachází: hlavní silnice v 600 m.


AKG N90Q LE, vzdy.cz\nSLUCHÁTKA KTERÁ POSLOUCHAJÍ VAŠE UŠI\nInspirované producentem Quincym Jonesem oceněným cenou Grammy, přichází AKG N90Q, nejmodernější sluchátka v úrovni vlajkové lodě společnosti, sluchátka která představují vrchol v oblasti akustického výkonu a přizpůsobení zvuku. Využitím technologie automatické kalibrace TruNote a aktivního potlačení hluku, spolu se dvvěma pěnovými polštářky a ovládacími prvky připevněnými k náušníku, umožňují sluchátka N90 uživatelům vychutnávat si špičkovou věrnou a precizní zvukovou reprodukci s upravitelným efektem zvukové scény a vlastním ovládáním tónů.\nPrvotřídní materiály, jako je kůža a hliník, pět patentovaných technologiía úplný HD zvuk, spolupracují na vytvoření bezkonkurenčního zvukového zážitku, který byl inspirován samotným Quincym.\n- Technologie TruNote\n- Ovládání tónů: Úplná kontrola úpravy zvukové stopy\n- Ovládání scény: Tři režimy prostorového poslouchání\n- USB a HD audio\n- Vestavěný DAC\nSpolu se dvěma pěnovými polštářky a ovládacími prvky připevněnými na náušnících pro automatickou kalibraci, umožňuje technologie TruNote přesnou zvukovou reprodukci.\nOvládání tónů: Úplná kontrola úpravy zvukové stopy\nUmožňuje úpravu basů a výšek, bez jakéhokoliv zkreslení, pro skutečně přizpůsobený zvuk − vyvinuté se vstupy od držitele ceny Grammy, Quincyho Jonese.\nOvládání scény: Tři režimy prostorového poslouchání\nMožnosti přizpůsobení zvuku, které zahrnují režim „Standard“, „2.1Studio“ a „5.1 Surround Sound“.\nDva nepropustné náušníky významně pomáhají redukovat odrazy uvnitř akustické komory, zatímco dva otočné ovladače na náušníku umožňují jednoduchý přístup k ovládání hlasitosti, úrovně basů a výšek a zvukového vyjádření.\nUSB a HD audio\nUSB připojení poskytuje přehrávání úplného HD zvuku, aktualizace softwaru a rychlé nabíjení.\nVestavěný DAC, umožňuje digitálním audio stopám ve vysokém rozlišení v PC nebo Android zařízení, přímé připojení přes mikro USB port sluchátek, takže není třeba žádná digitálno/analogovo/digitální konverze, což představuje zachování kvality.\nFrekvenční odezva: 10 Hz - 25 kHz\nCitlivost: 110 dB SPL @ 1 kHz/100 mV\nDélka kabelu: 3 m a 1.2 m odpojitelné kabely, jako součást\n- 1 pár sluchátek AKG N90Q\n- 3 m straight kabel\n- 1.2 m MFI audio kabel s 3-tlačtkovým dálkovým ovladačem/mikrofonem*\n- 1.2 m Android/Windows audio kabel s 3-tlačítkovým dálkovým ovladačem/mikrofonoem*\nTEST AKG N90Q: absolutní dokonalost\nNázev produktů N90Q LE\nKód zboží: AKG N90Q LE\nEAN kód: 6925281904233\nTEST AKG N90Q: absolutní dokonalostPublikované: 02.12.2016\nAKG N90, fantastický kousek z dílny AKG a talentovaného Quincy Jonese, jsem testoval posledních několik dní, abych vám mohl přinést plnohodnotné dojmy z těchto úžasných sluchátek. Seznámit jste se s nimi mohli na výstavě Audio, Video a Domácí kino, která se odehrála začátkem listopadu v bratislavském Sheratone. Hned potom sluchátka putovala k nám do redakce. Jak zní absolutní dokonalost si můžete přečíst v následujících řádcích.\nAKG N90Q – sluchátka zaměřená na každičký detailPublikované: 25.10.2016\nPoslouchají naše ušiPublikované: 17.08.2016\nRakouská značka AKG má novou vlajkovou loď mezi velkými circumaurálními sluchátky s mušlemi kolem uší. Model N90Q, který letos na veletrhu CES získal cenu za inovaci, je nabitý technologiemi a poslouží vám s aktivním potlačením hluku na cestách i doma.\nQuincy Jones ChoicePublikované: 14.07.2016\nProducent jednoho z nejprodávanějších alb všech dob, Thriller krále popu Michaela Jacksona, na ně přísahá a tvrdí, že v nich našel svatý grál sluchátkového světa. Tato sluchátka referenční třídy s automatickou kalibrací na potlačení vnějšího rušivého hluku představuje respektovaný rakouský výrobce jako jedny z nejpřesněji znějících na světě. Tak se podívejme.


Servisní služby Nadpis\nServis notebooků a počítačů od A do Z\nKe spokojenosti všech zákazníků provádíme servis notebooků, počítačů, LCD monitorů, laserových tiskáren, většiny kancelářské a výpočetní techniky.\nDiagnostika zařízení je ZDRARMA za předpokladu ,že bude servis zařízení proveden u nás.\nV případě neopravitelnosti zařízení je diagnostika taktéž ZDRARMA!\nProvádíme níže uvedené zákroky:\nOprava grafické karty notebooku\nOprava vaného chipsetu na základní desce\nVeškeré vady napájení na základní desce /zkrat, vypálené součástky atd./\nVýměna všech konektorů na základní desce /napájecí, audio IN-OUT, USB 2,3.0, atd/\nVýměna LCD panelu + opravy pantů\nOprava veškerých plastů /závisí na míře poškození/\nVýměna kávesnice, dotykové plochy /touchpad/\nKompletní profxylaxe po polití tekutinou, nebo jiné nehodě..\nInstalace operačního systému, ovladačů HW + optimalizace uživatelských programů\nOdvirování PC, nebo notebooku\nZákladní vzdělávání práce na PC pro seniory a běžné uživatele, kteří nevládnou znalostí IT\nTo vše a mnohem více za velmi příznivé ceny :-)\nPříjemnou zprávou je,že jsme podstatně levnější, než autorizované servisy, se zachováním stejné kvality oprav.\nJak poptat servis notebooku, nebo počítače?\nPokud jste ze Zlína a okolí, můžete se dostavit osobně na naší provozovně, kde Vám vše potřabné ukážeme a vysvětlíme.