Gasoline Alley: Trailer představuje další kapitolu zaprodání Bruce Willise | Fandíme Filmu\nGasoline Alley: Trailer představuje další kapitolu zaprodání Bruce Willise\nNapsal: Petr Slavík - (Anarvin), 18.02.2022 16:48\nDevon Sawa a Luke Wilson budou s Willisem hledat vraha hollywoodských hvězd.\nMožná má Bruce Willis nějaké finanční trable a musí vydělávat jako divý. Možná dává většinu výplaty na charitu. Je možné, že rád hraje, ale už mu vadila příliš výrazná mediální pozornost spojená s drahými velkofilmy. Možná rád pracuje a je mu jedno s kým a kde. Nebo je pro něj herectví zkrátka zaměstnáním a je mu upřímně šumák, za jaký film dostane peníze, hlavně, když jich je co nejvíc, za co nejméně práce.\nČtěte také: Zlaté maliny 2022: Filmové anticeny vytvořily zvláštní kategorii pro Bruce Willise\nExistuje zkrátka spousta dobrých důvodů, proč by měl Willis točit na sklonku svojí kariéry prakticky výhradně jen céčkové filmy. To ale ještě neznamená, že z toho fanoušci jeho zlaté éry nejsou smutní.\nTrailer aktuálně představuje chystanou akční kriminálku Gasoline Alley (Benzínová ulička), jež bude na VOD k vidění už 25. února. Trailer se s pomocí řízného střihu a tepající hudby snaží navodit dojem, že půjde o akční jízdu, ale z několika konkrétních momentů (prostrčení protivníka skleněnou výplní) je docela dobře patrné, že velký rozpočet tenhle snímek prostě neměl a bude to nepříjemně znát. Willis už klasicky hraje vedlejší roli a většina práce bude na ostatních hercích.\nHlavního hrdinu Jimmyho Jaynea hraje Devon Sawa, jehož jediným životním hitem je horor Nezvratný osud. Jimmy je ranař falešně obviněný z trojité vraždy hollywoodských hvězdiček. Vyšetřují jej detektivové Freeman (Willis) a Vargas (Luke Wilson). Jimmy začne vyšetřovat na vlastní pěst a ohýbá zákon tak, jak policie nemůže, aby očistil své jméno. Vrah ale stále uniká, a tak nakonec Jimmy spojí síly s detektivy, aby odhalili daleko horší pravdu, než si dokázali představit.\nSnímek zrežíroval Edward Drake (E.J. Drake), který už s Willisem stihl natočit srágorky Kosmický hřích, Apex a American Siege.\nPodklady a foto: Highland Film Group\nTagy Bruce Willis Devon Sawa E.J. Drake Edward Drake Gasoline Alley Luke Wilson akční krimi\nDeadlock: Bruce Willis jako padouch neváhá zaplavit celé město\nBruce Willis ve svých dvou nových filmech kosí lidské i mimozemské nepřátele\nActs of Violence: Další z nekonečné řady videobéček s Willisem


Padá na Českou republiku Putinův stín? | 18. 10. 2017 | Britské listy\nPadá na Českou republiku Putinův stín?\n20. října voliči v České republice půjdou k parlamentním volbám, napsal ve Foreign Policy Adam Ereli. Průzkumy preferencí ukazují, že přesvědčivé vítězství získá protiunijní, protipřistěhovalecká strana ANO.\nČeská republika byla dlouho baštou prozápadního, liberálního, tolerantního, kosmopolitního pluralismu. Pražské jaro v roce 1968 bylo výzvou sovětské nadvládě nad Východní Evropou a Sametová revoluce z roku 1989 ji ukončila.\nRusko, které nikdy neodpouští ani nezapomíná, více než 20 let sleduje jednoduchou, ale sofistikovanou kontrarevoluční kampaň za zvrácení změn. Jeho skryté aktivity směřují k podkopání veřejné důvěry ve státní instituce, oslabení vlády práva a ukončení snu o jednotné, svobodné Evropě.\nKreml dosáhl ohromujících výsledků. Británie hlasovala pro vystoupení z EU. Spojenec v NATO Turecko nyní instaluje nejpokročilejší ruský systém protivzdušné obrany neslučitelný s atlantickou aliancí. Ultrapravicová hnutí zaznamenala ve Francii a Německu historické úspěchy. Ruská stopa vede k hnutí za katalánskou nezávislost ve Španělsku. Vlády nebo politici, jejichž zájmy se spíše shodnou s Moskvou než s Bruselem, přišli k moci v Maďarsku, Srbsku, Moldavsku a Bulharsku.\nČeská republika v roce 2017 riskuje, že se stane posledním přírůstkem v neustále rozšiřovaném klubu oligarchických režimů, který Rusko pomohlo vytvořit. Destruktivní populismus prosazovaný Andrejem Babišem, lídrem strany ANO a očekávaným premiérem, může proměnit Českou republiku v poslední oběť Putinova tažení s cílem rozložit Západ zevnitř.


Nesmyslný závistivý boj občanů v blízkosti\n1) lahve od piva v bazénu jsou nesmysl,v této herně se prodává pivo točené a jen vyjímečně pivo lahvové.jak už zde bylo poznamenáno-je zakázáno lahve vynášet z baru.\npokud se stalo,že pán lahve od piva v bazénu měl,je nutno podotknout,že ve velmi blízkém okruhu je spousta dalších restaurací,barů,heren,pivnic atd.\n2) hluk z tohoto baru není možné slyšet na ulici a už vůbec ne do dalších domů a bytů.a to z jednoho prostého důvodu.v tomto baru je vždy klid a hudba zde nehraje.dveře i okna jsou zavřené, utěsněné.\nJo tak takhle to taky někdy bývá, z chudáčka souseda stěžovatele se vyklube vychcanej podnikavec, kterýho hlavně sere, že někdo jinej by mohl něco vydělat.\n1. 93 m od zdi objektu se nenachází škola, ale pobočka DDM Junior "Fantázie". Ke vstupu, který není maskováním, ale používá se k přístupu do provozovny je to od tohoto zařízení 110 m.\n2. "Proti herně bojujeme tři roky. ................Musel jsem se s rodinou odstěhovat," řekl Karel Šupka, který donedávna bydlel přímo vedle herny v Tihlonově ulici.\nPan Karel Šupka se z Tilhonovy ulice odstěhoval před více než třemi lety a od té doby žije ve své novostavbě jinde a původní dům využívá k podnikatelským účelům pro něž nemá řádnou kolaudaci.\nZeď sousedící s nemovitostí ve vlastnictví pana Šupky je pod dohledem kamerového systému a vynášení láhví z podniku není tolerováno.\nBravo pane redaktore, ponížil jste Mladou Frontu na úroveň bulváru!\nJestli je od školy 7metrů dál nebo blíž si myslím moc rozdíl už není, to jako kdyby byla o 7 metrů dál, tak už ty děti tu výlohu neviděj nebo co ?\nJo a jinak je to Tilhonova - opravit\nCo tak jim tu hernu posprejovat?\nNebo jim rozbít okno, vykálet se před vchod,..? Když ten lump ignoruje zákony, šel bych na něj stejnou zbraní.\nv tomhle state..pravda a laska sedi v koutku a tise vzlyka\nhezká reklama Slatiny\nuvažoval jsem o nastěhování se do týhle MČ, ale tohle mě spolehlivě odradilo, neschopní ouřadové a vychytralí podnikatelé - to je dílo. Pápá Slatino.\nV tomhletom státě je takový bordel až to bolí.


Bresser fotopast 60° (8 MPix) Your BING SEO optimized title\nFotopast od německé firmy Bresser je opravdu užitečným pomocníkem do nepohody. Prachu a vodě odolná plastová konstrukce, malá hmotnost, velká výdrž baterií, citlivé infračervení PIR pohybové čidlo s dosahem až 12 m a zabudovaný infračervený blesk s dosahem 12-15 m zaručují pěkné snímky i video v dobré kvalitě. Díky fotopasti zakoupené v našem eshopu www.lupy-dalekohledy.cz můžete efektivně chránit svůj majetek nebo sledovat denní a noční tvory v přírodě kolem vás.\nKamera v denním režimu (barevně) i v nočním režimu (černobíle) věrně díky citlivému CMOS 2 MPix snímači s interpolací až 8 MPix věrně zachytit pohyb osob nebo zvířat v zorném poli 60°. Při nočním režimu je kvalita snímků zaručena černým infračerveným IR bleskem, který je pro lidi i zvířata neviditelný a jehož dosah je na vzdálenost 12-15 m od kamery.\nVýsledné fotografie jsou v rozměrech 1920x1080/ 3072x1928/ 3840x2160 pixelů a video je ve formátu 16: 9 s velikostí 720x480/ 30fps nebo v HD kvalitě 1280x720/ 30fps jsou nahrávány na SD paměťovou kartu. Maximální velikost karty je 32 GB. Doporučujeme zakoupit kvalitní vysokorychlostní kartu, která bude zejména při nahrávání videa stíhat zapisovat data v nejlepší kvalitě! Karta není součástí příslušenství.\nVelmi nizká spotřeba energie je velkou výhodou této fotopasti. Kvalitní lithiové AA baterie zajistí až 12 měsíců provozu v pohotovostním režimu. V případě pevného umístění při ostraze lze fotopast napájet kabelem přímo ze sítě. Délku výdrže baterií ovlivňují i vnější faktory. Provozní teplota kamery je od -20° C až do + 60° C při vzdušné vlhkosti od 5% -90%. Díky povrchové úprave proti nepříznivému počasí s ocranou IP65 (prachu odolná a ochrana proti tryskající vodě) je možné fotopast Bresser použít i v náročném a nehostinném terénu.\nVe vnitřní straně fotopasti je 2-řádkový displej a ovládací tlačítka. K propojení s PC je fotopast vybavena USB konektorem.\nPaměťová karta: SD, SDHC (max. 32 GB)\nRozlišení: 3328 x 2496 pixelů (8,0 MPix)\nSouvisející zboží - Bresser fotopast 60° (8 MPix)\nZboží ze stejné kategorie - Bresser fotopast 60° (8 MPix)\nBresser National Geographic Action Camera Full HD\nSportovní kamera National Geoghraphic Full HD Bresser - NATIONAL GEOGRAPHIC Action CAM Full HD Cykloturistika, jízda na motorce, bruslení, snowboarding, potápění a vše co Vám přináší adrenalinový zážitek, který stojí za vyfocení ...\nVáš dotaz Bresser fotopast 60° (8 MPix)\nPodívej se na https://www.lupy-dalekohledy.cz/cz-detail-981730-bresser-fotopast-60-8-mpix.html


PÁTEČNÍ GLOSY 25.03.2005 - Viditelny-Macek.cz\nPÁTEČNÍ GLOSY 25.03.2005\nNapadá mne jen jeden jediný důvod, který ještě může vnitřně přesvědčovat Stanislava Grosse, aby v žádném případě nerezignoval, a to je strach, co by se dělo, kdyby skončil a s ním celá vláda a nový ministr vnitra by začal zpětně prověřovat chod ministerstva za Grossova působení. Jinak řečeno: Gross jako by jel na příslovečném tygru, ze kterého nemůže slézt, neboť jím bude okamžitě sežrán. Vždyť jinak by každý, jen trošičku soudný člověk, už dávno rezignoval: popularita vniveč, každý si z něj dělá legraci, univerzitní profesoři žádají otevřeně jeho odstoupení, autorita absolutně žádná....\nZajímavá jsou také předsjezdově se množící velmi pozdní prozření některých představitelů ČSSD: Zdeněk Škromach říká, že zvolit Grosse je jako spáchat sebevraždu, členové nově vzniklé platformy uvnitř ČSSD najednou objevili Ameriku a nahlas říkají, že nemá dost politických a životních zkušeností, aby mohl vést vládu, bývalý vlivný poslanec ČSSD Wagner nám náhle sděluje, že ČSSD řídí skupinka lidí, které spojuje jen osobní prospěch, atd., atd.\nŠkoda jen, že to neříkali dřív a nahlas.\nNo vidíte, jak je to jednoduché: pětimilionový úvěr Šárky Grossové u e-Banky, za který koupila dům na Proseku, je již splacen: zaplatila jej pražská společnost Edigas, která zároveň provede prodej nemovitosti dražbou. Zřejmě je firma předem přesvědčena, že se za ty peníze dům prodá. Zajímavé.\nPřed mnoha a mnoha měsíci jsem se náhodně sešel v rámci jakési společenské události s prezidentem Klausem a při té příležitosti vyslovil názor na několik tehdy aktuálních věcí. Václav Klaus mne následně požádal, zdali bych to nechtěl dělat pravidelně a já souhlasil, ovšem pod jednou podmínkou: že nebudu patřit k jeho oficiálním poradcům, nebudu nikterak smluvně vázán a tedy nebudu pochopitelně honorován. Jinak řečeno, že bude-li chtít znát na něco můj názor a nebo já mu budu chtít něco říct k jeho působení nebo k politické situaci, sednu a napíšu mu to, případně se svoláme a sejdeme se. Čas od času, řídce, tak činíme a já dělám to, co jsem pro Václava Klause dělal vždy: říkám mu svoje, leckdy ostré, leckdy nestandardní názory a doufám, že tak doplňuji názorové spektrum, na jehož základě se může lépe rozhodovat. Toť vše.\nA tak jsem se stal jakýmsi volným externím prezidentovým spolupracovníkem, ad hoc, bez úvazku, ze starého přátelství. A bez sebemenší touhy návratu do aktivní politiky, do jakékoliv funkce, musím ještě dodat.\nPředevčírem mne náhodou na Hradě na chodbě potkal ombutsman dr. Motejl a tak hned včera mi už volala redaktorka Koenigová z Práva a chtěla vědět, co jsem dělal na Hradě. I řekl jsem jí skutečnost, kterou jsem Vám vypsal a hned ji zveřejňuji, aby zbytečně nedocházelo ke zbytečným spekulacím.\nPřeju Vám (dle Vašeho založení) hezké Velikonoce nebo hezké svátky příchodu jara a přeju hodně nové, jarní energie v žilách.


