ŤAPŠLAP JDE DO SVĚTA!!! Díl sedmnáctý a předposlední!!! (Kamamura) | Písmák.cz\nŤAPŠLAP JDE DO SVĚTA!!! Díl sedmnáctý a předposlední!!!\ndatum / id 08.06.2021 / 521231 Vytisknout |\nzařazeno do klubů Klub Písmáckých Hyzdilů,\nPOZOR!!! Prolog doporučuji úplně přeskočit!!!\nMyslím to vážně, prolog jsem psal hlavně kvůli sobě (sobecky a narcistně)! K samotnému ději pohádky se totiž nijak nevztahuje, čtěte (opatrně, jako když usrkáváte Pangalaktický Megacloumák) pouze v případě, že vás zajímají autorovy lingvistické a literárně-teoretické úvahy (a sebelítostné nářky)! Schálně jsem ho zmenšil, aby tu moc nepřekážel a nezacláněl; pokud ho chcete číst, musíte si ho označit, zkopírovat do clipboardu (Ctrl + C), pak nakopírovat do textového editoru (Ctrl + V) a pak zvětšit velikost písma. Nebo si ho vyfoťte telefonem a zvětšete digitálně. Nebo si ho vytiskněte a čtěte ho lupou či mikroskopem! Nebo angažujte Bystrozrakého z tria Dlouhý, Široký a Bystrozraký!\nNež dodám slíbený sedmnáctý díl Ťapšlapa (a doufám, že bude lépe konvenovat čtenářské poptávce ve smyslu toho, co se právě chystám napsat), musím vám, kamarádi, napsat, co se mi dnes ráno přihodilo (ale nebojte se, bude to krátké, protože stručnost je mým novým imperativem, jak hned uvidíte/uslyšíte. Stručnost, jasnost a jednoduchost! / Brevity, clarity, and simplicity! / Kürze, Klarheit und Einfachheit! / ?????????, ??????? ? ???????? / brièveté, clarté et simplicité / brevedad, claridad y sencillez / ufupi, uwazi na unyenyekevu / ??????, ??????? ??? ??????? / ubufushane, ukucaca, nokulula / ??????? ??????? ???????? / ???????? / ???????????... helemese, japonsky se řekne „stručnost“ a „jednoduchost“ stejným slovem, „kanketsu-sa“, které je složené ze tří znaků – „kan“, což znamená stručný, jednoduchý (touché!, čili trefa!, hehe!), „ketsu“, což znmená „neposkvrněný, čistý (chemicky i ideově), spravedlivý, galantní“ a konečně příponu „sa“, což je nominalizační (zpodstatňující) částice vyjadřující stupeň (nějaké vlastnosti) nebo stav – českým ekvivalentem by byla asi přípona „-ota“ (dobrý – dobrota, čistý – čistota), ale jistý si nejsem, jak každému říkám, japonsky umím jen pár frází. To je ale stručný, jasný a jednoduchý jazyk, ta japonština, slovesa pěkně pravidelná, jednoduchá gramatika, nicméně možná není náhoda, že právě japonština nám dala žánry jako třeba haiku, které nacpou balík, štoudev a navrch ještě štamprli lyrična do pouhých sedmnácti slabik, což může ostatním, zvláště slovanským jazykům (kvůli flexi), činit nemalé obtíže. Čímž nechci kritizovat autory nejaponských haiku, právě naopak, právě jsme si demonstrovali, že to mají těžší než Japonci, a proto je třeba je mít ještě ve větší ouctě! … ale to jsme, koukám, kapánek odbočili. Co jsem to vlastně původně… aha, už vím!)\nDával jsem číst některé své texty ženě, a ta mi říkala něco jako: „Pěkné to máš, no, je vidět, že sis s tím dal práci, ale mě se to zdá takové nějaké příliš dlouhé a složité, každý asi nemá čas a sílu luštit ty tvoje jinotaje, intertextové odkazy, rébusy, hádanky a kryptické vtípky (které často připadají vtipné jen tobě)“. Přiznám se, že mám rozličné vady, ale skromnost mezi ně nepatří, takže mě tento názor poněkud znejistěl a maličko, docela maličko (jak to u Ješitů bývá) rozladil. A tak jako člověk nejdřív nechce věřit papíru z laborky, který mu oznamuje smrtelnou nemoc, tak i já jsem si vyžádal od kamarádů tady na Písmáku (radši je nebudu jmenovat, mohli by mě zboulovat) „second opinion“, a výsledek byl zdrcující:\n- „kamaráde, s tímhle ti na Písmáku pšenka nepokvete. Tady vítězí díla krátká nad dlouhými a jednoduchá nad složitými, a jestli chceš sbírat ohlasy a čtenáře s dlouhými a kryptickými texty musí být tisíckrát až stotisíckrát lepší než průměrná místní produkce (což nebude snadné, protože jsou tu vesměs obstojní autoři)“.\n- „nerozumím tomu, dávám ti tip, abys mi zas nenabrečel na ubrus, ale je to moc dlouhé“\n- „dlouhé je to. A nesrozumitelné – co to je třeba prosím tě jamb nebo jamba?“\n- „moc dlouhé! Jo – a je tomu špatně rozumět. Jako cizincům, co si myslí, že umí česky, ale neumí.“\n- „Hele, a tak mě napadlo, nedala by se tady u té básně vypustit poslední sloka? S lyrikou to tam kapánek přeháníš, je to takové těžkopádné. A taky první sloka, protože na začátku ti zas lyrika chybí. No a pak bych škrtnul i druhou a třetí sloku, protože bez začátku a konce je to takové vykořeněné, není poznat, o čem vlastně mluvíš, chybí tudleten… jak se to… kontext! Chybí tomu kontext, to je ono. Víš co? Škrtni to celé a zkus to napsat znovu, ale pro jistotu si vezmi jiné téma. Tady sis ukousl trochu velké sousto, jestli mi rozumíš...“\n- „Hele, a nechceš, teda aspoň ze začátku, než se naučíš pravopis, gramatiku, získáš slovní zásobu a tak nějak se zkultivuješ, prostě začít psát ty haiku? Ty mají jenom sedmnáct slabik, takže v nich můžeš nadělat jen sedmnáct chyb na báseň, a navíc jsou krátké, takže nebudeš mít takové problémy je mazat, když budou taky stát za bačkoru.“\n- „Hele, já nevím. Já tomu vůbec nerozumím, fakt.“\n(Proč tolik Čechů začíná kritiku slovem „Hele“??? Dokážete to někdo vědecky vysvětlit? Mě by důvod moc zajímal.)\n- „Hele, ty seš prostě marnej!“ (Tohle byl výrok mojí dcery, která ode mě nic nečetla, ani nechce a nepotřebuje číst, a přesto dospěla intuitivně ke stejnému závěru, jako zkušení písmáčtí matadoři, a nejen to, dokázala svůj názor stručně, jasně a jednoduše vtělit do téměř holé oznamovací věty! Dělá mi ta holka velkou radost, i známky má výborné, holt je šikovná, po mamince…)\nPosuňme se tedy ale konkrétně ke tvorbě sedmnáctého dílu Ťapšlapa, a zkusme trochu zrychlit a zestručnit projev, protože už se (zase) stmívá, a to na tom dělám od doby, co jsem se probudil (asi ve dvě odpoledne, je neděle, tak co? Neděle je od slova nedělat… a v naší rodině to tak pojímáme – žena uklízí a šůruje jako by na tom záviselo naše přežití nevyhnutelně se blížícího globálního ekologického kolapsu, já ležím na kavalci jako vždy a datluji další díl Ťapšlapa, až se mi od prstů kouří, a dcera se šprtá na zítřejší písemku. Zkrátka spravedlivě odpočíváme, jako to dělá každý, kdo před tím šest dní nepřetržitě a poctivě tvořil).\nMocně ovlivněn přesvědčivostí svých kritiků (jako amatér se kromě vlastní tvorby snažím i naslouchat, vnímat, a vstřebávat nuance cizího koncentrovaného umu a zkušenosti), odhodlal jsem se k radikální změně stylo své tvorby. Začíná doslova nové období vyjádřené heslem „Stručnost, jasnost a jednoduchost“, které pro jistotu uvádím výše v několika jazycích (těm, kteří svůj jazyk nenajdou, se předem omlouvám, nejedná se o projev rasismu ani xenofobie, ale při inkluzi úplně všech lidských jazyků, nářečí a dialektů, živých i mrtvých, by byl tento prolog opravdu už příliš dlouhý. Můžete si ale verzi ve svém jazyce vygenerovat pomocí Google Translate, tak jako jsem to nakonec udělal já; snad jste si nemysleli, že umím tolik jazyků, výborně umím jen česky a anglicky, trochu rusky a slovensky, a pasivně rozumím polštině, a pak už jen pár frází japonsky, španělsky a německy. Tatarsky nebo jazykem kmene Zulu, například, nemluvím vůbec, rovněž i Finština a Maďarština [ugrofinské jazyky obecně nebrat!] jsou mi doslova španělskou vesnicí).\nProč jsem vlastně napsal tento sáhodlouhý text u pohádky, se kterou nemá co dělat? Odpovím vám jako můj oblíbený voják Švejk historkou – včera jsem viděl na Písmáku jakousi báseň v kategorii „poezie v próze“, a musím říct, že mi zrovinka dvakrát nesedla – byl to normální prozaický text zarovnaný bez dobrého důvodu do veršovacích „komínků“, přišlo mi to vyumělkované a zbytečné, i obsah mi připadal banální, ale kritiky pod dílem se jen rozplývaly chválou, tak jsem raději držel pysk, abych díky disentnímu názoru nevzal jako obvykle druhou o zeď. Na a na konci napsal Safián, před kterým jsem tuhle bránil Musašiho, komentář, který mi mluvil z duše: „Proč je to zarovnané do veršíků, když je to obyčejná próza?