\nV případě, že jste z daleka, zařízení pečlivě zabalte, přiložte popis závady (vlastními slovy) a zašlete jej na na adresu provozovny s uvedením telefonického a emailové kontaktu na Vás. Druhý způsob je využití našeho dopravce, kde je nutné svoz nejdříve objednat. Ideální je nás o tomto informovat telefonicky nebo emailem na adresu: servis@atacomp.cz. Platíte dopravu pouze od nás k Vám v hodnotě 150,- Kč vč. DPH.\nPo přijetí zařízení do servisu, bude provedena diagnostika zařízení s následným naceněním opravy, který Vám sdělíme telefonicky a emailem. Po odsouhlasení opravy emailem zahájíme opravu zařízení.\nDoba opravy může být od týdne do měsíce v závislosti na dostupnosti dílů a složitosti opravy. Opravené zařízení vám bude zasláno formou dobírky nebo na základě fakturace a platby předem na účet. Způsob si vyberete po sdělení informace o opraveném zařízení.\nZáruka na servisovanou část zařízení je 3 měsíce od převzetí zařízení zákazníkem.\nNa nové komponenty je záruka v délce 24 měsíců.\nAdresa provozovny: ATAcomp s.r.o., Soudní 4, Zlín 76001\nCeník prací (ceny jsou bez DPH)\nDiagnostika závady zařízení včetně zjištění ceny vadných komponent ZDARMA\nV případě odstoupení zákazníkem od dohody o servisní práci 300 - 600,- Kč dle náročnosti.\n(Re)instalace operačního systému Windows\nInstalace ovladačů zařízení pro systém Windows\nOdvirování počítače cena od\n(Re)instalace operačního systému Linux\nZáchrana dat z vadného HDD, cena od\nInstalace systému pro HW bez optické mechaniky\nOstatní softwarové práce, cena za hodinu\nVytvoření zálohy (kopie) pevného disku (HDD)\nVýměna LCD panelu (cena pouze za práci)\nOprava chipsetu - grafické karty notebooku\nVýměna vadné optické mechaniky\nVýměna vadné operační paměti\nHW čištění notebooků (kompletní profylaxe, ultrazvukové čištění) PROFI\nHW čištění stolního PC (kompletní profylaxe) - cena individuální od 350 Kč\nVýhodný balíček služeb /reinstall OS + profylaxe/ bez zálohy dat\nVýměna vadného zdroje, cena pouze za práci\nVýměna vadné základní desky + zapojení\nVýměna grafické karty + instalace ovladače\nOprava zdrojové části LCD monitoru\nOprava základní desky monitoru - dohodou po diagnostice\nKontakt pro dotazy: servis@atacomp.cz\nServis ostatních zařízení závisí na složitosti opravy, předběžná cena vám bude sdělena po diagnostice.\nDoprava zařízení a výjezdy k zákazníkům k servisním operacím\n1. první výjezd je dle domluvy zdarma. (po zaplacení zakázky)\nPlatí pouze v případě, že zákazník nemá dopravní prostředek, nebo jeho věk, či zdravotní stav nedovoluje odvoz zařízení.\nKaždý další výjez je zpoplatněn částkou 100,- vč. DPH\n(neoprávněná reklamace, zbytečný výjezd, objednávka zákazníka nad rámec poskytovaných služeb)\nBohužel se nám množí případy, že za naši odvedenou práci nám občas zákazník odmítne zaplatit.\nNa základě výše uvedených zkušeností jsme nuceni přistupovat k těmto situacím dle občanského zákoníku.\nPředpis č. 89/2012 Sb. - Nový Občanský zákoník - znění od 28.2.2017\nZADRŽOVACÍ PRÁVO oddíl 4, § 1395\nÚryvek ze zákona:\n1. Kdo má povinnost vydat cizí movitou věc, kterou má u sebe, může ji ze své vůle zadržet k zajištění splatného dluhu osoby, jíž by jinak měl věc vydat.\n2. Zajistit zadržovacím právem lze i nesplatný dluh,\n3. nezajistí-li dlužník dluh jinak, ač jej podle smlouvy nebo podle zákona zajistit měl,\n4. prohlásí-li dlužník, že dluh nesplní, nebo\n5. stane-li se jinak zřejmým, že dlužník dluh nesplní následkem okolnosti, která u něho nastala a která věřiteli nebyla ani nemohla být známa při vzniku dluhu.\nVíce se můžete dočíst zde: ZDE\nV případě provedené opravy a nevyzvednutí/nezaplacení zakázky se řídíme zákonem 40/1964 Sb. OZ!\nPoplatek za uskladnění 1 kusu zařízení/zboží činí 30,- Kč bez DPH za započatý kalendářní den.\nCitace zákona 40/1964 Sb OZ\nObjednatel je povinen vyzvednout si věc nejpozději do jednoho měsíce od uplynutí doby, kdy oprava nebo úprava měla být provedena, a byla-li provedena později, do jednoho měsíce od vyrozumění o jejím provedení. Neučiní-li tak, je povinen zaplatit poplatek za uskladnění.\nNevyzvedne-li si objednatel věc ve lhůtě šesti měsíců ode dne, kdy byl povinen ji vyzvednout, má zhotovitel právo věc prodat. Je-li zhotoviteli známa adresa objednatele a jde-li o věc větší hodnoty, je zhotovitel povinen o zamýšleném prodeji objednatele předem vyrozumět a poskytnout mu přiměřenou dodatečnou lhůtu k vyzvednutí věci.\nDojde-li k prodeji nevyzvednuté věci, vyplatí zhotovitel objednateli výtěžek prodeje po odečtení ceny opravy nebo úpravy, poplatku za uskladnění a nákladů prodeje. Právo na výtěžek prodeje musí objednatel uplatnit u zhotovitele.


Platini: Euro by se mohlo konat po celé Evropě — Euro 2012 — ČT sport — Česká televize\nPlatini: Euro by se mohlo konat po celé Evropě\n30. 6. 2012 13:00, autor: ČT sport\nKyjev - Fotbalové mistrovství Evropy by se za osm let mohlo hrát po celé Evropě. Revoluční myšlenku představil šéf UEFA Michel Platini. Sám to označil za skvělý nápad, kterému jsou členové výkonného výboru nakloněni. O pořádání šampionátu by se mohlo podělit až dvanáct měst a přípravy by podle Platiniho byly celkově snadnější a levnější.\nO pořádání ME 2020 se zatím oficiálně ucházejí Gruzie, Ázerbájdžán a společně trio zemí Irsko, Skotsko a Wales. Původně mezi zájemci bylo i Turecko, jenže to se nakonec rozhodlo pro stejný rok usilovat o získání olympijských her. Příští mistrovství Evropy se uskuteční za čtyři roky ve Francii a místo současných 16 týmů jich na něm bude startovat 24.