Prožil jsem si fotografické začátky nad vývojkou, ustalovačem – prací v temné komoře. I když mým oblíbeným předmětem byla vždy chemie, nikdy jsem si nemíchal žádné zázračné vývojky, ustalovače nebo tónovače... Přesto kouzlo černobílé fotografie a zšeřelé fotokomory v červeném světle ve mně vyvolává nezapomenutelné zážitky. Toto období považuji za vrchol mé amatérské tvorby a za období vysloveně tvůrčí práce. Kouzlení rukama mezi zvětšovákem a osvicovaným papírem (tzv. „nadržování osvitu“). Těžko definovatelný pocit, když vám fotografie „vylézá“ z vývojky a pocit, když po ustálení rozsvítíte a podíváte se na výsledek, ten je neopakovatelný ... Ta doba je pryč ... a jsem rád! Dnes PC, digitalizace ... jen blázen by odmítal tyto skutečnosti. Možnosti úprav v počítači, archivace, či možnosti svobodně prezentovat svoji tvorbu na internetu.\nV úvodu opět zavzpomínám na krásnou dobu fotokomory, černobílé fotografie ... Byla to ale i doba, kdy jsem měl pocit, že více jak polovinu času věnuji technickým problémům, opravám expozice, předělávání fotek, retušování. Vím, jaké byly problémy s uděláním obyčejného tenkého černo-bílého rámečku, jaký byl problém kvalitně vyleštit fotografii, atd. Digitalizace mě osvobozuje od těchto problémů a plně se mohu věnovat obsahu fotografie. Fotoaparát je pro mě nástroj, který musím ovládat. To je základní bod tvůrčí práce. Je pro mě nástrojem, jakým jsou pro houslistu jeho housle, pro malíře štětec, či pro dělníka lopata. Trochu úsměvu ve mně vyvolávají dotazy, jaká značka fotoaparátu je nejlepší, jakou clonou, časem fotit, případně jaký program si na fotoaparátu nastavit. Znáte to, jak se na internetových prezentacích fotografií objevuje čas, clona, ISO, technika. Nechápu proč. Ptám se houslisty, malíře nebo dělníka na používanou techniku? Znám mnoho fotografů, kteří neustále řeší technický problém, mění fotoaparáty po roce, dvou ... znají perfektně teorii, všechny programy, které jim přístroj nabízí ... jen tu dobrou fotografii jsem od nich nikdy neviděl. Při rozhodování mezi dvěma obdobnými modely se rozhoduji podle jejich váhy. Mám rád těžší foťák a nemám rád umělou hmotu. Mám rád značku N.... Technicky jak fotit, jakým programem ...? Prozradím, že já fotím na program „M“, což je manuál, i když můj model fotoaparátu má těch programů mnoho. Stačí mi, když mě fotoaparát upozorňuje, kolik jsem + nebo - . O vyrovnání pak rozhoduji pouze já. Závěrečné doporučení: v rámci svých finančních možností nešetřete na technice! Mnohokrát se mi nevyplatilo, že jsem záběry fotil horší technikou než si zasluhovaly.\nKolikrát jsem slyšel, že všechno už bylo vyfotografováno. Nafotíte zátiší se sklenicí vody ... názor: „to již fotil Sudek“. Nafotíte Tatry s mraky ... „vypadá to jako fotka od Heckla“ ... atd. Základní pravidlo: nesnažte se slepě kopírovat! Kdysi jsem četl názor jednoho fotografa, kterého si moc vážím: “Každá fotografie má neopakovatelný genetický kód svého vzniku a jen velmi zřídka je možné dosáhnout stejně dobrých výsledků napodobeninou.“ Rovněž se domnívám, že neplatí oblíbené rčení, že všechno již bylo fotografií zachyceno a nemá tudíž smysl snažit se objevit něco nového. Ke své práci přistupuji nikoliv z pozice co, ale podstatné pro mě zůstává jak.\nJe důležité, vybudovat si největšího kritika sám v sobě. Přiznání vlastní chyby je jediná cesta k dokonalosti. V každém případě respektuji názor odborné veřejnosti, a to nejen fotografů, ale i dalších tvůrců – malířů, sklářů ... Na druhé straně musím k jejich názorům sám dospět a pak jsem teprve ochoten přijmout jejich názor a řídit se jím. Znáte to: někdo vám něco vytkne .... přemýšlíte o tom a možná, že až po čase zjistíte, že dotyčný měl a nebo neměl pravdu. Nemám rád lidi, kteří se bezhlavě podřizují názorům jiných. Pak máme kritiku, a to většinou pochvalnou, kterou jsou hlasy laického publika. Je příjemné poslouchat tyto názory, ale opírat se pouze o ně je pouhé hlazení vlastního ega.\nFotografování je vlastně jakési hledání vztahů. Všimli jste si, jak se každou hodinu mění krajina kolem vás? Ne? Musíte vnímat věci kolem sebe, být v jakémsi bdělém stavu. Osobně si všímám těchto dějů kolem sebe a „ukládám“ si je do své paměti. Všímám si například, že Havlíčkův dům je nejlépe osvětlený mezi 10-11 hodinou, zatímco Stará radnice je nejlépe sluncem osvětlena jen do sedmé hodiny ranní, a to jen v červenci a srpnu. Vím, že překrásnou vyhlídku na Šumavu u Nicova je nejlépe fotit k večeru, zatímco výhled na bohdalovské rybníky ve Žďárských vrších je překrásný při východu slunce v květnu. Paseckou skálu vyfotíte kolem 17-té hodiny v červnu, nebo zajímavý je záběr ráno v 9 hodin, kdy paprsky slunce prosvítají štěrbinami mezi skalami atd. S lidmi je to obdobné. Je důležité všímat si života kolem sebe. Najít si k lidem kolem vás vztah a přistupovat k nim s pokorou a otevřeností.\nFotografem se člověk stává, když fotografování je pro něho něčím, bez čeho nemůže existovat ... Něčím, bez čeho nemůže žít. Vážím si víc těch, pro které tato profese není jen existenčním smyslem, ale jakýmsi životním stylem. Sám jsem začínal jako amatér a vím, co to slovo opravdu znamená. Řada lidí pod pojmem „amatér“ vidí něco méně kvalitního, snad i diletantského. Mohu vás ubezpečit, že nejzajímavější fotografické práce jsem viděl právě u kategorie „amatér“. Jak vidím „růst“ FOTOGRAFA? Zlomovým bodem je, že začnete okolní svět vnímat přes hledáček fotoaparátu a to i v době, kdy fotoaparát nemáte u sebe. Vnímat svět kolem sebe, poslouchat názory jiných, snažit se proniknout do tvorby kolegů a odnést si od nich inspiraci, chuť do vlastní tvorby, do tvorby něčeho nového. Jak si představuji profesionálního fotografa: musí mu zůstat chuť fotit, chuť tvořit. Focení musíte milovat, i když fotíte krajinu, krásnou modelku nebo nepředstavitelně zaprášený stroj v nejmenované firmě. Jsem rád, že pro mě zůstává focení i nadále „koníčkem“, bez kterého si nedovedu svůj život představit.


Od pondělí 10. 5. 2021 byla umožněna výuka v nejvyšším počtu 3 žáků v jedné skupině, od 17. 5. je možnost obnovení kolektivní výuky venku (při dodržení všech hygienických předpisů). Od 24. 5. 2021 byla obnovena výuka kolektivních předmětů dle původního rozvrhu (hudební nauka, výtvarný obor). Vše dle požadavků (čestná prohlášení o testování při výuce ve skupině více než 10 žáků).\nDalší informace k aktuálnímu opatření ve školách ZDE a ZDE\nOd pondělí 12. 4. 2021 je na základě mimořádných opatření Vlády ČR umožněna individuální prezenční výuka žáků v ZUŠ - tedy 1 učitel/ka : 1 žák/yně.\nV hudebním oboru se tedy vrací individuální výuka hry na nástroje, výuka kolektivních předmětů (HN, KH, DO) pokračuje distančně. Stejně tak distanční výuka výtvarného oboru (povoleny jsou jen individuální konzultace po domluvě s vyučující).\nV 1. fázi návratu do ZUŠ není žádoucí testování žáků, dle nařízení budou jednou týdně testováni pouze všichni zaměstnanci školy.\nVíce informací k organizaci a případným rozvrhovým změnám poskytnou jednotliví vyučující.\nTěšíme se na Vás a věříme, že opět vše dle nastavených hygienických pravidel ("3R" aneb Roušky, Ruce, Rozestupy) i s pravidelným větráním vnese do našich doposud prázdných učeben čerstvý jarní vánek plný nových uměleckých výkonů!\nS přáním pohodového rozjezdu v posledním čtvrtletí tohoto zvláštního školního roku\nVedení a učitelé ZUŠ Zdounky\nVEŠKERÁ VÝUKA PROBÍHÁ DISTANČNÍ FORMOU dle domluvy s jednotlivými vyučujícími.\nŠkolství se bude řídit systémem opatření PES 5, distanční výuka pokračuje minimálně do konce března 2021.\nINFORMACE K PROVOZU ŠKOL OD 11. 1. DO 22. 1. 2021\nDle pokynů MŠMT ze dne 14. 12. 2020 jsou vyhlášeny dny boje proti covidu na pondělí 21. a úterý 22. 12. - vánoční prázdniny tedy začnou dříve a výuka bude ukončena již v pátek 18. 12. 2020.\nOd pondělí 7. 12. bude umožněna prezenční výuka do 10 žáků, tzn. že se obnoví výuka hudební nauky, komorní hra a také částečně výtvarný obor.\nMŠMT - PROVOZ ŠKOL od 7. 12.\nRoušky všichni povinně ve všech prostorách vyjma hry na dechové nástroje.\nINDIVIDUÁLNÍ ŽÁKY V HUDEBNÍM OBORU JIŽ NEVYUČUJEME DISTANČNĚ\n(POUZE V NALÉHAVÝCH PŘÍPADECH - NAPŘ. KARANTÉNA)\nPO VZÁJEMNÉ DOMLUVĚ S PEDAGOGEM!\nOd středy 25. 11. bude umožněna prezenční individuální výuka a prezenční individuální konzultace (jeden pedagogický pracovník a jeden žák)\nUSNESENÍ VLÁDY - UZAVŘENÉ ŠKOLY OD 2. 11. DO 20. 11. 2020\nAž do odvolání přešla od 14. 10. veškerá výuka na ZUŠ do distanční podoby a pokračuje i v měsíci listopadu. Učitelé s žáky realizují výuku dle domluvené audiovizuální aplikace v předem stanovených časech. Děkujeme za spolupráci se všemi zákonnými zástupci žáků a věříme, že již vyzkoušené metody tohoto vzdělávání na dálku zvládneme i v tomto pochmurném období.\nAktuální informace na základě nových opatření po jednání vlády večer 12. 10. 2020:\nobnovení prezenční výuky platí pouze od pondělí 12. 10. do úterý 13. 10. 2020\na následně přechází veškerá vyuka na ZUŠ zpět do distanční formy od středy 14. 10. 2020!!!\nUSNESENÍ VLÁDY 12. 10. 2020 O PŘIJETÍ KRIZOVÉHO OPATŘENÍ - UZAVŘENÍ ŠKOL OD 14. 10. 2020\nUSNESENÍ VLÁDY ČR 8. 10. 2020\nMIMOŘÁDNÉ OPATŘENÍ KHS ZLÍN\nVzhledem k novému Usnesení vlády se od 12. 10. omezuje provoz ZUŠ tak, že se zakazuje osobní přítomnost žáků ve škole, ale s výjimkou individuální výuky v ZUŠ (tj. jeden učitel a jeden žák).\nZUŠ se tedy od pondělka 12. října otevře pro individuální výuku v hudebním oboru. Distančně (online) bude pokračovat výuka v případě pedagogů v karanténě nebo v pracovní neschopnosti - tito Vás budou co nejdříve kontaktovat. Totéž v případě žáků v karanténě. Prosíme o spolupráci a součinnost.\nNadále bude probíhat distanční výuka výtvarného oboru a všech kolektivních předmětů (PHV, HN, dechový soubor, komorní hra...). Skupinová výuka se upraví tak, aby byl v určitém čase přítomen pouze 1 žák - úprava rozvrhu hodin (jako na jaře).\nRadujme se alespoň z částečného návratu a dbejme na stále trvající epidemiologická opatření - roušky, rozestupy, desinfekce.\nDěkujeme všem za spolupráci a těšíme se na společné muzicírování!\nVe Zdounkách dne 9. 10. 2020\nMgA. Norbert Svačina, Ph.D.\nMIMOŘÁDNÉ OPATŘENÍ KHS ZLÍN - ZÁKAZ PREZENČNÍ VÝUKY NA ZUŠ\nNa základě mimořádného opatření Krajské hygienické stanice Zlínského kraje se sídlem ve Zlíně č. 9/2020 ze dne 1. 10. 2020 Vás informujeme o nařízeném opatření při nepříznivém pokračování koronavirové epidemie na území Zlínského kraje, které se týká základních uměleckých škol. S účinností od 5. října 2020 od 0:00 do 18. října 2020 do 23:59 je zakázána osobní přítomnost žáků na základním uměleckém vzdělávání. Po tuto dobu bude probíhat distanční vzdělávání.\nJednotliví učitelé Vás budou kontaktovat a dohodnete se společně na způsobu realizace výuky na dálku včetně stanovení rozvrhu hodin.\nDěkujeme všem za trpělivost a spolupráci!\nVe Zdounkách dne 2. 10. 2020\nOD 18. 9. 2020 PLATÍ NOVĚ MIMOŘÁDNÉ OPATŘENÍ MZ:\nNOŠENÍ ROUŠEK V PROSTORÁCH ŠKOLY VČETNĚ UČEBEN\nvyjma hry na dechové nástroje a zpěvu v rámci HN\n!!! VSTUP RODIČŮ/ZÁKONNÝCH ZÁSTUPCŮ JEN V NEJNUTNĚJŠÍCH PŘÍPADECH !!!


