Paní Katarína G., nar. 1922 | Holocaust\nNarodila jsem se v Senici na Slovensku. Dětství jsem měla jako každé jiné dítě, potom jsem začala chodit do židovské školy. Naše obec byla ortodoxní a ve škole se vyučovalo náboženství. Vyučovací jazyk byl slovenský. Rodiče nebyli ortodoxní, ale spíše tradičně pobožní. Maminka byla vychována jako uvědomělá židovka. Tatínek žil zamlada s rodiči v Americe. Když mu rodiče zemřeli, vrátil se, ale již nebyl velmi pobožný. Tatínek chodil do kostela [synagogy] jednou do roka na Roš hašone a na Jom kipur. Vždy se nóbl oblékl. Maminka také nechodila pravidelně. Ale domácnost jsme měli košer, pouze za slovenského státu, kdy se nesmělo rituálně zařezávat, jsme košer nejedli. Tatínek mimo domov jedl i trejfe, ale to se maminka hněvala. Na Pesach jsme měli zvláštní nádobí a dodržovali jsme tradiční zvyky. Maminka každý pátek zapalovala svíčky, dělal se seder. Také na Chanuka se rozsvěcely svíčky. Vánoce jsme nikdy neslavili. Měla jsem o dva roky mladšího bratra. Měl samozřejmě bar micva a byl obřezaný.\nTatínek byl speditér, povozník. Měli jsme koně, ne auta. Sám pracoval a měl na pomoc dva kočí. Maminka také pomáhala, krmila husy a sádlo i maso prodávala, výborně pekla, například na svatby, a tak jsme se živili.\nV Senici bylo asi 750 židovských duší a byla tam krásná synagoga. A dále škola, kde se učili bócheři z Podkarpatské Rusi.\nAž do páté třídy jsem chodila do židovské obecné školy v Senici. Potom jsem navštěvovala státní měšťanskou školu. Tam jsme zažily i antisemitismus. Nikoli ze strany dětí, ale od učitelů. Někteří z nich nám dávali pocítit, že jsme židovky, a to jak na známkách, tak i na způsobu, jakým s námi mluvili. Já jsem odmalička chodila do Sokola a měla jsem kamarádky židovky i křesťanky - to nebyl v Senici žádný rozdíl. Jenom svátky jsme měli rozdílné, oni měli neděli, my jsme měli sobotu. Ve státní škole jsme museli chodit v sobotu do školy, ale nemuseli jsme psát.\nJá jsem se vždycky velice dobře učila a chtěla jsem dál studovat, ale rodiče na to neměli. Aspoň jsem začala chodit do odborné školy pro ženská povolání do Trnavy. Jako výborná žačka jsem dostala prezidentskou výjimku, takže jsem nemusela platit vlak a školné. Tehdy se tam platilo 400 korun školné, což bylo pro nás moc. Chtěla jsem se stát industriální učitelkou. Když jsem ale po 15. březnu 1939 přišla do školy, paní ředitelka mi řekla: Sbal si věci, ty nesmíš chodit do školy, protože jsi židovka. Byly jsme tam dvě židovky a obě jsme musely odejít ze školy. To bylo v 2. ročníku.\nVrátila jsem se domů a pracovala jsem až do roku 1942 v salonu jedné švadleny. I přes zákaz zaměstnávat židy jsme u ní pracovaly tři židovky, zavřené ve zvláštní místnosti, aby o nás nikdo nevěděl.\nRodiče nebyli příliš sionisticky zaměření. Teprve později uvažovali o emigraci do Palestiny. V Senici se dokonce plánovalo, že by dva velice bohatí muži, Komiati a velkostatkář Weiss, koupili v Palestině půdu a celá obec by se tam přestěhovala. Ale ti bohatí nechtěli zaplatit ostatním cestu. Nakonec je deportovali.\nJá se sionistkou stala už v mládí. Z Bratislavy k nám přijeli zástupci sionistické organizace a založili v Senici Makabi hacair. Rozdělili jsme se na tzv. kvucot [skupin]. Vedla jsem kvucu Tikva [ Naděje ], kde jsem měla na starost asi 13 dětí. Já jsem byla vedoucí - roš kvuca. Protože jsme se v Senici scházet nesměli, dojížděli jsme do Hlohovce nebo do Trnavy. Ale Židé tehdy nesměli cestovat, a tak jsme tajně chodili už ve čtyři ráno na první vlak, aby nás nikdo neviděl nebo nás z vlaku nevykázal. Na schůzkách jsme se učili ivrit a zpívali jsme ivrit písně. Za slovenského státu vznikly v Senici a okolí hachšarot, ve kterých se organizovala mládež z celého Slovenska. Tito chalucim pracovali na velkostatku Suroviny senického velkostatkáře a současně velkého sionisty, aby se tu přeškolili na zemědělce. Mně rodiče do hachšará nepustili, protože tam společně pobývali chlapci i děvčata. Uvažovala jsem dokonce o odchodu do Palestiny. Tehdy existovaly různé možnosti alije, ale často byly nebezpečné kvůli nedostatku a špatné kvalitě lodí. Jednou jsme si s bratrem už sbalili, avšak maminka nás nechtěla pustit. Prohlásila: Kde budeme my, budete i vy.\nPo vzniku slovenského státu jsme byli postiženi všichni. Nejprve nás vystěhovali z bytu na náměstí, neboť Židé nesměli bydlet na náměstí v bytech s okny do ulice. Potom tatínkovi sebrali živnost. Přidělili nám arizátora, v jehož prospěch propadl celý inventář, koně, maštale a vše ostatní. Byli jsme odkázáni na podporu maminčiných sester. Já jsem vydělávala šitím a bratr byl automechanikem. Žilo se velice těžko, protože jsme směli vycházet a nakupovat jen do určité hodiny, stále nám vytloukali okna, která jsme už ani nedávali zasklít. Bylo to strašné. Avšak nejvíce nás trýznila Hlinkova garda, která si několikrát přišla pro bratra. Odvedli ho do Hlinkova domu, kde ho bili do krve. Jednou ho zbili tak, že snědl fotografii Stalina. Ale on tehdy ani nevěděl, kdo Stalin je. Velitel ho tak bil, že bratr řekl: Pane Bresko, to mě budete bít tak dlouho, až ze mě ta fotografie vyjde? Ještě měl humor. Později se ukrýval před Hlinkovci u našich sousedů, velkých Čechoslováků, kteří ho každý pátek zastýlali do postele.\nTehdy se už lecos proslýchalo koncentračních táborech, o jejich existenci a podobě informoval i londýnský rozhlas. Lidé tomu ale nechtěli věřit. 27. března 1942 k nám přišel gardista, abychom se připravili na transport. Nejdřív jsme museli jít k odvodům. Protože bohatí měli možnost se vykoupit, naplnila první transport převážně chudina. Poté nás všechny soustředili v Hlinkově domě. Na nádraží jsme šli pěšky, vedli nás gardisti a všude jsme četli nápisy Senica bez židů . Tam nás rozdělili, chlapci šli do soustřeďovacího tábora v Seredi, děvčata do Bratislavy. Jeli s námi gardisti, v Kútoch jsme přesedaly na bratislavský vlak. Některá děvčata měla s sebou slivovici a gardisty opila ještě ve vlaku. Měly jsme tak možnost v Kútoch utéct, ale nikoho to ani nenapadlo. Později v lágru jsme si říkaly, jak jsme byly blbé, že jsme se nechaly takhle vést. Přitom v Kútoch by si nás nevšiml ani pes.\nV Bratislavě nás soustředili v bývalé továrně na patrony, kde jsme byly hlídané nejen slovenskými gardisty, ale i příslušníky SS. Přidělili nám čísla a odebrali nám oněch povolených dvacet kilo našeho posledního majetku, včetně šperků a hodinek. Zůstalo nám jen to, co jsme měly na sobě. Spaly jsme na holých pryčnách a na zemi, k jídlu jsme nedostávaly skoro nic. Měla jsem štěstí, neboť jsme třídila věci, které si lidé přivezli z domova. Každé ráno nás při nástupu sčítali. Strávili jsme v Patronce asi osm dní.\nNěkterá nemocná děvčata se mohla vykoupit a unikla tak prvnímu transportu. Četníci a gardisté nás pěšky odvedli až do Lamače, vesničky blízko Bratislavy. Provázel nás židovský lékař jménem Marmelstein, syn našeho bývalého pana rabína. Krásný člověk. V Lamači byly už přistavené nákladní vagony, dobytčáky. Asi po stu nás do nich nakládali. Ve vagonech byly jen pryčny a dole na jedné straně vědra, kam se chodilo na záchod. Celou cestu to žbluňkalo a šířil se hrozný smrad. V Žilině, kam jsme v noci dojeli, jsme se skulinkou ptaly zaměstnance na dráze, kde jsme. Odpověděl nám: Jste v Žilině. Kdo je odvážný, utečte. Tady ještě máte možnost. Ale nikdo neutekl, protože jsme se bály. Zeptaly jsme se ještě, kam nás vezou. Řekl: Auschwitz . Jméno Auschwitz jsme nikdy neslyšely, některá děvčata se domnívala, že se jedná o Aussig - Ústí. Byly jsme spokojené, že zůstaneme v republice. Avšak ráno jsme dorazily na polské hranice, do stanice Sol, kde nás už přebírali příslušníci SS.\nDruhého dubna 1942 jsme přijely do Osvětimi. Za strašného křiku otevřeli vagony. Venku stála stráž a na její rozkaz jsme se musely hned řadit do pětistupů. Jejich první otázka byla, kde je židovský doktor. Pan doktor Marmelstein se chtěl hlásit, ale jak se postavil do pozoru, zastřelili ho. Tak nás přivítali. Hned jsme viděly, že nejsme na rekreaci. V Osvětimi jsme prošli branou s nápisem Arbeit macht Frei . Všechno, co jsme ještě měly, jsme musely pustit na zem a hnali nás poklusem vpřed. Už jsme neměly vůbec nic.\nNejdříve jsme šly do koupele, která se podobala prádelně s velikými káděmi naplněnými vodou s chlórem nebo jiným desinfekčním prostředkem. Ostříhali nám vlasy dohola. Musely jsme vylézt na stoličku, ruce vztyčit nahoru a všude, kde jsme měly chlupy, nás oholily. Pak jsme se povinně namočily do kádí. K té koupeli byly přidělené Němky, které přijely před námi z Ravensbrücku a seznamovaly nás se životem v koncentračním táboře. Jednalo se většinou o asociální vězenkyně, ale vyskytly se mezi nimi také politické. Vzpomínám si na jednu z nich, Annu Binderovou, s níž jsem si dokonce později dopisovala. Byla úžasná. Dodala mi sílu slovy: Musíš mít pevnou vůli a pořád si musíš říkat, že to musíš přežít . Chodila mezi námi a povzbuzovala nás.\nOblékli nás do ruských uniforem, které byly plné vší. Tam jsme se s nimi poprvé obeznámily. Byly jsme holohlavé. V Osvětimi většinou prší, kolem jsou samé močály, je to hrozná krajina. Přidělili nás do bloků, zděných domů, které dosud v Osvětimi stojí, mě na blok 9 v kmenovém táboře. Postele zatím scházely, spaly jsme na zemi jedna vedle druhé. Až později jsme si je musely nanosit. Byly to pouhé tři pryčny, já jsem vždycky spávala úplně nahoře.\nNaše bloková byla nejdříve Němka z Ravensbrücku, potom Slovenka, kterou Němci vybrali z našeho transportu podobně jako raportschreiberin [písařka u raportu] Katku Viněrovou. Ta nám první den rozkázala vyběhnout z bloků. Odehrálo se to samozřejmě se strašným křikem, vůbec jsme nevěděly, co od nás chtějí. Na schodech do bloku jsme se skoro udupaly. Mezi dveřmi stála esesačka a kopala každého, kdo se chtěl vrátit. Katka nám vysvětlila, že každé ráno před odchodem do práce a večer po návratu budeme stát apel, což znamená, že nás budou počítat. Zpočátku, než se to zaběhlo, jsme několik dní ani nejedly. Při odchodu do práce a při návratu jsme dostávali takový komisárek, černý chléb obalený v pilinách, přibližně kilový. Z toho nejdříve ukrojili krajíc asi 1 cm silný, zbytek rozdělili na čtyři díly a ty tvořily jednu porci; čtyři tenké krajíčky byly jedna porce. Jednu čtvrtkilovou kostku margarínu dělili na 12 porcí; z marmelády jsme dostávali jednu lžičku. Dávali nám také nějaký blutwurst [krvavou uzeninu], ale to jsem nikdy - i přes velký hlad - nejedla.\nV Polsku bylo tehdy mnoho ve válce vybombardovaných domů. Byla jsem přidělena k demoličnímu komandu Abbruch Birkenau , které se skládalo přibližně z 1200 Slovenek z našeho a předchozího transportu vypraveného z Popradu. Každá jsme dostala číslo, zatím jen našité a hadřík, na kterém byl magen David [Davidova - židovská hvězda], vespod žlutý a navrch červený, kterým byli označeni političtí Židé . Ráno nás vodila strážní hlídka s vlčáky po desetičlenných skupinách k troskám domů, jež jsme musely rozebírat. Dostaly jsme trámy s kramlemi, kterých jsme se musely chytit, a na jedna, dva, tři uhodit do stěny. Stěna letěla a ty, které byly první, letěly s ní. Některá děvčata se zranila nebo i zabila.\nNaše demoliční komando tehdy vytvářelo místo pro další koncentrační tábory v Birkenau. Byly nesmírně rozlehlé a zahrnovaly cikánský tábor, český tábor, B II b, Union tábor. Při bourání domů jsme musely roztloukat obrovské kameny velikými kladivy, které jsme sotva unesly. Byly jsme mladé, většinou dívky do 20 let. Jedna držela klín a druhá do něj měla tlouct, dokud se kámen nerozpadl. Když už jsme nemohly, poštvala na nás dozorkyně vlčáka, který byl cvičen na to, aby člověka roztrhal. Jednou dozorkyně psa poštvala na mě. Pohladila jsem ho a on mě nechal být. Oblíbila si mě, protože mi ten pes nic neudělal, a nosila mi pak každý den něco k jídlu. Dozorkyně nám později dělaly Němky z Ravensbrücku. Nepracovaly, jen dávaly pozor, abychom pracovaly my. Namáhavé bylo ukládání očištěných cihel. Stály jsme v řetězu a házely jsme si je do ruky. Měly jsme bolavé ruce, protože jsme neměly rukavice. A ráno do těch bolavých rukou znovu cihly, byla to hrůza.\nKdyž jsme neměly co jíst, chodily jsme na revír prosit o tablety, abychom měly v žaludku aspoň něco. Prosila jsem lékařku Manci Schwalbovou, jestli by mi nedovolila si aspoň dva tři dny odpočinout. Souhlasila a já jsem zůstala na revíru. Manci pomáhala, kde mohla. Židovky sice nesměly chodit na revír, ale tehdy mě tam ještě vzala. Časem přibyly Němky, esesačky z Ravensbrücku v uniformách ošetřovatelek, mezi nimi vrchní sestra Erika. Přišla na blok a ptala se, kdo má být operovaný na apendix. Já jsem ani nevěděla, co to je, ale myslela jsem si, že to je příležitost udělat tomu všemu konec a přihlásila jsem se. Skutečně mě vzali. Ráno pro nás přišli a několik nás z revíru odvedli do mužského lágru. Nevěděly jsme, co s námi budou dělat. Cesta byla hrozná, samé bláto. Neměly jsme boty, jen dřeváky. Zdvihat nohy se v nich nedalo. Místo chůze jsme jimi jen šoupaly v bahně. Když některou z nás esesák zezadu kopl a ona spadla do bahna, musela se z toho dostat, aby mohla jít dál. Jenže tam každá ztratila dřeváky a pokračovala už bosa. Došly jsme do toho lágru celé od bahna. Na revíru jsme si musely svléct šaty. Operoval mě polský lékař profesor Wasilevski, rovněž vězeň a zákroku byli přítomni studenti. Po operaci mi řekl: Dolů ze stolu . Ale já jsem nemohla. Vzali mě tedy na nosítka a vezli mě zpátky do ženského lágru na revír. Za týden přišla kontrola, jistý lékař von Bodmann. Byla jsem tam týden, měla jsem ještě stehy, ale on mě již poslal do práce. Přesto si mě tam Manci ještě asi tři dny nechala, ale potom jsem už musela jít na lágr.\nNa revíru dělala sestřičku jedna jeptiška, politická vězenkyně a velice slušná žena. Ta mi poradila, abych šla na blok 3, kde je dozorkyně, která pracuje v Nähstube [krejčovně], která mě snad vezme k sobě. Řekla jsem jí, že jsem vyučená švadlena, a skutečně mě přijala. Opravovaly jsme hlavně vojenské uniformy, ale šily jsme také dětské šatičky pro esesačky a obháčkovávaly jsme jim kapesníčky. Nezůstala jsem tam ale dlouho. Pracovaly tam převážně staré židovské ženy a první kontrola mě vykázala, protože jsem byla mladá. Už jsem se v Auschwitzu trochu vyznala a obrátila jsem se na Annu Binderovou, která byla na árijském bloku. Její zásluhou jsem se dostala do komanda, které loupalo brambory, škrábalo mrkev a připravovalo jídlo pro kuchyň. Byly tam hrozné podmínky, pracovalo se ve vodě, ve dne i v noci. Dozorkyni nám dělala asociální vězenkyně jménem Bubi. Když v noci viděla, že usínáme, tloukla nás hadicí, abychom pracovaly. Na převlečení jsme neměly nic, ty mokré ruské uniformy musely uschnout přímo na nás. Tam jsem pracovala až do doby, kdy jsme šly do Birkenau.\nDo Birkenau nás přestěhovali po osmi měsících. Přišly jsme z práce, postavili nás do řady a volali, že kdo nemůže, může jet autem. Ty, které nastoupily na auto, jsme už nikdy neviděly. Byla jsem přidělěna na blok 9. V Birkenau jsem měla velké štěstí. Když jsme tam přišly, šla jsem náhodou na záchod a najednou jsem uviděla esesáka obklopeného děvčaty, který stál na takové podestě. Ptala jsem se, co se děje, a řekly mi, že zapisuje do komanda. Nevěděly ale, do jakého. Postavila jsem se tam a esesák zakřičel: Diese kleine, deine Nummer. [ Ty malá, tvoje číslo. ] Nahlásila jsem mu své číslo a on řekl, abych ráno přišla tam a tam. Dala jsem mu také číslo mé kamarádky a mé sestřenice, a tak jsme ráno šly všechny tři do komanda DAW - Deutsche Ausrüstungswerke Kanada. Naší prací bylo třídění svršků, které lidé svlékli v krematoriu. Skladiště, kde jsme pracovaly, se nacházelo přímo na rampě. Každý druh oděvu - pánské prádlo, kabáty, klobouky atd. - měl své oddělení. Balily jsem oblečení po deseti nebo dvaceti kusech a to se pak posílalo do Německa v rámci zimní pomoci. Cenné věci jsme vhazovali do zvláštní schrány s dírou. Protože transporty přijížděly hustě - francouzské, belgické, holandské, české a polské - existovala tato komanda DAW dvě, kromě našich Weissköppchen ještě Rotköppchen.\nPracovaly jsme v mužském lágru. Jednou, když jsme jím procházely do práce, probíhala zrovna selekce. Bylo to hrozné. Osvětim byla samé bláto, mnoho lidí už nemohlo chodit a jen z toho, že se v bahně něco pohybovalo, se dalo poznat, že je to člověk. Jeden vytáhl ruku z bahna a křičel: Vy, židovská děvčata, kéž bychom byli poslední oběť za náš celý národ. To mi utkvělo navždy v paměti.\nNaší dozorkyní byla Rita Stenzel a šéfem dr. Franz Armbruster, Němec, příslušník SS, ale přesto ohromný člověk. Tehdy ještě nebyl doktor, myslím, že teprve studoval. Pocházel ze Schwarzwaldu. Oslovoval nás jménem a vykal nám, viděl v nás lidi. Bylo pro nás velkým štěstím pracovat pod ním a také nás z tohoto komanda nejvíc přežilo. Když jsme mu řekly, že ráno bude selekce a že nás několik vyberou pravděpodobně do plynu, ohlásil, že máme moc práce a že musíme jíž na noční směnu, a tak jsme na selekci nešly.\nSamozřejmě jsme organizovaly , to znamená, že jsme pronášely věci a za to jsme si kupovaly margarin a cukr. Byla to taková výměna zboží. Ale také jsme filcovaly, prohlížely věci, které si lidé přivezli. Nacházely jsme valuty, zlato, brilianty a s tím vším jsme kšeftovaly s muži a jako protihodnotu jsme dostávaly jídlo. To nás drželo nad vodou. Jestliže jsme toho měly víc, schovaly jsme si to. Jednou udělali velikou namátkovou kontrolu a všechno nám našli. Chlapi nám vzkázali, že celé komando půjde do plynu. Ráno jsme přišly do práce, dr. Armbruster nás nechal nastoupit a vytýkal nám, že jsme snad ztratily rozum a zapomněly jsme, kde jsme. V tom přišel komandant Ohmayer a ptal se ho, co je to tady za společnost. Šéf před něho předstoupil a řekl: Ich hab' neue Häftlinge bekommen und die werden zur Arbeit angeteilt. [ Dostal jsem nové vězně a ti jsou přidělováni na práci. ] Tím nás zachránil.\nTehdy mezi námi řádil skvrnitý tyfus. Hned ráno si nemocné lehly, zasypaly se hadry, aby je nikdo neviděl, a on jim nechal donést vodu, Matonku, což bylo tehdy něco ohromného. Zavolal jim lékaře (samozřejmě vězně), ale nebyly léky. Když jsme se s ním loučily, řekly jsme mu, že si na svobodě nepřejeme nic jiného než takového šéfa, jako byl on.\nJá jsem také prodělala skvrnitý a později i břišní tyfus, malárii a úplavici, avitaminózu a další nemoci. To byly běžné lágrové choroby. Dostala jsem se opět na revír, tentokrát s puchýři z avitaminózy. Ráno při odchodu do práce nesměly být ty puchýře vidět. Tak jsme je propíchly a zasypaly pískem, aby neviděli, co to máme. Tehdy se mi to začalo podebírat nějakou infekcí, a tak jsem si to léčila na revíru. Třetí den nás bloková varovala, že další den bude na revíru selekce. Pochopitelně jsem odešla.\nBrzy poté bylo naše pracoviště přeloženo na Březinku přímo ke krematoriím. Náš šéf chtěl, abychom tam přešly všechny s ním. Ale já jsem tam nechtěla. Měla jsem kamarádku, která pracovala v budově štábu, a té jsem vzkázala, aby mě tam nahlásila, až bude nějaké volné místo. Jednou na apelu volali tři čísla a mezi nimi i mé. Poslali nás do sauny, oblékli nás do čistého a ráno nás odvedla stráž do štábu, na jehož místě dnes stojí tři kříže. Němci tam měli sklad zbraní, my jsme bydlely v suterénu a pracovaly pro ně. Zpočátku jsem byla přidělena do prádelny. Štábní budova byl jeden ohrazený blok, kde bylo skoro vše, co SS potřebovali: prádelna, žehlírna, obchod atd. Ven jsme vycházet nesměly, abychom se nepotkávaly s děvčaty z Unionky a nepřenášely se vši.\nJednou byl nálet na lágr Union. [pozn.: Union byla továrna se zbrojní výrobou.] Tenkrát již esesáci z obavy před nálety bydleli mezi našimi bloky. Zdálo se ale, že spojenci byli přesně informovaní, kde bydleli trestanci a kde esesáci. Nám bombardování uřízlo čtvrt bloku, ale dům před námi, kde byli Němci, to úplně smetlo.\nJednou dvě polská děvčata vynesla z Unionu střelný prach v botách a potom explodovala dvě krematoria. Pak postavili v lágru šibenici a zavolali kata. Jmenoval se Jakub, byl to Polák, který přijel z Ameriky na návštěvu do Polska a tam ho sebrali do lágru. Přes dráty se esesáci dívali na to, jak je věšeli. Ta dvě polská děvčata stála pod šibenicí, my jsme všechny musely nastoupit, abychom viděly, co se stane lidem, kteří provádějí sabotáž. Mezitím ale přišel nálet a všechny, včetně těch dvou děvčat, jsme musely jít do krytu. V krytu dala francouzská lékařka těm děvčatům nějakou injekci. Po náletu nás nechali zase nastoupit, ta děvčata ještě zazpívala polskou hymnu, potom jim kat dal oprátku a zdvihl ji - ta děvčata byla v momentě mrtvá. Ale nezradila ty chlapy, kterým to odevzdala.\nVe štábní budově se dalo přežít, protože tam byly podmínky pro hygienu, umývárna, kde jsme se mohly každý den umýt. Také nám stubendienst [ pokojová služba ] nekradly z porcí, takže jsme každý den dostaly půl litru polévky a čtvrtku chleba. V Osvětimi a Birkenau jsem kolikrát raději pro polévku nešla, protože tam děvčata úplně zdivočela. Bloková nebo stubendienst nám nalévala polévku do nastavených misek železnou nádobou na holi, a protože jsme se velice tlačily, mlátila nás s ní po hlavě.\nNejprve jsem pracovala v dílně, kde se opravovalo prádlo a šatstvo pro esesáky, a potom jsem přebírala špinavé prádlo a vydávala jsem jim čisté. Někteří byli slušní. Například jeden muž, který pracoval v zahradnictví. Řekl mi: Vyber mi pěkné prádlo. Odpověděla jsem mu: Až přijdete příště, přineste mi nějakou zeleninu. A on ji skutečně přinesl. Rozdělily jsme se s ostatními děvčaty a dalo se přežít.\nV Birkenau pracovali také civilisti, Poláci. A ti nám sami nabízeli: Děvčata, jestli chcete, moje manželka vám upeče buchty. Ale jedna povidlová buchta stála sto dolarů. Za všechno jsme platily, vše mělo svou cenu. Například prsten, který neměl kamínek, stál sto dolarů, s kamínkem dvě stě dolarů. Tak se tam obchodovalo. Říkalo se tomu organizovat a tak se dalo přežít. Ale kdyby nám na to přišli, pověsili by nás. Některá děvčata si myslela, že budou mít nějaký kapitál, až přijdou na svobodu. Ale přišli jim na to a pověsili je. Pamatuju se i na případ tlumočnice, krásné belgické Židovky, která utekla s jedním Polákem. Dlouho je nemohli najít, možná až dva měsíce byli na svobodě. V táboře se vykládalo, že prý si šla něco koupit a když ukazovala, co chce, viděli její vytetované číslo. To prý ji prozradilo. Nejdříve ji zavřeli na blok 11 - blok smrti. Pak ji na vozíčku dovezli do lágru, my jsme musely nastoupit a musely jsme se na to dívat. Komandant k nám držel řeč, že tak se stane každému, kdo se pokusí o útěk. Zatím prý každého chytili. Pak ji odvezli ji do krematoria a chtěli ji zaživa upálit. Ale ona si žiletkou podřezala žíly.\nVzpomínám si také na Olgu Lauferovou, chudé děvče z Trnavy. Byla bloková a kradla vězňům chleba, marmeládu a další vyfasované věci a za to si kupovala brilianty, zlato a valuty, které děvčata pronášela s nasazením vlastního života. To vše si ukládala do zavařovací sklenice, kterou měla někde zakopanou. Měla v táboře známost, chlapce z Popradu. Ona byla velice škaredá a ten chlapec jí slíbil, že si ji vezme, až se dostanou na svobodu. Ale potom se pohádali a on ji zradil. Zavřeli ji na blok smrti a hrozně ji mučili. Dokonce oči jí vyloupali.\nAčkoli jsem byla ve štábní budově, zprávy o dění venku nám scházely. Pouze když k nám přišli fasovat zbraně chlapci ze Slovenska, kteří se přihlásili k německé národnosti a museli proto narukovat do Wehrmachtu, vyptávaly jsme se jich na domov a naše blízké. Dozvěděli jsme se až o porážce Němců u Leningradu. Později už jsme věděly, že Rusové jsou blízko Birkenau. A viděly jsme procházející transporty, tábory okolo Birkenau už byly na cestě. My jsme vyšly 18. ledna 1945 večer. Celý den panoval chaos, rozkrádalo se a strhla se bitka o potraviny ze skladu. Nevěděly jsme, kam jdeme, a tak se každý snažil ukořistit co nejvíc. Protože byla zima, šla jsem si pro dobré boty a nějaké oblečení místo pouhé pruhované trestanecké uniformy. Chlapi nám vzkázali, abychom si pod uniformu oblékly také civilní šaty. 18. ledna se štábní blok připojil k Union lágru a vydaly jsme se na pochod smrti.\nNejdřív nás hnali, ani jsme nevěděly kudy, až jsme došly Českého Těšína. Chlapi nám vzkázali, že v lesích jsou partyzáni a že máme volat o pomoc. My jsme volaly, ale nikdo se neozval. Za chvíli jsme byly v Polském Těšíně a tam už jsme neměly naději na útěk. Jednou jsme spaly dokonce na hřbitově, jak jsme ráno zjistily. Byla strašná zima a varovali nás, abychom neusli nebo zmrzneme. Když jsme ráno vstávaly, některá děvčata byla skutečně zmrzlá. Další den jsme přišly na nějaký velkostatek a spaly jsme v maštali u krav, kde bylo teplo. I krávy jsme si podojily a napily se mléka. Do té doby jsme nejedly nic. Jednou jsme přespávaly ve stodole plné sena. Zahrabaly jsme se s kamarádkou do sena a chtěly jsme se schovat někde u sedláků nebo v horách. Avšak psi nás vyčmuchali. Býval by nás zastřelil esesák, ale kamarádka ho uplatila hodinkami.\nHnali nás stále dál. Jedna Polka nás nechala přespat v rodině, ale musely jsme ji každá za to něco dát z toho, co jsme měly zorganizované . Druhý den jsme došly do Vratislavi, kde už na nás čekaly otevřené nákladní vozy. Byly jsme tak natlačené, že jsme se nemohly vůbec pohnout. Ještě ve Vratislavi na nádraží jsme se zásobily řepou, kterou tam právě nakládali. Bez ní bychom byly vyhladověly. V každém rohu vagonu stál esesák nebo voják Wehrmachtu. Jeden starý voják, který jel s námi, měl už té války také dost. Všude, kde jsme zastavovali, měli esesáci vývařovny, kam si mohli dojít pro polévku. Tomu vojákovi nás bylo tak líto, že nám tu polévku dával. Ale my jsme už byly tak zdivočelé, že jsme z toho žádná nic neměly. Všechny jsme chtěly pít a vybryndaly jsme ji. Dojely jsme do Gross Rosenu, ale tam nás nechtěli přijmout, protože tábor byl přeplněný. Potom jsme dorazily do Berlína. Berlínské nádraží bylo vybombardované, my jsme stály na vedlejší koleji a míjel nás transport mužů, kteří byli v hrozném stavu. Nevím, z kterého lágru je evakuovali, ale asi byli už delší dobu na cestě. Co jsme ještě měly k jídlu, házely jsme jim do jejich vagonů. Potom nás vezli dál a nabízeli nás v různých táborech, ale nikde nás nechtěli vzít, protože všude bylo přeplněno.\nNakonec nás dovezli do Ravensbrücku. To už jsme byly všelijak smíchané, Rusky, Židovky, Češky a už jsme se ani neznaly. V Ravensbrücku nás nejdříve ubytovali v takovém šapitó. Nad hlavou byl stan, jenže dole bylo bahno a v tom bahně jsme ve dne stály a v noci jsme v něm musely spát. Ani se nedá vypovědět, jaká to byla hrůza. Sotva jsme se odtud dostaly, sondovaly jsme, jak to v Ravensbrücku vypadá. Byl to obrovský lágr a nám připadal ještě horší než Osvětim.\nVedle Ravensbrücku ležel menší tábor, který se jmenoval Jugendlager [tábor mládeže]. Byli tam staří lidé, evakuovaní z Rigy v hrozném stavu. Nedávali jim jíst a oni umírali hlady. Šla jsem tam na latrínu a potkala jsem paní ze Slovenska. Chtěla, abych jejímu synovi, lékaři v bratislavské nemocnici, vyprávěla, jak zemřela jeho maminka. Nevím, jestli ještě někdo z nich žil, když tam přišli Američani. V tom Jugendlageru nebyla voda, myly jsme se jen ve sněhu. Nastěhovaly jsme se tam, ale pak se roznesla zpráva, že postřílejí všechny, kteří už nemohou, a tak jsme se vrátily do Ravensbrücku.\nJednou jsem cestou z umývárny viděla shluk děvčat, jejichž čísla si zapisoval esesák. Vmíchala jsem se mezi ně i s kamarádkou a dostaly jsme se tak do transportu. Řekli nám, že pojedeme tam, kde nás přijmou, namířeno ale máme do Čech na práci do ústecké továrny. Strašně jsme se do Čech těšily. Nakonec jsme ale po čtrnácti dnech putování skončily v táboře Malchow. Bloky byly jako stavěné jako sruby, pravděpodobně tam kdysi bylo nějaké rekreační středisko. Zakázali nám pít vodu s tím, že je otrávená. Ještě před námi tam přijel transport děvčat z Podkarpatské Rusi, který původně směřoval do Osvětimi, ale nakonec dorazil do Malchowa. Pracovaly v muničních továrnách, v kuchyni a uklízely esesákům, kteří tam měli celé sídliště. My jsme až do 27. dubna, celkem tedy asi tři měsíce, pracovaly v kartonáži v továrně Dynamit Nobel. Už jsme viděly, že válka končí, protože spojenci bombardovali každý den esesácké sídliště vedle lágru. S kamarádkou jsme tam jednu dobu chodily uklízet a pomáhaly jsme jednomu bezrukému esesákovi. Ptal se nás, jak vypadá život v táboře - bál se totiž, že ho to čeká také. Všechno jsme mu vyprávěly a nezapomněly jsme mu doporučit, aby si obstaral dřeváky a naučil se v nich chodit.\n27. dubna provedli Američané strašný nálet na tábor. Na věžích už nikdo nestrážil, vypukl chaos a my jsme nevěděly, co se bude ještě dít, a tak jsme se rozhodly pro útěk. Nejdříve jsme se v noci přidaly k Italům, vězněným odpůrcům Mussoliniho a šly jsme s nimi až do vesnice. Pak jsme se spojily s jinými děvčaty. Potkávaly jsme mnoho uprchlíků, kteří utíkali před Rusy. Všichni chtěli jít k Američanům a my jsme se k nim také přidaly. Drželo se nás pohromadě asi šest. Usadily jsme se na tři dny v opuštěném selském domě se spoustou drůbeže, brambor a spíží plnou zavařenin. Pobývala tam i jedna Ruska, která byla původně na nucených pracích a nyní čekala na Rusy, aby se konečně dostala domů. Najedly jsme se, vyspaly v postelích, ale jednou brzy ráno někdo klepal bajonetem na okno a opět jsme musely utíkat před Němci. Střílely tam už kaťuše a my jsme nevěděly, kde se schovat. Ukryli jsme se v pancéřovém voze a když se vše uklidnilo, pokračovaly jsme dále. Došly jsme pěšky až do Schwerinu. Myslely jsme, že už jsme úplně osvobozené, ale po lesích se ještě skrývali esesáci a stříleli lidi v trestaneckých šatech, protože nechtěli mít svědky. Ale my jsme ty šaty zahodily hned po útěku z Malchowa.\nSchwerin už drželi Američani. Viděly jsme, jak Němci odevzdávají zbraně, byla jich velká hromada. Němci se řadili nalevo do zajetí, zatímco my napravo na takovou velikou louku, kde z nám rozdávali konzervy. Červený kříž nás ubytoval v bývalých kasárnách Adolfa Hitlera, nyní sloužících jako repatriační tábor. Stála tam socha a na ní nápis: Jsme silní a nikdy se nevzdáme. To bylo den po kapitulaci.\nVyhledali nás židovští vojáci, kteří přišli s americkou armádou. Mezi nimi byl také rabín z Londýna, který původně žil v Německu. Podařilo se mu utéct z koncentráku, odešel do Anglie a tam narukoval. To byli velice slušní chlapci, většinou starší záložáci, kteří měli doma rodiny. Jednou nám vojáci oznámili, že se bude poprvé po okupaci otevírat kostel [synagoga] ve Schwerinu. Schwerinský rabín, který se i s ženou schovával, věděl, kde jsou v kostele ukryté tóry. Paní rabínka a my ženy jsme stály nahoře, chlapi dole. Mezi námi Českoslováky byli dva chlapci, kteří krásně zpívali. Ti nyní stáli dole a zpívali a modlili se. Tak jsme strávili první šabatový večer ve Schwerinu. Bylo to něco krásného, to se ani nedá popsat.\nPotom nás auta Červeného kříže převezla do Lübecku, kde bylo československé komité a odkud jsme se mohli rychleji dostat domů. Angličané v Lübecku se o nás moc nestarali. Ubytovali nás opět v kasárnách a na radnici jsme si vyzvedli stravovací lístky a dokonce i lístky k holiči. Najednou se tam objevil E. F. Burian z transportu z Neuengamme a začal nás shromažďovat. My jsme původně chtěli odejít do Ameriky, protože ti židovští chlapci nám radili, abychom se nevracely do Československa, nýbrž abychom šly do Ameriky, nebo do Anglie. Kamarádka však měla doma rodiče a chtěla se vrátit. Burian nám sliboval, že pro nás přijedou auta a maloval nám, jaké výhody budeme mít v Československu. Tak jsme se rozhodly pro návrat do Československa.\nVydaly jsme se pak na Mezinárodní červený kříž a požádaly jsme, jestli by nemohli nějak oznámit na Slovensko, kde se skrývali rodiče mé kamarádky, že žijeme. Slíbili nám, že to udělají.\nMezitím se šířila fáma, že nás Američané chtějí poslat do Belgického Konga na plantáže sbírat čaj. Čeští vězňové z nás varovali: Děvčata, nenechte se zmást, tam jsou hrozné klimatické podmínky, to bychom nevydrželi. Pojďme se podívat, co je u nás. Nakonec jsme tedy s nimi odjely na nákladních autech Čedoku do Prahy. To všechno zařídil Burian. Když jsme opouštěli americkou zónu, dali nám Američané čokoládu a všelijaké konzervy a upozorňovali nás, že nám to všecko Rusové vezmou. A to se také stalo.\nPražáci nás přívítali slovy: Proč jste přišli? Přinesli jste jen nemoci. A co budete žrát? My sami nemáme co žrát. Červený kříž nás poslal do karantény. Byli jsme ubytováni ve skleněném paláci v Dejvicích. V karanténě s námi nic nedělali, ani jídlo tam nebylo, a tak jsme s kamarádkou brzy utekly a vydaly jsme se na cestu domů. Na repatriačním úřadě jsme dostaly pět set korun a repatriační legitimaci a potvrzení, na němž bylo napsáno: Vrací se bez infekční choroby a bez vší. To nás opravňovalo k volnému pohybu. Vlaky takřka nejezdily nebo byly plné. Vezly jsme se nejprve na střeše a když vlak zastavil, slezly jsme ze střechy záchodem do vagonu. Už ani nevím, jak jsme se dostaly do Trnavy. Tam jsme uprosily zaměstnance na dráze, aby nám dovolil sednout si na nákladní vozy s pšenicí.\nDo Senice jsme přijely v deset hodin večer. V Senici na nádraží nikdo nebyl a město je od nádraží vzdálené tři kilometry. Přednosta stanice si všiml našich holých hlav, vlasy nám ještě nenarostly. Na jeho otázku, odkud jedeme, jsme mu odpověděly, že pro to nemáme jméno. Zeptal se, zda jedna z nás není snad slečna Fleischerová. Kamarádka přikývla: Ano, já jsem Fleischerová. Řekl: Tak tu čekejte. Váš tatínek sem jezdí už měsíc každý večer a čeká na vás. Určitě přijede. A už jsme slyšely rachotit vůz, bylo deset hodin večer a pan Fleischer skutečně přijel s koňmi. To shledání se nedá vypovědět. Zajímalo nás, jak věděl, že přijedeme. Slyšel v rádiu, že my dvě žijeme a přijedeme domů. Tak na nás už měsíc čekál.\nJá jsem šla k sestřenici, která byla v Senici provdaná. Její muž se vrátil z Dachau, zatímco ona se skrývala v bunkru. Mého muže jsem poznala už před válkou a nyní jsme spolu začali chodit. Za války se schovával v horách. Vrátila jsem se v červenci 1945 a v prosinci 1946 jsem se vdávala. Zůstali jsme v Senici.\nI po válce jsem se na Slovensku setkala s protižidovskými projevy. Například když jsem se vrátila domů, přivítala mě jedna paní slovy: No, přece jste se všichni vrátili. Já povídám: Pravda, vám nikdo nechybí. Mně ale chybí. A ti co nedošli, jsou určitě v Palestině. Ti lidé vůbec nevěděli, co se dělo.\nRodiče přijeli do Osvětimi asi o dva nebo tři týdny po mně. Byli spáleni v krematoriu v Osvětimi. To znamená, že ještě nebyli zplynováni, ale byli buď zastřeleni, nebo je upálili zaživa. Můj bratr byl nejdříve v Seredi, potom byl deportován do Lublinu a do Majdanku. Tam jeho stopy končí. Asi ho zastřelili.\nRavensbrück, E. F. Burian, Malchow