Čelní motorové vozíky - EULIFT eshop - manipulační technika\nHlavní stránka>Čelní motorové vozíky\nProfi vozíky GREEN série jsou nejlepší co vyrábíme ve spalovacích vozících. Moderní vozíky vždy vybavené originálními motory - KUBOTA, NISSAN, ISUZU, GM, EKO a vozíky H\nSérie jsou nové moderní vysokozdvižné vozíky vybavené motory ISUZU, které jsou zárukou vysoké provozní spolehlivosti a životnosti. Motory splňují nejnáročnější emisní normy. EKO vozíky jsou přízpůsobené pro méně náročné provozy. Nabízíme vám skvělý poměr mezi kvalitou a cenou.\nČelní vysokozdvižné vozíky se sedící obsluhou\nvysokozdvižné vozíky s dieselovým pohonem model G a model H\nvysokozdvižné vozíky s AKU pohonem tříkolové a čtyřkolové\nČelní motorový vozík HELI nové řady G-VD18 s dieselovým...\nČelní motorový vozík HELI nové řady G-VD18 s dieselovým pohonem. Nosnost 1,8t, zdvih 3000-6000mm, komfortní sedačka HELI PRO, silniční osvětlení. Více info na tel. 605 246 701.\nČelní motorový vozík HELI nové řady G-VD15 s dieselovým...\nČelní motorový vozík HELI nové řady G-VD15 s dieselovým pohonem. Nosnost 1,5t, zdvih 3000-6000mm, komfortní sedačka HELI PRO, silniční osvětlení. Více info na tel. 605 246 701.\nČelní motorový vozík HELI nové řady G-VD20 s dieselovým...\nČelní motorový vozík HELI nové řady G-VD20 s dieselovým pohonem. Nosnost 2t, zdvih 3000-6000mm, komfortní sedačka HELI PRO, silniční osvětlení. Více info na tel. 605 246 701.\nČelní motorový vozík HELI nové řady G-VD25 s dieselovým...\nČelní motorový vozík HELI nové řady G-VD25 s dieselovým pohonem. Nosnost 2,5 t, zdvih 3000-6000 mm, komfortní sedačka HELI PRO, silniční osvětlení. Více info na tel. 605 246 701.\nČelní motorový vozík HELI nové řady G-VD30 s dieselovým...\nČelní motorový vozík HELI nové řady G-VD30 s dieselovým pohonem. Nosnost 3t, zdvih 3000-6000mm, komfortní sedačka HELI PRO, silniční osvětlení. Více info na tel. 605 246 701.


Tchyně nám mluví do všeho, i do sexu – diskuze na Maminka.cz\nTchyně nám mluví do všeho, i do sexu\nJustýna 2. 5. 2019 18:26\nJak se blíží naše další návštěva u manželových rodičů, začíná mě zase trápit pomyšlení na tchyni - naštěstí bydlí vážně daleko, takže se nevidíme moc často, ale dvakrát třikrát ročně tam jedeme na víc dní. Když jsme tam byli minule, strašně řešila, kdy našemu tehdy rok a půl starému synovi pořídíme sourozence a ptala se, jak často souložíme a rozváděla teorie, že málo i hodně je špatně a že akorát je tak jednou až dvakrát týdně, no děs. A to jsme jí neřekli, že možná zůstaneme u jednoho dítěte, ale hlavně, vůbec to s ní nechci řešit. Jak jí to zatrhnout? Řekly byste jí to přímo? Dost se stydím.\nMilena 12. 9. 2019 12:40\nBoze to je teda pripad ,neni ji hanba??\nKikina 2. 5. 2019 23:22\nTohle by měl resit manžel, ne, když je to jeho matka? Prostě bych mu předem rekla, ať ji sdělí, ze tohle téma už nikdy vytáhnout nesmí, nebo nikam nejedu.


Mobil půjčka | Nástěnář.cz\nSoučasná moderní doba nabízí i online půjčování. Pokud se na něj spolehnete, získáte peníze bez větších průtahů a velice rychle. Když peníze potřebujete, je mobil půjčka řešením, které by vás určitě mělo zajímat. Půjčit si od nebankovní společnosti je totiž velmi pohodlné a v mnoha ohledech výhodné. Jak mobil půjčka funguje?\nMobil půjčka je velmi přívětivá\nMobil půjčka je atraktivní především díky mírným podmínkám. Rozhodně se nemusíte bát, že by vám nebankovní společnost odmítla půjčit. Společnost například nezajímá to, jestli máte vysoký plat. Je také velkou výhodou, že nebankovní společnost nenahlíží do registru dlužníků. K získání půjčky musíte splnit jen tyto 3 podmínky:\nMusíte dokázat věk 21 až 85 let.\nJe třeba, abyste byli občanem ČR.\nOnline vyřízení a mobil půjčka\nMobil půjčka je výjimečná tím, že si ji snadno vyřídíte přes webové stránky nebankovní společnosti. Bez problémů to zvládne úplně každý. Jak na to? Na online kalkulátoru si zvolíte dobu splatnosti půjčky a také sumu, kterou potřebujete. Půjčit si můžete až 10 000 korun. Nejmenší možná částka je 500 korun. Dejte si pozor, abyste zvládli půjčku včas vrátit.\nFakturační údaje přes SMS i poštou\nMobil půjčka je specifická tím, že vám fakturační údaje mohou přijít i ve formě SMS zprávy. Může to být samozřejmě i poštou ve formě dopisu, záleží na tom, kterou možnost si vyberete. Společnost vám může také veškeré důležité informace poslat přes e-mail. Na závěr tu pro vás máme tip: Pokud si budete půjčovat poprvé, zvolte si sumu 9000 korun a dejte termín splatnosti na 30 dní. Při této kombinaci totiž nebudete muset platit poplatek.


Žmolky na oblečení: s našimi tipy se jich už nemusíte bát | Bonanza.shop\nŽmolky na oblečení: s našimi tipy se jich už nemusíte bát\nBonanza 21. 06. 2022\nMožná jste zrovna objevily úžasný top, který vám přesně sedne. Jenže ouha, po prvním vyprání se vám rozplynuly sny o tom, jak v něm oslníte na kamarádčině rozlučce se svobodou. Po vyndání z pračky tam na vás totiž číhalo prací zlo - žmolky. Všichni je známe a všichni se jich obáváme. Nikdo je nemá rád a jsou postrachem každého se stylem. Ale nebojte, nic není ztraceno, top se dá ještě zachránit!\nVzít si ožmolkované oblečení do společnosti je opravdové faux pas, na tom se asi všichni shodneme. Jenže kdo z vás nemá žmolky třeba na domácích teplácích nebo na pyžamu? Ale tomu je teď konec, zkuste naše postupy a zbavte se nevábných žmolků nejen na vašich oděvech.\nCo jsou žmolky a jak vznikají\nŽmolky jsou v podstatě kousky uvolněné látky a jednotlivých vláken zamotané do sebe. Nejčastěji vznikají při praní, kdy se na vlákna přibalují další uvolněné částečky látek a tvoří malé kuličky. Dále můžeme žmolky na oblečení najít na místech, která jsou k jejich tvoření náchylná díky tření. Jedná se třeba o průramky, okraje kapes, oblast mezi třísly, nebo místa, kde se s látkou při běžném nošení tře popruh od kabelky či batohu. Nemusí se ovšem jednat jen o oblečení, žmolky se rády tvoří i na povlečení, prostěradlech, dekách a dalších textiliích, které vystavujeme dennímu používání.