“ Skutečně proč? A pak mi to došlo – třeba je to pokus o tunelování prózy skrze poetickou formu, podobně jako lze síťově tunelovat třeba HTTP relaci přes SSH sesli. A stejným způsobem teď i já tuneluji svou plačtivou litanii a amatérské literárně-teoretické a lingvistické úvahy přes prostinkou pohádku o skřítkovi. Vzpomeňte na slavného Josefa Váchala – ten také protuneloval skrz svůj Krvavý román svou kulturně-historickou studii o tomto žánru, ačkoli oficiálního filologického vzdělání neměl, jsa prostým dřevorytcem a neznabohem. Existuje také obor „Information Hiding“ – skrývání informací v jiné informaci. Navenek obrázek budoucí choti poslaný mailem ve formátu JPG, v jednotlivých bytech jsou však zakódovány pozice spojeneckých raket a radarů. Kriticky důležitá vojenská informace se tak producíruje před očima bdělých analytiků, obrázek vnadné krásky se sebevědomou loudavostí putuje (hrdě a neskrývaně) přes ostře sledovanou hranici, všichni ho vidí, rty, nos, oči, bradu, uši, ale nevědí, co vlastně vidí. Vojenské tajemství je vyzrazeno, ale nikdo o tom neví. Geniální.\nVe snaze o stručnost, jasnost a jednoduchost jsem původně chtěl odevzdat pouze následující haiku:\nslunným dubovým lesem\nbzukot, jinak klid!\nTento produkt se zdál nejlépe vyhovovat doporučením a radám (feedbacku), které(ý) jsem obdržel, jakož i obecnou poptávku po chuťově nekomplikovaných jednohubkách. Fast food prostě frčí nejen ve stravování, se všemi z toho vyplývajícími důsledky. Pak jsem si ale řekl, že by to místní haiku sekce mohla brát jako sarkastickou provokaci (hlavně nechci rozčilovat Goru, které si, jak už jsem kdesi psal, velice vážím, a navíc je tu redaktorka).\nNakonec jsem od záměru upustil a doiteroval ke kompromisu, který uvádím níže.\nTedy pozor! Začínáme (stručně, jasně a jednoduše) právě TEĎ!\n(Přesněji řečeno ne úplně okamžitě, ale teprve až si udělám další kafe, zajdu si na záchod, opravím chyby v prologu a až se mi podaří přepnout fokus do druhého okna… a vezmu si prášky a navečeřím se a zacvičím si s činkami).\nNa mýtinku v dubovém lese, kde jsme minule zanechali našeho hrdinu, zvědavě pokukovalo mezi listovím ranní sluníčko a šimralo Ťapšlapa na nosánku. Vstávej, ty ospalo, jako by říkalo, času je málo, do čtyř odpoledne musíš být u spojováku do posledního, osmnáctého dílu, a Převozník na nikoho nečeká!\nJenže Ťapšlap nevstával. Spal jako špalek, byl už z toho ťapání a šlapání dočista uondaný, a krokolomný let v jestřábích spárech mu na síle nepřidal.Navíc se ve spaní převaloval, protože se mu buhvíproč zdálo o škvarkové zmrzlině, a je to div, že si celý sen nepozvracel.\n„Tak už vstávej, ty lenochu líná!“ ozval se pištivý, protivný hlásek zvyklý rozkazovat a popohánět ostatní. „Sluníčko už je skoro na obloze, a ty chrníš jako medvěd!“\nŤapšlap, to se ví, se ani nehnul.\n„Vstávej, vstávej, vstávej“ vřeštěl hlásek, a helemese, patřil Berušce, která pobíhala Ťapšlapovi po obličejíku, a při každém zvolání poskočila sounož a dupla Ťapšlapa do tváře. Při posledním zvolání skočila sounož na pěkně vyzrálý, podebraný beďar, žlutý jako dobře uleželý skřítčí sýr, a mastný jako jačí máslo, který nárazem praskl a vyhřezl svůj bledý, sliznatý obsah vzhůru, směrem k obloze, připomínaje zářící světlici vyhladovělého polárníka Nobileho, poslední prosbu adresovanou civilizovanému světu – proboha, dobří lidé, pomozte, pomozte přece!\nOstrá bolest z prokopnutého firunglu Ťapšlapa dokonale probrala, mátožně se postavil, sundal si z obličeje neodbytnou Berušku a postavil ji na nedaleký pařez. Trpaslíci byli titam, bezprostřední okolí Ťapšlap nepoznával.\n„Vstávat! Vstávat a cvičit!“ vřeštěla beruška jako starý mazák, co rád honí rekruty po buzerplace.\n„A proč?“ ptal se Ťapšlap rozmrzele a zívl.\n„Protože je ráno!“ ječela Beruška drásavou fistulkou.\n„Jenže já mám ještě noc!“ Odpověděl Ťapšlap a chtěl si zase lehnout.\n„Já ti dám noc! Okamžitě vyraž na cestu, už na tebe čekají, máš hodinu a půl spoždění, maršrůta směr jiho-jiho-východ, ostrým pochodéééééém VCHOD! Levá, pravá, levá, pravá“\nŤapšlap si s hrůzou uvědomil, že jeho nohy poslouchají Berušku, a ne svého biologického majitele, a že tedy chtě-nechtě mašíruje vražedným tempem udaným směrem. Doprovázeli bychom ho ze soucitu a solidarity, ale není čas! Proto následuje…\n----------------------------------/ STŘIH! /-------------------------------------\n… a to už Ťapšlap přichází na další mýtinu, až podezřele podobnou té první. Jako by se v divadle vyměnily kulisy. Na mítině si hoví dva skřítci, jeden hubený, vysoký, přísných rysů, druhý baculatý, rozložitý, s labužnickým úsměvem pokuřuje tlustý kubánský doutník.\n„Jo, to jsem já!“\n„Bellini a Cellini, metalurgové, kovotepci, a výhradní špeditéři Svatoleszských filmových studií. Máme pro vás zásilku od štábu, tady to prosím podepište!“\n„Ehhhh…“ zarazil se Ťapšlap, „prosím, já asi neumím psát. Tedy myslím si to, nikdy jsem to nezkoušel.“\n„To navadí,“ řekl baculatý skřítek-pohodář a přehodil si doutník do druhého koutku úst,“ otiskněte tam třeba palec, dyť je to stejně jedno.“\n„Výborně, takže podle manifestu máte dostat, válečného oře, gotické sedlo, bitevní dřevec, meč byste měl mít u sebe, k tomu těžkou bitevní sekeru, biják neboli morgenštern, štít s erbem Ťapky a Šlapky na Bílém poli, sto žoldnéřů jako doprovod a cvičeného orla.“\nHubený skřítek leskl prsty a objevila se skrovná bedýnka.\n„Hmmm, to musí být nějaký omyl,“ řekl, „jak se to všechno dovnitř mohlo vejít?“\nPo otevření zásilky se ukázalo, že obsahuje pouze kápézetku, klubko provázku, jehlu, nůž, křesadlo, ešus, geologické kladívko značky Gnome, fusekle Dědoles, mazání na chůzí opruzené skřítčí pozadíčko, a nádherný kožený měšec se zlatým vyšíváním tohoto znění: „Všechno ostatní, co měl Ť. na začátku pohádky“.\n„Tam šáhni, kdyby něco chybělo, a byl sis jistý, žes to tenkrát u sebe měl.“ řekl tlouštík, který začal najednou našemu hrdinovi tykat, jakoby nic.\n„Ale ne abys podváděl a tahal zevnitř třeba dorty a kremrole! To by bylo zle!“ varoval ho čahoun, který se k tykání přidal.\n„Ale jak to harampádí všechno poberu?“ strachoval se náš protagonista. „Beruška říkala, že mám spěchat, a je to bezmála celé vetešnictví.“\n„No právě,“ řekl čahoun. „Dnešní scenáristé mívají v hlavách řezanku a otruby. Jsme tu naštěstí ale my z produkce, abychom to zachraňovali, a tak pro tebe máme tenhle poslední dárek.\nByl to pěkný kožený batoh s nápisem „Inventář“.\n„Inventáře se dost prosadily v počítačových hrách, vejde se do nich všechno, a obsah nic neváží. Můžeš nést třeba troje kompletní plátové brnění, deset mečů, jídlo pro dva regimenty, a ani se nezadýcháš,“ vysvětloval tlouštík.\n„Můžu si dát dovnitř třeba medvěda? Nebo slona?“\n„Můžeš, ale nedoporučoval bych to. Až budeš pak hledat třeba fusekle Dědoles, a vytáneš rozzuřeného medvěda, budeme mít všichni co dělat.“\n„Míval jsem taky takový pěkný mečík, dárek od brouka Kovaříka, nevíte, kam přišel?“\nČahoun znovu prolétl zrakem manifest: „Jak se tu píše, meč bys měl mít. Jestli’s ho zašantročil, musíš si poradit sám. Aspoň si příště budeš při techtlování a mechtlování na mechu dávat pozor, hehe.“\n„Hehe,“ přidal se k veselí tlouštík.\n„A teď už mazej, nestůj tu jako tvrdé Y, maršrůta Jih, jiho-západ, direkción Mullda, pochodéééém VCHOD! Levá, dva, levá, dva, LEVÁ…!“\nŤapšlap zjistil, že jeho nožičky už zase poslouchají někoho jiného, a než se nadál, pelášil zase lesní pěšinou, jako by mu v patách hořelo.\n„A nezapomínej na nové firemní heslo – STRUČNOST, JASNOST A JEDNODUCHOST!!!“, neslo se za Ťapšlapem voňavým lesním povětřím hulákání špeditérské dvojice.\nTohle není vandrování, ani putování, přemýšlel Ťapšlap smutně. To je drezúra vyhynutím ohrožené zvěře. Ale co, doklepu to do večera, přežiju finále, shrábnu honorář, a víc mě tu nikdo neuvidí…\nLesní cestička se najedou doširoka rozevřela jako hlava anakondy polykající skoro dospělého koloucha, a Ťapšlapovi se naskytl pohled na nádhernou, kvítím provoněnou louku, hrající tísícerými barvami lučního kvítí (zde měl být středně dlouhý lyrický popis přírodních krás, ale byl redakcí zašit do pytle a hozen do říčky Mlhavy, aby se ušetřil čas, síly čtenářů a peníze).\nŤapšlap se rozhlédl – a co uviděl ho přimělo se zastavit, a pokusit se opatrně odplížit stejnou cestou, kterou přišel. Jenže už bylo pozdě.\nNa louce seděl obrovský lesní troll, a kolem něj… Ťapšlapovy známé skřítky – Elfinka, Duhilka, Mydlinka, Mřenka, Božka, Pokožka i Roznožka, a hráli s trollem známou hospodskou hru Vole, padni! – a vždycky když troll prohrál, tak na něj volaly: „Vole, padní!“ a všichni se vespolek smáli, až se za břicho popadali.