Informace o omezení provozu školy od pondělí 12. 10. 2020 a jeho důvodech\nNa základě aktuálních informací od zaměstnanců školy Vám sděluji, že u dvou učitelek se objevily příznaky infekčního onemocnění (podezření na covid-19) a další učitelka je v dlouhodobé pracovní neschopnosti.\nZ těchto důvodů žádám rodiče:\naby zvážili nutnost pobytu, účasti na vzdělávání svého dítěte v mateřské škole\nprosíme rodiče, pokud je to možné, aby své dítě vyzvedávali z MŠ po obědě\nV pondělí 12. 10. 2020 bude zajištěn provoz dopoledne ve všech třídách, odpoledne bude provoz omezen na jednu třídu. Spoléháme na spolupráci těch rodičů, kteří mají možnost si vyzvednout dítě po obědě.\nOd úterý 13. 10. 2020 předpokládáme omezení provozu již dopoledne na 2 třídy, odpoledne bude v provozu jedna třída.\nDalší postup: Očekáváme výsledky testů na covid-19, v případě pozitivních testů následně zprávu krajské hygienické stanice ve věci epidemiologického šetření a rozhodnutí o protiepidemických opatřeních. O výsledcích Vás budeme bezprostředně informovat.\nHana Schenková, ředitelka školy