\nI když je těžké predikovat, který kousek oblečení vám vydrží netknutý a u kterého naopak žmolky vzniknou, některé materiály mají ke vzniku žmolků větší tendence. Jedná se hlavně o pleteniny, protože jejich vlákna jsou volnější než ty u tkaných materiálů a snadněji se do sebe zamotají. Třeba látky vyráběné z dlouhých vláken jako hedvábí a len se žmolkují méně než bavlna, vlna, polyester a další syntetické materiály. U látek tvořených ze směsi (například tričko z bavlny a polyesteru) jsou vždy vlákna jednoho materiálu silnější než ta druhá. Vlákna slabšího materiálu se pak snadněji uvolní, obmotají se kolem silnějšího vlákna a žmolek je na světě!\nNa černou se všechno chytá\nMožná jste si už někdy říkaly, jak je možné, že černé a obecně tmavé věci jsou jako magnet na poletující prach a různé nečistoty z pračky? Jak už totiž jednou žmolek vznikne, během pracího cyklu se na něj nabalují další uvolněné částečky - většinou v podobě bílého chmýří - a zvětšují ho. Černá tedy nepřitahuje nečistoty více, jen jsou na tmavých látkách díky kontrastu mnohem patrnější.\nJak se žmolků vyvarovat?\nPerte šetrně - oblečení nemusíte prát po každém nošení, ale když už perete, tak na vhodný program a nižší teplotu, delikátní kousky pak přemáchněte spíše v ruce.\nPerte naruby - zamezíte tak styku oblečení s různými zipy, knoflíky a hrubšími látkami.\nPerte podle materiálu - spíš než podle barvy třiďte špinavé pádlo podle materiálu. Jak asi obstojí krajková košilka z hedvábí, když ji vyperete s tvrdými džínami?\nNepřeplňujte pračku - řiďte se pokyny u jednotlivých pracích programů ohledně váhy a limity nepřekračujte, prádlo pak nemá dostatek prostoru nutného pro správné vyprání a navíc se pak snadněji otírá o další okolní věci.\nPoužívejte změkčovač prádla - molekuly v tomto přípravku obalí vlákna látky a ta jsou pak méně náchylnější k tření a následnému zamotávání.\nNepoužívejte chemikálie - chemické přípravky na odstranění skvrn nabourávají a oslabují strukturu vláken v látce, ta se pak lámou a žmolkují.\nOmezte sušení v sušičce prádla - viděli jste už někdy filtr po vysušení prádla? To jsou kousky vašeho oblečení, které si připravují půdu pro krásnou úrodu žmolků. Tak se využívání sušičky vyhněte alespoň u pletených a tkaných svetrů, ty raději sušte ve vodorovné poloze na čerstvém vzduchu.\nJak se žmolků zbavit?\nKdyž už vzniku žmolků nezabráníte, jistě chcete vědět osvědčený postup na jejich odstranění, že? Je to úplně jednoduché. Nehledejte za tím nic světoborného, prostě je musíte manuálně odstranit. Použijte buď odstraňovač žmolků, který pořídíte jak ruční, elektrický, tak i na baterky. A nebo si vystačíte i s tím, co máte doma - buď nůžky, nebo žiletku. Pak si pusťte film a dejte se do toho!\nPokud si jednou za čas dáte tu práci a odstraníte žmolky z vašeho oblečení, prodloužíte takovým kouskům život. No řekněte sami, není to super pocit vědět, že ten bezvadný top nemusíte zahrabat na dno skříně a vytáhnout ho maximálně na zahradu, ale že ho samy vrátíte na čestné místo mezi další sváteční blůzky?\nOutfity k vánočnímu stromku, ve kterých zazáříte!\nVánoce jsou tu cobydup a s nimi i slavnostní večeře a sváteční chvíle strávené s rodinou a přáteli. Někde se na dress code příliš nehledí a upřednostňuje...\nMěkké dárky, které opravdu potěší!\nPamatujete si, s jakým opovržením jsme se jako děti dívali na měkké dárky? Pod stromečkem zůstávaly jako poslední a rodiče nás museli pobízet k jejich rozbalení. S přibývajícím...


Ladislav Šmíd : Naposledy | Příběhy | Bez frází\nOtevřel jsem dveře do garáže, na teploměru byly dva stupně, na hodinách sedm ráno a začala moje rutina.\nDen co den. Zahřát se, jít na stacionární kolo, splnit posilovací cviky. Minimálně tři hodiny se věnovat svému tělu.\nGaráž jsem si provizorně vybavil věcmi, které mi půjčil můj kondiční trenér poté, co v Kanadě zavřeli kvůli pandemii všechny posilovny. Musel jsem se zařídit po svém a vzít za vděk podmínkami, které byly spartánské, ale zároveň dostačující.\nJeště v květnu jsme měli na zahradě pronajatého domu sníh a ta mrazivá rána v přístěnku bez izolace si budu pamatovat hodně dlouho. Bylo to tvrdé. Kvůli všemu výše popsanému i kvůli tomu, že moje tělo bylo po třetí operaci krční páteře zase na nule.\nZačínal jsem od začátku, bez svalů, bez kondice. V pětatřiceti letech.\nKaždý den jsem do té zimy šel a říkal si, jestli to mám ve svém věku zapotřebí. Každý den jsem si odpověděl, že ano, a začal cvičit. Věděl jsem, proč to dělám, a po měsících jasně daného pracovního stereotypu jsem na sebe byl hrdý. Nevynechal jsem, vrátil jsem se zpátky do formy.\nČeká mě moje poslední hokejová sezona v kariéře, ještě jeden rok si budu užívat život, který mám tak rád. Život profesionálního hokejisty, jeho pravidelnost, ale hlavně hru samotnou. Dneska už je pro mě odreagováním, odpočinkem. Krásnou odměnou za každé to mrazivé ráno i jinou dřinu, kterou musím podstoupit.\nVím, jaké to je, o hokej přijít. Už jsem to jednou zažil, už jednou jsem svou kariéru uzavřel. Tehdy na prahu třicítky to bylo nedobrovolně a nemohl jsem se na to nijak připravit. Vlastně od té doby počítám hokejové roky navíc, jsem za ně vděčný a nechci je promarnit. Ztracený čas vám nikdo nevrátí, tak to vnímám.\nJeště mě na ledě uvidí moje děti, ještě si vyslechnu kritiku i rady od svého táty a taky pořád můžu snít svůj sen o tom, že splatím dluh. Podvědomě cítím, že bych měl Liberci vrátit, jak mě pro velký hokej vychoval.\nChtěl bych to svému klubu oplatit hezkým týmovým úspěchem i tím, že tam mladým klukům předám, co jsem se naučil. Mám na to ještě jednu, poslední sezonu.\nV Jihlavě visí pod stropem haly dres se jmenovkou Šmíd.\nKdyž jsme tam s Libercem hráli, tak se někteří kluci smáli, že mě vyvěsili předčasně. Smáli se i poté, co jsem jim řekl, že to je dres mého táty. Mysleli si, že si dělám srandu. Hokejová historie některým už moc neříká.\nTen dres totiž samozřejmě opravdu je mého táty.