\nŤapšlap se sice pokusil učinit neviditelný, přikrčil se plavně, jako špionážní pes voříšek a chystal se splynout s okolím, ale tu si ho všimla Pokožka a volala na celé kolo:\n„Jé, Ťapšlape, kde se tu bereš?“\nA hned se k němu rozběhla s otevřeno náručí, a v očích jí plála estrogenová srdíčka velká jako mlýnské kameny. A to bylo objímání a pusinkování z toho šťastného shledání, Ťapšlap šel z ruky do ruky, až ho zcela opustily rudimentální zbytky vlastní vůle, vlál ve vichru cizích rukou jako cár praporu dávno zaniklé říše, a myslel si – až mě roztrhají na kusy, udělejte ze mě, prosím, zobání pro ptáčky, ať to má aspoň nějaký smysl. Jen trollisko se kupodivu nehýbalo, a šibalsky Ťapšlapa pozorovalo zpoza huňatého obočí pohledem, který prozrazoval překvapivou inteligenci.\nKdyž si skřítky s Ťapšlapem dosyta pohrály, tak ho zase postavily na pevnou zem.\n„Jsme moc rády, že tě zase vidíme!“ začala Božka.\n„A nemusíš se bát, že tě budeme uhánět, jako kdysi“ pokračovala Roznožka\n„My už dnes chápeme, že chlap se musí napřed v životě najít…“ špitla Elfinka\n„… něco dokázat…“ navázala Duhilka\n„… a teprve pak, až bude sám chtít…“ pištěla Mřenka\n„… tak je ten správný čas založit rodinu.“ uzavřela dunivým basem Božka.\nŤapšlap nic nechápal. Měl pocit, jakoby ho sežral medvěd, ale pak ho zase vyplivl, řekl mu „počkej tady, hned budu zpátky“, a šel si domů pro sváteční prostírání a vidličku na sýry.\n„No a co tu dělá ten troll?“ zašeptal Ťapšlap ke skřítkám a nenápadně naznačoval posunkem, koho má na mysli.\n„Já?“ Ozvalo se trollisko pěkným, sytým barytonem „Venca Hrombác, jméno mé, ale přátelé mi říkají Štístko. To jsem ovšem dlouho nevěděl, protože jsem žádné neměl. Každého, kdo se se mnou chtěl přátelit, jsem hned sežral. Jednou jsem chytil do pytle tuhle tvoje kamarádky, a dávám vařit vodu s rozmarýnem a tymiánem do kotle, když tu přihopsal takový zelený mužík s hůlčičkou, jen tak na půl jednohubky ho bylo, a řekl mi takovým zvláštním hlasem:“\n„Vždyť ty přece nemusíš jíst lidi a skřítky“\n„Vždyť já nemusím jíst lidi a skřítky“, opakoval jsem po něm, kdo ví proč.\n„Vždycky ses přece chtěl stát vegetariánem,“ pokračoval ten zelený, ušatý skřet.\n„Vždycky jsem se chtěl stát vegetariánem.“\n„No tak je nech běžet!“\n„Tak jsem rozvázal pytel, z tymiánu a bazalky jsme si udělali pesto (skřítčí sýr měly skřítky s sebou), a všichni jsme si moc pochutnali. A to byl začátek jednoho krásného přátelství!“\n„No ale čím se teď budeš živit?“ zajímal se Ťapšlap?\n„S loupením u mostu končím, i s lidožroutstvím, to je jisté. Naopak jsem chtěl pomoci rozvinout v kraji říční dopravu – vodních toků je tu dost, a mostů málo a mizerných. Tak jsem na inzerát kontaktoval nějaké loďaře až z dalekého Novgorodu, říkají si „Vory v Zákoně“, jsou to moc akurátní, spořádaní a hodní chlapíci, co si potrpí na předpisy, a hlavně aby všechno bylo legální. Říkali, že poté, co z lesa prý utekl hipík Eduard s Marjánkou se potýkají s krizí na straně poptávky, tak hledají nová odbytiště v chýších a osadách při vodních tocích. Neptej se mě, co to všechno znamená, dají mi vor, náklad a lejstra, a já pojedu, kam se řekne. Co vezu mě nezajímá, neptám se darmo, jsem jen hloupé trollisko, no né?“\nOpět stejné šibalské zamrkání, tak netypické pro trollí rasu.\n„No, zní to hezky, to jó,“ odpověděl Ťapšlap opatrně.\n„Tobě jsem chtěl dát, Ťapšlape, tady tu píšťalku od jednoho krysaříka, co si jí u mě zapomněl na cestě z městečka Hammeln, prý by se ti mohla hodit. Měl jsi ji mi původně vzít po našem lítém souboji na nedalekém mostě, ale na bojové scény prý už nemá produkce čas ani peníze. Tak ti jí dávám rovnou, ať se to celé nezdržuje, prý toho máš ještě hodně.“\n„Tak dík, a ať ti to s těmi Vory v tom Zákoně vyjde!“\n„Uvidíme. Pohublá kráva není ještě automaticky gazelou, jak se tam u nich v Novgorodě říká.“\n„Tak ahój, Ťapšlíápku a napiš! XOXOXO“\n„Ahoj skřítky, ahoj trollisko!“\nZanedlouho opustil Ťapšlap les a došel do širých plání Záparoháčska, kde žijí divocí Sketové, Hůmove, Hlavaři, Chataři a Chachaři, kteří každého hned doženou na malých chlupatých ponících a zamordují, nebo prodají do otroctví. Ale byli zrovna na školení o transformaci kočovných ekonomik na agrární komunity, a tak Ťapšlap prošel jejich zemí bez úhony, a jedna stará babka Chatařka mu dala ještě láhev kumysu a chlupatého poníka na cestu. Ťapšlap měl k sedlu ale nedůvěru, pamatoval si ještě divokou jízdu na závodní kočce, a tak si dal kumys i poníka do Inventáře, a pokračoval dál pěšky.\nPo nějaké chvíli došel do země Astrofágů, kteří se živí polykáním hvězd, a kde panuje věčná tma, ale byli všichni zrovna na obědě ve spektrální mlhovině Alfa Fňau Patnáct Omikron Gama, a tak si nikdo Ťapšlapa ani nevšiml (jak už jsem řekl, byla tam tma).\nPo dolech přišly vysoké hory, celkem jich bylo devatero, nakonec strašný a krutý Hrapadras, který házel na pocestné sněhové koule, tak škodolibá to byla hora, ale dneska tam svítilo sluníčko, takže se Ťapšlap ještě opálil a odpočal si.\nPo devatero horách přišlo devatero údolí, zcela zarostlých masožravými rostlinami, které každého okamžitě sežraly, takže se z těch končin nikdo živý nevrátil. Ale kytky masožravky byly zrovna toho dne najedené, takže spaly, a Ťapšlap si ještě cestou v klidu natrhal luční kvítí, ze kterého si upletl věneček do vlasů, takže trochu připomínal vílu Amálku. Už mu nevadilo ostré cestovní tempo nasazené ráno Beruškou, dokonce samovolně přešel do klusu, a tak cestoval jako kdysi barbar Conan a jeho přítel Subotai velkou rychlostí (a stejně měl ještě pro všechny případy v Inventáři chlupatého poníka).\nZa údolím se nacházely úrodné pláně, které zavlažovalo devatero řek. Kolem břehů byly zrádné močály a rákosí, ve kterém číhali, maskováni od hlavy až k patě bahení kamufláží, zlí skřítci Rákosníčci. Mluvili podivnou řečí a i podivně vypadali, kladli v sítinách a rákosí strašlivé bambusové pasti na nic netušící pocestné, měli pod zemí vykopanou celou síť tunelů, takže si je lidé pletli s gnómy a permoníky, a živili se hlavně loupežemi a spekulacemi na komoditní burze. Takový lidem je lépe se vyhnout, a proto byl Ťapšlap moc rád, když ho nakonec přes tu zrádnou zem převezli Vory v Zákoně. Byli to ramenatí, bradatí, zamklí chlapíci pochmurných obličejů, se složitým tetováním na tvářích i rukou, zjizvení a věčně nevrlí. Nejdřív Ťapšlapovi všechno ukradli, ale pak mu zas všechno vrátili, protože jim přátelsky domluvil nám již známý troll Venca Hrombác řečený Štístko, který u nich byl ve zkušební lhůtě. Vory v Zákoně dobře věděli, že zkoušet trollí trpělivost ve zkušební lhůtě může být osudné, a tak ještě Ťapšlapovi na usmířenou přidali láhev vodky ostře pálené jako na dvě strany broušená šavlička, a výbornou vorařskou smetanovou zmrzlinu mezi dvěma oplatkami, kterou ale Ťapšlap musel sníst hned, protože na slunci rychle tála. Mňam!\nA tak došel náš hrdina až k široké řece Plunkvě, která oddělovala v pohádkovém království zemi Ocamcaď od království Pocamcaď. Řeka to byla široká, plná kamení, krokodýlů a mnohem horších oblud, a vedl přes ní jediný most z bílého kamene.\nA na tom mostě někdo stál. Ani velký, ani malý, ani široký ani vysoký, všemi barvami hrál, a přesto byl pořád ve stínu, podivná, shrbená postava, přikrčená, číhající, čekající, pod plachetkou roztodivné stvoření. Ťapšlap hned věděl, kolik uhodilo – MORDPUCH!!!\nTo jméno znal jen z bájí a vyprávění, šeptalo se v hrůze u poradních ohňů, šamani mu přinášeli obětní sušenky a esíčka, rodiče s ním strašily zlobivé děti, ale jedno bylo jisté – žádný rytíř, žádný kondotiér, lancknecht, žoldnéř, marodér, ševalýr ani grenadýr ho nikdy nedokázali přemoci, ba ani zranit, protože čepele se od něj odrážely, šípy odskakovaly, a dělovým koulím se Mordpuch jen smál, a zajídal s nimi své nebohé oběti. Pověst říkala, že Mordpucha jednou přemohou jezdci na železných ořích z jiného světa a jiné doby, ale co to mělo znamenat, nikdo nevěděl.\nŤapšlap hmátl k pasu pro svojí schiavonnu, ale nahmátl jen polední povětří. Pak si uvědomil, že je úplně neozbrojen. Tak daleko došel, jen aby posloužil Mordpuchovi za svačinu! Kolena se mu roztřásla, v hrůze se nemohl hnout dopředu ani zpátky, nemohl polknout ani plivnout. To už Mordpuch začal otvírat svojí tlamajznu, a bylo vidět, že má hlavu vevntř větší než venku, a to řádově, a že až tlamajznu otevře, tak hravě spolkne celý náš svět, se sluncem i měsícem, což byla podívaná, ze které jeden mohl snadno přijít o rozum. Ťapšlap už se loučil se světem, když tu se najednou ozvalo strašné burácení, a na motorkách (Ťapšlap tedy motorku v životě nevěděl, ale intuitivně chápal, oč kráčí) přijeli čtyři potetovaní vousáči s řetězy a mosaznými cvočky na klopách, srovnali své stroje do řady vedle Ťapšlapa, a dělali výhružně Brrrrum, brrrum, brrrrrrrrum!