20.1.2020 MŠMT Informatorium 3-8 3 názory\nPokud je pro dítě předškolní vzdělávání povinné, nepožaduje škola doklad o očkování. U dětí mladších pěti let škola vyžaduje v souladu s § 50 zákona č. 258/2000 Sb., o ochraně veřejného zdraví a o změně některých souvisejících zákonů, ve znění pozdějším předpisů, doklad o tom, že se dítě podrobilo stanoveným pravidelným očkováním, nebo o tom, že je proti nákaze imunní nebo se nemůže očkování podrobit pro trvalou kontraindikaci.\nZákon o ochraně veřejného zdraví již delší dobu požaduje, aby byly do mateřských škol přijímány děti podrobené očkování, přičemž byl nově zaveden princip povinného předškolního vzdělávání pro děti od 5 let. Pravidlo o povinném předškolním vzdělávání nenovelizovalo obecný požadavek na přijímání dětí k předškolnímu vzdělávání s příslušným očkováním. Na druhou stranu není možné z očkování dělat překážku pro plnění povinnosti předškolního vzdělávání dané ze zákona. Proto je jediný správný výklad kombinace školského zákona a zákona o ochraně veřejného zdraví ten, že přijímat lze pouze očkované děti s výjimkou těch dětí, pro něž je předškolní vzdělávání povinné (anebo případně naplňují další existující výjimky ze zákona). Takto je naplněn smysl a účel jak zákona o veřejném zdraví, tak školského zákona. Skutečnost, že se dítě podrobilo povinným očkováním, prokazuje řediteli zákonný zástupce. (Z § 3 zákona č. 500/2004 Sb., správní řád, vyplývá, že ředitel mateřské školy jako správní orgán musí postupovat tak, aby byl zjištěn stav věci, o němž nejsou důvodné pochybnosti. Prokázat povinné očkování dítěte lze potvrzením praktického lékaře pro děti a dorost, který má informace o očkování dítěte k dispozici.)\nKdo To ar 20.1.2020 22:51\nZase Ka 23.1.2020 17:47\nNelogičnost reprobedna 26.1.2020 7:16