\nA můj táta je bronzový medailista z olympijských her, stříbrný z mistrovství světa a několikanásobný šampion československé ligy – právě v dresu Dukly Jihlava. Doma jsme měli všechny jeho medaile ve vitríně, často jsem je obdivoval.\nHrát jsem tátu ale nikdy neviděl, má to jediný prostý důvod, narodil jsem se v jeho osmačtyřiceti letech. Jasně, je to trochu později a taky jsem si od dětských kamarádů užil pár poznámek na toto téma. Utichly, když dotyční tátu potkali. Vždycky byl ve formě. Doma jsme měli malou posilovnu a chodil do ní ještě skoro v sedmdesáti, takže mu jeho skutečný věk nikdo netipoval. Generační rozdíl jsem nikdy nevnímal, vždycky jsme si byli blízcí.\nTáta pro mě zároveň byl vždycky vzor. Brával mě na setkání olympioniků a hokejistů, s nejvyšší pozorností jsem poslouchal třeba vyprávění spoluhráčů z jeho slavné pětky. Na beku Šmíd a Jan Suchý, před nimi Jaroslav Holík, Jiří Holík a Jan Klapáč. Seděl jsem a hltal příběhy o tom, jaký byl táta na ledě i mimo něj.\nKdyž tihle a další chlapi povídali, ani jsem nedutal. Mluvili o tom, jaké galeje museli v Dukle podstupovat, aby se tam udrželi. O tom, že takové Brno bylo ve své době talentovanější tým než ten jihlavský, ale oni to vždycky dohnali fyzičkou a každého přebruslili.\nVím, že tátu odchytil někdo z plzeňského klubu úplnou náhodou mezi dětmi na rybníce v Rožmitále a přemluvil ho k tomu, aby to šel do Škodovky zkusit. Bavily mě tyhle příběhy o tom, jak se hokej rodil a posouval. Musela to být neskutečná doba. Krásná a drsná.\nVšichni tihle chlapi byli stará, poctivá škola. Nesmírně tvrdí k sobě i k ostatním. Možná za to trochu mohla i ta armádní morálka, ale všechno muselo být odvedeno v naprostém pořádku. I táta tohle v sobě měl a já si to ne vždy úplně užíval.\n„Vykašli se na to a běž do školy, běž studovat. Mně to vadit opravdu nebude…“ slýchával jsem po nevydařených zápasech. Občas jsem už mezi třetinami chytil dělo do helmy, protože to táta na tribuně nevydržel a šel mě probrat po svém.\nDlouho byly naše diskuse o hokeji velmi jednosměrné, mluvil jenom on. Vyčítal mi spoustu věcí, častěji kritizoval, než chválil. Bolelo to, jasně že to bolelo. Nikdo nechce poslouchat výtky od nejbližších, od lidí, které máte nade vše rádi.\nVždycky jsem tu bolest ale dokázal přenastavit v motivaci.\nVstal jsem a chtěl být zase o něco lepší. Dokázat tátovi i všem ostatním, že na to mám. Hned. V dalším střídání, v dalším zápase. Za svou kariéru jsem pak podobné momenty musel prožívat mnohokrát, ale už z mládí jsem na ně byl připravený. Věděl jsem, že má odpověď na kritiku musí být na ledě.\nBylo mi hodně přes dvacet, když jsem si otci poprvé dovolil oponovat, a bylo z toho taky pěkně dusno. Občas musela nastoupit máma do role smírčího soudce a posadit nás zpátky ke společnému stolu, dneska je tátovi třiaosmdesát a stále si umí říct svoje. Stále víc kritizuje, než chválí.\nZároveň vím, že to on mi pomohl dostat se do NHL i později setrvat v extralize. K tomu se ještě dostaneme. Nejvíc jsem mu vděčný za onu schopnost obrátit kritiku v motivaci. Dokázat ostatním, že jsem dost dobrý.\nMyslel jsem si, že už hokej docela umím.\nZa chlapy jsem v Liberci poprvé naskočil v šestnácti, od sedmnácti jsem pravidelně hrál a v osmnácti už měl i pěkné minuty.\nTehdy navíc byla výluka v NHL a my měli v kabině Radima Vrbatu, Václava Nedorosta a také Jardu Modrého. Borce, na které se stačilo dívat a učit se. Hlavně Jarda Modrý mi ukázal cestu, kým bych chtěl jako hokejista být.\nI on byl ta moje oblíbená stará škola. Co to znamená? Chlap, který něco dokázal, a přesto zůstává maximalistou. Nepovolí si, jde příkladem v každé činnosti, kterou zrovna dělá. Jsou to přesně ty persony, jejichž charisma cítíte na první dobrou. Chcete je následovat, přirozeně mají autoritu. V osmnácti jsem se od Jardy Modrého mohl neustále učit, na cokoliv se ho zeptat. Díky za to.\nVelmi brzy jsem zjistil, že se budu učit po celou kariéru.\nStačilo vystoupit na letišti v Portlandu, v záložním týmu Anaheimu, který mě draftoval do NHL. Bylo to velké procitnutí. Školní angličtina se ukázala být k ničemu, dostal jsem paní, která mě zpočátku učila slovíčka pomocí dětských knížek. S hokejem to bylo úplně stejné, nic jsem tam ještě nedokázal a podle toho ke mně přistupovali. Zápasy v Česku? Nezájem.\nTehdy se ze mě teprve začal stávat profesionál.\nRychle jsem v kabině poznal, kdo mi chce aspoň trochu pomoci se rozkoukat, ale taky jsem narazil na borce, kteří mě brali vysloveně jako konkurenci. Od těch občas nepřišel ani pozdrav a měl jsem z toho všeho hlavu dvojnásobnou. V obraně se mnou ale v páru hrál Bruno St-Jacques – a to je další chlap, který se stal mým mentorem. I jemu jsem vděčný. Za to, že mi ukázal Ameriku i tamní styl hry.\nNakonec jsme měli v Portlandu pěknou sezonu, zakončenou finále konference v AHL, a já se během roku připravil na NHL jak po herní stránce, tak i v osobním životě. Začal jsem ostatním rozumět, mohl jsem se zapojit do kolektivu a naučil se o sebe postarat. Vždyť do té doby jsem bydlel u mámy a žít najednou sám byl pro mě dost velký problém sám o sobě.\nHned svou druhou sezonu v zámoří jsem odehrál celou v Edmontonu a o to větší byl šok na startu té třetí. Bez milosti mě po kempu poslali na farmu. Nekompromisně, bez nějakého velkého vysvětlování. „Zlepši se!“ Měl jsem slzy v očích a šel na letadlo do Springfieldu. I tohle byla lekce. Na mé místo prostě čekalo plno dalších, které si v klubu potřebovali vyzkoušet… Znovu, byla to motivace.\nV Kanadě mi okamžitě došlo, že je jenom málo vyvolených, kteří mají svou pozici v NHL jistou. Jsou to ty největší hvězdy, zbytek hráčů je na tom výkonnostně velmi podobně. Pak už je to o detailech. O tom, jak se dokážete připravit.\nPro mě jsou v hokejové přípravě základní dvě věci: tělo a hlava.\nTělo můžete jednoznačně ovlivnit a je to zodpovědnost každého sportovce. Pokud někdo přijde do kabiny a je evidentně z formy, nemám pro to nejmenší pochopení. A ani ho mít nechci.