\n„Hej vobludo!“ zvolaly první vousy, a zatočily řetězem nad hlavou\n„Udělej si laskavost,“ pronesly nonšalantně druhé, a vytáhly z kabátu samopal Uzi izraelské výroby\n„Vodprejskni,“ řekly třetí a rozmáchly se masivní baseballovou pálku s autogramem Barryho Bondse.\n„A hned!“ dodaly čtvrté a namířily na morducha repliku slavného koltu zvaného Peacemaker, nabitého tříštivou municí.\nJak to Morduch uviděl, zavyl, zatočil se, a byl pryč.\n„Cesta je volná, Ťapšlape, jeď s Pánembohem!“ řekl Řetěz.\n„Ale kdo vlastně jste?“\n„Říkali nám Meißel von Herrn Heisenberg, neboli Sekáči Heisenbergovi.“\n„ Meißel? Máte to dobře přeložené? Neznamená to spíš jako majzlík? A kdo je ten Heisenberg?“\n„Heisenberg byl vědec, fyzik, který vynalezl Heisenbergův princip neurčitosti, který říká, že nemůžeš úplně přesně vědět kde je kdo, kdo je co, a kdo je kdo. Pak si popleteš minulost s budoucností, sebe s nesebou, nebe se zamí, Atl s Koatlem, a je zle. Heisenberg si jeden čas vydělával na studia výrobou a distribucí drog, a my jsme byli jeho distribuční síť.“\n„Jenže s tím je konec,“ prohlásila pálka. „Od dob, co se hipík Eduard v lese z našeho fetu úplně pomátl, nebylo komu prodávat. Drogy jsou svinstvo, chlapče. My jsme byli kromě toho rasisti, fašouni, a dělali jsme strašné věci. Teď jsme se ale změnili, abychom to dali jasně najevo, tak jsme se přejmenovali na „Weiße Krähen”, neboli „Bílé Vrány“, protože bílá je symbol čistoty a dobroty, a my teď chceme lidem pomáhat, a ne škodit. S rasismem a drogami je konec.“\n„Německé kultury se ale úplně vzdávat nechceme, protože nám pořád chutnají bratwursty, schnitzel a sauerkraut.“\n„Tak jo, kamarádi, rád jsem vás poznal. A s Pánembohem, jak říkáte!“\n„S Pánembohem, Ťapšlape!“\nKdyž dorazil Ťapšlap k řece, Převozník už čekal. Vysoký, vyzáblý chlapík, hubený až na kost, v dlouhé kápi a s veslem v ruce. Zrovna teď byl ale pohroužen do šachové partie se zeleným skřítkem s dlouhýma, vřetenovitýma ušima, který se Ťapšlapovi zdál povědomý.\n„Vševěda Jogurt! Kde ty se tu bereš?“\n„Ále, přišel jsem se rozloučit. Měl jsem tě naučit cestovat bez raket mezihvězdným prostorem, chytat kulky a paprsky z blasteru holýma rukama, šermovat světelným mečem, a ovládat hmotu a myšlenky druhých pouhým hnutím mysli. Na začátku druhé série už jsi měl být vpodstatě polobohem, avatarem Rovnováhy ve světě sužovaném neustálými konflikty. Ale s tím je konec, sponzoři odřekli financování, dostali jsme šibeniční termíny, půlka lidí dostala výpověď, scénáře se seškrtaly na minimum, však vidíš sám. Vesmírná bitva nad Tatoine nebude, tajná cesta do nitra supernovy nebude, vlastně skoro nic nebude. Přišel jsem se rozloučit, už se asi neuvidíme.“\n„Ale co já, co bude se mnou?“\n„Ty zústaneš vykuleným a trochu naivním skřítkem, sluší ti to tak nejlíp. S tím avatářením a polobožením není o co stát, musíš na sebe brát cizí hříchy, takže pak dostaneš ještě heksenšůs, a pořád umíráš a vstáváš z mrtvých, je to náročné povolání, horší než filmařina. Ty si ještě si odbydeš poslední díl, však ti tam už hlavu neutrhnou, v téhle hře se přece nehraje o Trůny, hehe. Vrátíš se do své chaloupky, zaliješ povadlé květinky, oženíš se z nějakou tou macatou skřítkou, budeš mít děti, a sám uvidíš, že na víc ti čas do smrti nezbyde. Naskoč tady Cháronovi do loďky.“\n„Cháronovi??? Snad nejsem po smrti? Ani stříbrňák za převoz nemám!“ polekal se Ťapšlap.\n„Nic se neboj,“ zubil se Cháron zpod kápě, já tu také končím, „podsvětní říše se taky ruší, nejsou prachy, prašule! Persefona jde navíc na mateřskou, Hádes má odkroucené roky do důchodu, tak se to ruší celé. Zavedeme tu reinkarnaci, je to levnější a ekologičtější, bez recyklace duší a zmenšení uhlíkové stopy planetu nezachráníme. Já jdu taky do důchodu, seznámil jsem se na služební cestě s jednou prima žínkou, až v dalekém jezeře Avalon, ve dvou se to kstáru lépe táhne, tak to dáme dohromady, a bude!“\n„Zajímavé, a jak se jmenuje ta žínka?“\n„Vlastně ti ani nevím, musím se jí někdy zeptat. Říká se jí Panna z Jezera, a má pod hladinou malý krámek s kouzelnými meči. Já jí říkám, Bětuško, prosím tě, rezne ti to tady vtom vlhku, jak to bude vypadat, až bude pan Artuš párat toho Mordreda nějaký rezatým korduláčem? Vždyť jde o jméno firmy. Podívej, já mám loďku, dáme to dohromady, uděláme reklamní kampaň, a nějak se protlučeme!“\n„Takže se vlatně jmenuje Bětuška!“\nCháron chvíli zaraženě koukal.\n„Nojo, Bětuška, asi jo, teda. Hmmm. Hele Ťapšlape, nežvaň pořád, čas pokročil, už na nás čekají v osmnáctém díle, pak si dáchneš. Tak, opatrně, nehoupej lodí, nebo se oba uděláme.“\nPak už bylo slyšet jen rytmické odrazy Převozníkova pádla. Yogurt se dlouho díval za vzdalující se loďkou, jak se zmenšuje v prodlužujících se stínech rychle stárnoucího odpoledne, pak si povzdechl, luskl prsty, a zmizel.\nAsi takhle – Plof!\n14.06.2021 12:28:40 dát kritice tip gorn\nČtěte se soundtrackem: https://vk.com/artist/tapslap\n09.06.2021 13:50:20 dát kritice tip Alegna\nvčera jsem nedočetla.....dneska jsem to dorazila (kromě prologu, hm) .... uf, ale tip máš\nkomenty přeskakuju, nezlobte se :-)\n08.06.2021 20:33:15 dát kritice tip Gora\nKoukejme se, helejme se, to se nám to tady zašmodrchalo! Mé dvoumístné počty dioptrií před prologem naznačily, že se vzdávají, to nedám... ani s lupou!\nZatímco dílko, spíše veledílo je opravdu impozantní! Pokud však nechci do detailu zkoumat předchozí díly, je snazší uvěřit, že navazují tak jako ty před nimi a s výjimkou jediného pokračování, které jsem /doteď/ nepochopila, na sebe bereme jako spoluautoři ohledy. Kamamuro, všichni zde vzdali hold tvému umění, s jakým jsi zvládnul pokračování Ťapšlapa. Já se připojuji, jsi velmi dobrý!\nOvšem po přečtení komentářů mi jásání trochu zhořklo.\nNevím, ale když mi někdo něco třeba položertem vytkne, snažím se svůj postoj ve vší slušnosti vysvětlit, argumentovat, pochopit... ale napsat při prvním nedorozumění, jako by se nechumelilo - tak nazdárek, možná někdy příště atd, to další ani nechci vytahovat, někomu, kdo vše NĚKOLIKRÁTzorganizoval a vedl S NADŠENÍM a VÝBORNĚ, obětoval čas tomu, aby se tady lidé pobavili - a tohle za to sklidí?\nKamamuro, to bylo přes čáru.\n08.06.2021 19:08:23 dát kritice tip Kočkodan\nTato robustnější miniaturka (možná lze hovořit i o štíhlejší sáze) mne také nemálo zaujala. Ale raději jsem Zuzku (hlas mého PC( pobídl k rychlejšímu čtení, abych jako posluchač nedorazil k závěru až hluboko po půlnoci.\nEsíčka si ze staré vlasti vozím, i když mám silný dojem, že jsou proti těm z dob mého dětství jaksi ošizenější. Podobné přídavné jméno v souvislosti s tvým dílem rozhodně nepoužiji. (lehký úsměv)\n08.06.2021 17:47:08 2 tipů\ndát kritice tip Já Lucie píšu...\nMankote, Kamamuro! Taaaaak dlouhééé! Ale od Tebe jsem to mohla čekat, protože taky co jiného, že? :) Občas jsem se do toho až moc motala, ale obdivuji Tvůj díl dál! Líbila se mi vtipnost textu a také zmíňka o esíčkách, protože ty já zbožňuji :) Tak moc děkuji, úplně jsem na ně dostala chuť!\nMěj se! A musím říct, že už naprosto chápu, proč si to psal tak dlouho :) Já bych toto nenapsala ani za týden :)\n08.06.2021 16:44:18 1 tipů\ntak jsem se vrhnul na ten prolog a je to sranda srandoucí, ty komentáře, (neboj poznal jsem se tam :D ) co slovo to perla ;)\n08.06.2021 16:10:56 1 tipů\nI když dlouhé, dobře se mně četlo (jen prolog jsem vynechala kvůli drobnému písmu). Pěkně a vtipně napsané :-))) TIP\n08.06.2021 12:30:08 1 tipů\ndát kritice tip lastgasp\nOPravdu cítím s tebou. žádný úspěch nepřichází zadarmo, můžeš být spokojen.\n08.06.2021 11:47:45 dát kritice tip Kamamura\nlastgasp - děkuji ti za vynaloženou námahu. Alespoň máš představu, jak jsem asi musel trpět já, který byl odsouzen k tomu to celé napsat.