XXLMag.com se ptá a G-Dragon odpovídá! - Hudba - AsianStyle.cz\nHlavní stránka Hudba XXLMag.com se ptá a G-Dragon odpovídá!\n21:00 | 25.12.2012 Syrinox 8 15\nOne Of A Kind - MV\nG-Dragon: V první chvíli jsem si to vůbec neuměl představit. Nemohl jsem tomu rozumět. Spolu s Taeyangem jsme byli trainee dost dlouho, takže jsme usoudili, že bychom mohli debutovat jako hip hopové duo. Jenže pak se rozhodlo, že se k nám přidají další tři členové, a bylo naplánováno, že nás nechají debutovat jako „idol“ skupinu. Nebyl jsem moc rád. Ve skutečnosti jsem to nenáviděl. T.O.Pa jsem znal z dětství, byli jsme přátelé, jenže jsem neznal ty další dva. Nevěděli jsme, co všechno budeme muset dělat, takže jsme jen každý den cvičili choreografii. Vážně jsem nevěděl, o co jde. Ale YG samotná vypouštěla chlapecké skupiny do světa, které nebyly striktně v souladu se „žvýkačkovou“ pop hudbou. A protože základy byly postaveny na hip-hopu, věřil jsem společnosti a dělal to, co po mě chtěla. A šlo to dobře, takže jsem spokojený.\nSlyšel jsem od Choice37 (interní producent YG), že upravuješ a předěláváš hudbu tak, aby odpovídala tvé vlastní představě. Vysvětli své psaní a produkci.\nKdyž o tom všem přemýšlíte jako o práci, mám vždy pocit, že to nebude takové, jaké chcete. A to se týká všeho. Ať už je to hudba, píseň, móda nebo video. Jen se musíte uklidnit, kouknout se na nějaká legrační videa a pobavit se o tom, co by mohl být dobrý nápad. Hodně mi záleží na estetice mých videí. A dělám vše pro to, aby to bylo, jak je to jen možné, do detailu vypracované. Například, když lidé přemýšlí jen nad přímým překladem textu, chceme jim ilustrovat, že to má ještě další, hlubší smysl. Takže když to pak vidí, řeknou něco jako: „Oh, je zajímavé, jak to může znamenat i něco jiného.“ Místo tvorby videa, které stojí za to zhlédnout jednou, se snažíme dělat něco, co má cenu pustit si znovu.\n*Samplování (vzorkování) je práce se zvukovými vzorky – samply. Jedná se o převzetí zvuku nebo části zvukové nahrávky, vzorku, a její znovu využití pro hudební nástroj nebo součásti jiné nahrávky.\ntagy: G-Dragon XXl Mag.com interview\n1306 3 12\nGDho tisková konference, album, turné a ...\nGD – malý fashionista\n1468 4 12


V Praze se sešli zelení hackeři. Greenhack vyhrál program na prodloužení života nábytku z IKEA – Živě.cz\nIKEA | Ekologie | Hackathon\nFilip Kůžel 14. června 2021\nčlánek Nový teleskop na obzoru: NASA chce postavit „lovce“ potenciálně nebezpečných asteroidů SDÍLET NA FACEBOOKU TWEETNOUT\n8 FOTOGRAFIÍzobrazit galeriiShowArticleImage(991693271,750,500,"");return false' class='info'>8 FOTOGRAFIÍzobrazit galerii\nV sobotu 12. června se v Praze (ale z pochopitelných důvodů online přes MS Teams) uskutečnilo finále hackathonu Greenhack, největší zelené inovační akce v Evropě. Dvě stě hackerů se během 36 hodin pokusilo vyřešit výzvy spojené s udržitelným rozvojem a chováním spotřebitelů i globálních firem. Úkolem bylo vyřešit jednu z 11 výzev týkajících se celosvětových problémů, jako je změna klimatu, nadměrná spotřeba, nezodpovědná výroba a neefektivní řízení zdrojů. Na tvorbu prototypu řešení dostali 36 hodin.\nVítězem soutěže se stal projekt Re-pair + Re-use + Re-sell, který přichází s kreativními nápady na jednoduchou opravu, druhotné použití a přeprodej použitého nábytku IKEA. „Naše aplikace umožní pomocí QR kódu identifikovat nábytek IKEA a zákazník poté může jednoduše objednat nebo si nechat vyrobit chybějící náhradní díly, načerpat nápady k vylepšení nábytku nebo nepotřebný nábytek prodat. Chceme zákazníky přirozeně naučit chovat se ekologicky zodpovědně, inspirovat k opravám nábytku a motivovat k prodloužení jeho trvanlivosti,“ říká Tobiáš Vybíral z vítězného týmu Unicorn Hackers, který za vítězství v hackatonu získal 2 500 euro.\nJak by mohl projekt Re-pair + Re-use + Re-sell fungovat v praxi:\nŽivotaschopnost myšlenek vítězného projektu naznačuje Daniel Frühauf, Innovation and Co-creation leader IKEA pro Česko, Slovensko a Maďarsko: „Překvapilo mě, jak v krátkém čase dokázali Unicorn Hackers přinést tak inovativní řešení, které má potenciál k použití v praxi. Sice nemůžeme řešení ihned plně implementovat, ale dává nám skvělou inspiraci, jak více zapojit našeho zákazníka do inovativních řešení v rámci IKEA.“\nPorota ocenila tři další hackerské týmy, které obdržely finanční odměnu. Další týmy získaly partnerské ceny. Informace o projektu hledejte na www.GreenHack.eu.\n2. místo: projekt BASF in your pocket týmu Best_BASF_app, který přišel s univerzálním řešením označování chemických sloučenin.\n3. a 4. místo: aplikace Nature Catcher - Vysočina týmu SUDs, která řeší problém nelegálních skládek a pomáhá zvyšovat počet turistů v kraji Vysočina. Projekt Second life for bottles týmu Balance is Motion, který přišel s návrhy reklamních materiálů a tvárnic z pivních lahví.\nDiskuze (4) › Další článek: Nový teleskop na obzoru: NASA chce postavit „lovce“ potenciálně nebezpečných asteroidů\nTémata článku: Evropa, Praha, IKEA, Ekologie, Slovensko, Hackathon, Česká republika, Projekt, Řešení, Maďarsko, Hacker, Aplikace, Oprava, Basf, Nábytek, Prodloužení, Vysočina


-rajčata recepty, které budete milovat. Vyberte si ze stovek receptů na -rajčata, které se vám budou snadno a rychle vařit. Připravte si ingredience a můžete se pustit do vaření -rajčata. Užijte si objevování nových porkrmů a jídel z nejlepších -rajčata receptů z čech i ze světa. Dobrou chuť!\nKdo by nemiloval sušená rajčata naložená v oleji. Výborně se hodí do salátu, těstovin i jen tak na chleba. Připravte si j...\nHřušky omyjeme, oloupeme, rozpůlíme a odstraníme jádřince.Vodu přivedeme k varu,hrušky do ní na chvilku ponoříme, potom schladíme ve studené vodě…\nZeleninový aspik s vejci je pikantní pohoštění k pivu nebo k vínu. Hodí se i jako předkrm u slavnostního oběda. Zeleninová směs naložená v sladkokyselém nálevu bude pro tento recept nejlepší...\nPodobné recepty jako Zeleninový aspik s vejci\nhappy.lenulka: Ale jo, bastlit se dá cokoliv. A ty vege lasagne můžou bejt náhodou docela dobrý. Jen nechápu, proč se zlobíš, když tu někdo dá dobrej recept na něco, co je v tvym receptu hrůzně zvoraný.\nPostup přípravy receptu. Celé šípky si přineseme domů a opláchneme. Poté je připravíme na tepelné zpracování. Jsou zde dvě cesty, jedna relativně časově nenáročná (a jí se týká úvodní časový údaj) a druhá, která je na dlouhé večery.\nJsem jen amatérský kuchtík, ale tahle omáčka byla moc dobrá, manželka mi ji chválila. Nemusí být ani smetana, stačí plnotučné mléko - spíše více, jinak bude moc hustá - a pokud je silný hovězí vývar, toho stačí 300 ml. Pozor na křen, nám stačila dolní hranice 120 gramů, i tak pálila dost.\nVelice rychlý recept na výtečnou hrachovou kaši ze žlutého půleného hrachu. Vareni.cz - recepty, tipy a články o vaření.


2022 - co vás na náplavce letos čeká?\nLéto na Mělnické náplavce je plné zážitků. Food festivaly, koncerty, sportovní exhibice nebo kouzelné procházky kolem Labe. To vše najdeš na #melnickanpalavka!\nDetaily programu pravidelně aktualizujeme. Sledujte náš facebook @melnickanaplavka\n28. května proběhne na náplavce setkání mistrů volantu a řídítek spojené s výstavou a ukázkovou jízdou motocyklů, sidecarů a automobilů. Podnik je pořádán k výročí založení Autoklubu a k 100. výročí začátku aktivního působení Českého klubu automobilistů a motocyklistů na Mělníku. Vstup zdarma. Více informací naleznete v události na Facebooku. Akci organizuje Autoklub Mělník.\n5. – 10. července Divadlo bratří Formanů přiveze na festival Moře u Mělníka kromě Lodi Tajemství také známé představení Deadtown či vystoupení meziplanetárního cestovatele Juriho. Těšit se můžete také na různé koncerty, performance a show. Kompletní program včetně odkazu na vstupenky na jednotlivé představení naleznete ZDE nebo v samostatné záložce v hlavním menu.\n9. července vyvrcholí oblíbeným Family food festivalem letošní 3. ročník Moře u Mělníka. V rámci food festivalu se vám opět představí ty nejlepší food trucky a stánky s občerstvením. Mělnická náplavka se tak již potřetí promění v přímořský přístav plný vůni a chutí. V rámci doprovodného programu se na speciální gastro scéně přestaví špičkoví šéfkuchaři i známé tváře ze soutěže MasterChef Česko 2022. Ve spolupráci s Divadlem bratří Formanů pak bude připravena zábava pro velké i malé návštěvníky. Vstup na food festival bude zdarma. Více informací o něm naleznete v události na facebooku.


Panasonic RP HJE125E D cena od 169 Kč | SROVNAME.cz\nPanasonic RP HJE125E D\nSkvělý poměr kvality a ceny vždy rozveselí i zatvrzelé morousy. Oranžová sluchátka do uší Panasonic RP HJE125E D mají osvěžující barvu zralých pomerančů. K tomu vám naservírují skvělý zvuk za symbolické peníze. Máte unikátní ouška? 3 velikosti koncovek nakonec odemknou každý zvukovod. Silikonové provedení je příjemné na dotek a vydrží pohodlné po celý hudební maraton. 9mm měniče s neodymovými magnety vás překvapí kvalitním zvukovým výstupem s…\nPanasonic RP-HJE125E-D oranžová\nNázev produktu: Panasonic RP HJE125E D\nSkvělý poměr kvality a ceny vždy rozveselí i zatvrzelé morousy. Oranžová sluchátka do uší Panasonic RP HJE125E D mají osvěžující barvu zralých pomerančů. K tomu vám naservírují skvělý zvuk za symbolické peníze. Máte unikátní ouška? 3 velikosti koncovek nakonec odemknou každý zvukovod. Silikonové provedení je příjemné na dotek a vydrží pohodlné po celý hudební maraton. 9mm měniče s neodymovými magnety vás překvapí kvalitním zvukovým výstupem s mohutnými basy.\nSony MDR-EX15LP od 158 Kč\nSONY MDR-EX15LPLI od 167 Kč\nSencor SEP 255 BOYS od 165 Kč


Král Václav IV. s královnou Žofií – Historie Česka pro školáky\nVáclav IV. se ujal vlády v sedmnácti letech v době, kdy Evropu zasáhla hluboká církevní, politická a sociální krize. Do roku 1400 byl římským králem, měl tedy rozhodovat nejen o našich zemích, ale i o celé Evropě. Prvních patnáct let jeho vlády pokračovala prosperita a dovršování velkolepé výstavby Prahy započaté jeho otcem. Roku 1394 po devadesáti letech míru začala válka mezi Lucemburky, která trvala deset let. Václav byl na čas zajat bratrancem Joštem, markrabětem moravským, kterému pomáhali Rožmberkové. Ze zajetí ho osvobodil nejmladší bratr Jan Zhořelecký. Ten se mohl stát Václavovým nástupcem, proto jej roku 1396 otrávili. Jediným dědicem trůnu se tak stal Zikmund. Ten roku 1396 na vedoucí místa království dosadil své lidi, Rožmberky. Podruhé byl Václav zajat šlechtou a Zikmundem v roce 1402. Byl vězněn ve Vídni, zatímco Zikmund drancoval v Čechách.


Import kód: PP0013GXX\nZajímavě tvarovaná židle v potahu sametu šedé barvy. Sametovým materiálem jsou potažené i kovové nohy. Konstrukce židle je kovová, vnitřní polstrování sedáku tvorí polyuretanová pěna s vysokou hustotou, čímž je zaručen optimální komfort sezení. Pěnou je též vyplněn prostor na opěráku židle. Samotný potah je složením 100% polyester.