\nNaopak, jsem pes. Jsem v tom drsný, protože jsem stejně drsný sám na sebe.\nPokud můžu mít natrénováno já, může mít natrénováno i každý další. Fyzická příprava a správný jídelníček, to je v dnešním hokeji ten nejmenší základ, který musí každý hráč mít. Je mi trapné někomu říkat, že by měl trénovat.\nJe mi to trapné a hlavně je to špatně, protože tohle není o jednotlivci. Je to o celém týmu. Pokud se jeden z nás vykašle na svoje povinnosti, na povinnost být fyzicky ve formě, dojede na to celý kolektiv.\nSnažím se jít příkladem a jsem rád, že v Liberci tu laťku společně s Michalem Birnerem, Petrem Jelínkem a dalšími postupně zvedáme a mladí kluci jsou na tom v tomhle směru lépe a lépe. Když náhodou na něco zapomenou, zase jim to připomenu… Zrovna se chystám podívat se do kabiny juniorů, trošku si s nimi promluvit.\nPro mě byl v tomhle směru největším vzorem Shawn Horcoff, který mi dělal kapitána v Edmontonu. Nebyl snad den, aby neřešil nějakou novou vychytávku, nějaký aktuální trend v trénování. Neustále se snažil posouvat, neustále do toho investoval peníze i čas. Jasně, někdy se spálil, vyzkoušel slepou uličku. Zároveň ale vždycky našel tu další správnou a jeho chování pro mě bylo symbolem profesionalismu, který ho dovedl k tisícovce zápasů v NHL. Pokud jsem v ní i já chtěl zůstat, musel jsem být stejný a nesměl jsem dělat chyby mimo led.\nSpeciálně cvičit jsem začal ve dvaceti a bylo to velké objevování vlastního potenciálu. Nebyl jsem na tom v té době špatně, protože to si táta pohlídal. Ale neznal jsem svoje tělo tak dobře. Nechápal jsem zpočátku, proč rozcvičení před posilovnou trvalo déle než posilování samotné, nic takového jsem z Česka neznal a učil jsem se to až od soukromých kondičních trenérů. Trvalo řadu let, než jsem si troufl naplánovat letní přípravu téměř sám, protože už jsem se znal dostatečně dobře a věděl, co mi pomůže.\nPřibližně v pětadvaceti jsem pak začal hodně řešit i jídlo, došlo mi, že už nemůžu fungovat na knedlíky a omáčky, jak jsem byl zvyklý během dospívání s maminkou a její kuchyní za zády. Začal jsem velmi pečlivě přemýšlet, jak dát tělu dostatek správného paliva.\nMožná si někdo myslí, že zdravá strava je o nějakém omezování se nebo snad dietě. Není. Necítím se být omezován a vím, kdy si můžu dopřát pivo nebo večeři v restauraci. V běžném režimu si ale vystačím s několika kombinacemi kvalitních potravin, které mi manželka připravuje pořád dokola. Díky nim vnímám příliv energie, jsem zdravý, silný a připravený na onen nezbytný trénink.\nKdybych to nedělal, cítil bych se provinile. Mám to tak jasně nastavené.\nHlava je složitější, ale právě v ní je ta nadstavba. Kdo si srovná hlavu, ten hraje. Stejně jako si s tělem necháváme poradit od kondičních trenérů, není v případě hlavy špatné vyhledat pomoc sportovních psychologů.\nI já jsem za nimi chodil.\nPotřeboval jsem se naučit pracovat se svým mentálním nastavením a přiblížit se ideálu, kterým je absolutní rovnováha. V optimálním nastavení by neměl být sportovec nikdy zbytečně moc v euforii a zároveň by se neměl propadat do depresí.\nI tohle v Kanadě mají dobře zažité už od mládí. „Never too high, never too low.“\nNa rozdíl od trénování těla se hlava nedá změnit tak jednoduše. Spousta šikovných kluků skončila, protože na nejvyšší úroveň neměli po té psychické stránce. I já se hokejem často trápil, utápěl se v něm a nedokázal se od něj odpoutat.\nMěl jsem stavy, kdy jsem ho řešil až moc.\nBylo moje obrovské štěstí, že jsem do NHL přicházel v době, kdy neexistovala sociální média. K zachování alespoň základní vnitřní pohody mi stačilo nekupovat si noviny a neotvírat zpravodajské servery. V tu chvíli jsem měl částečnou bariéru před spekulacemi o přestupech, před kritikou. I tak jsem občas býval nervózní i před obyčejným tréninkem, jel jsem na něj a necítil se dobře. Věděl jsem, že za mnou je ta spousta kluků, kteří čekají na moji chybu.\nSpeciálně v Edmontonu to taky byli fanoušci, kdo od nás očekával lepší výkony, než jsme většinou předváděli. Ti lidé na tribunách sledovali živě éru, kdy před nimi nastupoval Wayne Gretzky a jeho tým. Možná nejlepší tým v hokejových dějinách. Najednou byla tahle éra pryč a my ji měli nahradit. Bylo to těžké a vlastně spíš asi nemožné. Jenže ten tlak tam byl, lidi srovnávali.\nDostat se do NHL na pár zápasů je fajn, ale teprve s tímhle zápisem začíná ta opravdová dřina. Udržet se tam. Tušil jsem už po draftu, že šanci dostanu, ale důležité bylo ji využít a k tomu bylo potřeba oprostit se od všeho tlaku okolo.\nStrach by mi tu šanci vzal.\nMimochodem u Oilers jsem si postupně vybudoval dobrou pozici, myslel jsem si, že tam mám svoje místo tak nějak jisté. Vzápětí mě vyměnili do Calgary. Nikdy není nic jistého, ne v NHL. Zase jsem si musel budovat respekt znovu od začátku.\nV zámoří jsem si taky musel přepnout myšlení z tvořivého beka na čistokrevného obranáře. Moje síla najednou nebyla v kličkách a nahrávkách, moje síla byla ve schopnosti zabránit nejlepším z nejlepších, aby dali gól. Nesměl jsem se rozpakovat vzít puk a vyhodit ho hezky pěkně po prknech přes všechny čáry.\nAž v posledních letech v Liberci jsem tohle změnil zpátky a dovolím si zaútočit. Mám radost, že můžu založit ofenzivní akci, předvést i něco navíc pro diváky. Jsem z toho asi nadšený víc než náš trenér Patrik Augusta, ale i on mi dává velkou svobodu a zároveň mi umí jasně říct, když překročím hranice.\nNebudu tady tvrdit, že jsem vyrovnaná osobnost, která nemá psychické výkyvy. K tomu mám pořád daleko. Ale co se hokeje týče, teď ho hraji zodpovědně a zároveň uvolněně. Byl bych si přál to takhle mít ve svých zámořských začátcích, ale vím, že se k tomu musí dojít zkušeností.\nA znovu říkám, není špatné nechat si od někoho pomoci. I sportovní psycholog může být investice do sebe sama, která se mnohokrát vrátí. Koneckonců nejen sportovní, zajít si s někým popovídat o životě také není od věci.