Cvičíte s dítětem? | Fyziomáma\nCvičíte s dítětem?\nsoučástí tréninkového plánu Fyziomáma je také jedna cvičební pomůcka, kterou můžeme skvěle využít nejen k cvičení pro sebe, ale i pro svá miminka! Jde o tu největší z nich. Už víte? No jasně, jde o gymnastický míč… Kdo ještě Fyziomámu nemáte, rychle se podívejte ZDE! 😉\nJak tedy na to? Miminko položíme na míč na bříško (můžeme pod něj dát plenku). Přidržujeme je v oblasti pánve či stehýnek a koulíme míč různými směry. Dopředu, dozadu, do stran, opisujeme kroužky… je to úplně jednoduché. Dbáme jen na pevný, ale měkký a hlavně bezpečný úchop miminka.\nDěťátku můžeme lehce srovnat ručičky, aby byly v symetrii. V poloze na bříšku vydatně posiluje šíjové a zádové svaly, tedy svaly, díky kterým se můžeme napřimovat a udržet se ve vertikále. Zhruba do tří měsíců věku by si miminko mělo osvojit tzv. první vzpřímení – jde o oporu o vnitřní stranu lokýtků, kdy těžiště těla je na stydké kosti. Hlavičku by již mělo udržet ve střední ose. Jde o poměrně těžkou práci + když k tomu přidáme pohyb míče různými směry, svaly miminka opravdu makají o sto šest! S aktivitou na míči to tedy z časového hlediska nepřeháníme, stačí chvilka, cvičíme vždy podle chuti dítěte:). Kolem šestého měsíce se miminko vzpřimuje už na rozevřených dlaních, také těžiště se posunuje níž, ke stehýnkům – jde o tzv. druhé vzpřímení.\nPro starší dítko může být „koulení se na balónu“ docela dobrá zábava, může být i v pozici na čtyřech. Pokud si troufnete, zkuste nechat dítko sbírat hračky ze země či ze stolečku! Sedící dítko si můžeme samozřejmě posadit před sebe a pohoupat se hezky společně i s říkankou 🙂\nNa dostatečně velký míč je možné položit děťátko i na záda, ale nejdříve až po 4. měsíci věku. Mírným koulením se na stranu můžeme aktivovat zvedání hlavičky s následným zapojením svalů k přetočení se na bok.\nHezké chvíle s Vaším miminkem při zábavě na míči!\nFyzioterapeutka a máma Ivča


Jak z milých batolat vznikají důsledkem konzumerismu sobecká monstra | 6. 5. 2014 | Britské listy\n"Při jednání s jinými lidmi ve společnosti ztrácíme empatii a soucit," varuje Music. "Existuje mnoho důkazů o tom, že nynější překotná rychlost života a úzkost, kterou to způsobuje, mají obrovský dopad na to, jak jednáme s jinými lidmi. Žijeme v nepřátelském světě, a tak se zdá logické být neustále ve stresu a v ostražitosti, aby člověk přežil. Z tohoto stresu pak vznikají opravdu zásadní posuny v chování. Důsledky všeho jsou pak velmi chabé, týká se to zdraví, délky života i pocitu štěstí."\nLoňská studie z Michigan University dokázala, že adolescentní jedinci, kteří jsou vystaveni krutostem reality television, kde se jako zábava prezentují drsné konflikty a sprosté úsudky o druhých osobách - jsou v důsledku toho sociálně ještě agresivnější.\nMusic ve své knize The Good Life: Wellbeing and the New Science of Altruism, Selfishness and Immorality. (Dobrý život: Pohoda a nová věda altruismu, sobectví a nemorálnosti) zpochybňuje představu, že se děti rodí jako sobci. Poukazuje na sérii experimentů, provedených v Institutu Maxe Plancka v Německu, kde byla skupina patnáctiměsíčních dětí umístěna v místnosti, kde dospělá osoba předstírala, že potřebuje pomoc. "Bylo dokázáno, že malé děti mají vrozenou touhu druhým pomáhat. Batolata strašně ráda pomáhají, už to, že někomu pomůžou, je pro ně interní odměnou. Jakmile je ale začnete odměňovat zvenku, třeba hračkou, rychle ztratí zájem o to druhým lidem pomáhat. Neodměňované děti - které nevědí, že druhá skupina dostává odměny - dál pomáhají, stačí jim prostě, že pomáhají."\nZ jiných studií také vyplývá, že malé děti jsou raději, když někomu něco dávají, než když něco dostávají. Pak máme také důkazy, že když požádáte adolescenta, aby každý den udělal jeden dobrý skutek, méně propadají depresím. Vyvinuli jsme se tak, abychom lidem pomáhali a dělali pro ně věci bez očekávání odměny. Odměny nevedou nikoho ke štěstí a něco opravdu podstatného se ztratí, když dostaneme odměnu za určité chování. Všichni to víme, ale zapomněli jsme na to, protože je nám vnucován etos konzumenta, pořád se nám tvrdí, že nutně potřebujeme ke štěstí iPhone anebo novou kuchyni.\nMusic zdůrazňuje, že stres nás udržuje ve stavu: "buď bojujme, nebo utečme". Nemá smyslu starat se o druhé, pokud váš vlastní nervový systém je v chaosu, říká.\nKniha líčí několik sociálních experimentů, například jeden z roku 1973, kdy studentům teologie bylo nařízeno, aby si připravili přednášku o podobenství o dobrém Samaritánovi. Polovině bylo řečeno, že tu přednášku musejí udělat hned, ostatní dostali čas na přípravu. Když odcházeli z místnosti, byl tam herec, který hrál, že má problémy. Ti, kdo se museli připravovat, ho ignorovali, kdežto ostatní se zastavili a nabídli mu pomoc.\n"Stres a rychlost života má dopad na náš altruismus," říká Music. "Děje se to i ve školách. Stres proniká do škol prostřednictvím silně akademicky zaměřeného vyučování." Music zdůrazňuje, že je naléhavě nutné odmítnout naše hmotařské tendence. "Příliš zmonetizovaný západní svět způsobí, že úplně ztratíme kontakt se svými sociálními povinnostmi."


Americká lednice Gorenje NRS9182VXB1 nerez - KD Elektro\n> Americká lednice Gorenje NRS9182VXB1 nerez\n24 041,32 Kč (bez DPH)\nvolně stojící americká chladnička s mrazákem vlevo • výška 180 cm • objem chladicí části 369 l • objem mrazicí části 191 l • energetická třída E • beznámrazový systém NoFrost Plus • elektronické ovládání SensoTech • invertorový kompresor • LED displej • malá dvířka ve dveřích chladničky • výrobník ledu s dávkovačem vody • rychlé zamrazení FastFreeze • rychlé zchlazení SuperCool • úsporné režimy EcoMode a HolidayMode • zvukový alarm otevřených dveří • LED osvětlení • mrazicí výkon 13 kg/24 h • akumulační doba 8 h • hlučnost 42 dB\nGorenje NRS9182VXB1, nerez\nVsaďte na osvědčenou klasiku a pořiďte si beznámrazovou NoFrost chladničku amerického typu Gorenje NRS9182VXB1. Design chladničky je jako vystřižený z amerického filmu. Přístroj na první pohled zaujme robustním provedením a velkými dveřmi, které za sebou ukrývají prostorný interiér chladničky (vpravo) a mrazničky (vlevo). V chladicí části jsou ve dveřích umístěna malá dvířka pro rychlý přístup k polici s nápoji a v mrazicí části výrobník ledu s dávkovačem vody.\nKromě vzhledu však chladnička zaujme také moderními funkcemi. Je vybavena beznámrazovou technologií NoFrost Plus, invertorovým kompresorem, ventilátorem, MultiFlow 360° pro rovnoměrnou distribuci vzduchu, LED displejem a LED osvětlením chladničky. Přístroj se řadí do energetické třídy E. Pro úsporu energie využijete také režim HolidayMode nebo EcoMode. Vyniká mimořádně nízkou hlučností 42 dB.\nS celkovou kapacitou 560 litrů (369 litrů u chladicí části a 191 litrů u mrazničky) se spotřebič výborně hodí do velkých kuchyní v rodinných domech. I rodiny s pěti a více členy budou mít dostatek prostoru pro uložení všech čerstvých i zamrazených potravin. Interiér je bohatě členěný:\n3 dveřní přihrádky v mrazničce\nXtraSpace - prakticky využitelný prostor\nÚsporná energetická třídy E\nMultiFlow 360° pro rovnoměrnou distribuci vzduchu\nDomácí bar s malými dvířky ve velkých dveřích chladničky\nVýrobník ledu s dávkovačem vody (bez přívodu vody k chladničce)\nStabilní, tichý a odolný invertorový kompresor\nChladnička amerického typu vám udrží potraviny dlouhodobě čerstvé a chutné!\nS beznámrazovou technologií NoFrost Plus vás již nikdy nečeká únavné odmrazování. V mrazicí části je instalovaný jeden z nejlepších chladicích systémů. Snižuje vlhkost, brání hromadění námrazy a tím udržuje stále nízkou spotřebu energie, zatímco v chladicí části poskytuje ideální mikroklima pro uložené potraviny. Díky cirkulaci ionizovaného vzduchu potraviny nevysychají a zachovávají si vitamíny a minerály.\nModerní technologie MultiFlow 360° zajistí ideální mikroklima v každém prostoru chladničky. Větrací systém rovnoměrně distribuuje chladný vzduchu do každého koutu chladničky, aby všem potravinám zajistil nejlepší skladovací podmínky.\nLED osvětlení na stropu chladničky dodává účinné osvětlení vnitřnímu prostoru. Tento typ osvětlení má dlouhou životnost a současně spotřebovává mnohem méně energie oproti standardním žárovkám.\nFastFreeze pro rychlé zmrazení\nPo aktivaci funkce FastFreeze přístroj automaticky sníží teplotu uvnitř mrazicího prostoru na –24 °C na dobu 26 hodin. Po této době se automaticky přepne do původního nastavení. Tato funkce je ideální pro uchování kvality potravin a zachování prospěšných látek.\nPrakticky využitelný prostor\nProvedení XtraSpace umožní lehce organizovat potraviny v prostoru spotřebiče. Interiér je navržený pro efektivní uspořádání a nabízí dostatek místa pro velké množství potravin, které umístíte do skleněných polic, prostorných zásuvek i dveřních přihrádek. Dobře využitelný prostor vás ušetří častých nákupů.\nUžijte si pokročilé ovládání SensoTech. Pouhým dotykem nastavíte teplotu, ovládáte dávkovač ledu nebo spustíte dodatečné funkce pro rychlé zmrazení, EcoMode či prázdninový režim. Velký LED displej přehledně zobrazuje nastavení teploty. Na nebezpečné zvýšení teploty vás upozorní zvukový alarm.\nVentilátor umístěný uvnitř chladničky zajišťuje rovnoměrnou distribuci teploty v prostoru. Vzduch lépe cirkuluje, zlepšuje chlazení a současně brání vytváření kondenzátu na stěnách a skleněných policích. Systém ventilace chrání potraviny v každém prostoru delší dobu.\nMějte lahve pěkně uspořádané v praktickém držáku pro láhve a plechovky. Budou vždy snadno přístupné a nebudou zabírat prostor v policích, které lépe využijete pro umístění jiných potravin.\nŠetří, když nejste doma\nProgram EcoMode spoří elektrickou energii při vaší dlouhodobější nepřítomnosti. Tím, že nedochází k častému otevírání dveří, udrží program optimální teplotu s nižší spotřebou energie.\nInvertorový kompresor je oproti konvenčnímu kompresoru tišší a odolnější. Současně spotřebovává méně energie. Protože se dokáže lépe a rychleji přizpůsobit změnám teploty, ke kterým dochází například při otevření dvířek, zajistí lepší a stabilnější podmínky vašim potravinám.\nUžijte si váš domácí bar\nVaše oblíbené nápoje a občerstvení budete mít lehce přístupné díky menším dvířkům v hlavních dveřích chladničky. Díky tomuto řešení šetříte energii, protože neuniká chladný vzduch otevíráním velkých dveří.\nChladnička bude mít prázdniny spolu s vámi\nOdjíždíte na dovolenou? Využijte prázdninový režim HolidayMode, u kterého lze nastavit teplotu v mrazničce a chladničce tak, aby spotřeba energie byla minimální.\nVelký spotřebič s malou hlučností\nSuperSilent provoz pracuje s hladinou hluku, která je srovnatelná s šepotem mezi dvěma lidmi. Hlučnost pouhých 42 dB zajišťuje kombinace výborné izolace a inovativního řešení chladicího systému.\nObjem celkem 560 l\nHmotnost výrobku 108 kg\nHmotnost balení 119 kg\nNávod k použití Stáhnout (pdf / 1,50 MB)\nInformační list Stáhnout (jpeg / 131,77 kB)\nNRS9182VXB1_cs.pdf Stáhnout (pdf / 72,49 kB)


Výprodej Electrolux ZE140\nhubice k vysavači • vhodná pro tvrdé podlahy i koberce • průměr připojení 36 mm • šíře hubice 275 mm Cena DATART.cz včetně DPH a služeb. Zobrazit celý popis >>>\nAkce Electrolux ZE140 Electrolux\nSpecifikace Electrolux ZE140, hodnocení a parametry naleznete níže, nebo přímo na stránkách prodejce datart.cz, u kterého si můžete tento výrobek rovnou zakoupit za skvělou cenu 1 099 Kč. Nevíte jestli jste vybrali správně? Jistě že ano! Tento krásný produkt Electrolux ZE140 za skvělou cenu bude Vašim skvělím pomocníkem do Vaší domácnosti. Objednejte u nás na datart.cz a na nic už nečekejte.\nRecenze Electrolux Electrolux ZE140\n- vrobní Eznačení 7319599033652 a ELEZE140\nSlevy Electrolux ZE140 a nejlepší cena\nElectrolux Pokud sis tále nejste jsiti zda pořizujete výrobek z Hubice a kartáče k vysavačům za nejlevnější cenu v akci, můžete si cenu zkontrolovat cenu Electrolux ZE140 na portále heureka. Ale pozor na nejlevnější nabídky, ne vždy jsou ve výslekdu výhodné (někdy mají velmi drahou dopravu, nebo doručení zboží až za několik týdnů). Doporučujeme nakupovat u e-shopů (např. datart.cz), co mají již několik stovek recenzí od zákazníků nebo přímo na heurece. Zobrazit zboží na Heurece.


PCB - Kalibrační systémy - Modal Shop | Kaitrade\nPCB - Kalibrační systémy - Modal Shop\nPřenosné kalibrační kufříky a systémy slouží pro snadnou kalibraci a verifikaci akcelerometrů, snímačů rychlosti a bezdotykových snímačů výchylky. Jsou ideální na samotnou kalibraci, ale i ověřování funkcionality jednotlivých snímačů před jejich použitím. Jejich použití je jednoduché a k dispozici je několik modelů pro různé stupně verifikace.\nModel 9100D - přenosný vibrační stůl je vhodný na základní ověřování tolerancí senzorů. Systém je kufříkový, lehký, funguje na baterii, která disponuje výdrží do 18 hodin. Má v sobě integrovaný ICP quartz referenční akcelerometr. Lze jím verifikovat snímače zrychlení, rychlosti a výchylky. Pracuje ve frekvenčním rozsahu 5 Hz až 10 kHz, amplitudy až do 20 g. Tento model je umístěn v legendárním obalu Pelican®, který je vodě odolný a nárazuvzdorný. Jeho vyšší verze, model 9110D zobrazuje navíc citlivost a BIAS, má vnitřní paměť pro ukládání zkoušených bodů a dokáže generovat kalibrační reporty. Pro ověřování a kalibrace nízkofrekvenčních snímačů máme model 9200D a 9210D. Jedná se o jediný z přenosných kalibračních setů, který má vibrační stůl akreditován podle ISO 17025. Frekvenční rozsah je 0,7 Hz až 2 kHz. S hmotností jen 8 kg je jeho použití mimořádně pohodlné a elegantní, i díky integrované baterii s výdrží až 14 hodin.\nPoužitím přenosného kalibračního systému můžete místo použitý senzor snadno ověřit a validovat a ušetřit rozpočet na opravy nebo na pořízení senzoru nového. V případě poruch strojů se bavíme o bezpečnosti, kdy každá porucha má většinou negativní následky. Verifikací a ověřováním můžete takovým poruchám předcházet, a tak zredukovat i případný čas odstávky. Zabráníte i falešným poruchám a následným zbytečným kontrolám stavu.