Prosinec 2010 « Archiv | Křečci a křečíci\nBlog.cz\t> Křečci a křečíci\t> Archiv\t> Prosinec 2010\n23. prosince 2010 v 16:17 | Lucy | Křečci\nZdroj: knížka ,,Křečci a křečíci'' od Michaela Mettlera\n22. prosince 2010 v 18:28 | Lucy | Křečci\nPáření křečků zlatých probíhá zpravidla s bouřlivými projevy včetně hravých soubojů. Dochází také k honičkám a ke skutečným rvačkám. Zvířata si navzájem očichávají a olizují genitálie a nakonec následuje páření. Samička se chová tak, jak už bylo popsáno a sameček na ni skočí. Po páření si oba křečci znovu očistí genitálie. Časem dochází k celé řadě dalších páření, dokud říje samičky nepřejde a ona se začne bránit. Pozorujte zvířata pečlivě a jakmile u samičky zaznamenáte odmítání, ihned samečka odeberte. Někdy samička snese svého partnera do dvou třetin březosti, nebo až do konce vrhu.\nTaké křečíci podnikají hravé honičky a rvačky jako předehru páření, ale ty probíhají ve zrychleném tempu. Iniciativa vychází obyčejně od samečka, u kterého počínající říje samičky vyvolá doslova hektické chování. Zprvu se samička nedá nakrýt, dokonce se samečkovi brání a tiskne zadeček k zemi. Takto odmítaný ,,ženich'' vyzkouší ale množstí triků, jimiž by vzpěčující se dámu uspokojil.\nOlizuje ji, šplhá po ní, zkouší se pod ni podhrabat a běhá s nosem přitisknutým na jejím zadečku, který se snaží nadzvihnout. Sameček ovšem nebývá k dámě svého srdce vždycky něžný, leckdy ji vyhodí pěkně vysoko! Samička však to všechno snáší s andělskou trpělivostí.\nKonečně ten bouřlivý milovník dosáhne svého cíle. Samička však v žádném případě nepomýšlí na to, aby mu vše usnadnila zvláštním postijem, jako to dělá samička křečka zlatého. Jednotlivá páření probíhají tak rychle, že je nezkušený pozorovatel považuje spíš za znásilnění, ale to jen tak vypadá.\nTaké křečíci si po páření olizují genitálie, a to tak horlivě, že se při tom často překulí dopředu. Páření křečíků mnohdy po sobě následuje už po několika sekundách.\nPrakticky všichni křečíci džungarští, Campbellovi a Roborowského kteří se dnes prodávají, pocházejí od chovných párů nebo z rodinných chovů, kde sameček trvale zůstává společně se samičkou. Pouze u křečíků čínských přicházejí do obchodu i zvířata z chovných linií projevujících nesnášenlivost, ale většina mláďat je také z hromadných koloniích.\n22. prosince 2010 v 17:09 | Lucy | Jiné\nRuším ho, protože už nechci na někoho být sprostá, co se týče reklam.\nTi, co napíšou reklamu jinam, než do Reklam, normálně ho blokuju a znemožňuju mu vkládání dalších komentářů.\nMěla jsem tu totiž stížnost od monty, Haimi, Ajjin, MelushQy a Deny, že jim nadávám. Nikomu do toho NIC není, že někomu nadávám!!!!!\nAle i stejnak BlackList ruším, už nebudu nadávat těm blbcům, co napíšou reklamu jinam, ale prostě je BLOKNU, a už si NIKDY nenapíšou JEDNINÝ komentář! :-D Maximálně pod jinou IP...\nKlidně si nepište do reklam, ale očekávejte, že už si komentář NIKDY pod tou IP, co jste psali ke mě konetář NENAPÍŠETE!!! :-P\nDárky k Vánocům pro Luckyho\n22. prosince 2010 v 16:39 | Lucy | Jiné\nLuckýskovi jsem koupila:\nKapsičky pro hlodavce (zelené s vojtěškou)\nKrmivo pro křečky (značky... nevím... :-DD)\nTěch kapsiček je asi v jednom balení 100, Luckymu už jsem dávala jeden ochutnat a musím říct, že mu fakticky chutnala! ;-) Stály 30,- Kč v Rossmanovi a budu vždy 2 - 4 kapsičky posílat v soutěžích ,,Miss křeček 2011'', ,,Miss hlodavec 2011'', ,,Miss morče 2011'', a možná i v ,,Miss zvířátko 2011''. Luckymu hrozně chutnaly! :-)\nA papání, nevím, jaké je značky, protože ho kupovala mamka.\nP.S.: Značka těch kapsiček je ,,Winston'', a musím říct, že jsou skvělé! ;-)\nSofie se ptá...\n22. prosince 2010 v 16:29 | Lucy | Křeččí poradna\nSofie se ptá:\nMůže křeček papriku nebo rajče nebo Balkánský sýr?? Může minikousíček chipsů?? Může křeček mýt podestýlku z novin?? děkuju velmi\nAhoj, křeček může jíst papriku nebo rajče. U Balkánského sýru moc nevím... Vím, že je slaný, ale asi by se jim neměl dávat, protože obsahuje právě tu sůl. No to víš, že chipsy nemůže!! Sice mu chutnají, ale pak ti ho bude líto, že žebrá o další kousek chipsu a nakonec mu může být špatně!!! Takže chipsy nedávat. Podestýlku z novin mít rozhodně nemůže!! Tiskařská čerň je totiž pro ně silně jedovatá a křeček by se tím pádem otrávil!!! Používej jako výstelku hobliny, kukuřičnou podestýlku nebo ještě takovou, že místo hoblin má takové tmavě zelené malé ,,tyčky''. Ani ne piliny!!! Ty jsou moc prašné a křeček by mohl mít záněty s očima.\nKdyby sis ještě s něčím nevěděla rady ohledně křečků, určitě se obrať na mou poradnu! :-)\n21. prosince 2010 v 20:18 | Lucy | Křečci\nMalí křečci rostou velmi rychle. Už třetího dne se na kůži hřbetu objevuje zřetelná pigmentace, u čínských, džungarských a Campbellových křečíků také vystupuje úhoří pruh. Pátého dne se tělo pokrývá jemným chmýřím a v následujících dvou dnech už vyrůstá hustá srst. Pouze bříško zůstává ještě dlouho lysé. U samiček jsou už v osmi dnech zřetelně vidět mléčné bradavky. Pohyb mláďat je den ode dne rychlejší a jistější a ve stáří dvanácti dní se poprve samostatně vydají mimo hnízdo. Jejich oči jsou však většinou ještě zavřené, otevírají se teprve o den nebo dva později. Doposud jsou mladí křečci společenští, tisknou se k sobě, společně si hrají a olizují se. Už se také pokoušejí o čistotnost a začínají společně s rodiči používat ,,záchod'' v koutku.\nMiska na krmení musí být pro mláďata snadno dosažitelná, proto ji nedávejte na domeček, kam dosáhne bez potíží jen dospělý křeček. Zajistěte však misku před převrácením a také před tím, aby se zvědaví mladí křečci nemohli nacpat dovnitř.\nKrátce před koncem kojení začíná tzv. ,,bleší věk'', kdy mláďata poskakují sem a tam a těžko se krotí. Toto období trvá jeden až dva týdny.\nVe stáří tří týdnů se u rychle rostoucích jedinců už projevuje ,,klackovitost''. Normálně mláďata zůstávají ještě u matky, ale v přirozených podmínkách se rozptylují na všechny strany. V lidské péčise musí nesnášnliví ,,chuligáni'' mezi zlatými křečky oddělit včas, dokud je jejich matka sama nezačne kousáním odhánět. Mnohdy mohou s matkou zůstat jen mladé samičky. Křečíci se naopak cítí v rodinných skupinách docela spokojeni. Křeček dospívá ve stáří asi tří měsíců. V úvodní části jsem uvedla, někteří křečci, zejména křečíci, rostou celý život. To mají společné například s hraboši. Takto rychlý růst ovšem trvá jen pár týdnů, do dospělosti zvířete. Potom se růst křečíků výrazně zpomaluje.\n21. prosince 2010 v 19:05 | Lucy | Křečci\nSotva se narodí všechna mláďata, uspořádá samička ,,generální úklid'' a vyčistí hnízdo od všech zbytků krve. Potom dostanou novorozeňata svou první mléčnou přesnídávku. Kojící samice křečka leží nebo sedí na mladých, ne před nimi jako kočka nebo fena.\nV prvním týdnu života slouží její lysé bříško jako teploměr. Tam, kde je teplo, najdou matčino břicha s životodárnými mléčnými bradavkami, Teprve později využívají čichu a sluchu k tomu, aby zjistili, kde jejich právě jejich matka je.\nJak se rodí křeččata\n21. prosince 2010 v 18:56 | Lucy | Křečci\nKrátce před porodem si březí samička pečlivě přestýlá hnízdo. Potíží při porodu se nemusíte obávat, protože novorozená mláďata jsou malička a nemohou zavinit vážné problémy. Rodící samička sedí na zadečku a neustále si olizuje genitálie. Mláďata vycházejí z jejího těla hlavičkou npřed. Samička hned překousne pupeční šňůru, ale jinak nechá všechno na nich. Placenta vychází později. Každé slepé a holé novorozeně samička pečlivě do sucha olíže. Lízání ovšem není jen hygienický úkon: upevňuje vtah mezi matkou a mládětem a především uvádí do chodu krevní oběh mláděte, jeho trávení a další funkce.\nPozor!: Nebraňte matce v olizování mláďat, novorozenci by nepřežili!!\nMrtvě narozená mláďata samička sežere, nikdy je nenajdeme v hnízdě. Také lůžka matka zkonzumuje, což je velmi důležité, protože obsahují hormony podněcující tvorbu mléka.\n21. prosince 2010 v 18:36 | Lucy | Křečci\nO křečkovi zlatém jako divokém zvířeti toho víme hodně málo. V roce 1839 tento druh poprvé popsal přírodovědec Waterhouse, avšak potom téměř na sto let upadl v zapomenutí. V roce 1930, kdy započala přeměna křečka zlatého v domácí zvíře, vykopal profesor Aharoni blízko města Halebu v syrské poušti hnízdo křečka. Našel zde samičku s dvanácti mláďaty a tato zvířata odnesl do svého ústavu. Zde odchoval podle některých údajů tři, podle jiných čtyři zvířata. Těchto několik málo blízce příbuzných zlatých křečků se stalo předky všech křečků, které nyní člověk choval a chová. Díky blízké příbuznosti se rychle vyvinulo mnoho variant a kupodivu všechny jsou zdravé a života schopné. Tak se přímo před našima očima odehrál proces, jakým v šerém dávnověku lidé získali jiná domácí zvířata. Odchycením jednoho nebo více divokých zvířat a soustavným křížením potomků došlo k mnoha mutacím, změnám ve velikosti i zbarvení. Tyto mutace se upevnily, zvířata stejných nebo podobných vlasností se dál křížila mezi sebou a své zvláštní vlastnosti předávala potomstvu.\nJedovaté volně rostoucí rostliny\n19. prosince 2010 v 19:06 | Lucy | Křečci\nPro bezpečné sbírání rostlin v přírodě je nezbytný určovací klíč. Dobrý pozor si dávejte především na následující druhy:\nČmeřice (všechny druhy)\nOměje (všechny druhy)\nPosedy (všechny druhy)\nPryskyřníky (všechny druhy)\nSasanka hajní (a další sasanky)\nSamozřejmě nesbírejte VÁMI NEZNÁMÉ volně rostoucí rostliny!!! Křeček pak může sníst něco jedovatého a OTRÁVIT SE!!!


Autor: template - února 23, 2017\nTenhle blog vznikl před deseti lety víceméně (nejen) jako reakce na papalášské vystupování tehdejšího vůdce opozice a naštěstí v té době už expremiéra Jiřího Paroubka. Věnovali jsme mu zde řadu textů a poté, co zcela záslužně zmizel v roce 2010 v propadlišti dějin, zcela upřímně jsem doufal, že už o něm nebudu muset nikdy napsat ani čárku. Člověk míní...\nUž před několika měsíci jsem si začal všímat toho, že Paroubka, který několik let jako by vůbec neexistoval, je nějak náhle všude plno. Začali si ho zvát do diskuzních pořadů, jakási odnož mladých socanů si jej pozvala na debatu, a posléze z něj učurávala. Ach, ten kdyby se vrátil! To by byl panečku jiný předseda, než ten úhořovitý plešatý slizoun, kterého si Andrej Babiš denodenně maže na chleba, výskali si. Pak se objevil v jakési bizarní internetové show, a to už mi blikala kontrolka. Že by přece jen...?\nA pak přišla ta obří bulvární kauza s rozchodem, kterou rozmazávají všechna média. Samozřejmě, Paroubek se ke svojí manželce bezpochyby zachoval nechutně a neskutečně. Když jsem četl jím zveřejněnou korespondenci, opět jsem si uvědomil, jak moc mi ten člověk celá ta léta nechyběl. Ale uvědomil jsem si i něco jiného. Nikdo mi nevymluví, že to celé je kampaň, která má za cíl jediné. Vrátit Paroubka zpět do veřejné sféry, zpět na výsluní, zpět do české politiky.\nŽe je to přitažené za vlasy? Že by si něco takového přece nevymyslel a neschválil nikdo, kdo je normální? Takhle bude argumentovat asi každý, kdo už zapomněl na vystupování tohoto člověka ve vrcholné politice. Jiří Paroubek je někdo, na jehož veřejné akci se stříleli mafiáni. Zjevení vylezlé ze specifického polosvěta, kde si organizovaný zločin podával ruku s politikou. Je to člověk z spjatý s pekelnou dírou zvanou ústecká ČSSD, kde mocenské a politické rozmíšky řeší najatí vrazi. Je to člověk s kolotočářskou mentalitou a kolotočářskými manýry. Že si vybral právě takovouhle cestu zpátky, mi na něj maximálně sedí.\nAndrej Babiš ukázal, že českou lúzu umí nejlépe vodit na špagátu ukřičený postsocialistický papaláš s vizáží alfa samce, na nějž měkkýšové typu Sobotky, Bělobrádka a Fialy nestačí. Paroubek, kterému navíc evidentně došly peníze, ucítil svoji šanci.\nVzpomeňte si na tato slova za pár měsíců.\nFranta Zlesa píše…\nParoubek si v souvislosti s fotovoltaika prisel na neskutečně peníze, které má schované v kufru , tehdy se to nosilo v kufrech. Takže tvrzení že mu došly je ú


Fiesta, Ka / Díly karoserie\nblatník(2) centrál(4) držák chladiče(1) dveře(11) el. stahování okna(2) el. výbava dveří(1) elektrická stahovačka P okna(1) kabeláž dveří(2) kapota(4) klika(1) klika LP vnější(1) kontakty(1) lepící čtverec na zrcátko(1) madlo kufru(1) maska(4) nádobka(2) nádobka ostřikovačů(3) nádrž(1) nárazník Ka(2) páčka otvírání kapoty(1) panty kapoty(1) plast(2) plynová vzpěra 3./5. dveří(1) podběh LP Fiesta IV(1) sání(1) sklo(4) stěrače(3) tažné oko(3) tažné zařízení(2) vnější klika dveří(1) vnitřní zpětné zrcátko(3) vzpěra kufru(2) zadní boční sklo(1) zadní sklo(1) zámek(2) zámek kapoty(1) zámky(2) zrcátko(11) zvedák/hever(1)\nKompletní sada el. stahování oken + centrální\nOriginální lepící fólie k přilepení zrcátka na\nKapota Fiesta III - červená\nKapota Fiesta MkIII 1989-1996, červená barva, viz.\nzámek kapoty Fiesta IV\nZámek kapoty Fiesta IV 1996-1999 - možná pasuje i


Days Inn Miami International Airport | Huno Hotely\nDays Inn Miami International Airport - Huno.cz\nHotely > Spojené státy americké > Miami > Flagami > Days Inn Miami International Airport\n7250 North West 11th Street 3.6/5 "Dobrý" (279 Recenze)\nPorovnejte ceny pro Váš pobyt v Days Inn Miami International Airport\nHodnocení 80th z 183 Miami hotelů Booking.com\nDays Inn Miami International Airport Přehled\nDays Inn Miami International Airport je jednoduché, ale zábavné nemovitost s 3 hvězdičkami, nachází se v Flagami oblasti Miami, Spojené státy americké. Hodnocení hostů průměrné 'Dobrý' s uživatelským skóre 7.1. Příjemný personál je vám k dispozici během vašeho pobytu. Nemovitost je jedním z 183 hotelů v Miami a je zařazené jako 80th na základě celkového hodnocení hostů. Vybavení zahrnuje Pokojová Služba a Business Centrum jsou k dispozici pro hosty v Days Inn Miami International Airport. K dispozici je také Vysokorychlostní Internet a Fitness. Hosté mají také možnost využít Letištní doprava, Parkoviště a Koupaliště, z nichž všechny jsou k dispozici během vašeho pobytu.\nRezervujte online a porovnejte slevy od nejnižší USD79 do USD199.95. K dispozici jsou 103 příjemný Pokoje, z nichž je možné rezervovat online.\nDokonale se nachází v blízkosti hlavních turistických atrakcí, Days Inn Miami International Airport se nachází v blízkosti zajímavých míst včetně American Medical Response a Miami - Dade County Police Department. Miami - Dade County Citizens Crime Watch a Miami - Dade County Police Department se musí také navštíví v okolí. Má ideální polohu jako 80th hotel v Miami.\nMístní oblastí, jako jsou Flagami a Alameda se musí také navštívít během vašeho pobytu. West Miami, Westchester a Virginia Gardens jsou ve snadne vzdálenosti od centra Miami.\nNemovitost je k dispozici na 6 partnerských webových stránkach včetně Easytobook, Booking.com, Agoda, Hotels.com, Otels.com and Getaroom. Hledat Days Inn Miami International Airport sazby z těchto webových stránek online zadáním vyhledávání ve formuláři výše, nebo porovnat všechny objekty v Miami vlevo.\nMístní možnosti ubytování včetně 4 hvězdiček DoubleTree by Hilton and Miami Airport Convention Center je blízko k Days Inn Miami International Airport. Také v rámci této oblasti je Doubletree Miami Mart Airport a Doubletree Miami Mart Airport Hotel & Exhibition Center. Pro další možnosti zkuste SpringHill Suites Miami Airport South kousek dál.\nZdarma Nezávislý Průvodce Nejnižších Cen na Days Inn Miami International Airport.