\nHrát NHL je nádherné a jedinečné.\nPamatuji si, jak jsem před prvním zápasem volal našim a brečel jsem. Budu v sestavě! Splnil se mi nejvyšší cíl, splnilo se to, co jsem tátovi jako kluk sliboval. „Budu v NHL!“ Tehdy se usmíval, přál mi to a myslel si své.\nPrvní zápas byl proti Calgary a jako hráč Edmontonu nemůžete zažít v základní části nic vypjatějšího. Je to bitva o provincii Alberta, ta dvě města se vážně nemají v lásce. Z jednoho jasného důvodu. V Calgary je o něco příznivější podnebí a sídlí tam všechna ředitelství ropných společností. V Edmontonu bydlí ti, kteří na ropných polích pracují.\nDovedete si představit ty průpovídky. Bohatí lidé z Calgary se smějí svým chudším sousedům z Edmontonu. Jenže v Edmontonu dlouho měli jednu jasnou odpověď: svoje Oilers. Hokej byl pro ně odpovědí na všechny posměšky.\nZa mojí éry se to v tomhle derby řezalo vážně hodně a v arénách panovala solidní nenávist. Užíval jsem si to. Přesně pro tahle utkání chcete hokej hrát, přesně tyhle duely chcete vyhrávat. My jsme v mém prvním zvítězili 3:1 a nemohl to být krásnější večer.\nVážil jsem si toho, snažil jsem se učit vší té profesionalitě a budovat si svou roli. Několik let se mi to docela dobře dařilo.\nA pak jsem o to všechno přišel. Kvůli chronickým problémům s krční páteří.\nO vyhřezlé plotýnce jsem už nějaký čas věděl, ale těžko jsem si mohl dovolit nehrát. Všichni v Edmontonu to považovali za banální problém, který mi přeci nemůže zabránit nastoupit do zápasu. Nebyla šance protestovat.\nPsal se rok 2010 a poslední zápas před pauzou na olympijské hry ve Vancouveru jsme hráli v Anaheimu, kde jsem se popral s Mikem Brownem. Něco jsme si řekli, šli jsme do sebe a on mi napálil ránu zezadu přímo do krku.\nV tu chvíli bylo hotovo.\nNemohl jsem sebrat hokejku z ledu, protože mě brněly prsty takovým způsobem, že jsem je nedokázal ovládat. Úplně jsem ztratil cit. Přišel jsem na střídačku a doktoři pro to měli hned jasné vysvětlení, že jsem si prý skřípl nerv a mám se dát během olympijské pauzy dohromady.\nPauza byla fajn, jel jsem na pár dní na dovolenou do Mexika, ale to taky bylo na dlouhou dobu poslední užívání. Jakmile jsme se vrátili, nahnali nás trenéři na fyzické testy a jedním ze cviků byl vertikální skok. Odrazil jsem se, vyskočil a při dopadu mi cvaklo v krku definitivně. Půl hodiny jsem ruce necítil vůbec, byl v absolutním šoku a jenom na všechny řval, že se úplně zbláznili a mají mě na svědomí.\nTentokrát mě poslali ke specialistovi a ten okamžitě nařídil operaci. Dodneška vidím, jak se koukal na snímek obratlů, pak na mě, pak zpátky na snímek a povídá: „Ty s tímhle hraješ? Vážně? Tak toho okamžitě nech, nebo už si nezahraješ nikdy.“\nSnažil jsem se oponovat, ptal jsem se na podrobnosti. Ve stručnosti mi řekl, že to je vážně v hajzlu. V pětadvaceti letech. Byl to samozřejmě šok, ale zákrok se naštěstí povedl, absolvoval jsem poctivou rehabilitaci a měl tři sezony pokoj.\nAž do dne, kdy se staré známé mravenčení v rukou ozvalo znovu a já věděl, že je všechno špatně. Bylo to už po trejdu do Calgary, zase se ztrácely motorické schopnosti, nebyl jsem schopný si ani otevřít šroubovací uzávěr na lahvi s pitím.\nDoktoři byli znovu nekompromisní. „Máš děti, nebuď blázen. Pokud si s nimi chceš hrát, vidět je dospívat, tak neriskuj.“ Šel jsem na operaci číslo dva, už mnohem komplikovanější. Deset měsíců jsem pracoval na tom, abych se mohl vrátit. Únavných deset měsíců, které se zdají být nekonečné a monotónní, ale musíte je absolvovat – pokud chcete stihnout další sezonu.\nDo kempu jsem to nezvládl, následně jsem neměl ani pořádně místo v sestavě a navíc se bolest neustále vracela. Zvládl jsem s ní nějakých dvaadvacet zápasů a šel zpátky na marodku. Na zbytek sezony a na celou následující. Zřejmě jsem to tehdy všechno uspěchal, měl jsem mít víc trpělivosti. Zřejmě. Každý je jiný, někomu stačí deset měsíců, někdo potřebuje dvanáct.\nSkončil jsem. V té chvíli jsem to tak vnímal, bylo jasné, že vynechám minimálně celý rok.\nTehdy jsem teprve pochopil, jak moc pro mě hokej znamená. Jak moc miluji hru, která je mi od čtyř let středobodem života. Měl jsem tehdy spoustu důvodů být šťastný. Narodila se nám dvojčata, stal jsem se tátou a mohl s nimi být první měsíce života doma. Komu se to poštěstí? Přesto jsem šťastný celkově nebyl. Užíral jsem se tím, že nemůžu, a dost možná už nikdy nebudu moct hrát.\nCalgary mě zaměstnalo alespoň v trenérsko-manažerské funkci, pomáhal jsem s rozvojem mladým hráčům. Chodil jsem s nimi v teplákovce na led, snažil se jim radit hokejově i se životem. Bylo to fajn, ale nebylo mi ani třicet.\nChtěl jsem být ve výstroji s nimi.\nA nemohl být. Nebyl jsem na tohle připravený, absolutně mě to ubíjelo. Tak tohle je ten konec…\nSlyšel jsem, jak na mě lidi pořvávali. Věděl jsem, co si o mně povídali.\n„K čemu ho máme?“\n„Proč nedělá body?“\n„Tenhle hrál v NHL?“\nPo roce a půl bez zápasu jsem šel na vyšetření a doktor v Calgary mi řekl, že mám šanci se vrátit. Doslova mi řekl, že na NHL to už není, ale mohl bych zkusit nějakou méně kontaktní ligu. „Třeba někde v Evropě,“ poradil mi dobromyslně.\nOzval se Liberec a já po rozhovoru s Filipem Pešánem kývl. Nastal čas, kdy mi chvíli téměř nikdo nevěřil a já zase musel kritiku obracet ve víru v sebe sama. Půl roku jsem poslouchal, že na extraligu ani nemám a přišel jsem jen pro peníze.\nTehdy mě podržel táta, tehdy nekritizoval a naopak mi vyjádřil podporu: „V klidu, na řeči se vykašli. Vydrž to a po Vánocích se všechno zlomí.“ Tohle on vždycky uměl, dokázal vyhodnotit situaci a podržet mě, pokud k tomu byl důvod.\nMěl pravdu. Vrátil jsem se po celé té pauze fyzicky připravený dobře, ale chyběla mi dynamika, ztratila se jistota i všechny návyky. Hledal jsem rytmus, zvykal jsem si na úplně jiné podmínky i hru, než byly v NHL.\nZ čistě defenzivního beka jsem se měl proměnit v tvůrce hry a to všechno potřebovalo svůj čas. Svůj čas potřebovalo i překonání bolesti z toho, že u sebe nemám děti. Znamenají pro mě všechno, kvůli nim jsem se naučil vařit, starat se o ně, kvůli nim bych udělal cokoliv. Jenže zůstaly v Kanadě.