Uzavření Vodního světa Kolín!\nVážení zákazníci Vodního světa, dovolujeme si vás informovat, že náš plavecký bazén, sauna, ledová plocha, fitness a solná jeskyně jsou od 13. 3. uzavřeny. Respektujeme nařízení vlády a volný čas využijeme k dokonalé sanitaci a opravám našich prostor.\nRestaurace Vodní svět Kolín zajišťuje rozvoz jídel - více info na www.restaurace-vodni-svet.cz.\nTěšíme se na vás po odvolání nouzového stavu. Sledujte prosím náš web a sociální sítě pro aktuální informace. Přejeme Vám pevné zdraví a těšíme se na vaši brzkou návštěvu!\nTým Vodní svět Kolín\nnezobrazovat | zavřít\nRestaurace Vodní svět zajišťuje rozvoz jídel. Více na www.restaurace-vodni-svet.cz\nVážení zákazníci Vodního světa, dovolujeme si vás informovat, že náš plavecký bazén, sauna, ledová plocha, fitness a solná jeskyně budou od 13. 3. uzavřeny. Těšíme se na vás po odvolání nouzového stavu. Sledujte prosím náš web a sociální sítě pro aktuální informace. Přejeme Vám pevné zdraví a těšíme se na vaši brzkou návštěvu! Tým Vodní svět Kolín\nKurz MIMI - REZERVACE\nTermín: 08.04.2020 - 24.06.2020\nCena za celý kurz: 2 460,00 Kč\nKapacita kurzu: 10 dětí a 2 náhradníků.\nAktuálně registrováno: 9 (90,00% kapacity)\nAktuální počet náhradníků: 0 (0,00% kapacity)\nPozor, kapacita kurzu je téměř vyčerpaná! Pokud bude překročena (počtem registrovaných dětí nebo jinou rychlejší rezervací), děti ve Vaší rezervaci budou automaticky zařazeny jako náhradníci.\nPočet přihlášených dětí:\nRegistrace - dítě č. 1\nSouhlasím Nesouhlasím se zveřejněním fotografií na oficiálním účtu Vodního světa Kolín (Facebook, rajce.idnes.cz), tisku apod.\nCena a odeslání registrace\nSouhlasím s všeobecnými podmínkami kurzu. Kompletní znění ke stažení zde.\nSouhlasím s aby pořadatel kurzu dle zák. č. 101/2000 Sb., o ochraně osobních údajů, v platném znění, zpracovával veškeré údaje uvedené v přihlášce za účelem vlastní evidence účastníků kurzu. Zároveň souhlasím s tím, že na uvedený registrační email budou posílány informace o programu a průběhu kurzu.\nPo odeslání registrace Vám bude na zadaný email zaslány pokyny k potvrzení a dokončení registrace.\nTermín kurzu: 08.04.2020 - 24.06.2020\nCopyright © 2013 - 2020 Správa městských sportovišť Kolín, a.s., verze 4.2020.749, aktualizace 12.03.2020 18:17:14


ŽENA-IN - Je jaro! Čas lásky, ale i nepříjemností\nJe jaro! Čas lásky, ale i nepříjemností\nOdhalená ženská bříška jistě potěší leckterého muže. Ale nám to může přinést nehezké problémy. A pak nás zachrání brusinka!\nVysvitlo sluníčko! Hurá!! A jak velí paní móda, je čas odhalování bříšek. Což o to, našim mužským protějškům se to určitě líbí (potvrzeno mnoha kradmými pohledy), jenže co když ještě není „až tak úplně teplo“?\nJarní sluníčko láká svými paprsky, ale ty ještě nemají tu sílu, aby dostatečně zahřály lavičku či zem. Jestliže neodoláme usednutí, může nás to stát nepříjemný zdravotní problém. Například infekci močových cest. Stojí to za to? Kdo zažil, má jasno – nestojí. Jistě teď mnoho z Vás namítne: „Ale to přece není jenom o módě a krátkém tričku!“ Ano, máte pravdu. Nepříjemné infekce močových cest mohou mít i mnoho jiných příčin. Podstatné je, že tyto problémy postihnou alespoň jedenkrát za život téměř každou z nás. Proto je dobré vědět, jak se jich účinně zbavit, když už přijdou.\nNejčastějším původcem zánětu jsou bakterie E.coli. Tak nasadíme antibiotika, ne? Samozřejmě, je to stále jedna z často používaných i účinných cest. Na druhou stranu – průvodní jevy takové léčby jsou dnes již obecně známy. Antibiotika fungují plošně – nerozlišují mezi hodnými a zlými bakteriemi. Prostě je „vymlátí“ všechny. Je to jako porazit veš tak, že své dítě ostříháte dohola a ještě mu natřete hlavičku petrolejem. Na takto ošetřené kůži opravdu nepřežije ani jedna veška.\nE.coli jsou na sladké\nJak vlastně taková infekce probíhá? E.coli se „nalepí" na buňky močového měchýře. Využívají přitom sladké molekuly jednoduchého cukru (manosa), které přirozeně produkují buňky uvnitř močového měchýře. Jdou doslova „po sladkém“ a přichytí se k buněčné stěně jako suchý zip. A jakmile se jednou spojí s buňkou uvnitř močového měchýře nebo močových cest, jejich jedinou další starostí je množit se tak rychle, jak jim to jejich hostitelské prostředí dovolí. V praxi to znamená bující infekci močových cest, provázející pálení, nepříjemné bolesti a další tradiční průvodní jevy.\nStačí si doplnit cukr. Ale jaký?\nMnohé z nás by nejraději sáhly po sladkých dortíčcích, ale to by byl krok vedle, jak jsme si řekli výše. Úspěch naopak zajistí poskytnout původcům infekce monosacharid D-manosa, který se účinně naváže na povrch bakterií, a tím zabrání jejich zachycení v močovém měchýři. Následně dochází k jejich odplavení při návštěvě toalety. Nespornou výhodou přitom je, že D-manosa působí pouze na škodlivé bakterie. Ostatní nijak neovlivňuje. Důležité však je do těla dopravit dostatečné množství této látky, např. správnou volbou stravy. Mezi moderní a pohodlné možnosti bezesporu patří i užívání doplňků stravy s obsahem přírodního monosacharidu D-manosy.\nA co brusinka?\nOblíbená brusinka. Často též uváděná jako kanadská, botanicky správně klikva velkoplodá. Její příznivé účinky při obtížích spojených s infekcí močových cest jsou známy řadu let. Především díky desinfekčním a močopudným účinkům i pozitivnímu vlivu na pH moči. Patří k velmi často používaným účinným látkám přípravků z kategorie doplňků stravy v této oblasti, a to především díky svému dlouhodobě ověřenému kladnému vlivu při potížích s infekcemi.\nBrusinka + D-manosa – příznivá kombinace?\nAno. Příznivá a také účinná, což potvrzuje např. klinické testování přípravku Uroval Manosa, v rámci kterého byla téměř polovina sledovaných pacientů do týdne bez potíží ( I. Motíl, Klinická studie Uroval manosa, 2005). Mezi nejpoužívanější doplňky stravy kombinující příznivé účinky D-manosy a brusinky patří již zmíněný Uroval manosa a Uroval biotic z produkce společnosti VALOSUN (www.valosun.com). Oba produkty je možné doporučit při akutních i chronických formách infekcí močových cest. Díky využití kvalitních přírodních surovin jsou vhodné pro těhotné a kojící ženy, stejně jako pro děti už od 3 let.\nUroval biotic je navíc oproti Uroval manosa doplněn o probiotický komplex (Lactobacilus acidophilus, Lactobacilus rhamnosus, Bifidobacterium bifidum), který se podílí na stimulaci přirozených imunitních procesů a zvýšení odolnosti organismu vůči bakteriální infekci.\nVíce informací hledejte na www.uroval.cz nebo bezplatné infolince 800 17 16 17.\nPokud chcete vyhrát doplněk stravy Uroval biotic nebo Uroval manosu, tak pojďte soutěžit SEM.\nDeset z vás má šanci vyhrát tento přípravek v naší soutěži.\nNež choroba, raděj prevence (košika), ale sušené brusinky můžu. Vždycky po vánocích počkám na slevu a pak si popmlaskávám. Nedávno jsem pekla muffinky a dala jsem je místo hrozinek, mňam.\nS holým pupkem nechodím, ale stačí, když na mě foukne a už to jede. Nejvíc opravdu zjara a na podzim. Ale už se mi to přihodilo i v létě.\nmanosa podle vzoru glukosa? není to trochu archaické?\nDůvěrně znám a svůj "špek" neodhaluji, neb okolí by se počůralo smíchem. Pomáhá mi i pití brusinkovéhu juice, ten je super a sušené brusinky\nBřicho odhaluji jen když je teplo, na tyhle infekce netrpím.\nVím o jednom, co měl E.coli ve střevech a ledvinách a musel brát ATB přesně 100 dní.\nFurt nestrašte. To je tady denně nějaká ohavnost či choroba, co by se měla jedné přihodit a ještě ausgerechnet na jaře. Děkuji, nechci, doposavad jsem tento druh infekce nepotkala, a pevně doufám, že to tak i zůstane.


Jak mě změnilo 80 dní v Asii, píše Lilia Khousnoutdinová - Flowee\nJak mě změnilo 80 dní v Asii, píše Lilia Khousnoutdinová\nZnámá lektorka kursů pro ženy popisuje, jak jí cesta na Východ dala šanci a druhý začátek\nStrávila jsem 80 dnů v Asii, mimo facebook, mimo práci, jen s rodinou. Chtěla jsem se podívat sama na sebe a zjistit, kdo doopravdy jsem. Když jsem odjížděla, toužila jsem po změně. Nepočítala jsem ale s tím, že bude až tak razantní. Odjížděla jsem jako dula, lektorka předporodní přípravy a ženských kruhů, nadšená majitelka obchůdku s dárky z Avalonu, žijící ve svém kouzelném domečku na zeleném okraji Prahy. Vrátila jsem se a měla chuť vše vyhodit z okna. A teď pečlivě přebírám semínka všech svých tužeb a záměrů, abych našla ty pravé a zbavila se (nebo pečlivě předala dál?) toho zbytku. A tohle je výňatek z deníku té doby.\n…Vyhodila jsem spoustu věcí – oblečení, semináře, které mě již nebavily, plány k projektům, ve kterých jsem necítila žádnou vášeň, staré závazky, kterým již uplynulo datum spotřeby, tak dobře vypadající plány do budoucna… a facebook. Za to jsem obzvlášť vděčná. Byla jsem mimo sociální sítě přes tři měsíce a neplánuji se teď vracet. Určitě se tam budou objevovat pozvánky a zajímavosti z mého života, ale bude ho spravovat někdo za mne. Pokud si chcete popovídat s mou maličkostí, napište mi e-mail, nebo lépe zavolejte, anebo úplně nejlépe pojďme na kávu (pro eko-bio přátele – může být i bylinkový čaj)!\nVyhazuji vše, co už nejsem já, i to, co vlastně nechci být, a hlavně to, v čem je mi pohodlně. Proč? Protože to už dobře umím. To, co má smysl a přináší to změnu do světa… To zůstává.\nSnad jen pravda. Jádro toho, co opravdu jsem.\nNěkdy je cesta cíl, ale častěji vás k němu spíš jen dovede.\nChci nové výzvy… nechci se již potácet v pohodlných kolejích, kde stačí mých 55 % pro potlesk ve stoje. Chci se znovu snažit – muset být to nejlepší, co můžu. A to určitě nebude tady. V půlce cesty nočním vlakem ze severu na jih Thajska jsem si musela přiznat, že nejsem hrdá na to, co jsem, ani na to, co můžu být, když budu pokračovat na stejné dráze. Odbočím tedy z této dráhy a půjdu hledat sama sebe. Najdu tu, kterou opravdu chci být, abych na sebe mohla bych pyšná. A zároveň neustále cítit rozkoš v těle.\nDo Prahy se budu ráda vracet – stejně jako do Bratislavy – na úžasné pracovní víkendy plné inspirace, neuvěřitelných žen a nových zkušeností. Ale mým domovem již nebude… Děkuji jí za všechny ty roky a s radostí se loučím.\nCo se mnou bude? Uvidíme, zatím ještě třídím poklady a odpady svého života. Co vím jistě, je, že budu pokračovat v práci se ženami a s jejich tělem. A pokud neuspěju nebo to nebude ono? No, tak se vrátím plná nových zkušeností, širších perspektiv, s vylepšeným životopisem a hlavně s tím, že jsem měla odvahu to zkusit. Ale každopádně to vidím na byt u řeky v centru Londýna a potom na domeček v Yangonu či Chiang Mai. Tak mi, holky, prosím držte palce.\nCo se ale týče cesty, která mě k tomuto rozhodnutí vedla. V galerii najdete pět míst, kam se určitě vrátím, a někde, doufám, že budu chvíli i bydlet. Navštivte je také, otevřete si obzory a možná, že vám změní život tak jako mně.