Nevite nekdo, kdy zaseda predstavenstvo Sparty s pravomoci odvolavat trenery a sportovni reditele? Dekuji\nbohuzel to asi jen tak nebude :(\nTak predstavenstvo jiste zaseda pravidelne a jako nejvyssi statutarni organ tu pravomoc jiste ma. Otazka nebyla, zda ji pouzije\nFuria Ceca5.11.2018 10:06reagovat\nHned jak Čupr bude mít chvilku času od připojování plynových přípojek.\nSe musí pakovat:\nŠural, Mebrahtu, Kaya (kvůli mzdě), Vukadinovič,\nHostování - sáček\nPřijít musí vysoký útočník (jusuf, bony, beuguel)\nPřijít musí pravý bek\nPřijít musí střední obránce s dobrou rozehrávkou. Škoda, že Břízka se zazdil to byl přesně typ obránce, který nám shází...\nTen asi ne v zimě. :D Ale je to hráč, o kterýho se dá pomoci dlouhým míčem. Sparta prostě vždycky (krom za lavičky) hraje na vysokýho útočníka a na dlouhý míče. Mně se to docela i líbí. jen potřebujeme mít na to hráče.\nTetteh je neskutečnej. vysokej, technickej, rychlej. Ten má toho fakt hodně. Ovšem nejdůležitější je ta výška a síla.\ndost se bojím, že když tu takový útočník bude, tak se na něj bude nakopávat, ne jako obšas si pomoci, ale jako bežný způsob hry, a to bych opravdu nerad.\nPakovat by si se měl Ty.\nNevšiml jsem si, že bych byl na soupisce Sparty. :)\nTashunka Witko5.11.2018 9:12reagovat\nKaya by měl po té včerejší stoperské hrůze nastoupit okamžitě do základu. Myslím, že bys ho ani nemusel platit.\nHele já nezastírám, že do základu patří a má i nejlepší rozehrávku z našich stoperů.\nJen i přesto, že je z našich nejlepší je v ní špatnej.\nMožná by stálo za to zkusit Kulhánka na stoperu. :)\nJasně, Kulhánek, kterej nedával souboje ani ve středu pole, dáme na stopera, aby byl ještě horší, jak Horrorka.\nKaya na plac. Okamžitě. Ty to neplatíš.\na zase nevyřešenej post kterej nás nejvíc pálí :)\nTo je jaký? :) Křídlo?\njojo, křídlo a to už delší dobu...\nJestli křídlo, tak já věřím Plavšičovi, že se zvedne a TBCH se dá do pořádku a budou tou posilou. :D\nJsem asi trochu naivní. :D\nKanga se mi výjimečně líbil. Výjimečně? Blažek je idiot.\nVčera se krásně ukázalo že Sparta má strašně slabej útok,protože kromě top útočníka Tetteha tam má podprůměr který ve Spartě nemá co dělat. Snad už je Jusuf na cestě..\nVyjímečně-nauč se česky blbečku!\nTohle je nějakej druh humoru, kterej nechápu?\nNebo je Houbař debil?\nNemáte někdo link na fotku velkého chorea? Nějak se ho nemůžu dopídit.\nTashunka Witko5.11.2018 9:07reagovat\nMě stačí, když mi někdo řekne, co tam bylo.\nDržím tam bílý papír a nevím, co na něm je ?!\nTashunka Witko5.11.2018 9:46reagovat\nNita 5, Chipciu 4 Radakovič 5 Štetina 6 Civic 6, Stanciu 5, Frýdek 8 Kanga 7 Plavsic 5, Tetteh 7 Pulkrab 6, Šural 5 Mebrahtu 5\nTashunka Witko5.11.2018 9:09reagovat\nPlavšič byl rozhodně o třídu lepší, než zoufalec Šural nebo Golgol.\nKdyby místo Štetiny (nebo Radakoviče) hrál Kaya, vyhráli jsme.\nseber se a táhni ze Sparty, ty ubožáku! Slávie měla jen standardní situace, nic víc! Jak psal Sendi, nepochopitelně stavíš na stopera zoufalého nerozehraneho Stetinu místo Kayi .Ty zasrane, pakuj se do hajzlu. Sešívky hrajou anglickej jednoduchej fotbal z 90. let, ale ty nejsi schopen se na to připravit a reagovat. Na nás stačí důraz! Ščasný ven, ty chudačku! Táhni do Teplic nebo Žižkov, tam ti to slušelo, ty rádoby odborníku. Jsi hrobař Sparty!\nVčera byl horším stoperem zrovna Radakovic.\nProsím nediskutovat s příznivci regionálních klubů, kteří se drží v popředí především díky partě estébáků ve vedení FAČR.\nTashunka Witko5.11.2018 9:15reagovat\nTenhle trouba (věčně druhý..-F17) je přitroublý slávista.\nAle neurážím Spartu\nJsem si v hlavě přehrával derby cestou z Letné měl jsem na to cca 2,5 hodiny zklamán výsledkem. Nasral jsem se až doma po přečtenî Ščasného hodnocení.\nMy bráníme v závěru remîzu a to doma na Letné!! a on plácá nesmysly o lepším kádru. To je k ho.nu takový kecy,když není schopen nacvičit bránění standardek a opakujeme stále stejné chyby\nKádr je vynikající, takhle dobrej mančaft jsem dlouho neviděl.\naž na majitele a trenéra...\nFuria Ceca5.11.2018 7:06reagovat\njo je to ofenzivni i vysledkova smrst, liga se trese a v Subotici jeste ted nechapou. o hrace se pretahuje evropska spicka a vsichni skvele reprezentuji... oh wait?!\nHerně jsme byli lepší, ale Slavia byla nebezpečnější, nicméně je důležit si říct, že jsme si hodně pomáhali dlouhejma míčema do prostorů, který posbíral a podržel Tetteh, měli jsme už v prvním poločase velkej problém s rozehrávkou od obrany, kde se myslim ukázalo jako klíčová chyba odstavení Kayi, což je úplně jednoznačně náš nejlíp rozehrávající stoper, jehož odsunutí upřímně absolutně nechápu. Nedostali jsme se kvůli tomu do kombinace, kterou jsme v posledních domácích zápasech měli výbornou a díky který bychom Slavii jasně smázli, oni na nás nalezli a my z toho hráli složité míče. Kanga ve středu hřiště dominoval první hodinu, potom co odešli útočníci(a Traoré) se vytratil, protože neměl komu, tady vůbec nechápu hodnocení Ščágy, GolGol s Šuralem se s dvojicí Tetteh-Pulkrab vůbec nemohla měřit v žádnym parametru.\nNelíbila se mi dneska vůbec hra stoperů a Nity, naopak velmi dobrej výkon předvedl Plavšić(tady nepochopitelně kritizovaný), jen v tý finálce by to chtělo být přesnější, ale pravá strana Slavie si s ním a Civićem vůbec nevěděla rady, čehož se nevyužilo. Naopak Stanciu na straně utopený, opět měl ovšem několik klíčových přihrávek(žlutá karta pro Ngadea), Frýdek vynikající výkon, oba útočníci taktéž, Chipciu dopředu velmi dobře, dozadu strašná nejistota.\nNakonec je remíza spravedlivá, ikdyž Slavia byla nebezpečnější a kecy Ščágy jehož tým ve druhém poločase neměl jedinou střelu na bránu na tom nic nezmění. To, že má Slavia dobré standardky se ví, takže tohle jde jednoznačně za trenéry, byť tam byly z jeho strany dobré tahy, tak v klíčovejch věcech Sparta selhává opakovaně(standardky jistě). Je pro mě těžko pochopitelný, že Slávisti kopnou roh 3x do stejnýho místa a je z toho jedna vyložená šance a dvě branky, to je diletanství...\nUpřímně řečeno je mi nejvíc smutno z toho, že se jasně ukázalo, že největší kvalita hráčů je v těchhle dvou týmech a je jenom diletanství lavičky, že je před námi i trapná Plzeň a o tolik bodů. Ukázalo se taky, že máme zoufale úzkej kádr a nemáme kam sáhnout, což Slavia má i přes zranění(Hušbauer z rohu asistence - střídán Sýkorou, Sýkora z rohu asistence. Kúdela výborný, gól z rohu, střídán jistým Delim)\nJinak pro zajímavost něco málo ke statistice rohů, pro nevěřící(metodika není stoprocentní):\nNejvětší kvalita hráčů je ve Slávii a Plzni a to jednoznačně, Sparta je s odstupem až třetí vzadu, mluví o tom i trenéři ligových týmů, přestaň si něco nalhávat. Výsledky dlouhodobě mluví za vše, ostatní jsou kecy.\nAni omylem. Dokonce si myslím, že má Sparta i lepší kádr než Slavia. Plzeň zaostává hodně težce za oběma, ale dohání to Berbrem. Plzeň má dobrého Hrošovského a Krmenčíka (teď už ani toho ne) a pak se ještě k dobrým výkonům vrátilo Hovado. Ale Vrba by ze základu Sparty bral v podstatě kohokoliv. Slavia má z těch tří nejlepší stopery (i proto, že křivák Ščasný odrovnal Kayu). Zálohu, brankáře a útok (respektive útočníka, protože mimo Tetteha je to vcelku bída) má nejlepší Sparta. Slavia má nejlepšího DZ, ale Frýdek udělal obrovskej skok ve výkonnosti a už moc nezaostává, dokonce byl dneska i lepší.\nJe to tak, Sparta má vynikající hráče, proto ztrácí na špičku ligy 7 bodů, 5 let nevyhrála ligu, 14 let nehrála Ligu mistrů a už 2 roky nehraje ani evropskou ligu. Jen tak dál hoši, je to výborný.\nProblém Sparty je úplně jinde než v kádru, ale to plzeňskýmu vemenu nemá cenu vysvětlovat.\nKdykoliv nastoupíte proti Plzni dostanete na prdel idiote. S tímhle kádrem můžete dát maximálně hlavy dohromady a přemejšlet jak se udržet na 4-6 místě.\nKlidni vášeň idiote buranskej. Všichni dobře vidíme, že největší síla Plzně je ne v hráčích a ,,krkovičkovi,,, ale hlavně ve funkcionářích a především estébakovi Berbrovi. To co sudí provedl v poháru s Ostravou jsem ještě neviděl.\nCo provedl rozhodčí .vždyť chachar postoupil a ještě proti béčku.\nCivic hrál úžasné a je vidět že když bude mít důvěru tak bude ještě lepší.\nJenom řeknu že Spartě prestala ”hrát záloha” no jo ale když není nabídka tak kam mají hrát? místo balóny nahoru začali chotí víc do stran, protože do předu to byl odevzdány balón. Šurale prosím, nepodepisuj a běž, včera si tam vůbec neměl chodit.\nTak kdyby to takhle zhodnotil Ščasný, tak to beru.\nJinak statistika rohů mě uklidnila, jestliže je potřeba 16 zápasů na gól z rohu, tak máme teď na rok klid.\nI přes mnoho negativ (hlavně ztráta 2 bodů) tam včera byla i pozitiva. Mužstvo i téměř bez útočníků a z velmi slabou lavičkou je konkurenceschopné i v boji s nejtěžšími českými soupeři. V Plzni to byla trochu nezasloužená prohra a včera víc než zasloužená remíza. To naše mužstvo se teprve formuje a až posílíme asi tak na třech až čtyřech postech (krajní bek,stoper a především nějaký útočník) tak budeme mít i slušnou perspektivu. Samozřejmě pokud neodejdou klíčoví hráči a přijde dobrý trenér.\nCo je s ním? Zranění původně nemělo být tak dlouho.\nAč bych mu to moc přál, tak se obávám, že mu už tak pochroumané zdraví moc fotbalovejch okamžiků v top formě nedovolí. Otázka je tda se mu vůbec podaří do top formy opět dostat.\n1 ... 2008 2009 2010 2011 2012 2013 2014 2015 2016 2017 2018 2019 2020 ... 7930


Nadšenci jako jediní na světě navštívili pět kontinentů za jediný den – Novinky.cz\nDobrodruzi navštívili pět kontinentů během jediného dne\nPřesný rozpis cesty na pět kontinentů\nCasablanca - Paříž 07:35 - 11:35\nPaříž - Punta Cana: 13:30 - 16:20\nstředa 1. srpna 2012, 20:11\nSedmatřicetiletý Gunnar Garfors z Osla požádal svého 40letého přítele z univerzity Adriana Butterworthe z Dorsetu, aby s ním podnikl rekordní a velmi dobrodružnou cestu. Po několika měsících náročného plánování letů měli jasno a 18. června letošního roku konečně vyrazili.\nZačali na asijské straně Istanbulu v Turecku, pokračovali přes Casablancu v Maroku (Afrika), Paříž ve Francii (Evropa) a město Punta Cana v Dominikánské republice (Severní Amerika), až nakonec stanuli v Caracasu ve Venezuele (Jižní Amerika).\n„Měřím 190 centimetrů, takže pro mě nejsou letadla zvlášť pohodlná. Bylo by tedy mnohem snazší, kdybychom navštívili pouze dva kontinenty, a to přímo v Istanbulu, který leží jak v Evropě, tak v Asii. Gunnar se ale nespokojil s jednoduchou variantou a chtěl navštívit pět různých zemí na pěti kontinentech,“ přiznal pro server BBC Butterworth, který jinak provozuje vlastní televizní stanici.\nAni to ovšem nestačilo, v každé destinaci navíc museli strávit trochu času, aby konverzací s místními lidmi a zhlédnutím památek nasáli atmosféru. Každé jiné zdržení bylo nežádoucí.\nCesty za světovými rekordy\n„Měli jsme několik zpoždění, kvůli kterým jsme byli trochu pod tlakem. Nejtěžší ale bylo donutit francouzské celní úředníky, aby nám dali do pasů razítko jako důkaz, že jsme projížděli Evropou. Museli jsme je prakticky žadonit, jinak by totiž hrozilo, že by nám Guinnessova kniha rekordů pokus neuznala,“ svěřil deníku Belfast Telegraph Garfors.\nDvojice nyní čeká na potvrzení rekordu. Garfos, který je podle 40letého Brita "extrémní cestovatel", už má ale nyní před sebou další velkolepé plány. Do konce roku 2013 chce navštívit každou zemi světa. A nejen to.\n„Jakmile bude náš rekord potvrzen, bude následovat další plán, a to cesta na všech sedm kontinentů během jediného dne. Je to reálné, ale obávám se, že budeme potřebovat rychlejší letadlo,“ dodal na závěr 37letý Garfors, který prý už navštívil 174 zemí světa.