\n08.06.2021 11:39:14 dát kritice tip lastgasp\nPomocí lupy a zvětšení na Googlu jsem se dnes dopoledne od božího rána až k obědu věnoval dílu sedmnáctému, přičemž jsem ani jednou neusnul. Po vypití třetí kávy značky "...." jsem si již nepamatoval co bylo ve třetím střihu a tak jsem začal znovu od prologu. Při druhém čtení jsem došel již až k střihu šestému a opět jsem se musel vrátit ke střihu třetímu. Ve třičtvrti na dvanáct jsem uslyšel zvuk pádla a skončil jsem. Je škoda, že mistr Stephen W. Hawking již není mezi námi. Obsah tohoto dílu by mu určitě pomohl dopracovat se v jeho snažení, objevu "teorie všeho", která by pomohla sjednotit dosavadní poznatky do komplexního celku - a která prozatím zůstává nedosažitelná. Bezva pokračování.\n08.06.2021 11:27:24 dát kritice tip Jamardi\nKamamuro, navazují. I když jsou třeba o něčem jiném. Stačí jedna nebo dvě věty, ale ty jsou potřebné, aby nebyl člověk jak Alenka v říši divů.\n08.06.2021 11:01:32 dát kritice tip Kamamura\nBixley - a stihl jsem tam vrazit toho Mordpucha, na tos zapomněl.\nNe, mě to připadá jako výmluvy, o sólismus nejde, když to zhodnotíš objektivně, většina z těch X dílů úplně prdí na nějaké navazování, ale mají to krátké, takže mysl uvyklá předžvýkaným holým větám a obrázkovým komixům není stresována žádnými nároky. Dlouhé a složité texty, to je to, co lidi děsí, ale na to není žádná magická pilulka, jen to, co říkala Beruška - vstávat, a cvičit! Rozhýbat mozvity (mozkové závity) pokud možno do stavu, kdy byl člověk ještě mladý a hltal jednu knihu za druhou.\n08.06.2021 10:52:41 dát kritice tip Jamardi\nDoufám, že se z toho Ťapšlap konečně probudí a Mordpuchova kletba bude skutečně zlomena. S kouzelnými věcmi to bude ještě jednodušší. :)\nTento díl je předposlední? Po dievčati z lesa má mít díl ještě Aru pokud si vzpomínám.\n08.06.2021 10:27:01 1 tipů\nCimbálovka a metal jsou v zásadě velmi příbuzné žánry, uplatňuje se pouze ten fyzikální přincip, že kdo do nástroje víc a silněji tříská, ten nemůže hrát tak rychle, složitě a lehce jako ten, kdo drží má mezi každými dvěma prsty titěrnou paličku ;-) Je to podobné jako v šermu, jinak vypadá kadence a variabilita tvých útoků, když šermuješ drobným dámským kordíkem, a jinak, když se oháníš kovářským perlíkem ;-)\nNe, teď už si vážně dělám jen legraci...\n08.06.2021 10:23:09 dát kritice tip bixley\nMně se líbilo, že se tam objevil ten Yogurt a že dostal zpátky ty věci, co měl na začátku, takže tak úplně sólistické to není. Taky hezké navázání na na to pomatení budoucnosti s minulostí a sebou nesebou... O škvarkové zmrzlině nemluvě. :-)\n08.06.2021 10:18:27 dát kritice tip blacksabbath\nKamamuro......Pokud někdo říká, že zná své pappenheimské, má tím na mysli, že ví, co má čekat od svých lidí...prostě si nedělá iluze a nic ho nepřekvapí.....je to tak?........ale vo tom to není.......tvé dílo jsem hodnotila kladně....tedy bodíkem....všechny ty uzly, šmodrchance....zápletky a rozpletky jsem přečetla se zájmem..........ale ty jsi prostě sólista a já hraju v orchestru...all good\nP.S. cimbálovku nesnáším......ujíždím na metalu\n08.06.2021 09:58:47 dát kritice tip Kamamura\nAru - chválím tě za to, že dbáš rad starších. Když ti starý gnóm alchymista říká, abys nepil z té červené křivule, co z ní vystupuje dým, bývá pro to dobrý důvod! ;-)\n08.06.2021 09:55:24 dát kritice tip Kamamura\nblacksabbath - někdo říká sekyra, a myslí tím nástroj na rubání dřeva, a jiný říká sekyra a myslí tím dluh u vetešníka. Předpokládat, že všichni tancují stejně rychle podle stejných not, to většinou naznačuje, že člověk nebyl v ostatních vískách (o městech nemluvě), kde hraje jiná cimbálovka jiným tempem podle jiných not. Když se pak dostaneš do kola, nezbývá než se přizpůsobit novému tempu - nebo si stěžovat opodál. Když člověk jen velí a velí, občas zapomene, jaké je to poslouchat, a pak se mu třeba stane, že cválá v čele vojsk (úplně sám). Tobě se to ovšem nestane, protože znáš své Papenheimské (zjevně už léta), a nikam se nechystáte. A mě se to také nestane, protože už mám letenku koupenou.\nTak z toho nemusíme dělat drama, já jsem tě rád poznal, v mnohém jsem se poučil, děkuji ti za čas, který jsme spolu mohli sdílet, lepím si další nálepku na kufr, a ahojda, někdy zaaaaas!\n08.06.2021 09:39:11 1 tipů\nmini-prolog jsem ale na tvé doporučení vynechal :)\nzenová mysl, celý list :D ještě vymyslím nějaký to haiku, dám to do japonštiny, nechám to ověřit v japonské haiku-škole jejich mistrem a pak a pak to hodím sem na Písmák :D:D\na ještě příslový z Bohémie Když sekyra padá k liščímu ocásku, pak rychle po něm pacinkou chmátni, než z něho bude ozdoba na klobouk\n08.06.2021 09:36:13 dát kritice tip Kamamura\ndievča z lesa - v mém příběhu není jediné zbytečné slovo - naopak, jsou tam mnohá torza, protože jsem k jejich rozvinutí neměl dost času (jednou na to možná přijdeš). Zkus se prosím spíš poctivě zamyslet nad tím, jestli to nejsi náhodou ty, kdo odvykl delším textům a náročnější literatuře. Pokud na tom budeš chtít někdy něco změnit, doporučuji začínat zvolna a zátěž přidávat postupně, jinak hrozí mentální kýla. Taková Kritika čistého rozumu od Emanuela Kanta může netrénovanému čtenáři způsobit bezvědomí, ba i smrt.\n08.06.2021 09:33:24 2 tipů\nSamostatný román na úrovni Pána prstenů! Škoda že došly prašule. Velmi zajímavé, napínavé, objevné, zašmodrchané, odšmodrchané, vymyšlené, fantazijní...\n08.06.2021 09:33:22 dát kritice tip blacksabbath\nKamamuro...četla jsem poctivě celou tvoji práci......jako samostatná "KNIHA pohádek o Ťapšlapovi" by to bylo na dlouhé zimní večery čtení docela zajímavé.......skřítek proletěl znovu celou zem...ač naposled byl viděm již na našem území.....u ježčice Venduly......pod dubem...a hojdal Veveričie mláďata......musím s politováním říci....že "Spolupsaní" je o něčem jiném....psát texty s ohledem na texty jiných....navazovat....dát prostor tomu, který píše po tobě.......sorry.......snad se s tím dievča z lesa nějak popere......k dílu samotnému....jak říkám....jako samostatné dílo...ok...dal jsi s tím práci..........*/*\n08.06.2021 09:32:12 dát kritice tip Kamamura\nBlacksabbath - pokud jsem měl zohlednit každou předchozí prkotinu, bylo na to třeba násobně více času. Poctivě jsem se snažil pracovat se vším, co kdo do děje vložil, od fuseklí až po DeusExMachina-style Mordpucha, vzhledem k šílenému tempu jsem musel na něco zapomenout. Pokud samozřejmě vysmahneš dva odstavce, a nekoukáš se co bylo předtím a co bude potom, tak to ináč odsejpá.\n08.06.2021 09:28:47 1 tipů\nAru - Mě už to taky došlo! ;-) Neboj se, moje cesta je u konce, a má mysl je zrcadlově klidná, jako hladina horského jezírka ;-)\n"Orel nikdy neztratil tolik času, jako když souhlasil s tím, že se bude učit létat od vran." - indián Nobody alias Xebecce, "Ten který hlasitě mluví, aniž by cokoli řekl" z kmene Absoluca z filmu Dead Man od Jarmusche\n08.06.2021 09:19:18 dát kritice tip Aru\nhodně se ti to povedlo!\nale zmohlo mě to, musím si dát višňovou pálenku s rozkrojeným oříškem a bambusovým sosátkem k tomu ;)\nty bys měl psát nějaký knihy, jestli už tak nečiníš, tady žádnou slávu nenajdeš, ani měsec zlatých florinů. proč myslíš, že boháči zdírají lid, kupují ostrovy, jachty, soukromá letadla, staví rezidence. chtějí pouze zaopatřit potomstvo, aby nežilo tak chudě jako oni, když museli obchodovat na burzách, řídit síť hotelů, bank, či automobilek\n08.06.2021 09:01:52 1 tipů\nŤapšlap psát umí....psal přeci na papír od sýra svému nejlepšímu kamarádovi plnou moc k obchodování se svými akciemi v Madetě.....je to vrchní komoří (viz díl č. Mňaukí)...další až za chvíli.....\n08.06.2021 08:55:33 1 tipů\nKAMAMURO KAMAMURO ... naložiť Ťa do UFA a dúfať, že na obežnej dráhe z Teba odpadnú všetky prebytočné slová\n08.06.2021 08:51:26 dát kritice tip blacksabbath\nDržte mě......tak kde jste?!!!!!\n08.06.2021 08:49:21 dát kritice tip blacksabbath\nJÁ SE VRÁTÍM YOSHIRO!!!!!!!!!!\n08.06.2021 08:48:55 dát kritice tip blacksabbath\nnež to dočtu tak bude večer......Yoshiro....já se pomstím!!!!!!.....ale abych dostála svým povinnostem......odstartuju další díl.....\nKe startu připravit! Pozor! Teď.... díl č. 18 dievča z lesa........je to na tobě....:-((....vzhledem k okolnostem......máš na svůj díl o den víc!!!!!...:-)))))))))\n08.06.2021 08:42:35 dát kritice tip blacksabbath\n私はあなたを殺します Watashi wa anata o koroshimasu\n08.06.2021 08:32:13 dát kritice tip blacksabbath\nJá tě asi fakt zabiju!!!!!.....jdu si to okopírovat a přečíst do Libreoffice....