Tulipán - Kvetinarstvislunecnice\nTulipány v tulipière\nTulipány patřící do čeledi liliovitých netřeba dlouze popisovat. Jak už to s okrasnými rostlinami bývá, naprostá většina pěstovaných tulipánů vznikla zkřížením divokých druhů a jejich následným šlechtěním. Tulipány se přirozeně vyskytují od Evropy po východní Asii, nejvíce druhů nalezneme v asijských pohořích Pamír, Hindúkuš a Ťan-šan. U nás žádné tulipány přirozeně nerostou, jen občas zplaňují zahradní kříženci nebo zřídka pěstovaný tulipán lesní (Tulipa sylvestris), který pochází z jihovýchodní Evropy.\nTulipány byly jako první pěstovány v Persii kolem 10. století, v této tradici se následně pokračovalo v Osmanské říši, kde se tulipány vysoce cenily, sázely se do palácových zahrad a nošily na oděvu jako ozdoba. Do Evropy tyto velké vyšlechtěné tulipány přivezl v roce 1559 de Busbecq, vyslanec rakouského císaře Ferdinanda I. Na dvoře sultána Sulejmana I. Traduje se, že de Busbecq přirovnal v dopise císaři tvar tulipánového květu k převrácenému tureckému turbanu, čili tulibanu. Zkomolením pak vzniklo jméno tulipán.\nSultán Sulejman I. v turbanu na obraze od Titiana\nTulipány se v Evropě záhy staly vysoce žádanými květinami a známkou vysokého společenského postavení. V zahradách panských sídel se tvořily kolekce různě kvetoucích tulipánů a obvyklé bylo pěstovat tulipány i v interiéru. K tomu sloužily zvláštní nádoby zvané tulipière, do kterých se sázely tulipánové cibulky a celé květiny vyrůstaly otvory ven. Bohaté dámy si tulipány připínaly místo broží a čím zvláštnější a vzácnější květ byl, tím lépe.\nTouha po nových odrůdách dosáhla svého vrcholu v letech 1634-1637 v Holandsku. Tomuto období se říká Tulipánové šílenství či Tulipánová horečka. Zájem o tulipány vedl k prudkému nárůstu cen. Každý nyní začal pěstovat tulipány a doufal, že se mu povede odštěpit vzácné a krásné typy květů. Lidé opouštěli svá zaměstnání a prodávali svůj majetek, aby za něj koupili tulipány, na kterých chtěli zbohatnout. S cibulemi tulipánů se začalo spekulovat, lidé uzavírali smlouvy o nákupu cibulí, které ještě nestačily vyrůst, a tyto smlouvy pak odprodávali dalším zájemcům. Jediná cibulka obzvlášť žádaných vlastností (například varieta Semper Augustus) měla cenu velkého měšťanského domu a za cibuli variety Viceroi dostal jeden obchodník dvě fůry pšenice, čtyři fůry žita, čtyři vykrmené voly, osm vykrmených vepřů, dvanáct ovcí, dva oxhofdy (asi 200 litrů) vína, čtyři tuny osmizlatového piva, dvě tuny másla, tisíc liber rýže (450 kg), postel s celým příslušenstvím, balík šatstva a stříbrný pohár. Roku 1637 však tato spekulativní bublina praskla. Bohatí měšťané záhy přestali tulipány kupovat, na trhu se rozšířila panika a všichni se snažili co nejrychleji zbavit svých cibulí. Cena tulipánů prudce klesla, holandské hospodářství se dostalo do značných potíží a mnoho lidí skončilo na mizině. Označení ťulpas či ťululum odkazuje právě na hloupost lidí, kteří chtěli zázračně zbohatnout obchodováním s tulipány.\nTradičně znamenal dar červených či žlutých tulipánů vyznání lásky. Černé středy květů měly vyjadřovat srdce sežehnuté touhou. Kytička tulipánů každého potěší i dnes. Obdarovaný se bude těšit z krásných a veselých barev či neobvyklého žíhání a o spálených srdcích uprostřed mu říkat nemusíme.\nZátiší s květinami od Hanse Bollongiera (1623-1672) zobrazuje tulipány variety Semper Augustus. Žíhání květů je způsobeno napadením virem mozaiky.\nSatira o Tulipánovém šílenství od Jana Breughela mladšího (1640) zobrazuje spekulanty s tulipány jako hloupé opice. Jedna močí na dříve ceněné cibule, další odevzdávají své jmění výběrčímu dluhů a jednu dokonce nesou rovnou do hrobu.


Praha se zbaví chytrých laviček z dob primátorky Krnáčové - ITBiz.cz\nFinanční nároky na rozvoj, provoz a údržbu laviček jsou příliš vysoké.\nPražský magistrát se zbaví desítky tzv. chytrých laviček, které byly instalovány za minulého vedení města pod vládou primátorky Adriany Krnáčové (ANO). Důvodem jsou vysoké náklady na provoz. Lavičky město bezplatně dá např. radnicím městských částí. Vyplývá to z dokumentu, který včera schválili pražští radní. Město testovalo deset laviček a zaplatilo za ně téměř dva miliony korun.\nPilotní projekt zjistil, že finanční nároky na rozvoj, provoz a údržbu laviček jsou podle dokumentu příliš vysoké. „Z ekonomických důvodů je proto pro hlavní město vhodné najít nové vlastníky/správce stávajících 10 kusů chytrých laviček,“ píše se v dokumentu. Další potíží byl jejich nejednotný design a využití jednotlivých prvků.\nPodle dokumentu schváleného radními měl pilotní projekt také klady, a to například, že poskytl vhled do oblasti provozu tzv. ostrovních fotovoltaických systému v městském mobiliáři.\nLavičky poputují do vlastnictví zejména městských částí. Zájem o ně projevily například Praha 11, která dostane dvě, a Prahy 6, která si vezme jednu. Lavičku dostane Kongresové centrum Praha (KCP) a rovněž městská firma Operátor ICT, který jich převezme pět. Zbylá lavička z náměstí Jiřího z Poděbrad bude odmontována, nikdo ji ale nedostane, neboť má nevhodnou konstrukci. Z celkem 10 laviček se jich šest přestěhuje, ostatní zůstanou na stejném místě jako jsou dosud.\nObjednávku chytrých laviček schválilo tehdejší vedení města na konci roku 2016. Lavičky měly nabíječky na telefony nebo wi-fi připojení.


Plánují už třetí svoz. Sbírka pro opuštěné psy má úspěch - Vyškovský deník\nPlánují už třetí svoz. Sbírka pro opuštěné psy má úspěch\nVyškov – Je jich devět a čekají na nové pány. Do té doby se ale o psí svěřence musí postarat lidé z vyškovské záchytné stanice. V těchto dnech jim práci a náklady šetří dárci z Vyškovska. Prostřednictvím vánoční sbírky opuštěným zvířatům nosí krmivo, pamlsky a deky.\nPsům z vyškovské záchytné stanice lidé dopřávají. Nosí deky i kvalitní krmivo. | Foto: archiv záchytné stanice\nPrávě ty se budou hodit v následujících mrazivých dnech. „Zateplujeme jimi psům boudy. Ne každému se to líbí, někteří je trhají. Zatím jich sice máme dost, ale rozhodně uvítáme, pokud nám lidé darují další," vzkázala pracovnice stanice Gabriela Kudličková.\nNadchlo ji, že lidé nosí dražší granule. „Chápou, že je lepší investovat raději do kvality než do kvantity. Zvlášť v zimě je potřeba psy krmit co nejlépe," vysvětlila.\nSpokojená je i pracovnice zooparku Michaela Malcherová. Právě pod zoo stanice spadá. „Lidé jsou štědří, už budeme mít třetí svoz. Dary stále můžou nosit do Turistického informačního centra. Hodí se i různé sušené pamlsky, jako kuřecí nožky, psi se jimi zabaví," poradila Malcherová.\nOficiální předání sbírky se koná ve středu ve tři odpoledne v areálu záchytných kotců. Zájemcům pracovníci ukážou psy i prostory.


Islám – hluboké nahlédnutí - Ahmad Hemaya - Megaknihy.cz\nNakladatel: Ústředí muslimských obcí\nZařazení: populárně-naučné publikace • učení islámu • islám a společnost • islám a politika • věda a víra • náboženský život • náboženští zakladatelé • posvátné spisy • 6.-7. stol. • islámská teologie • islámská etika\nTato kniha objektivně představuje islám tak, jak jej chápou tradiční imámové, a nabízí čtenářům autentické a hluboké nahlédnutí do islámu.\nV knize se prolíná pohled na víru založenou na Koránu s názory současné vědy. Je proložena výstižnými a pečlivě vybranými citacemi významných světových osobností. Pojednává i o tzv. kritických otázkách, tedy o některých aspektech islámského mravního řádu, které bývají v západních médiích často interpretovány značně deformovaně.\nTato celobarevná publikace vychází ve výpravné podobě a s bohatým a milým grafickým doprovodem autora.\nKnihu uvádí slova předního českého odborníka na islám profesora Luboše Kropáčka. Svým kultivovaným pojetím se liší od mnoha ostatních knih na toto téma. Pochází z pera mladého, vzdělaného a moderního egyptského autora, který načerpal klasické vzdělání na prestižní islámské univerzitě al-Azhar, řadu let působil v Evropě, kde se kromě jiného zasazoval i o mezikulturní a mezináboženský dialog, a dnes zastává místo imáma ve významné historické mešitě Sultána Hasana v Káhiře. Ahmad Hemaya napsal i řadu dalších knih o islámu, historii, ekonomice a geografii a za jednu z nich mu byl v roce 2002 udělen v Irsku čestný doktorát.\nDíky tomu vám dáme knihu Islám – hluboké nahlédnutí jen za 235 Kč.


Jedni studenti hráli rock, druzí vzpomínali - Českobudějovický deník\nJedni studenti hráli rock, druzí vzpomínali\nČeské Budějovice /FOTOGALERIE/ – Bylo to symbolické. Zatímco v budějovické radniční výstavní síni se v úterý kolem 16. hodiny sešli aktéři sametové revoluce na vernisáži, o pár metrů dál na náměstí se chystal koncert studentských rockových kapel. Studenti tehdy a dnes.\nMonika Němcová, studentská vůdkyně z Listopadu 1989, si v úterý ve výstavní síni budějovické radnice prohlédla fotky ze sametové revoluce. | Foto: DENÍK/ Jaroslav Sýbek\nTěch symbolů bylo včera víc. Například na Černé věži se po poledni objevila státní vlajka, takřka stejná jako ta, která z ní visela před 20 lety. Jen s tím rozdílem, že tenkrát překryla hodiny, které nešly.\n„Je to kopie, nicméně ze stejné praporoviny a stejných rozměrů jako originál. Chtěli jsme tak připomenout naše kamarády studenty, kteří s námi tehdy cinkali klíči, připadalo nám to zásadní,“ popsal hejtman Jiří Zimola, který akci spoluorganizoval a v roce 1989 byl jako student češtiny a dějepisu u toho, když se vlajka na kolejích šila.\nŘada aktérů sametové revoluce se v úterý 17. listopadu sešla na výstavě První rok svobody. Síň zaplnily snímky devíti autorů a prohlíželi si je zakladatelé Občanského fóra Jiří Vlach, Svatomír Mlčoch i Martin Ehrlich ze stávkového výboru. Víc revolucionářů se pak sešlo v Malém divadle. Byla mezi nimi i Monika Němcová, v Listopadu studentská vůdkyně.\n„Když jsme šli poprvé na náměstí, bylo to obrovské nadšení. My jsme byli schopni, teď řeknu frázi, všichni do jednoho, co jsme tam byli, položit život. Strach jsme měli, to je pravda, ale takový šimravý. A stejně bylo obdivuhodné, že se ostatní lidi nakonec přidali,“ řekla Monika Němcová.\nLidé si mohli prohlédnout například snímek z 23. listopadu 1989, první veřejné schůze Občanského fóra v Metropolu. O den starší je fotografie, na níž čtou Jiří Šesták a Josef Průdek prohlášení divadelníků. Jedním z nejmladších je naopak záběr Václava Havla, který do města přijel 29. května 1990. Úsměv budí některé veselé nápisy. Jako tento: S hlubokým zármutkem oznamují pozůstalí, že nás po dlouhé a těžké nemoci opustil Kabinet marxismu–leninismu. Truchlící studenti, 30. 11. 1989.\nPřekvapivě i pro některé dnešní studenty není 17. listopad jen datem z učebnice. Matěj Vodička z kapely VVV, která úterní koncert na náměstí zahájila, ho vnímá jako nejdůležitější z novodobé české historie. „Táta mi vyprávěl, že 20. listopadu byl v Praze, pak že seděli v Metropolu a někdo jim zavolal, že všichni členové KSČ dali své funkce k dispozici. Ze začátku jsem si to uvědomoval jen tím, že byly prázdniny, později jsem sledoval dokumenty v televizi a přišlo mi to zajímavé,“ reagoval devatenáctiletý kytarista.\nVýročí připomene ve městě ještě ve středu řada akcí. Tou největší bude show Revoluce, která začne od 19 hodin v Budvar aréně. Vstup bude zdarma, hlavními hvězdami zpěváci Petr Kolář, Petr Muk, kytarista Michal Pavlíček a DJ Lucca. Na třech pódiích se představí sto účinkujících. Akci bude předcházet autogramiáda Petra Muka a Petra Koláře od 18 hodin ve VIP restauraci.


DÁMSKÁ OBUV SH500 ACTIVE WARM - Decathlon\nDÁMSKÁ OBUV SH500 ACTIVE WARM\nHřejivá nepromokavá obuv, neklouže. 5mm vzorek.\nUrčeno pro zimní turistiku v zasněženém terénu. Na intenzivní nošení. Obuv je vhodná pro použití se sněžnicemi. Obuv SH500 Active vám zaručí vynikající stabilitu a maximální přilnavost na jakémkoliv zimním povrchu (na sněhu i ledu).\nHřejivost Limitní teplota při chůzi: -16 °C.\nProtiskluzové vlastnosti Technologie Snowcontact: obuv přilne k terénu a neklouže, vzorek 5 mm.\nNízká hmotnost Pouze 450 g ve velikosti 39.\nKompatibilita Obuv na turistiku na sněhu. Dá se použít do sněžnic.\nDržení na noze Zavazují se na šněrování a dva háčky, takže se mohou noze dobře přizpůsobit.\nPodešve Snowcontact jsou laboratorně testovány a ověřovány v terénu, aby byla zaručena vynikající stabilita a maximální přilnavost na jakémkoliv zimním povrchu (sníh a led). Její speciální složení a kontaktní plocha mají vynikající protiskluzové vlastnosti na kluzkém terénu. Optimální design vzorku zajišťuje maximální přilnavost v terénu s převýšením.\nObuv 500 Active Warm vydrží nepromokavá po dobu až 8 000 kroků.\nDříve nebylo možné přesně zjistit, do jaké teploty obuv chrání před chladem. Nyní to možné je. Quechua u svých výrobků vyznačuje limitní teploty používání.\nTepelně izolační vlastnosti obuvi testujeme na vzorku uživatelů. Testy jsou prováděny v terénu i v laboratoři. Zohledňujeme také rozdílné vnímání chladu muži a ženami.\nOmezení v používání Nevhodná pro ledovcovou turistiku.\nQUECHUA NESMEKY SH100 GRIP ČERNÉ