Vtipná a jemně eroticky laděná zástěra Toreador s býkem je určena pro všechny nebojácné muže a milovníky zápasení s býky. Tato zástěra je s kvalitním potiskem ve vysokém rozlišení. Zástěru lze prát v pračce do teploty 50°C. Výrobce garantuje nezměněnou kvalitu potisku i po několika vypráních díky sofistikované tiskové technologii. Zástěra splňuje všechny evropské normy. Čtěte více


4 000 Kč 3305.785124 bez DPH\nVisio 2019 Professional rozšiřuje své řady o vizualizační nástroje a bohatou databázi 250 000 aktualizovaných tvarů a hotových šablon, které zahrnují vývojové diagramy obchodních procesů, profesionální síťové diagramy, diagramy pracovních postupů a softwarových modelů, a databázové modely, které ušetří spoustu vašeho drahocenného času a zlepší přehlednost složitějších projektů. Vychutnejte si jednoduchou spolupráci se svými kolegy - pracujte na jednom diagramu současně nebo prostřednictvím šablon webových stránek, aby jste vytvořili rychlý náčrt pro počáteční přístup k vašim nápadům, které se později mohou stát podrobným návrhem či grafem. Ušetřete čas a vychutnejte si hladký pracovní proces s mnohými vylepšenými šablonami programu. Vysvětlete budoucí strukturu vaší společnosti pomocí šablony organizačního diagramu, upravte své kreativní relace pomocí šablony programu Brainstorming, připravte pracovní postupy společnosti a procesy se šablonou SDL, nebo okamžitě transformujte svoji databázi konceptu do přístupných a srozumitelných informací s novou šablonou diagramu databázového modelu. Visio 2019 Professional podpoří a posílí vaše úsilí, zajistí skvělou spolupráci s kolegy a poskytne vynikající výsledky.


Hotely – Anoixia - U většiny hotelů storno zdarma | Hotels.com\nHotely – Anoixia\nHotely ve městě Anoixia\nDalší informace o městě Anoixia\nPokud jste hledali cíl pro svou příští dovolenou, už nemusíte. Anoixia si zaručeně oblíbíte. Ať plánujete na jednu noc nebo na celý týden, Anoixia a okolí nabízí dostatek možností ubytování, ze kterých si vybere každý. Vyhledávání hotelů v destinaci Anoixia vám zjednoduší online mapa na Hotels.com. Na naší mapě najdete jednotlivé čtvrti města Anoixia a polohu všech hotelů, takže snadno zjistíte, jak daleko jsou od památek a zajímavostí, a podle toho můžete přizpůsobit své vyhledávání. Při výběru nejlepších nabídek hotelů ve městě Anoixia se můžete spolehnout na naši záruku ceny.


BiOOO.cz - Farfalla Parfemová voda Nomad 50 ml\nZahalte se do parfemové vody Nomad s vůní mandarinky, kosatce či pelargonie růžové a nechte své smysly i tělo harmonizovat aromaterapeutickou silou esenciálních olejů. Číst více...\nZahalte se do parfemové vody Nomad od značky Farfalla s vůní mandarinky, kosatce či pelargonie růžové a nechte své smysly i tělo harmonizovat aromaterapeutickou silou esenciálních olejů. Díky absenci syntetických parfemací, které velmi často vykazují neblahé účinky na naše fyzické i psychické zdraví, vám značka Farfalla přináší opravdu originální vůně tvořené tou pravou a čistou přírodou.\nParfemová voda Nomad obsahuje esenciální oleje - mandarinku, kosatce, pelargonii růžovou a vetiver. Nomad ve vás evokuje touhu zažít něco nového - zahoďte plány a vstupte no neznáma s touto parfemovou vodou.\nPoužití: Parfémovou vodu aplikujte kdykoliv během dne na pulzní body těla.\nUpozornění: Díky vysokému obsahu esenciálních olejů může produkt vykazovat mírné barevné odchylky a sedimentovat.\nMožné alergeny: Parfum (Natural Essential Oils), Benzyl Benzoate, Benzyl Cinnamate, Citral, Coumarine, Eugenol, Farnesol, Geraniol\nParfum (Natural Essential Oils)1, Benzyl Benzoate1, Benzyl Cinnamate1, Citral1, Coumarine1, Eugenol1, Farnesol1, Geraniol1


Netis WF2220 | CZC.cz\nÚvodní stránka Příslušenství Síťové prvky Access pointy (AP) Netis NET Netis WF2220 Access Point, WiFi N300 b/g/n, odjímatelná anténa 2x 5dBi, 1x LAN port, PoE (pasivní)\nNetis WF2220 https://iczc.cz/9hrdb3pb0mg4na2u15e560bs72_1/obrazek 205334 WF2220 Netis\n90 % z 1 hodnocení Náš kód: 205334 *205334*\nPřístupový bod (ale také repeater, WDS a Multi-SSID (VLAN)), přenosová rychlost až 300 Mbps, technologie 802.11b/g/n, bezpečnostní funkce 64/128-bit WEP, WPA-PSK/WPA2-PSK (TKIP/AES), SSID, Wireless MAC Filtering, 2 x odpojitelná 5 dBi anténa. Rozhraní: 1 x 10/100Mbps Auto MDI/MDIX RJ45, PoE (pasivní). Další informace\nAccess pointy Access pointy Netis\nRychleji po větší ploše: Netis WF2220\nPřístupový bod značky Netis s přenosovou rychlostí až 300 Mbps, který k pokrytí signálem využívá odpojitelné antény. Předností tohoto zařízení je nabídka několika pracovních režimů - AP, repeater, WDS, klient a Multi-SSID (VLAN).\nJednotka je vhodná pro větší apartmány, vícepodlažní kanceláře nebo skladiště. Díky režimu s vysokým výkonem lze zajistit mnohem lepší pokrytí dané lokality signálem.\nDvě antény se ziskem 5 dBi jsou vyměnitelné, díky tomu lze snadno (s využitím lepší jednotky) navýšit zisk tohoto přístupového bodu. Vylepšená síla signálu pomáhá jeho lepšímu průniku skrze zdi a odstraňuje tak výskyt "mrtvých" WiFi zón.\nPřístupový bod (ale také repeater, WDS a Multi-SSID (VLAN)), který nabízí přenosovou rychlost až 300 Mbps na bázi technologie 802.11b/g/n. Mezi bezpečnostní funkce, které podporuje, se řadí 64/128-bit WEP, WPA-PSK/WPA2-PSK (TKIP/AES), SSID, Wireless MAC Filtering. Model využívá dvou odpojitelných antén, každá se ziskem 5 dBi. Rozhraní: 1 x 10/100Mbps Auto MDI/MDIX RJ45, PoE (pasivní).\nKód výrobce: WF2220\nK čemu je ta bíla krabička?\nkloc48. 1. 2019 18:04\nDobrý den, plánuju možná na jaře koupit tenhle access point jenže nevím na co je ta malá bíla krabička. Může my někdo říct na co to slouží? já stejně to … více\nTymros@seznam.cz21. 6. 2017 17:50\nhledám wifi repeater, který by mi umožnil rozšíření wifi signálu od mého souseda na můj byt.\nWifi repeater by měl mít 1 anténu pro příjem sign… více\nzdent 3. 1. 2019\nZatím splnil mé očekávání - rychlost a pokrytí signálem..\nMám tento AP velmi krátce, takže nemohu zodpovědně hodnotit.


Pracovat v 82 letech? Proč ne? Letuška Bette Nash ještě o odchodu do důchodu neuvažuje - JenProCestovatele\nPracovat v 82 letech? Proč ne? Letuška Bette Nash ještě o odchodu do důchodu neuvažuje\nJenProCestovatele.cz ➤ Kolem světa ➤ Pracovat v 82 letech? Proč ne? Letuška Bette Nash ještě o odchodu do důchodu neuvažuje\n1. 3. 2018 Martina Mádlová Vstoupit do diskuse\nPočítáte roky, které vám ještě zbývají do odchodu do důchodu, a nemůžete se dočkat, až ta chvíle nastane? Pak vás jistě ohromí příběh ženy, která je nejstarší letuškou na světě a ve svých 82 letech stále aktivně pracuje pro leteckou společnost American Airlines.\nLet 2160 z letiště Boston právě přistál ve Washingtonu a Bette Nash pomáhá cestujícím při odchodu z letadla. V kabině Airbusu je políbena, vyfotografována i oslovena několika cestujícími – prostě den jako každý jiný. Až na to, že této letušce je už 82 let. Po šesti desetiletích létání do nebe si letuška stále udržuje dokonalý styl, neuvěřitelnou energii a velký úsměv. Ztratila v podstatě jen jednu věc: anonymitu.\nNash je vždy dokonale upravená. Tmavý kostýmek, barevný šátek a vlasy svázané do elegantního účesu. Je naprosto profesionální, což potvrzuje i kapitán letadla Mike Margiotta. Cítí z ní starou školu, která připomíná staré dobré časy.\nVe Spojených státech musí piloti odejít do důchodu ve věku 65 let. Ne tak letecký personál, z nichž je Bette Nash s největší pravděpodobností nejstarší na světě.\nKaždý den stejný režim\nLetuška Nash je úžasná. Skrz chodby terminálu jde stejnou rychlostí jako každá jiná letuška i se svým kufrem. Vůbec byste nepoznali, že je o mnoho starší než její kolegyně. Sama říká, že vstává ve 2:10 ráno. Má dva budíky, ale už je dávno vzhůru, když zvoní. Také se stará o svého svobodného a postiženého syna vždy, když není ve vzduchu.\nŽivotní příběh Bette Nash\nMěla 21 let, když se její život spojil s letadly. Pod vedením Dwight Eisenhower ve společnosti Eastern Air Lines, začala pracovat jako letuška. V této době byla letecká doprava určena jen pro určitou elitu. Nejvíce cestovalo obchodníků nebo bohatých žen se svými kožichy a drahými klobouky. V té době rozhodně v letadle nebyly vidět sandály nebo tenisky.\nOna sama zažila mnoho různých kostýmů letušek, přísný střih, eleganci i trochu divočejší provedení. „Na počátku roku 1960, v době, kdy byl u moci Kennedy, se nosili úplně šílené uniformy, dokonce minisukně a vysoké boty,“ vzpomíná letuška.\nV těchto dobách také nebyly k dispozici žádné zásobníkové tácky. Hostesky vařily třeba humra, kachnu s pomerančovou omáčkou nebo krájely pečeni. V první třídě měli zákazníci nárok na stříbrné a porcelánové předměty.\n„Měli jsme pět vozů: první na nápoje, pak předkrmy, pak hlavní chod, pak dezert a nakonec něco lehkého.“ „Turistické lety byly jen pro turisty a těm jsme nic nemíchali. Dostali sendviče, vývar a nápoje, jako je káva, čaj, horká čokoláda.“\nFúze, akvizice – Bette Nash zažila všechny vzestupy a pády amerického leteckého průmyslu. Pracovala dokonce i pro Trum S-huttle, společnost, která chvilku patřila současnému prezidentovi Spojených států.\nPodle svých slov nikdy nezapomene na moment, kdy se blížili k Washingtonu a letadlo se dostalo do turbulencí tak silných, že se koupelna oddělila od podlahy letadla. Všude byly blesky a dokonce prý museli proletět nad Bílým domem, což je naprosto nezákonné. Mysleli si, že to letadlo nezvládne a oni spadnou. Naštěstí vše dopadlo dobře. Letadlo piloti otočili a vrátili se zpět do New Yorku, odkud vyletěli.\nJak si vybírat letecké společnosti. Co víme o jejich komfortu a bezpečnosti?\nPocta pro aktivní letušku\nA ještě jednu vzpomínku má Nash Bette zvlášť uchovanou v paměti. Před deseti lety, v době, kdy létala právě 50 let, bylo její letadlo přivítáno na dráze palbou, která je normálně vyhrazena pro zkušené piloty nebo při křtu nového letounu. Kdo by si pak mohl představovat, že ještě za dalších více než 30 let bude stále létat? Ona sama říká, že nic není vyloučeno a že nechce skončit s prací, dokud nemá 90 let. O odchodu do důchodu vůbec nechce přemýšlet. Nezbývá nic jiného, než aktivní letušce popřát mnoho zdraví a do dalších let stejnou vitalitu a nadšení.