Jak rozlišit původní motorový olej od falešného\nVše o těsnění, hologramy, QR kódy a další způsoby kontroly pravosti oleje.\nMotorový olej je jedním z hlavních spotřebních materiálů, které vlastníci automobilů pravidelně nakupují. A nepoctiví prodejci nenechte si ujít příležitost vydělat peníze na takový běžící produkt. Při nákupu drahého a levného oleje se můžete dostat do falešného slova.\nHlavní nebezpečí spočívá ve snížení životnosti motoru kvůli nekonzistenci padělání s deklarovanými vlastnostmi. Pro výrobu falešných scammers nejčastěji používají nejlevnější minerální olej s minimálním množstvím přísad, a dokonce i bez nich.\nVýsledný produkt, který již nesplňuje tolerance výrobců, se stává příliš tekutý se zvyšující se teplotou a naopak se snižuje. V obou případech to vede k nedostatečnému mazání jednotek nabitých motorem, k většímu tření a předčasnému selhání.\nRozlišovat původní olej od falešného vzhledu je docela obtížné, ale stále existuje několik způsobů. Zde je to, co musíte věnovat zvláštní pozornost při výběru a nákupu.\nCo hledat při nákupu motorového oleje\nSnižuje se o 10-20% ceny téměř jistě mluví o falešné. I velké velkoobchody s velkým objemem prodeje nabízejí výrobci ropy slevu jen několik procent. Nemůže být mluvit o malých obchodech: všechny zásoby a prodeje v nich nejsou nic jiného než fikce.\nV rozsáhlé obchodní síti, která prodává originální oleje a která má všechny potřebné certifikáty, se můžete dostat do falešného obalu. V tomto případě chyba spočívá v bezohledných prodejcích, kteří přidávají určité množství padělku do dávky skutečného oleje.\nAby nedocházelo k podezření, podvodníci často prodávají falešný olej jen o něco levnější než originál. Proto, kromě ceny, musíte se podívat na další faktory.\nNa pochybných místech, jako je trh nebo málo známé online obchody, existuje více šancí, že se dostanou do falešného, i když to není tak jednoduché. Ve velkých maloobchodních řetězcích je riziko nákupu nepochopitelného tělesného strážce za cenu originálu výrazně nižší, ale bohužel není možné ho úplně vyloučit.\nPři výběru místa k nákupu použijte zdravý rozum. Upřednostněte osvědčené obchody a garáže, které hodnotí jejich pověst. Když vzniknou problémy, slušní dealeři obvykle jedou dopředu.\nTo je hlavní způsob, jak bojovat proti padělání. Výrobci vytvářejí vícestupňovou ochranu s hologramy, dvouvrstvými etiketami, víčky se složitými těsněními. Konstrukce kanystrů se neustále mění a se všemi druhy olejů je prostě nemožné zvážit rozdíly mezi každým z nich. Zaměřme se na společné znaky, které pomohou identifikovat falešnou.\nPůvodní kontejner je vyroben z vysoce kvalitního plastu (někdy rozptýleného), třpytivého ve světle, jako je kovová barva. Povrch nádobek by měl být hladký, s hladkými švy a také bez otřepů, dutin a jiných vad odlitků.\nCanister originální olej Liqui Moly\nV falešných obalech jsou plastové kanystry často nepravidelné. Stěny nádrže svítí, jasně viditelná místa přilnavosti obou polovin. V obzvláště pokročilých případech může být i nepříjemný zápach. Na rozdíl od původních, nádobí řemeslníků hřeje s nerovným značením stupnice hladiny oleje nebo pomocí barevných štítků namísto lití.\nVíčka na plechovkách mají také několik způsobů ochrany. První je kroužek s knírem, který upevňuje víko na krku a při otevření se rozbije. Někteří výrobci navíc dodávají na boční plochu víka a utěsňují čárový kód nebo logo. Není možné znovu připojit dvě části nápisu a to jasně ukazuje, že nádoba byla otevřena.\nOriginální olejový uzávěr Castrol\nŽádné náklady a bez ochranných hologramů, které jsou nalepeny na krytu a září ve světle. V různých úhlech můžete vidět, jak se na nich mění symboly, originální nebo pravé písmo označující pravost výrobku. Některé z hologramů jsou zničeny při otevření nádoby.\nFalešné hologramy jsou buď chybějící nebo statické.\nČasto se podvodníci neobtěžují tím, že opakují úlevu okrajů víka, čímž se zužují nebo zapomínají na rytinu značky. U falzifikátů je víko často drženo ne uchyceným kroužkem na těsnění, ale je zakončeno lepidlem. Může to být naopak - když víko visí a olej začne kapat, pokud otočíte nádobu vzhůru nohama.\nNejsložitější prvek balíčku, který slouží jak pro informace, tak pro ochranu. Vzhled štítku by neměl způsobit podezření. Všichni výrobci originálních olejů používají štítky s vysokou kvalitou tisku. Jsou přilepené rovnoměrně a bez bublin a není to tak snadné je nechat je nechat nechat.\nMotul Originální olejový štítek\nFalešný štítek udělí štítek špatné kvality se špatným tiskem, nerovnými písmy a dokonce i pravopisnými chybami. Obrazy a barvy na padělaných produktech jsou vybledlé a rozmazané. Přechody a přechody barev chybí.\nDalšími důležitými znaky, které okamžitě vydávají falešný údaj, jsou datum výroby, číslo šarže a doba použitelnosti. V případě původních olejů je datum výroby razeno na nejbližší sekundu a nemůže být stejné na různých kanystrech. Razítko musí být zřetelné, nejsou povoleny žádné otěže ani jiné chyby.\nDatum na originální nádobě Motul\nNa spodku nádoby se obvykle uvádí datum výroby samotného kontejneru. Samozřejmě by měla být dřív než datum výroby oleje a shodovat se s údajem uvedeným na štítku. Je také třeba věnovat pozornost dostupnosti expiračních značek a čísel šarží. Často na padělání chybí.\nJak se dostat do falešného\nNejlepší je koupit olej od oficiálních zástupců a velkých obchodů, které pracují přímo s výrobci ropy a jejich distributory.\nNajděte regionální prodejce a oficiální prodejní místa na webových stránkách výrobce oleje. Je také snadné zkontrolovat, zda je vybraný obchod autorizovaným partnerem nebo nikoli. Relevantní informace jsou na stránkách Shell, Mobil, Castrol, Liqui Moly, ZIC, Elf, Total a další výrobci olejů.\nPři nákupu bude užitečné zkontrolovat u prodejce certifikát dealera, který potvrzuje originalitu produktu. Dokument je utěsněn výrobcem a může obsahovat hologramy. Obvykle jsou tyto certifikáty uloženy v kanceláři obchodu v rámečku na významném místě.\nPokud po zakoupení vzniknou pochybnosti, můžete použít speciální služby poskytnuté samotnými výrobci k ověření. Castrol vám například umožní umístit jedinečný dvanáctimístný kód z hologramu na kanystru prostřednictvím SMS, prostřednictvím mobilní aplikace, na webových stránkách nebo zavoláním horké linky. Ostatní společnosti pracují stejným způsobem.\nJak pochopit, že jste koupili falešný motorový olej\nJe těžké nastartovat motor v chladné sezóně. Špatná kvalita oleje se při nízkých teplotách nadměrně zesiluje. Kromě obtížného uvedení do provozu to znamená nedostatečné mazání a porucha nabitých součástí motoru.\nZvýšená spotřeba oleje . Potřeba konstantního doplňování také naznačuje falešný efekt, zvláště pokud to nebylo pozorováno před výměnou. Důvodem je banální vyhoření oleje během provozu kvůli nekonzistenci s parametry.\nZměňte konzistenci během zmrazování. Dědeček metoda pro kontrolu padělání. Pokud máte pochybnosti, můžete vzít nějaké máslo a umístit do mrazničky na několik hodin. S původním olejem se nic nestane, ale padělek se zmrzne a stává se viskózní.\nKaždopádně v případě jakéhokoli podezření je lepší vylévat pochybný olej a nahradit ho dobrým olejem. Náklady na nákup další nádoby budou mnohem nižší než oprava motoru.\nJak rozlišovat od falešných olejů\nKonečně zvážit klíčové rysy původních olejů populárních výrobců a typy ochrany, které používají.\nCastrolové plechovky a dokonce sudy pro velkoobchodníky jsou očíslovány jedinečnými kódy na hologramech, které vám umožní ověřit originalitu oleje prostřednictvím oficiální služby.\nNa obalu nádoby je vylisované logo. Aplikuje se také na boční povrch a ochranný kroužek, který se při otevírání zlomí. Pod víkem je fólie stříbrné fólie a v dolní části nádoby je lesklý zámek s barevným logem Castrol.\nSpolečnost Mobil uplatnila nové bezpečnostní prvky od roku 2018. Chcete-li zkontrolovat originálnost oleje, stačí skenovat kód QR, který je umístěn na každé nádobě. Kromě toho používá výrobce trojrozměrné grafické prvky s konvexními kovovými tečkami a jedinečnými dvanáctimístnými kódy, které lze snadno vyrazit na oficiální webové stránky.\nU olejů s etiketami předchozí generace společnost Mobil sestavila podrobné video pokyny k ověření pravosti výrobků a rozpoznání padělání.\nShell také používá jedinečný kód pro kontrolu originality. Najdete ho na víku nádoby pod štítkem odtrhávání hologramu. Kód se skládá ze 16 číslic a je kontrolován na webových stránkách společnosti.