Povídky (další) (92)\nRull - Kniha a Meč\nLežel jsem pohodlně na zádech s nataženýma rukama a nohama a snažil jsem se co nejvíc uvolnit. Meditoval jsem. Prostě jsem už hodnou chvíli předl blahem a přemýšlel o životě.\nNajednou byl tok mých myšlenek - již po několikáté - přerušen a mně se proti mé vůli přes sevřené zuby prodralo zasténání. Malý tlustý žalářník se totiž přestal cpát a pomocí skřipce, na kterém jsem byl koženými řemeny připoután, mě protáhl o další palec. Poté na mne spokojeně pohlédl. Bylo vidět, že má svou práci rád. Pokud to jen šlo, zeširoka jsem se na něj usmál. Značně ho to otrávilo. Odplivl si, naklonil se ke mně tak, že jsem cítil jeho páchnoucí dech na tváři, a slíbil mi: „Dobrá nálada tě brzy přejde, chlapečku, hned se ti budu věnovat“ a odkolébal se dojíst večeři, od které jsem ho zdržoval.\nNeviděl mi do obličeje, a tak můj přátelský úsměv vystřídala křečemi stažená tvář. Dělalo mi čím dál větší potíže ovládat se . Tělo bylo napnuto k prasknutí, v levém stehně jsem navíc měl ošklivou ránu po šípu, zasažený sval se chvěl. Snažil jsem se odpoutat svou mysl od těla, nevnímat jej. Těkat očima po místnosti nemělo příliš smysl. Docela všední mučírna. Kamenná síň, špatně osvícená loučemi, stěny ověšené mučícími nástroji, okénko vedoucí do jasné úplňkové noci. Jediné, co mě zaujalo, byly pohyby krys v dírách a trhlinách ve zdi u podlahy. Raději jsem se v myšlenkách zatoulal k tomu, jak jsem se do tohohle srabu dostal.\nVšechno to začalo tím, že jsem před půl rokem vyrazil se svým přítelem Karem ze Sídla mocných. Stejně jako jejich předchůdci, dva čarodějové-učedníci šli za svým úkolem. Vyzbrojeni pouze silnou vůlí a něco kouzly jsme měli získat jakýkoli kouzelný předmět. Tak by moc Sídla mocných vzrostla, my bychom získali zkušenosti, postoupili bychom v žebříčku hodností a bylo by nám dovoleno učit se opravdová, mocná kouzla. Nešli jsme úplně naslepo, mířili jsme do divokých hor, ležících daleko na jihu, kde podle pověstí před mnoha tisíci lety ležel palác velkého mága. Někteří z těch před námi se prý vrátili.\nCesta nebyla nic příjemného, kouzla, která jsme ovládali, nám život příliš neusnadňovala. Zbraně jsme nosit nesměli. Peníze nám nikdo nedal, a tak jsme měli mnohem větší potíže s lidmi než se zvířaty a duchy. Až teď ...\nProcházeli jsme divokým krajem se stejně divokým pánem na malém hradě uprostřed lesů. Vesničané nás před ním varovali - jeho nejoblíbenější zábavou bylo házení těch, co se mu znelíbili, stvůrám žijícím v hradním příkopě. Občas také pořádal hony na zoufalce, které nachytal v lese. My ale tudy putovat museli, a tak se stalo, že nás na pokraji velké paseky překvapila nad staženým králíkem skupina lovců vedená hradním pánem. Dali jsme se na útěk, ale bez koní jsme neměli šanci. V běhu jsme začali vyvolávat kouzlem mlhu. Příliš pomalu. Lovci si všimli, že se zvedá mlha. Nechtěli riskovat ztrátu kořisti. Zadrnčely tětivy kuší. První šíp se zabodl Karovi do krku. Druhý minul, ale další zasáhl mou levou nohu. Upadl jsem. Naštěstí prošel hladce svalem a špička se vynořila na přední části stehna. Bez sebe bolestí jsem ji ulomil a šíp vytrhl z rány. Hlava se mi zatočila a omdlel jsem. Probudil jsem se na hradě, až na kus hadru kolem boků nahý, sebrali mi i můj kouzelný amulet , který jsem měl pověšený na krku. S trochou štěstí jsem místo v příkopě s obludami skončil v mučírně.\nTlusťoch si hlasitě ulevil a vstal. Velká krysa šmejdící po místnosti s vypísknutím vběhla do nejbližší díry. V duchu jsem si povzdechl. Kdybych měl svůj amulet, použil bych svoje nejmocnější kouzlo - dárek od představeného, který si mě oblíbil. Sice mě před ním varoval, ale ... Zrak mi padnul na okénko. Uniklo mi krátké zasténání. Bože, můžu ho použít! Za tohle opomenutí bych si zasloužil zemřít. Za úplňkové noci přece k tomuhle kouzlu amulet nepotřebuji! Žalářník, kochající se mým vyděšeným obličejem, který jsem speciálně pro něj vytvořil, se pomalu kolébal ke mně. Přestal jsem cítit bolest. Soustředil jsem se, ponořil do svého nitra. Začal jsem kouzelnou formuli opakovat znovu a znovu. Vytvářel jsem ve své mysli složitý obraz - symbol kouzla, ale nepocítil jsem žádné příznaky probíhající přeměny. Pohlédl jsem k oknu. Slabý pruh světla dopadající na podlahu, jen špatně viditelný, mě míjel o nepatrný kousek. Proklel jsem všechny své předky a sebe nejvíc. Konečně jsem se uklidnil. Přátelsky jsem navrhl žalářníkovi, který se právě chystal léčit teplem mou krvácející ránu: „Hej, tlusťochu, vsadím se s tebou o co chceš, že už mě nedokážeš protáhnout ani o palec!“ Jeho tupá sadistická tvář zrudla. „Roztrhnu tě na dva kusy, zmetku!“ vyštěkl.\nVe své práci se opravdu vyznal, cítil jsem jeho bohaté dlouholeté zkušenosti. Už jsem nedokázal ovládat svůj bolestí zkřivený obličej, sténal jsem. šlachy se napínaly k prasknutí, hlavice kostí se vysouvaly z jamek kloubů. Teď! Na moje prsty u nohou začalo dopadat světlo měsíce v úplňku. Neustále opakované zaklínadlo začalo působit. Klouby se se strašlivým trhnutím vrátily zpět. Náhlý příval bolesti ze mě vyrazil strašlivý řev. Překvapený žalářník se odpotácel v zad. Teď bych asi dal přednost pohodlnému, bezbolestnému skřipci. Kosti se mi začali zkracovat a prohýbat, žebra se s praskotem bortila dovnitř.Žluč z drceného žlučníku a jater jsem cítil až v krku. Strašlivý tlak deformoval mou lebku, lebeční švy praskaly. Zatmívalo se mi před očima, ale kouzlo mi nedovolovalo omdlít, aspoň na okamžik nic nevnímat. Slyšel jsem o kouzelnících, kteří během proměny zemřeli bolestí nebo hrůzou. Zůstala po nich hromádka rosolovité hmoty.\nŘemeny náhle praskly, nevydržely tah zkracujícího se těla. Protizávaží udeřilo do země. Schoulil jsem se do klubíčka. Koutkem oka jsem jako v mrákotách vnímal mého přítele žalářníka, jak se tiskne zády k protější zdi. Byl bledý, těžce dýchal a polohlasně drmolil modlitby. Bolest přestala stejně rychle, jako začala. Kouzlo skončilo svou práci. Seskočil jsem na podlahu, přátelsky se zazubil na pomalu se sesouvajícího odborníka přes bolest a vběhl do široké trhliny ve zdi. Rád bych se rozloučil lépe, ale krysí tlamou se slova špatně formulují. Pro tuhle chvíli jsem jej pustil z hlavy.\nV labyrintu chodbiček, které za staletí vybudovaly místní krysy, jsem se příliš volně necítil. Jako začátečník jsem si vůbec nebyl jist dobou trvání kouzla. Vůlí jsem ji nedovedl ovlivnit. Pospíchal jsem najít nějakou prázdnou místnost. Ve sbírce Sídla mocných jsem viděl vycpaného kouzelníka, či spíše jeho zbytek, který se začal přeměňovat zpět ve škvíře mezi dvěma stěnami. Vzpomínka na deset palců silnou placku promíchaných vnitřností a kostí, která okopírovala tvar zdí, nebyla nijak potěšující. Nejděsivější bylo cosi podobné obličeji.\nVarovné zapísknutí mě zmrazilo. Ohlédl jsem se. Obrovská krysa si nepřátelsky měřila vetřelce. V mučírně jsem si přál být úplně maličký, teď bych dal přednost něčemu většímu. Dal jsem se na útěk s krysou v patách. Nepohyboval jsem se příliš obratně a rychle - levá noha bolela a moje nové tělo mi také příliš nesedělo. Konečně jsem zaběhl do užší uličky a pronásledovatel se zastavil. Otočil jsem hlavu. Krysa stála na křižovatce, všechny chlupy zježené. Zdálo se, že se spíše něčeho bojí, než že by se neprotáhla. Vyplázl jsem na ni jazyk, jak to jen šlo. Tahle grimasa ji viditelně vyvedla z míry. Pokračoval jsem v cestě vpřed. Chodbička se několikrát lomila, až ústila do nevelké místnosti. Opatrně jsem vykoukl.\nVypadala podivně zlověstně. Místo okénka měla úzkou střílnu, byla plná starých, polorozpadlých knih válejících se na malém stolečku, ve skříních při zdech. Vše bylo pokryto tlustou vrstvou prachu. Aspoň desítky let zde určitě nikdo nebyl. Náhle jsem ztrnul. Pocítil jsem slabé trnutí ve svalech. Předzvěst transformace? Bez rozmýšlení jsem se vrhnul vpřed. Právě včas. Svět se zkroutil, nic jsem kolem sebe nepoznával. Můj řev musel proniknout snad i tlustými zdmi hradu. Natahování kostí není o nic příjemnější než jejich zkracování. Když vše skončilo, vypadal jsem jako člověk, ale cítil se jako zvíře. Ležel jsem na chladné zemi pokrytý potem a lapal po dechu. Cítil jsem se strašně unavený. Byl jsem nahý, bederní rouška zůstala v mučírně. Při přeměně si člověk s sebou může vzít jen amulet, který se mění s ním, a o ten jsem přišel.\nKdyž jsem se vzpamatoval a trochu si odpočinul, vstal jsem a pokračoval v prohlídce místnosti. Venku se rozednívalo, obrysy se stávaly zřetelnějšími. Stolek s několika velkými knihami, několik křivulí a zkumavek. Kolega? V rohu stál... V příštím okamžiku jsem se tiskl ke zdi, bledý jako sníh. Třásl jsem se jako v horečce a zoufale jsem odříkával všechna ochranná zaříkání, na která jsem si jen vzpomněl. V rohu seděl - řekněme pavouk. Velká chlupatá koule o průměru jednoho sáhu na mnoha dlouhých nohách se zahnutými drápy. K ní bez krku připojená obludná hlava s kusadly a chapadly. Rudě zářící jako talíře velké oči hořely nenávistí a přibíjely mě k zemi. Byl jsem vděčen za přítmí, které smazávalo podrobnosti. Vždy jsem byl přesvědčen, že nás v Sídle mocných odnaučili strachu, ale mýlil jsem se. Nyní jsem vypadal jako chudák žalářník, kterému jsem se ještě před chvílí smál. Zvykl jsem si na draky a kentaury. Mým maskotem byl u nás na severu velký pavouk, se kterým jsem si vydržel hrát celé hodiny. Strašně legračně se zlobil, když jsem jej lechtal na bříšku. Ale tohle monstrum vyvolalo něčí odporné kouzlo z toho nejhlubšího podsvětí. Bizarní tlama, pomalu se pohybující děsivé výrůstky, chapadla a čelisti byly spojeny nepochopitelným, nemožným, hrůzu vyvolávajícím způsobem. Potlačujíc chvění, začal jsem s dechovým cvičením. Hluboký nádech, představa proudící energie z okolí do mého čela, pomalý řízený výdech.\nOpět jsem se ovládal. Až nyní si největší strašpytel na hradě, ještě k tomu slepý, všiml kmitajících, slabě duhově zářících nitek kolem těla obludy. Vycházely z dřevěné nebo kovové podlážky, a nahoře se sbíhaly do jednoho bodu. Klec! Ochranná magická schránka. Viděl jsem ji jen jednou. Je to jedna z nejdokonalejších věcí, které magie dokáže stvořit. Ty nitky jsou zhmotnělé spletené symboly všech známých zaříkání proti kouzlům. Jakékoliv dobré či zlé kouzlo je bezpečně uzavřeno v kleci, navenek se nemůže projevit, žádná živá či neživá bytost nedokáže silou ani kouzlem její stěnu prolomit. Něco takové dokáží vyrobit jen ti nejmocnější mágové. Zrušit - to je něco jiného. Ničit je vždy snažší než tvořit. Pokud by schránka nebyla uzamčena osobním kódovým kouzlem - a to podle barev nebyla - mohl bych ji otevřít i já. Pokud bych byl ovšem šílený a chtěl stvůru pustit. A to jsem nebyl. Vlastně ... ale ano! Hledal jsem pomstu a teď mám i nástroj. Pokud z bezpečné vzdálenosti pronesu zprávnou formuli, klec se otevře.\nPomalu jsem vstal a pokračoval v prohlídce místnosti. Vyhýbal jsem se pohledu do onoho rohu, nechtěl jsem riskovat další pohled do hypnotizujících pavoukových očí. Druhým důvodem k znepokojení bylo to, že chyběly dveře, tedy alespoň viditelné dveře. Místnost možná před mnoha lety zazdili, důvod by se už našel. Hledání tajných dveří, chodeb a průlezů byl můj nejoblíbenější předmět. Brzy jsem je našel, ostatně nebyly nijak zvlášť ukryté. Z druhé strany by to asi bylo horší. Uklidněn jsem se vrátil ke stolku s knihami. Docela obyčejné, psané mně neznámým jazykem. Pouze jedna se výrazněji odlišovala. Velké kožené desky nebyly vůbec pokryty prachem. Snad jej kniha odpuzovala. Měl jsem nejasný pocit síly vyvěrající z ní. Otevřel jsem ji. Tvrdé, neohebné papíry se bělaly prázdnotou. Archaické znaky se vznášely v prostoru, asi půl palce nad listy. Obrázky mne fascinovaly. Zarámované ve slaboulinké záři se vznášely vedle znaků. Jejich obsah se po hyboval, žil. Neodolal jsem a pohladil jsem obrázek bojujících obrů. Jeden z nich nevrle uhnul před mým prstem a praštil mě do něj maličkým kyjem. Ucukl jsem, málem mi jej zlomil.\nZamyšleně jsem knihu zavřel. Musela být neuvěřitelně stará. Vedle knihy ležel dlouhý meč zasunutý v pochvě. Vrstva prachu a pavučin jej tak dokonale maskovala, že jsem jej předtím přehlédl. Setřel jsem prach a vytáhl meč z pochvy. Dlouhá modravě zářící čepel opět se vznášejícím se archaickým nápisem byla bez jediného škrábnutí. Ta Kniha a Meč jedno jsou, pochopil jsem. Když jsem Meč pokládal na Knihu, ucítil jsem vlnu žáru, která mi proběhla tělem. Smutně jsem se usmál. Někdo právě spálil můj talisman - kouzelný amulet. Rostl se mnou od dětství. Některá má kouzla ho vyžadovala. Nejhorší bylo, že moje putování ztratilo smysl. Bez amuletu jsem se nesměl vrátit domů. Nepustila by mne ani První strážní brána.\nO důvod víc k pomstě. Nemínil jsem se dál zdržovat. Na podlaze se válel cár zešedlé látky. Po troše námahy jsem upletl řemeny, kterými jsem si pečlivě přivázal Knihu a pochvu s Mečem na záda. Zbytkem látky jsem si převázal ránu na stehně. Zranění ani klouby příliš nebolely, hodně se stačilo zahojit v mé krysí podobě a zbytek jsem nemínil brát na vědomí. Únava trochu ustoupila. Byl jsem připraven. Stlačil jsem mechanismus dveří a ty se pomalu a bezhlučně otevřely. Otvor byl široký právě tak pro vynesení klece. Opatrně jsem se s ní protáhl a položil ji na podlahu. Nebyla těžká, předmět uzavřený v magické schránce ztrácí svou váhu, i čas pro něj běží jinak. Zasunul jsem za sebou dveře. Tiše vklouzly na své místo. Na hladké zdi po nich nezůstala ani stopa. Pokrčil jsem rameny a rozhlédl se. Stál jsem v prázdné chodbě. Panovalo tu ticho. Podivné, pomyslil jsem si, proč ještě nevyhlásili poplach? Podle toho, co vím o hradním pánovi, zřejmě žalářník nenalezl odvahu jej vzbudit a raději vyčkávají. To já jej vzbudit mínil a to zatraceně nepříjemným způsobem.\nCestu jsem neznal, bylo tedy jedno, kam zamířím. Tiše jsem kráčel prázdnými chodbami. Pavouka jsem opatrně nesl za zády, aby mi náhodou někoho nevystrašil. Také jsem si byl jistý, že ze zálohy na mne nikdo nezaútočí. U prvních dveří jsem narazil na prvního strážného. Velká, hranatá, zamračená obluda. Byl po zuby ozbrojený, oblečen do drátěné košile s mečem po boku, v ruce držel halapartnu. Nahý mladík pobíhající po hradě s mečem přivázaným na zádech a skrývající cosi širokého a podivného za sebou se mu nelíbil. No, on mně konec konců také ne. Sklonil halapartnu a začal mě zamyšleně lechtat špičkou na břiše. Než mohl položit nějakou otázku, zdvořile jsem ho požádal, aby mne zavedl ke svému pánovi. „Cože?“, zahřměl jeho důležitý hlas chodbou. Zároveň přitlačil na halapartnu. S tímhle nebude rozumná řeč, řekl jsem si. „Jeho oblíbený kanárek onemocněl“, podal jsem vysvětlení. „Cože??“, opakoval se a působivě vyvalil oči. Halapartna trochu poklesla. „Podívej.“ Ustoupil jsem stranou a vytáhl klec. Na pavouka jsem se nedíval, pozorně jsem sledoval tvář strážného. Věděl jsem, co se mnou udělal první pohled na mou potvůrku v přítmí a tady hořelo několik pochodní. Podíval se na klec. Ač jsem to považoval za nemožné, vyvalil oči ještě o trochu víc. Pokusil se mi něco sdělit, ale místo toho se bezmocně svalil na zem.“ Chudák, je tu zřejmě špatný vzduch“, našel jsem pro něj vlídnou myšlenku. Takže takhle rytířovu ložnici nenajdu. Zřejmě budu muset být k osazenstvu hradu trochu jemnější. Alespoň prozatím ...\nBrzy na to jsem potkal dalšího ozbrojence. Jako by z oka vypadl tomu prvnímu. Tentokrát jsem byl na rozhovor lépe připraven. „Hej, červe!“, oslovil jsem ho hlubokým hlasem s mnoha pomalu doznívajícími ozvěnami. Překvapeně se otočil. „Odveď mě k tvému pánovi!“, pokračoval jsem. Můj stín, vrhaný pochodní za mými zády, se začal prohlubovat. Zvětšoval se a protahoval, nyní dopadal až na strážného. Ten se snažil o pravý opak. Celý se shrbil a zmenšil. Ještě chvíli a pokusí se zahrabávat do kamenné podlahy, ohodnotil jsem jeho výkon. Chodbou se ozval zvuk drkotajících zubů. „Veď mě!“, zahřměl jsem. Poslušně se otočil a plížil se přede mnou. Můj stín ho bez ohledu na pochodně stále přikrýval. Přidal jsem kopanec do zadnice. Poskočil vpřed. Konečně chování, na jaké byl zvyklý! Teď mě teprve začal považovat za skutečného Šlechtice. Bez vyrušování jsme dorazili k velkým dveřím střeženým dvěma obrovitými chlapy. „Zmizte!“, vyštěkl jsem na ně a začal vytahovat klec schovanou za zády. Můj průvodce poslechl bez rozmýšlení, osobní stráž s jistým váháním, které zmizelo, když zahlédli část obsahu klece. Uf, utřel jsem si pot z čela. Můj stín se konečně vrátil tam, kam patřil. Pavouček putoval zase za záda a já rozrazil dveře. Do místnosti padal širokým oknem časný úsvit. Na široké posteli s nebesy se v prachových peřinách rozvaloval hradní pán. Dobře jsem si pamatoval jeho rozesmátou tvář, když nás pronásledoval na pasece, i na jeho nadšený výkřik nad přesným zásahem prvního střelce.\nHluk ho vzbudil. „Co je?“, vykřikl, když mě spatřil. „Stráž! Stráž!“, ječel, až mu selhával i jeho vycvičený hlas. Usmál jsem se a pomalu se přibližoval. „Můj pane, vidím, že si na mne vzpomínáš a na mého přítele určitě taky. Tvoji lovčí ho zastřelili jako zvíře. Přišel čas, abych ti za to zaplatil způsobem hodným tvé velikosti“. Nato jsem položil klec na postel. Měl výdrž. Neomdlel, jak jsem očekával. Jen zachrčel, neschopen výkřiku ani pohybu. Tím hůř pro něj. Rychle jsem vycouval za dveře, přivřel je a začal hlasitě formulovat magický klíč. Magická schránka se zachvěla a rozplynula se. Poslední, co jsem zahlédl, bylo cosi obludného, zvětšujícího se na posteli. Rychle jsem přibouchl dveře. Pomstu jsem vykonal, teď jsem chtěl přežít.\nRozběhl jsem se chodbou, kterou utekla stráž. Také průvan napovídal, že bych se tak měl dostat ven. Vytáhl jsem Meč z pochvy na zádech. Nikdy jsem s mečem nebojoval, tenhle byl navíc pro mě dost těžký, ale cítil jsem, jak podivně uklidňující teplo proudí z jeho rukojeti do mých dlaní. Musel se zúčastnit mnoha velkých bitev a mně připadalo, že jsem je prodělal s ním. Když jsem zabíhal za ohyb chodby, ozval se praskot dveří, které byly zřejmě pro něco příliš úzké.\nHrůza mne hnala vpřed. Šílenou rychlostí jsem minul dveře, ve kterých se objevovali pomalinku se pohybující a jen napůl oblečení zbrojnoši. Proud chladivého vzduchu sílil. Chodba končila, obdélníkem dveří bylo vidět modré nebe. Z výklenku ve zdi náhle proti mně vyskočil muž ozbrojený kopím, kterým bodl proti mé hrudi. V běhu jsem Mečem na poslední chvíli odrazil špičku kopí, která mě lehce zranila na rameni. Vší silou jsem se odrazil levou nohou do vzduchu. Pravou jsem vymrštil vpřed. Nekonečný okamžik jsem letěl, potom se pata mé natažené pravé nohy setkala s mohutným hrudníkem protivníka, chráněným drátěnou košilí. Cítil jsem, jak se košile prohnula, obrovská síla nárazu dokázala přitisknou prsní kost pod ní až na páteř. Tělo se bezvládně zhroutilo vzad. Přelétl jsem setrvačností přes ně a padl do kotoulu přes ruku držící meč. Snažil jsem se vyhnout pádu na záda, kde byla připevněna kniha. Rána na noze se mi znovu otevřela, patu pravé nohy jsem měl dokrve rozedřenou od drátěných kroužků brnění. Zvedl jsem se a běžel dál. Ve spleti chodeb za mnou bylo slyšet děsivé chroptění a zvuky těl trhaných na kusy. Doufejme, že ho to na chvíli zabaví, pomyslel jsem si.\nKonečně jsem byl venku. Stál jsem na plošině těsně pod hradbami, vlevo vedly schody dolů na nádvoří. Neklidně tam pofrkávaly koně. Několik lovčích se je snažilo uklidnit. Padací most byl nahoře. Vrhl jsem se vpravo. Po vratkém žebříku jsem co nejrychleji vylezl na hradby. Vinuly se kolem nádvoří k věžičce chránící most. Střežili ji dva muži. Než jsem k nim doběhl, tasili meče a rozmístili se. Možná vypadali hrozivě, ale nevím, co by mě přinutilo bojovat s hrůzou tam vzadu místo s nimi.\nS rozvahou jsem vyčkal útoku mých protivníků. Meč mě hřál v ruce. Zdálo se mi, že se události řítí mimo mne; instinkty bojovníka, které vládly mým pažím, mi nepatřily. První muž vedl obloukový sek na můj krk. Nekvalitní čepel jeho zbraně se rozletěla po nárazu na Meč, který jí letěl vstříc. Jako blesk jsem se otočil a odrazil výpad strážného, který se mi mezitím dostal za záda. Muž, který přišel o zbraň, sáhl po dýce. Nezdržoval jsem se otáčením, trhl jsem vodorovně drženým Mečem vzad a udeřil ho koncem rukojeti do krku. Bez hlesu se zhroutil k zemi, z ohryzku mu zbyl jen beztvarý krvavý chuchvalec. Takže už jen jeden! Jeho sek mířil na má odkrytá žebra. Mrštil jsem s sebou na zem k jeho nohám. V pádu jsem rotoval a udeřil svou zbraní na soupeřovo koleno. Dokonalé ostří prošlo téměř bez odporu. Nepřítelův meč mi neškodně zasvištěl nad hlavou, zatímco jeho noha už přelétla hradbu a padala do vody. Muž se zhroutil na mě, krev z jeho pahýlu zasáhla můj obličej a na malý okamžik mě oslepila. Odkutálel jsem se stranou. Natáhl jsem se pro meč zmrzačeného protivníka a vyskočil jsem. Opatrně jsem se naklonil z věžičky a vrazil jej do článku řetězu pod velkou kladkou. Most byl zablokován, nějakou chvíli jej nebudou moci spustit. A později už tu možná nezbyde nikdo, kdo by se o to pokoušel. Opět jsem sevřel svůj Meč obouma rukama a pomalu se podíval na nádvoří. Bylo poseto nehybnými těly, některá byla roztrhána na kusy. Nad vším se vznášel nasládlý pach krve. Za sebou jsem ucítil nějaký pohyb, možná to byl stále ještě žijící strážný, ale já se nenamáhal přesvědčit se. Vrhl jsem se přes hradby do vodního příkopu. Nebyl hluboký, po dopadu na hladinu jsem projel asi dvěma sáhy vody a zabořil se do bahna.\nNěco slizkého se mi otřelo o nohu. Vzpomněl jsem si na pověsti o obludách a bez váhání jsem do věci bodl a spěšně se odrazil k hladině. Když jsem se vynořil, okamžitě jsem pohlédl na Meč. Visela na něm noha useknutá v koleni, obalená zelenými řasami. Byla mi nějaká povědomá ... Jedním mávnutím jsem se jí zbavil a plaval jsem ke kraji příkopu. Vyškrábal jsem se na břeh a utíkal na kraj lesa. Pokud ve vodě nějaké obludy byly, vyzáblec jako já je nezajímal. Mezi stromy jsem si dovolil zastavit. Zkontroloval jsem Knihu. Byla suchá, a vůbec vypadala, že o ni si starosti dělat nemusím. Naposledy jsem pohlédl na hrad. Přes hradby se právě neslo odporné skřípání, jakoby si něco spokojeně brousilo drápy o kámen. Naskočila mi husí kůže. Otřásl jsem se. Hlasitě jsem proklel tohle místo a pospíchal pryč. Věřil jsem, že už ho nikdy neuvidím. Mýlil jsem se, ale to už je zase jiná historie.