Křesťanství v Evropě a islamismus – dějiny a výhled do budoucna aneb Neblahá tušení věcí příštích – Nová republika\nPůvodně oproti rozpadající se a postupně zanikající antické kultuře a vzdělanosti bylo křesťanství naprosto nesnášenlivé a negativistické, velmi útočné v šíření nové víry. Ve srovnání s vyspělou, zjemnělou až dekadentní antickou kulturou bylo zcela barbarské, hrubé, primitivní a obrazoborecké. Jezdeckou sochu Marca Aurelia v Římě křesťané nezničili jen proto, že se mylně domnívali, že zpodobňuje “jejich” císaře Konstatina Velikého. Velkou alexandrijskou knihovnu spálili útočící muslimové – dobyvatelé světa ve jménu Alláhově. Ale Malou alexandrijsou knihovnu v Serapeiu spálili křesťané – šlo totiž o pohanskou, hříšnou a falešnou učenost, kterou bylo nutno vyhladit. Všechna učenost světa je již přece jednou provždy obsažena v bibli!\nJak se nachylovalo první tisíciletí našeho letopočtu, začali se v západní Evropě objevovat vzdělaní, svobodomyslní a šťouraví učenci – sami křesťané, často klerici – kteří zahájili studium dostupných antických spisů a postupně akceptovali antickou učenost a jejím prostřednictvím kultivovali dosud barbarskou křesťanskou víru, Byli to scholastikové a tento trend vrcholil Tomášem Akvinským, který v díle Summa theologiae provedl smíření aristotelské filosofie (a také přírodovědy i zárodků společenských věd – tehdy to bylo vše v jednom, nerozlišené, označované souhrnně jako filosofie) s křesťanskou doktrínou. Byl to opravdu velký duchovní a intelektuální převrat 13. století!\nPak přišel časem (od 14. století) humanismus spojený s programovou rehabilitací antické literatury, básnictví a hmotné kultury, ale i antického chápání života a antického životního stylu. A potom záhy přichází v západní Evropě náboženská reformace, jejímž předskokanem bylo české husitství. Reformace Lutherova byla sympatická, na Husa navazující a celkem tolerantní – na rozdíl od drsně totalitní a nesnášenlivé dogmatiky Jeana Calvina i některých jiných (byli zpravidla vedení veskrze totalitní snahou očistit společnost a navrátit ji do strohého stavu prvotního křesťanství, jak si je tehdy představovali). Následovala pak často hodně drsná protireformace, ale setba humanistické učenosti i kultury a také konfesní plurality už nešla vykořenit. Náš Rudolfův majestát z roku 1609 byl výstřelkem, který přišel předčasně a byl protireformací záhy zlikvidován. Ale v revolučním Nizozemí již vládla široká náboženská tolerance ve vztahu ke všem křesťanským denominacím – dokonce i ke katolíkům, nedávným brutálním okupantům!\nPo barokní mezihře, naposledy se ohlížející po beznadějně již zaniknuvším středověku, následovalo osvícenství se svou skepsí ve vztahu k zázrakům, poutím, uctívání zázračných obrazů, soch a relikvií, skepsí ve vztahu k přeexponovanému vnějšímu pozlátku i pověrám a všemu v baroku nashromážděnému haraburdí, jež zakrývalo a mrzačilo niterný a bezprostřední vztah k bohu. Zavládl věk rozumu, důrazu na vědu – ale nikoli ateismu. Byly položeny základy k sekularizaci společnosti, víra však nebyla zásadně potírána, právě naopak: – viz tereziánské a josefínské osvícenské reformy.\nIslamismus do toho počátkem nového století ošklivě šlápl. Je to nefalšovaný a vývojem k humanismu, osvícení a sekularismu zcela nedotčený hlas ze středověkého záhrobí. Je útočný (stovky útoků na kostely ve Francii ročně!), násilný (káfira je možno beztrestně utratit, přece je jen nevěřící pes – a nejodpornější jsou ateisti) a má silnou, arogantní a sebestřednou vůli k organizované, bojové expanzi, k nesmlouvavé islamizaci světa. Evropská tolerance se proti němu bude obtížně bránit. – není militantní jako on Je široce tolerantní ke všem – a džihádisté toho rádi využijí a zneužijí. Již se tak v západní Evropě děje.\nNezbývá, nežli se spojit ve společné obraně těchto evropských hodnot – všechny křesťanské proudy, katolíci, evangelíci všech denominací, pravoslavní, řečtí katolíci, uniaté, autokefální ortodoxní denominace, Arménská apoštolská církev, koptové, ale i judaisté, hinduisté, buddhisté a lamaisté, šintoisté a všichni ostatní samozřejmě spolu s ateisty. Islamismus je smrtelnou hrozbou pro všechny!\nekonomika migrace USA Rusko volby spravedlnost Výběr redakce manipulace a lži historie demokracie EU Ukrajina tajné služby Afghánistán fašizmus terorizmus náš svět Green Deal média NATO


Starakrasa – Stavební materiály\nProdej starožitného a designového nábytku z celého světa nejen ve stylech retro, rustikal a vintage včetně dekorací do bytu. Nový i renovovaný starý nábytek. Specialista na Vintage – Retro – Industriál a Provance styl.\nDomů Zboží Zboží prodejce StaraKrasa. Na milionů korun vyšla první etapa dostavby Muzea lidových staveb v Kouřimi.\nVe skanzenu vyrostla stylizovaná náves s novými domy. Ruční výrobky ve stylu vintage, provence, kolonial a industriál. Výlet je to více než příjemný a. Rubrika: Selské hodiny Barbora, dřevo, průměr cm.\nStará Krása , Vojkoviće, Středočeský Kraj, Czech Republic. Světlana Nálepková nbsp;(51) jenom září a na svá léta vypadá náramně. Přiznává, že jsou v tom asi hlavně geny, protože nic zvláštního pro to nedělá.\nJaro je krásné období, po dlouhé době přináší opět barvu do života.\nBílá a šedivá mizí a přichází světle zelená, žlutá, růžová. Vedle barvy si jaro sebou přináší . Fotogalerie k příspěvku Hotel Krakonoš – Mariánské Lázně. Název fotografie: Krakonoš – stará krása v novém hávu. Samba rock a stará krása od Tria Mocotó.\nPokiaľ sledujete hudobné dianie, tak vám určite neušlo, že na minuloročnom festivale Pohoda v . Díky vzrůstající poptávce na tuzemském. Zdobená antická truhla s výraznou patinou najdete a porovnáte na Srovnanicen. Srovnejte ceny produktů internetových obchodů.\nDřevěná krájecí a servírovací prkénka najdete a porovnáte na Srovnanicen. Dřevěný stojan na lahví dekorační ze sudu najdete a porovnáte na Srovnanicen. Fajn světlo, dal bych tomu více prostoru a taky toho řidiče.\nSuper TK, ale pro mě trochu nudné. Ten potenciál tam ale cítím. Podrobnosti: Zveřejněno 14. Stará krása nerezaví, aneb za veterány do Třebechovic pod Orebem.\nIdeální jako dárek nebo jen tak pro sebe na památku. Route Planner is able to plan any trip by car, bus, train, by public transport, bike or by foot. Lifestylový server o cestování, bydlení a dále na téma jako je zahrada, dům a stavba a krása a fitness a hubnutí.\nZadělala jsem si na kvásek. Našla jsem na netu video s podrobným postupem a zítra dojde k tomu . Prkénko a krájecí deska starakrasa.


Sluchátka Pioneer SE-E5T-H (SE-E5T-H) šedá | KASA.cz\nPioneer SE-E5T-H (SE-E5T-H) šedá\nSluchátka Pioneer SE-E5T-H (SE-E5T-H) šedá\nKód zboží: PNRSEE5TH\nPozdvihněte svoje osobní sportovní výkony\nAť už činíte první kroky na cestě ke zdravému životnímu stylu, nebo už jste pravidelně trénující sportovec, sportovní klipová sluchátka s vámi budou...\nPioneer SE-E5T-H, šedá\nMilovníci cestování, sportu, ale především hudby, zbystřete! Pioneer SE-E5T-H si oblíbí každý z vás. Zásluhu však nemá jen prvotřídní hudba, kterou si vy i vaše uši zamilujete. Velkou zásluhu můžeme připsat také dvoupásmové konstrukci, a sice možnosti přetransformovat jeden typ sluchátek na druhý. Sluchátka Pioneer SE-E5T-H jsou navíc voděodolná. Oblíbíte si také možnost intuitivního ovládání hudby.\nUšní háčky, nebo sportovní klipy?\nJaponská důmyslnost se promítla i v případě Pioneer SE-E5T-H. Konkrétně vzato můžete libovolně měnit mezi dvěma typy sluchátek. Prvním typem jsou elastomerové ušní háčky, které se perfektní hodí pro dlouhodobý poslech a co možná největší komfort. Druhým typem jsou závěsné klipy. Ty skvěle sedí do záhybu ucha, a tak ani sebevětší otřesy během vašeho tréninku sluchátka neohrozí.\nSluchátka na míru?\nNěkdo by mohl říct, že vám Pioneer vyrobil sluchátka SE-E5T-H na míru. A má tak trochu pravdu. Nejspíše však nezná patentovanou konstrukci 3D Active Fit. Jedná se o praktický spoj mezi sluchátky jako takovými a závěsným klipem. Ve výsledku to přináší efekt, že Pioneer SE-E5T-H sedí do všech uší. Zároveň se tato konstrukce efektivně stará o to, aby vám sluchátka za žádných okolností nespadla z uší.\nHudba i hovory\nSpolehnout se na služby Pioneer SE-E5T-H můžete i v případě, že budete chtít ovládat hudbu, nebo třeba přijmout a ukončit hovor. Sluchátkům nevadí dokonce ani déšť či pot během sportování. Počítat můžete rovněž s podporou hands-free.\nAť už činíte první kroky na cestě ke zdravému životnímu stylu, nebo už jste pravidelně trénující sportovec, sportovní klipová sluchátka s vámi budou držet krok - a díky patentované konstrukci 3D Active Fit s kardanovým kloubem budou také perfektně držet i v uších. Pružný klip a kulový kloub udržují každé ze sluchátek bezpečně v uchu, al ebez jakéhokoliv pocitu tlaku, navíc tato konstrukce dokáže zlepšit kvalitu zvuku a stabilitu. Ale promyšlená konstrukce klipových sluchátek se vám nabící ještě víc - inline ovladač pro smartphony, kdy můžete ze sluchátek jednoduše ovládat hudbu a hovory, nebo můžete sluchátka zvolit se standartním kabelem o délce 1,2 m a dálkovým ovládáním.\nVyberte si své oblíbené sportovní příslušenství: flexibilní elastomerové ušní háčky jsou navrženy tak, aby uvolnily tlak - i při dlouhém poslechu nepřijde o váš komfort - a pro maximálně pohodlné a efektivní uchycenní slouží vynikající klipy. Dodávané ve třech velikostech, perfektně padnou do oblasti záhybu ucha nad zvukovod a udržují sluchátka tak, že dokonale sedí i během vašeho pohybu.\nNedovolte, aby vám troška deště zabránila v poslechu, když budete mít zrovna chuť si venku zacvičit či zaběhat , lehký déšť a spousta potu jim vůbec neublíží.\nPatentovaní konstrukce 3D Active Fit\nŠikovné inline dálkové ovládání\nSluchátka jsou vybavena jedno-tlačítkovým dálkovým ovladačem, který umožňuje jednoduše ovládat přehrávání hudby a další funkce. Na jeden stisk proběhne spuštění/zastavení hudby a zahájení/ukončení hovoru, dvojklikem přeskočíte v přehrávání vpřed, trojklikem přeskočíte zpět, a dlouhým stisknutím aktivujete ve smartphonu asistenta.\nFrekvenční rozsah: 5 Hz - 23 000 Hz\nCertifikace: IPX4 odolnost vůči stříkající vodě, lehkému dešti a potu\nSE-E5T (Prohlášení o shodě (CE), 489.56 KB)\nVýška balení 14.8 cm


Letenky do Wellingtonu | Pelikan.cz\nHlavní stránka / Austrálie A Oceánie / Nový Zéland / Wellington\nAkční letenky do Wellingtonu\nZajímavosti o Wellingtonu\nWellington je hlavní město a významný přístav Nového Zélandu. Najdete ho na jihozápadním cípu Severního ostrova na pobřeží Cookova průlivu. Jde o nejjižněji položené hlavní město světa. Žije v něm okolo 180 000 obyvatel a společně s okolními městy Lower Hutt, Upper Hutt a Porirua tvoří třetí největší aglomeraci Nového Zélandu s celkovým počtem kolem 386 000 obyvatel. Ve Wellingtonu sídlí nejvyšší státní instituce Nového Zélandu, jako je parlament či nejvyšší soud. Obyvatelstvo Wellingtonu tvoří z největší části Evropané, vysoce jsou zastoupeni Asiaté.\nPočet původních novozélandských obyvatel, Maorů, je oproti průměrnému zastoupení na Novém Zélandu výrazně menší. Mezinárodní letiště ve Wellingtonu ročně přepraví více než 5 milionů cestujících. Levné letenky do Wellingtonu jen tak snadno z našich končin neseženete. Se dvěma přestupy se do Wellingtonu dostanete s leteckými společnostmi jako Emirates, Qatar Airways, Qantas, Jetstar a Air New Zealand. Přímý let do hlavního města Wellington byste z našich končin hledali marně. Většinou budete potřebovat dva či tři přestupy z Evropy.\nTipy, co vidět ve Wellingtonu\nNáměstí Civic Square byste neměli vynechat zejména kvůli zdařilé symbióze budov moderního architektonického stylu s historickými budovami.\nCentrum je známé svými lanovkami, je jich tu asi padesát a to i soukromých.\nKrásný výhled na město Wellington se vám naskytne z Mount Victoria. Je to kopec tyčící se nad přístavem.\nNovozélandské muzeum Te Papa Tongarewa je úžasné místo. Zažijete v něm a poznáte celou kulturu, přírodu, příběhy a poklady novozélandského světa.


Jinčí čin zve ke spolupráci. Letos ve znamení štěstí, nádraží a psychoterapie | Dobré zprávy z Českého ráje\nJinčí čin zve ke spolupráci. Letos ve znamení štěstí, nádraží a psychoterapie\nJIČÍN – Kdy jste byli nejšťastnější? Jaké je vaše jídlo štěstí? A jaký má štěstí zvuk? Otázky nejsou čistě nahodilé: ústředním tématem letošního šestého ročníku kulturně – vzdělávacího festivalu Jinčí čin totiž bude ŠTĚSTÍ! Program pro rok 2021 se už chystá. Pokud to situace dovolí, festival se poprvé uskuteční v novém termínu, v polovině prázdnin, mezi 4. a 7. srpnem. Stejně jako v minulých ročnících umožní navštívit neobvyklé, ale o to zajímavější prostory: letos to bude objekt bývalého nákladového nádraží naproti vlakovému nádraží.\nDiskuze s odborníky z oboru psychologie, filozofie i mnohých dalších, autorská čtení, koncerty nebo filmové projekce vám umožní promyslet i prožít téma štěstí ze všech možných stran. Novinkou je výstavní projekt, kdy budete moct navštívit Pokoje štěstí, které speciálně pro prostory nákladového nádraží připraví výtvarní umělci. Jinčí čin opět vzniká tak, aby si v jeho programu něco našli návštěvníci všech věkových skupin. Tak, aby byl přístupný každému, protože velká část programu bude věnovaná (i) dětem. A vstupné bude dobrovolné!\nNavíc vás letos moc prosíme o pomoc: máte zkušenosti s psychoterapií? Změnila vám taková zkušenost život k lepšímu nebo jste to po otřesném zážitku docházení na psychoterapii vzdali? Podělte se o to s námi. Své zážitky můžete sepsat, namluvit nebo jakkoli jinak zaznamenat a zaslat nám je na e-mail. My je pak – samozřejmě úplně anonymizované – načteme a budou součástí programu festivalu. Stejně tak se nám můžete ozvat, pokud vás téma štěstí zajímá a chtěli byste se zapojit do příprav festivalu, nebo pokud máte k festivalu jakékoli připomínky či podněty. Na vaše zprávy se budeme těšit na jincicin@gmail.com!\nVíce informací najdete na stránkách www.jincicin.cz, na facebooku a instagramu.\nPříspěvek byl publikován 18.5.2021 | Rubrika: Hnízdo, Jičín, Kultura, Sýkorník, Z regionu, Zprávy | Autor: VaW.\n← Pohár Českého ráje 2021 s moderním povrchem na závodišti Reakce na dubnový pořad ČT „Sousedé“ věnovaný židovským památkám →