\nBohužel manželství s jejich mámou nevydrželo a já byl v Česku najednou sám. Nešel mi hokej podle představ, nemohl jsem vidět syna s dcerou a propadal se do hodně nešťastných stavů. Nevěděl jsem, jestli se mám vrátit do Kanady, nebo jestli mám zůstat.\nTenkrát mi bylo opravdu špatně a nerad na to vzpomínám. Tělo už fungovalo dobře, ale zase překážela hlava.\nOproti tomu prvnímu půlroku se za posledních pět let spousta věcí změnila. Věřím, že v extralize můžu patřit k nejlepším, a s žádným jiným cílem ani nemůžu do další sezony vstupovat. Nebylo by to vhodné, znám svoji úlohu v Liberci a nebudu se před ní schovávat. Hokejem se vysloveně bavím.\nJak už jsem říkal, moje role je na ledě a také mimo něj. Každý den jsem v půl sedmé ráno v kabině, abych se připravil na trénink, a zůstávám v ní i dlouho potom, abych splnil všechny povinnosti ke svému tělu i k týmu.\nSnažím se tohle přenášet na ostatní, jsem rád, když mě vnímají a třeba pro ně mohu být taky trochu vzorem, jako pro mě byl Jarda Modrý a další. Vidím, že mladí kluci v Liberci si rady nás starších rádi vyslechnou, a jejich růst je pro mě velkou odměnou a radostí.\nCo se naopak nezměnilo vůbec, je fakt, že mi chybí děti. Dokud nebyla pandemie a nechodily do školy, měl jsem je tu docela pravidelně a dalo se to vydržet. Minulý rok jsem je ale kvůli restrikcím v cestování mezi Českem a Kanadou neviděl šest měsíců.\nPůl roku. Půl roku je v životě pětiletého dítěte strašně dlouhá doba a já nemohl žádný z jejich zážitků sdílet jinak než přes internet.\nBylo to pro mě příšerné. Dostával jsem videa, jak jde syn na hokejový trénink a ostatní kluky tam vedou jejich tatínci. Přišel jsem o taneční vystoupení své dcery a musím říct, že jsem to oplakal. Vím, že takhle to nejde dál.\nV létě se nám navíc s druhou manželkou narodil syn a já chci, aby dva starší sourozenci měli možnost poznat ho odmala. Vím, že už nikdy nebudeme stoprocentní rodina, ale chci se tomu přiblížit, jak jen to bude možné a jsem rád, že jako rodiče dokážeme potlačit svoje ego a osobní problémy ve prospěch našich dětí.\nPrávě proto stavím barák v Edmontonu a po této sezoně se tam odstěhuji. Vím, že přijdu o několik let své kariéry, a možná na konci sezony přijdou slzy. Vlastně je docela depresivní na to takhle myslet. Myslím si, že bych v extralize ještě pár ročníků na té nejvyšší úrovni ze své pozice uměl přidat.\nZároveň už nepřijdu o žádné další vystoupení dcerky, budu moci být na zápasech syna a oni budou mít v blízkosti tátu, na kterého se mohou se vším obrátit a který se jim bude vždycky snažit pomoci.\nI tady platí moje heslo: Ztracený čas vám nikdo nevrátí. Nechci už ztratit na úkor dětí žádný.\nTohle všechno jsem věděl už v minulém roce, když se mi v listopadu vrátily staré známé bolesti. Nejprve nenápadně, pak stále silněii, až jsem nakonec už nemohl ani řídit auto. Nejde řídit auto s kudlou v zádech.\nByla to taková bolest, že jsem si při střídání ani nemohl sednout na lavici. Při sedu bych povolil svaly na krku a už bych třeba taky nevstal. A tak jsem při zápasech stál. Doktoři i fyzioterapeuti věřili, že mě dají dohromady.\nTušil jsem týdny dopředu, že se to nepodaří. Jak tohle prožijete jednou, příště už je vám jasné, že tenhle problém jen tak nepřechodíte. A přesto jsem to zkusil. Marně. Sezona pro mě skončila po Vánocích a já šel potřetí na operaci krku.\nMusel jsem se klukům v kabině za tohle období omluvit, stejně tak jsem se omluvil své ženě. Všechna ta bolest a stesk po dětech ve mě probudily vznětlivost a určitě se mnou chvílemi bylo k nevydržení. Vím to, přeháněl jsem to. Byl jsem na ostatní až moc tvrdý. Upřímně mě to mrzí.\nI proto, abych tenhle pocit opustil, vstával jsem do té zmrzlé garáže. Potřetí a jistojistě naposledy jsem se vracel po zákroku, který už nechci absolvovat znovu. Vracel jsem se s touhou užít si ještě chvíli možnost být hokejistou.\nKdyž se zasním, dovedu si vykreslit svůj hokejový happyend naprosto přesně. Hrajeme doma rozhodující zápas finále, podívám se na tribunu a mám tam všechny svoje děti. Vím, že tam jsou se mnou i ve chvíli, kdy zvedneme pohár pro mistry extraligy.\nJo, je to sen, k jehož splnění vede dlouhá cesta. Stejně dlouhá ale vedla k tomu, abych si zahrál v NHL a stal se opravdovým profesionálem. Ještě delší možná povede k tomu, co bych si přál dělat po hráčské etapě mé profesní kariéry. Chtěl bych se dostat do NHL v manažerské či trenérské roli. Že to je nemožné? Alespoň mám motivaci.\nMožná je výhoda, že už za sebou jeden konec mám. Tentokrát nebudu tak nepřipravený jako na prahu třicítky.\nBěhem léta jsem nejen posiloval v garáži, ale snažil jsem se i hledat možnosti budoucí práce. Rok dopředu to jde trochu složitě, přesto cítím, že zájem by o mé služby být mohl, chtěl bych začít u juniorského týmu Edmonton Oil Kings a pomáhat tam evropským hráčům s přechodem do zámoří.\nZase jednou budu v něčem úplný nováček, který se snaží najít svoje místo. Třeba zase budu muset měnit své představy, jako když jsem se místo na ofenzivu zaměřil na defenzivu. Obejdu si kolečko na různých pozicích a snad přijde ta pravá.\nVšechno tohle chci začít budovat hned, jak skončím s aktivním hraním. Nebudu si dávat žádnou dlouhou pauzu, nemůžu ve svém životě ztratit rutinu a vášeň. Nemůžu zůstat ležet na posteli a nic nedělat, to by byla absolutní prázdnota.\nA hlavně by to nebyl dobrý příklad pro děti. Chci, aby viděly, že jejich táta si jde za svými sny a snaží se pro to dělat maximum. Budu se jim snažit ukázat, že jen tak může být člověk sám se sebou vnitřně spokojený.\nJeště před tím je ale vezmu do toho hlediště. Ukážu jim, jak se hraje hokej, a budu čekat, co mi k tomu zase řekne táta. Teď už se i na tu kritiku budu těšit. Vždyť to všechno bude naposledy.\nJana Mensatorová, Bílí Tygři Liberec\n583 zápasů v NHL, 30 zápasů v reprezentaci lední hokej