Citlivé zuby | Moje zdraví\nPokud vám studené anebo naopak horké jídlo či nápoje v ústech způsobují bolest zubů, pak je třeba pátrat po příčině.\nNejčastější příčinou je problém se zubními krčky. Jinými slovy – zubovina, kterou normálně kryje dáseň, je odhalena, což může souviset s paradentózou.\nPokud nemáte problémy se zubními krčky, a přesto máte zuby citlivé, je to následek špatné zubní hygieny nebo jiného poškození skloviny – například kvůli skřípání zubů. Špatná hygiena obvykle souvisí se špatným čištěním zubů, zejména pak příliš tvrdým kartáčkem.\nNenašli jste, co jste hledali?zubydentální hygienazubní hygienazubní krčky\nJak vyléčit citlivé zuby?\nSami to nedokážete. V první řadě běžte na zubní hyenu, pokud to nepomůže, poraďte se se svým zubním lékařem. Správně byste k němu stejně měli chodit dvakrát ročně.\nzuby, dentální hygiena, zubní hygiena, zubní krčky


Autor: czechfulbright října 09, 2018\nUkázka z blogu naší stipendistky Hany Broulíkové:\nEvropanka v New Yorku\nVyrazili jsme s Jiřím na Hrad. Prezident byl oblečený v tom, co obyčejně nosil – v černém roláku. „Samozřejmě, vy jste missesFulbright,“uvítal mě. „Nikoli, misses Albright,“ odpověděla jsem. To byl začátek našeho přátelství. Tak popsala bývalá ministryně zahraničí USA své první setkání s Václavem Havlem, jehož bustu odhalila Kolumbijská univerzita při příležitosti oslav sta let od vzniku Československé republiky. Právě na Columbii se začaly cesty těchto dvou osobností přibližovat dávno před sametovou revolucí, když si zdejší studentka Madeleine vybrala za téma své doktorské práce vliv médií na události roku 1968 v jejím rodném Československu a seznámila se s Jiřím Dienstbierem, pozdějším československým ministrem zahraničí.\nNádvoří hlavního kampusu Kolumbijské univerzity se i tohoto zářijového dne hemžilo lidmi. Když jsem spolu s dalšími návštěvníky stoupala po schodišti k impozantní budově knihovny nápadně připomínající římský Pantheon, hlavou mi vířilo mnoho otázek. Formulovat odpověď na tu nejdůležitější z nich mi trvalo několik dní. Možná i vás zajímá, proč americká univerzita odhaluje sochu prezidenta jedné mladé demokracie ve středu Evropy a kdo jsou ti lidé v publiku, kteří nemají s Českou (a Slovenskou) republikou ve většině případů nic společného.\nVáclav Havel zde několik měsíců působil jako dramatik. Cynik by podotkl, že účastníky do Low Memorial Library však nepřivedl jeho odkaz, ale úspěšná absolventka Madeleine Albright. Nemyslím, že tímto způsobem funguje život amerických univerzitních obcí. Kalendář veřejných událostí je stejně pestrý jako kulturní kořeny jejich návštěvníků. Posluchače nespojuje národovecký sentiment, nýbrž ideje. Národní kontext – v tomto případě předlistopadový život disentu – je pouze výkladovým slovníkem. Jinými slovy řečeno: máte-li čím svět inspirovat, není důležité, odkud jste.\nÚstředním motivem opakujícím se v proslovech všech řečníků byla pravda a síla ideálů, kterou pro ně Václav Havel zosobňoval. Zůstat věrný těmto hodnotám je totiž mnohem těžší než uchýlit se do bezpečí cynismu. V proslovu Madeleine Albright zaznělo ještě něco dalšího, co je odpovědí všem, kteří nechtějí žít ve světě lži a nenávisti. Ideály je třeba měnit v činy. V USA se vžil slogan "see something, say something." Já dodávám "do something!" Není to těžké, chce to odhodlání, trpělivost a hlavně víru, že máme osud ve vlastních rukách. Té byl v New Yorku plný sál. #havel2.0\n2017-2018 Broulíková Columbia University český vědec NYC Václav Havel\nŠtítky: 2017-2018 Broulíková Columbia University český vědec NYC Václav Havel