Visegrádská spolupráce na poli hudebního vzdělávání\ndoc. Dr. Miloš Kodejška, Ph.D.\nUniverzita Karlova v Praze, Česká republika,\nEAS (co-ordinator)- Czech Republic\nJako pedagog Univerzity Karlovy v Praze a národní koordinátor EAS pro Českou republiku si zřetelně uvědomuji, že v Evropě jsou oblasti, které mají z historického, společenského a ekonomického hlediska dlouhodobou tradici. Je velmi užitečné, aby se v těchto evropských regionech rozvíjela úzká spolupráce. Je to zvláště důležité v oblastech výchovy a vzdělávání dětí a mladých lidí a v rámci šíření uměleckých a národních tradic.\nDne 9.6.2000 ministři zahraničních věcí České republiky, Slovenské republiky, Polské republiky a Maďarské republiky podepsali v maďarském městě Visegrád Visegrádskou smlouvu. Toto malé město se nachází asi 35 km severně od Budapešti. Tehdy byl založen Mezinárodní visegrádský fond. Podporuje projekty v oblastech kultury, vědy, vzdělávání, výměnných pobytů dětí a mládeže na území těchto zemí. V současnosti poskytuje několik druhů grantů, které významně přispívají ke sbližování těchto čtyř visegrádských zemí. Jsou to:\n· Standardní (Standard Grants) – podporují větší vědecké, kulturní a umělecké projekty, které svým působením ovlivňují život ve všech čtyřech zemích (od 4.000 Eur výše)\n· Malé granty (Small Grants)- pomáhají finančně menším projektům, např. kulturní spolupráci, ovlivňují výměnu vědeckých týmů, výzkum, vzdělávání, přeshraniční spolupráci a turistiku (do 4.000 Eur)\n· Visegrádská stipendia (Visegrad Scholarships) - umožňují studentům a pedagogům výměny a krátkodobé studijní pobyty ve visegrádských zemích. Tato stipendia jsou určena pro vzdělávání doktorandů a také pro jiné formy dalšího vzdělávání i pro spolupráci při řešení výzkumných projektů.\n· Stipendia „In-coming“ jsou specifická stipendia pro studenty z nečlenských zemí EU, které sousedí se zeměmi V4. Jsou určena těm, kteří mají zájem studovat ve visegrádských zemích.\nOblast hudební kultury a výchovy chápeme jako velmi důležitou oblast pro život každé společnosti. Na mnohých konferencích, kulturních a nebo uměleckých setkáních jsme cítili s kolegy z České republiky, Slovenské republiky, Polské republiky a Maďarské republiky, že potřebujeme řešit mnoho odborných, hudebně pedagogických a uměleckých otázek, které jsou společné. Tato snaha byla zvláště silná po rozdělení Československa v roce 1993. Od té doby jsme připravili pro studenty a pedagogy mnoho uměleckých koncertů, seminářů, kurzů rozhlasových a televizních pořadů v České republice a ve Slovenské republice. Byla to důležitá spolupráce, na jejímž počátku stáli Miloš Kodejška z Univerzity Karlovy v Praze a Irena Medňanská z Prešovské univerzity. Ti založili mnohaletý umělecký a odborný projekt s názvem Most ke spolupráci. V roce 2000 byla jejich práce oceněna státními vyznamenáními Ministerstva zahraničních věcí ČR. O tuto činnost postupně začali projevovat zájem další vysokoškolští učitelé ze všech čtyřech zemí. Tak vznikl v roce 2007 tzv. Visegrádský hudební tým, jehož činnost podporuje až z 50% Mezinárodní visegrádský fond. V roce 2009 jsou v jednotlivých zemích hlavními představiteli tohoto týmu tyto osobnosti:\nČeská republika: doc. Dr. Miloš Kodejška, CSc. – vedoucí týmu\nNárodní koordinátor EAS pro Českou republiku\nM.D. Rettigové Str.No. 4, 116 39 Prague 1, Czech Republic\nUl. Jungmannova 3, Plzeň, Czech Republic\nSlovenská republika: doc. Mgr.art. Irena Medňanská, Ph.D.- zástupce vedoucího týmu\nThe member of European Presidium EAS\nthe Head of Department of Music Education, Prešov University Human and Natural Sciences Faculty, 17. Novembra 1, 080 01 Prešov, e-mail : mednan@unipo.sk\nPolská republika: Dr. Marta Uberman\nInstitute of Pedagogy, Str. ks. Jallowego 24\nUniversity of Rzesów, 35-959 Rzeszow\nDr. Miroslav Dymon\nInstitut of Music, Str. Dabrowskiego, 35-030 Rzesów , PL\nMaďarská republika: Prof. Dr. Noemi Maczelka, DLA\nHead of the Arts Institute and the Department of Music Education\nSzeged University "Juhasz Gyula" Faculty of Education\nSzeged, Hattyas u. 10. 6725 Hungary\nKdyž se ohlédneme zpět, tak máme za sebou stovky nejrůznějších aktivit. Kromě už zmíněného projektu Most ke spolupráci uskutečňujeme výměnné koncerty vysokoškolských souborů a jednotlivců. Tyto umělecké aktivity se setkávají s mimořádným zájmem posluchačů i médií. Nezapomenutelné jsou koncerty Komorního orchestru Pedagogické fakulty Univerzity Karlovy, soubor staré hudby Musica Historica z Prešova, tvorba pěveckých pásem z tvorby skladatelů Antonína Dvořáka, Bohuslava Martinů, Leoše Janáčka, ukázky historických tanců, instrumentální koncerty. Podporujeme rozvoj instrumentálních komorních souborů na gymnáziích ve visegrádských zemích. Na gymnáziu v českém městě Mladá Boleslav jsme uspořádali od roku 1977 až do roku 2001 pět festivalů, na kterých se představily např. Dechové kvinteto ze Szegedu, Komorní orchestr z Krakova a desítky dalších souborů středních škol. Děti a mladí lidé pozitivně hodnotili i koncerty folklórních souborů, například souboru Torysa z Prešovské univerzity ze Slovenské republiky. Společné koncerty souborů z různých zemí pomáhají vytvářet přátelskou atmosféru. Jako příklad uvedeme koncerty v historickém sále Karlovy univerzity. V roce 2000 tam vystoupil Komorní smyčcový orchestr Prešovské univerzity pod vedením Karola Medňanského a další taneční a instrumentální soubory. Koncert byl věnován vynikajícímu slovenskému hudebnímu vědci a pedagogu Ladislavu Burlasovi. Mohli bychom hodnotit velmi úspěšné metodické kurzy pro mladé vedoucí pěveckých sborů v Prešově v roce 2003, kterých se zúčastnilo kolem 100 studentů a nejvýznamnějších sbormistrů ze čtyř zemí a tak podobně. Výčet všech aktivit by byl dlouhý.\nSnad nejvýznamnější událostí ve visegrádském regionu byl Evropský hudební kongres EAS a Evropské studentské fórum v Praze v roce 2005 na Univerzitě Karlově. Vedoucím mezinárodního přípravného týmu kongresu byl Miloš Kodejška, který spolupracoval s Prezidiem EAS a dalšími blízkými spolupracovníky – Irenou Medňanskou z Prešovské univerzity (Slovenská republika), Janou Palkovskou z Univerzity Karlovy (Česká republika), Markétou Kozinovou z Konzervatoře Jana Deyla (Česká republika) a dalšími. Hlavním heslem pro všechna jednání bylo: „ Na dobrém počátku všechno záleží“. Kongres byl zaměřen v duchu pedagogického odkazu J. A. Komenského na hudební výchovu dětí v předškolním a mladším školním věku. Studentské fórum bylo pracovním setkáním studentů z většiny evropských zemí. Jeho posláním bylo zhodnotit z pohledu studentů, jaká je skutečná situace ve vysokém školství v evropských zemích. Do Prahy přijelo přibližně 200 našich a zahraničních vědců, učitelů, pracovníků v hudebním školství, v hudební kultuře, politických pracovníků a studentů. Bylo zastoupeno 22 zemí. Na kongresu zazněly i mnohá kritická hodnocení, která stále přetrvávají i do dnešní doby. Například mezinárodní beseda pod vedením Ireny Medňanské odhalila radikální úpadek kontaktu dítěte se živou hudbou a konstatovala, že materiálně a konzumně zaměřený současný život velkého počtu rodin vede k oslabování výchovné funkce rodiny a téměř eliminuje tzv. rodinného muzicírování. U dětí zaznamenáváme citový deficit a v jejich kulturním vývoji skutečnou bídu. Velká odpovědnost dnes bohužel přechází do mateřských a základních škol, které ale nemohou kvalitně suplovat rodinu a také uspokojivě zabezpečit rozvoj hudebních schopností u celé dětské populace. Navíc je třeba odsoudit politiku úsporných opatření v nových zemích EU, které neustále redukují právě umělecké vzdělávání. Výzkumy ukázaly, že zdravý vývoj osobnosti je možné zabezpečit jen tehdy, když racionální a emocionální složky budou v rovnováze.\nRovněž i vysoké školy, které připravují budoucí učitele dětí v předškolním nebo mladším školním věku, mají ve své práci rezervy - především v dotaci hodin pro utváření praktických hudebních dovedností. Bez kvalitního zpěvu učitele nebo jeho hry na hudební nástroj není možné v budoucnu očekávat kvalitní hudební výuku dětí. Tyto myšlenky jednoznačně potvrdili na kongresu také účastníci Evropského studentského fóra. Tvůrci nových studijních programů nemohou stále podřizovat vzdělávací cíle ekonomickým faktorům! Je snad ekonomický deficit ve společnosti závažnější než kulturní? Na tomto kongresu byla podepsána smlouva mezi ISME a EAS o spolupráci, tzv. „Memorandum porozumění“. Toto memorandum je důležité a ovlivňuje mezinárodní spolupráci v hudební výchově mezi EAS a ISME. Nejvýznamnější myšlenky tohoto evropského hudebního kongresu jsou obsaženy v anglickém vědeckém sborníku, který vyšel v roce 2007 pod názvem „Everything depends on a good beginning - Jan Ámos Komenský“. Hlavním editorem byl Miloš Kodejška z Karlovy univerzity v Praze.\nOd roku 2007 jsme začali ve Visegrádském hudebním týmu pracovat velmi intenzivně. Důvodem je probíhající pedagogická reforma. Ta postihuje také vzdělávání učitelů hudební výchovy. Proto pořádáme odborné semináře a hodnotíme na nich studijní programy pro budoucí učitele hudby v jednotlivých zemích. Snažíme se postihnout skutečné potřeby vysokých škol v bakalářských, magisterských a doktorandských studijních programech. Vybízíme ke společnému úsilí o lepší hudební vzdělávání i pomocí nových forem pedagogické práce a pomocí masmediálních prostředků.\nVe Višegrádském hudebním týmu zastáváme postoj, že pro rozvoj každého vysokoškolského pracoviště jsou důležité perspektivy dalšího kvalifikačního růstu jeho pracovníků. Na hudebních katedrách pedagogických fakult se totiž propojují dvě stejně významné oblasti - umělecká s hudebně pedagogickou (manažerskou nebo osvětovou). A právě v tomto ohledu mají pracovníci hudebních kateder pedagogických fakult ve visegrádských zemích (kromě České republiky) problémy s habilitačním nebo inauguračním řízením.\nDomníváme se, že v dnešní době je skutečně důležité, aby vznikaly odborná společenství v evropských mikroregionech a společně žádaly například o evropské dotace na aktivity, které pomáhají sbližovat názory, vyměňovat si důležité informace a zkušenosti v oblastech hudebního vzdělávání a kultury. Komunikace doktorandů, učitelů vysokých škol, vedoucích představitelů kulturních a společenských institucí a státních orgánů z tzv. Visegrádských zemí je proto skutečně nezbytná.\nKODEJŠKA,M a kol. .: Everything depends on a good beginning - Jan Ámos Komenský.\nCompendium of the 2005 EAS European music congress in Prague.\nPrague,Charles university, Prague, Fakulty of education, 2007, ISBN:80-7290-293-4.\nKODEJŠKA,M. a kol.: Visegrádské semináře, Praha 2008. Sborník příspěvků z visegrádských\nhudebních seminářů. Praha, Univerzita Karlova v Praze, Pedagogická fakulta, 2008,\nISBN: 978- 80-7290-382-5.