PDF Přežil jsem peklo Bergen-Belsen - Zoltan Zinn-Collis - Cogishelf Porliketi :: Jak číst knihy PDF v mobilu - Nejprodávanější Tituly\nJsem jedním z milionů lidí, kteří prošli nacistickými koncentračními tábory a od většiny z nich se odlišuji tím, že jsem přežil Koncentrační tábor Bergen-Belsen, který se stal dějištěm jedněch z největších masových vražd v historii. Právě zde byl jako malý chlapec, spolu se svou rodinou, uvězněn Zoltan Zinn-Collis. Malému dítěti se podařilo přežít v neuvěřitelném prostředím plném špíny, nemocí, hladu a brutality příslušníků SS. Z jeho rodiny unikl smrti pouze on a starší sestra, matka přišla o život právě v den, kdy tábor osvobodila britská armáda. Zoltan, objevený sestrou Červeného kříže, jež jej označila jako „okouzlující zbytek lidskosti“, se dostal do Irska a byl adoptován jedním z těch, kteří osvobodili tábor Bergen-Belsen, doktorem Bobem Collisem, jenž ho přijal za svého syna. Jeho příběh je plný hluboké bolesti a obrovské radosti; je vylíčen s hrozivou upřímností a neuvěřitelnou jiskrou humoru. Je to příběh člověka, který ztratil jednu rodinu a nalezl jinou....celý text\nJsem jedním z milion lidí kteí proli nacistickými koncentraními tábory a od vtiny z nich se odliuji tím e jsem peil Koncentraní tábor BergenBelsen se stal djitm jednch z nejvtích masových vrad v historii. Peil jsem peklo BergenBelsen má ISBN kód 26689 a skládá se z 256 stránky. BDB.cz Databáze knih. Panyaza Lesufi News24.\nObjednávejte knihu Peil jsem peklo BergenBelsen v internetovém knihkupectví Megaknihy.cz. Tuto dobu popsal v autobiografii Peil jsem peklo BergenBelsen s podtitulem Jsem jedním z milion lidí kteí proli nacistickými koncentraními tábory a od vtiny z nich se odliuji tím e jsem peil. Boxer Tonda Majer který se dostal do koncentráku pro rvaku s gestapákem vzpomíná na vraednou práci v lomech na kruté týrání nacist a na vzeskou solidaritu která mu pomohla peít. Nejnií ceny 450 výdejních míst 99 spokojených zákazník. BergenBelsen Nazi German concentration camp near the villages of Bergen and Belsen about 10 miles 16 km . Kniha na prodej ZinnCollis Zoltan Peil jsem peklo BergenBelsen 2010. Kniha Peil jsem peklo BergenBelsen Zoltan ZinnCollis. Jsme vae knihkupectví s tradicí. Práv zde byl jako malý chlapec spolu se svou rodinou uvznn Zoltan ZinnCollis. Kdo napsal knihu Peil jsem peklo BergenBelsen? Autorem je Zoltan ZinnCollis. Vědecké psaní. Práv zde byl jako malý chlapec. Databáze knih hodnocení knih bazar knih komentáe sout o knihy. Peil jsem peklo BergenBelsen Koncentraní tábor BergenBelsen se stal djitm jednch z nejvtích masových vrad v historii. Koncentraní tábor BergenBelsen se stal djitm jednch z nejvtích masových vrad v historii. Zaal jsem chodit na vzpírání ucítil jsem e jsem silnjí a vtí. 7. třída Sociální učebnice PDF ke stažení. Nejlepší univerzity v Kanadě. Peil jsem peklo BergenBelsen. Napsáno v Mohelnici v roce 2007. Rhode Island College basketbalový trenér.\nUCA Ošetřovatelský program hodnocení.\nKatalog e-knih v praze Přežil jsem peklo Bergen-Belsen PDF. Knihy v PDF ke stažení fórum Zoltan Zinn-Collis.


Budoucnost Skypu: Budou firmy platit další licenční poplatky? | Computerworld.cz\nBudoucnost Skypu: Budou firmy platit další licenční poplatky?\nZa službu Skype budou možná muset platit i ti zákazníci Microsoftu, kteří jej ve skutečnosti nepoužívají.\nautor Filip Brůcha | Software | 25.05.2011\nTagy: skype · microsoft · poplatky · komunikace · integrace · outlook · sync · smlouva · licence · náklady\nOd chvíle, co Microsoft počátkem tohoto měsíce získal do svých řad populární službu Skype, se živě debatuje zejména o tom, jestli se její nástroje opravdu hodí do takových podnikových produktů, jako jsou Outlook nebo Lync. S tím však souvisí i další, neméně důležitá otázka: Jak se integrace Skypu projeví na firemních licencích? Budeme si za Skype muset připlatit, i když pro něj nemáme využití?\n„Jde jen o další položku, kterou Microsoft zařadí do podnikové dohody,“ tvrdí Jeff Muscarella z konzultační společnosti NPI. Pro příklad uvádí situaci z roku 2006, kdy Microsoft akvizoval Softricity. Tím získal virtualizační technologii App-V (dříve Softgrid), kterou zahrnul do sady MDOP (Microsoft Desktop Optimization Pack) určené spotřebitelům s multilicenční smlouvou Enterprise Agreement (EA). „Musíte mít EA, abyste mohli používat MDOP,“ říká. „Většina našich zákazníků však MDOP nepoužívá, přesto za ní musí platit.“\nJako většina velkých výrobců, také Microsoft klade důraz na sjednocenou komunikaci, v jeho případě platformu Lync. „Akvizice Skypu je skvělou možností, jak nástroje pro sjednocenou komunikaci spojit s Office,“ říká Muscarella. Zároveň ale dodává, že mnoho velkých společností již takové produkty používá. Kromě Lync je tu třeba Cisco WebEx. Ne každý proto bude potřebovat Skype. „Skype bude pravděpodobně součástí Office Lync CAL (client access license), takže spotřebitelé se budou sami sebe ptát, jestli Skype potřebují. Pokud si odpovědí, že ne, pak budou chtít Skype jistě oddělit od CAL. Microsoft bude asi dělat potíže.“\nPodle Muscarelliho Microsoft, ale i Oracle či SAP jen velmi neradi vidí, když se někdo snaží od sebe oddělit části smlouvy EA. „Dáte Microsoftu seznam deseti požadavků a on vám osm z nich zamítne,“ říká. Proto si prý NPI najala bývalého zaměstnance Microsoftu, který se v EA dobře vyzná. „Je tam toho hodně napsaného malým písmem. Vy pak musíte jít do Microsoftu a odcitovat mu konkrétní kapitolu a větu z části popisující práva uživatele. Pokud nevíte jak na to, Microsoft vám jednoduše naúčtuje vše.“\nZatím není jasné, jak bude Skype integrován pro produktové řady Microsoftu nebo podnikové dohody. Muscarella odhaduje, že Skype bude i nadále volně dostupný pro běžné spotřebitele a malé podniky. Obává se však postupného zdražování licence CAL. „Pokud máte větší množství desktopů – 500, 1000 nebo více – licenční náklady rychle porostou.“


Mandlové máslo s bílou čokoládou doporučuje závodnice Verča Zemanová – Magazín Sizeandsymmetry\nAutor článku Veronika Zemanova 26. 2. 2019 352 Views\nProč zrovna máslo z mandlí?\nV dnešní době je každý zvyklý na arašídová másla, Size má velkou výhodu v tom, že sází hlavně na mandlová másla, která nejsou tak obvyklá. Mandlové máslo s kokosem a bílou čokoládou je chuťově ale i složením zaručeně nejlepším máslem, co jsem jedla. Pokud nejsem v dietě, kdy ho opravdu nesmím mít ani doma J musím alespoň lžičku každý den ochutnat.\nMáslo lze zapojit do spousty jídel, konkrétně tato verze je vynikající jak na proteinových palačinkách tak ale i v nich jako další ingredience přimíchaná do těsta. Skvěle se hodí na vrch snídaňové kaše a nebo i na potření rýžového chlebíku. Díky tekuté konzistenci se s ním skvěle pracuje.\nChuť podle mého gusta\nChuťově je máslo naprosto vyvážené, nic se nepřebíjí naopak i díky konzistenci si zanechává úžasnou jemnost. Kokos je v másle cítit jen opravdu lehce, stejně tak čokoláda tvoří pouze sladký ocásek na konci…převládá mandlová chuť, tak jak by to u másel mělo být. Většina másel bývá přeslazená a přemrštěná přidanou chutí, přitom by se mělo jednat stále pouze o ořechové máslo. Sizeandsymmetry tuto vyváženost má, a tak je pouze chuť ořechů podtržena sladkým koncem.\nJaké máme složení?\nVelkou výhodou tohoto másla je určitě slazení medem a přidanou kvalitní bílou čokoládou. Med jako forma slazení je velmi zdravý, lehce stravitelný, a rychlý zdroj energie. Což se dá velmi dobře využít jak před tak i po tréninku. Navíc není návykový jako obyčejný cukr. Dalším plusem je určitě absence jakýchkoli umělých látek, a tak v másle najdeme pouze kvalitní zdroje. Nelze opomenout také to že ořechy, tady konkrétně mandle, jsou zdroj vysoce kvalitních proteinů a zdravých tuků. Osobně toto velmi preferuji. Ořechy miluji také pro jejich skvělé využití ve striktním jídelníčku, takže i v dietě lze využít mandlové máslo (pokud sáhneme po neochucené verzi).\nMoje doporučení a souhrn\nMandlové máslo s bílou čokoládou a kokosem je mým jedním z TOP5 produktů od SizeandSymmetry. Jak už jsem psala pokud nejsem v dietě, kdy mi toto balení nesmí přes práh 🙂 (právě z důvodu velké závislosti na chuti a konzistenci), je to můj musthave, který mi doma nesmí chybět. Miluju jeho příchuť, která je vysoce návyková…a pokud si opravdu člověk neodebere dvě lžičky (jak je na produktu doporučeno), dost možná se vám stane, že najednou bude másla o půlku méně ani nemrknete 🙂 .\nTagy: butter, Fitness, health, mandlové máslo, sizeandsymmetry, veronika zemanova, zdravé tuky\nProfesionální závodnice v kategorii bikiny fitness


Fotbalový šampionát v roce 1958: první start Pelého | iROZHLAS - spolehlivé zprávy\nJméno Edson Arantes de Nascimiento znají jen fotbaloví fanoušci, těžko by se však hledal někdo, kdo nikdy neslyšel o Pelém. Nejlepší fotbalista historie si zahrál na čtyřech světových šampionátech. Poprvé to bylo v roce 1958.\nPelé při mistrovství světa 1958 | Foto: fotbal.cz\nKdyž v červnu roku 1958 nastoupil na světovém šampionátu proti Rakousku nebylo Pelému ještě osmnáct let. Přesto byl jedním ze strůjců triumfu Brazílie. Ta do Švédska přijela jako jeden ze spolufavoritů, ale více se věřilo Anglii. Právě s Albionem se utkala ve skupině a oba týmy se rozešly smírně po bezbrankové remíze.\nJako by se tým ve kterém hráli Garincha, Váva nebo Dida rozjížděl pomalu. Stejně tak se forma zvedala Pelému. Poprvé parádně představil až v semifinále, ve kterém Brazílie nastoupila proti Francii, tu táhl kanonýr Fonteine (s devíti brankami nejlepší střelec turnaje). Pelé nastoupil do druhého poločasu a během 23 minut nastřílel do francouzské sítě tři branky.\n„Na tenhle zápas nikdy nezapomenu. Bylo to jako ve snu. Už jsem před tím za Brazílii hrál, ale šampionát byl úplně něco jiného. Všichni říkali, že musíme vyhrát a chvíli trvalo než jsem se s tím vyrovnal. Vavá mi před zápasem řekl, ať hraji to co umím a nepřemýšlím o tom co je to za zápas a ať se prostě jen fotbalem bavím. Všechna nervozita ze mě spadla a já si užíval každý dotek s míček a nakonec i to, že jsme postoupili,“ vzpomíná Pelé na semifinále šampionátu ve Švédsku.\nNa šampionátu se také představil Československý tým, ale po prohře 0:1 se Severním Irskem, remíze 2:2 se Západním Německem, a výhře 6:1 nad Argentinou, musel hrát play off o postup ze skupiny znovu se Severními Iry.\nTam ale Čechoslováci prohráli 1:2 v prodloužení a vyřazovací boje se odehráli bez nich. To domácí výběr dokonale využil podporu publika a také příznivého losu a probojoval se až do finále. Proti Brazíli však neměl mít příliš šancí na úspěch. Jenže už ve čtvrté minutě poslal domácí do vedení Liedholm\n„Takový začátek jsem si rozhodně nepředstavovali. Věděli jsme, že máme spoustu času s tím něco udělat a také se brzy stalo. Navíc ještě do poločasu přidal Vavá druhý gól. To nás uklidnilo a hráli jsem to co umíme. O přestávce mi někdo říkal, že až budu mít míč ve vápně na noze, ať jdu rovnou do gólu. Hned v úvodu jsem dostal míč zprava a chtěl jsem postupovat směrem k brance, ale v cestě mi stál obránce. Kličkou bych se dostal mimo střeleckou pozici, tak jsem si ho přehodil a pak jen uklidil míč do sítě,“ popisuje svou první finálovou trefu Pelé.\nV poslední minutě skóroval ještě jednou a uzavřel gólový účet na 5:2. Brazílie tak získala svůj první titul mistrů svět a načala éru své nadvlády nad zbytkem fotbalového světa.