Kód produktu : nw065223 Výrobce : BAKUGAN\nDetailní popis Batoh školní na kolečkách Bakugan, 3D nášivka\nPrecizně zpracovaný batoh v atraktivním seriálovém designu oblíbeného hrdiny Bakugana nadchne všechny školáky!Batoh je opatřen vozítkem, které má na spodní straně dvě plastová kolečka a v horní části výsuvnou rukojeť pro snadný pohyb na rovném povrchu. Výškově nastavitelné, vyměkčené a prodyšné ramenní popruhy v ideální šíři. Hlavní komora oddělena přepážkou pro přehledné uložení školních potřeb. Přední kapsa obsahuje vnitřní přihrádky na tužky a jiné drobnější věci. Kapsy na láhev po obou stranách batohu. V horní části velké měkké poutko přizpůsobené dětské ruce. Parádní batoh, který udělá velkou radost všem školákům! Vhodný pro 1. stupeň základní školy.\nParametry Batoh školní na kolečkách Bakugan, 3D nášivka\nVáha batohu: 2 138 g.\nProdukt Batoh školní na kolečkách Bakugan, 3D nášivka zařazen v těchto kategoriích\nPodobné produkty s Batoh školní na kolečkách Bakugan, 3D nášivka\nCena s DPH2 076,84 Kč\nCena s DPH66,07 Kč\nCena s DPH243,94 Kč\nCena s DPH418,42 Kč\nPříslušenství k Batoh školní na kolečkách Bakugan, 3D nášivka


Ocas a ocún\nV Listech filologických 65, 1939, 440—445 se zabývá J. M. Kořínek výkladem těchto dvou velmi záhadných slov. Postupuje při tom takto: České c mohlo vzniknouti z -tj- (jako v Rokycany z Rokyt-jan-, placen z plat-jen- atp.). Můžeme se tedy domnívati, že i počáteční oc- vzniklo ze staršího (praslovanského) ot-j-. Ot- je starší podoba předložky a předpony od- (je uchována na př. v slově ote-vříti, jež je v stejném poměru k zavříti jako odemknouti k zamknouti, a v slově ot-ruby, což jsou částky „odrubané“). Zbývalo by tedy už jen vyložiti, co znamená -jas- a -jun-. Předpokládané ot-jas- spojuje Kořínek s praslovanským po-jas-, z něhož vzniklo v češtině pás (ve východních a jižních slovanských jazycích původní pojas- zůstalo). Jako pojas- znamená to, „co obepíná tělo“, tak znamená ocas to, „co visí od těla, co je volně k tělu připojeno“. Zjistit základ, z něhož je tvořeno slovo ocún, je těžké, protože u květiny tak odchylné od běžného typu a nadto jedovaté je možných podnětů pojmenování mnoho. Kořínek spojuje základ tohoto slova s jun-, které máme v slovech junák, jinoch; mohlo by to znamenati „co omlazuje“ nebo „co očišťuje“ nebo i „co se omlazuje, t. j. kvete, když ostatní příroda umírá“. Autor je si dobře vědom toho, že významová stránka není dost jasná (výklad jmen rostlinných patří vůbec k nejtěžším úkolům etymologickým) na rozdíl od stránky hláskové, kde je výklad c z tj dobře opřen slovinským očun (z tj vzniklo v slovinštině č).\nPachole, chlap, chaluha, chalupa\nV časopise „Język połski“ 24, 1939, 40—45 převádí prof. T. Lehr-Spławiński na společný základ několik slovanských slov, která byla dosud pokládána za samostatná. Tímto společným základem je kořen chol- (s obměnou chl- a chal-; srv. mor, s-mr-t, z-mar). Základní jeho význam je „hrnouti, zahrnovati, obklopovati“, potom i „zahalovati, chrániti, pečovati o někoho“. Ze slov doložených i v češtině patří sem:\na) S významem „pečovati o někoho“: chlácholiti ze zdvojeného *chol-chol-iti (jako je z bol-bol-iti bláboliti).\nb) S významem „ten, o kterého se pečuje, o něhož je třeba pečovati“: pachole (malý chlapec) a chlap (z *chol-p-; člověk nesvobodný). O tom, že „dítě“ a „nesvobodný člověk“ byli řaděni do téže kategorie, svědčí slovo otrok, které v staré slovenštině, stejně jako v starší ruštině, znamenalo „dítě“.\nc) S významem „halící předmět“: halena (s přikloněním k haliti; obyčejně se vykládá podle Miklosiche z perskotureckého ali, koberec); chaluha (plot, potom křoví a hustý porost; v češtině žije jen ve starém slově chalužník, srv. zá-keř-ník s týmž významem; botanické jméno chaluha bylo přejato nově z jihoslovanštiny); snad chalupa, s tvořením ovšem odchylným.\nVýklady Lehrovy se týkají slov, o nichž nedávno jednal V. Machek (v. Naše řeč XXIII, 147): chlácholiti vykládá M. stejně; ale odděluje od toho slovo chlap (s původním významem „sprostý muž“) a chaluha (též s původním významem „plot“); slovo chalupa podezírá — jistě oprávněně — z cizího původu.\nPero — kapraď — pratať sa — práce — prták\nPodobnou skupinu vytváří týž autor v sborníčku Ułaszynově „Polono-slavica“ 1939, str. 26—29, ze slov zde nadepsaných. Základním kořenem indoevropským je per- s významem „letěti“ (z téhož kořene je i německé fahren, jeti, a latinské portus, přístav). V slovanštině vzniklo z něho jednak slovo pero (nástroj letu; k tomu peruť), jednak peřej (letící voda). Z téhož kořene, rozšířeného o t, je tvořeno:\na) se zdvojením slovo paport-, pol. paproć (z toho je jméno Paprockého), slovensky papraď (i na Vizovicku a Vsetínsku se podle Bartoše jmenují lesy Papradná), česky kapradí (stč. kapratie; k vzniklo z p, aby se rozlišila dvě po sobě následující p). Pojmenování toto je podníceno podobou kapradinového listu a peruti.\nb) Od významu „letěti, rychle se pohybovati“ se přechází k významu „způsobovati pohyb“ ve valašském pratať, zahánět“, odklízeti (v slovenštině znamená jen „odklízeti, uklízeti“) a v srbocharvátském pratiti, posílati; zvratné slovenské pratať sa znamená „cpáti se (někam), kliditi se“.\nc) U oslabeného základu prt- nacházíme další význam „nakládati na někoho, namáhati někoho“ v srbocharvátském a slovinském prtiti, prtati.\nd) Odtud lehce přejdeme k významu „námaha, práce“, který je v slově *port-ja, čes. práce, a k významu „výsledek práce“ (zvláště při základní řemeslné práci, tkaní) v slovinském prt, plátno; v češtině máme zachováno jen odvozené a významově posunuté prtati, látati (obuv), prták (a prták s expresivním ť), švec, spravující starou obuv.\nNelze ovšem zatajiti, že významové přechody zde předpokládané (zvláště od „pohybu“ k „námaze“) jsou hodně prudké a ne vždy dost přesvědčivé.\nJméno středověku je mezinárodní kalk; to znamená, že je ve všech evropských kulturních jazycích tvořeno podle téhož modelu, ovšem vždy z domácího materiálu (někdy však jako singulár, jindy jako plurál): francouzsky moyen âge, italsky medio evo, španělsky edad media, anglicky Middle Ages, švédsky medeltid, dánsky middelalder, německy Mittelalter, polsky wieki średnie, rusky cpéдние векá, srbocharvátsky srednji vijek, bulharsky srěden „ věk „ atd. Předlohou všech těchto pojmenování je latinské media tempestas. Užil ho po prvé před 470 lety (r. 1469) italský humanista Giovanni Andrea (o tom N. Edelmann, Romanic review XIX, 3 n.).\nUher - maďar\nJméno uhrů, osutiny z ucpání a zánětu mazových žláz kožních, je všeslovanské (rusky угорь, ukrajinsky вугор, srbocharvátsky ugrk, slovinsky ogrec, polsky węgier, dolnolužicky hugra, huger, hornolužicky wuhra). Souvislost s národním jménem Uhrů je hodně pochybná, — třeba Brückner upozorňuje na zajímavou shodu s německým die Finne, uher, der Finne, Fin. Ale pro lidový jazykový cit je totožnost obou jmen něčím zcela nepochybným. Proto se v obecné češtině za uher klade synonym slova Uher, totiž maďar (E. Rippl, Zeitschrift für slav. Philologie XVI, 217).\nO spolupráci jazykozpytu a kulturního zeměpisu\nV „Germanisch-romanische Monatsschrift“ 27, 1939, 138-147 uveřejnil doc. dr. H. Hochholzer článek o spolupráci jazykovědy a kulturního zeměpisu. Třeba jde o program a požadavky často už zdůrazněné, jistě rádi bychom si je znova připomenuli. Ustrneme však nad příkladem, na němž chce autor demonstrovat užitečnost této spolupráce: „Sumerské urud, měď, shoduje se, jak se zdá, s latinským aes rude; stejně zní jméno pro rudu, bronz v charvátštině a bulharštině, rudaca (srv. české hrudy, drsný); v germánštině je *arud, hornoněmecky aruzzi > Erz. S touto rovnicí se shodují silné krajinné stopy označující cestu, kterou šla výroba bronzu, zjevně od jihovýchodu k severozápadu: balkánské země a kotlina dunajská poskytují anthropogeografické podmínky pro rozšíření této slovní čeledi; podle toho můžeme přesněji určiti cestu, i když ne v detailech, přece aspoň ve shodě s výsledky archeologie.“ Stručný smysl těchto učeně znějících výroků je zjevně ten, že se výroba bronzu šířila ze Sumerska do Germanie (a do Italie) přes Balkán a stopami toho že je příslušné slovo bulharské a charvátské.\nPoznamenáme jen stručně, že srbocharvátské i bulharské slovo zní ruda, ne rudaca, i že české hrubý (tak třeba asi čísti místo hrudy) nemá s tím vůbec co dělat, a všimneme si hned podstaty věci. Německý orientalista Fr. Hommel vyslovil po prvé domněnku, že pramenem indoevropské čeledi slovní, k níž mimo slova již uvedená patří i staroindické lohá- (měď, železo), je sumerské urud. Přes některé možné námitky uznávají dnes pravděpodobnost této domněnky i nejlepší odborníci (Niederle, Život starých Slovanů III, 1, 208; O. Schrader, Reallexikon der indogermanischen Altertumskunde I, 262; Walde-Pokorny, Vergleichendes Wörterbuch der indogermanischen Sprachen 1928, II, 359 atd.). Ale ovšem všichni tito autoři vědí, že sumerská kultura kvetla v pozdější Babylonii hlavně ve IV. tisíciletí před Kristem (v III. tisíciletí zatlačili Sumery semitští Akkadové). Bronzovou kulturu přejali tedy od nich Indoevropané — i s příslušným termínem — někdy před r. 3000 př. Kr. Výslovně tak říká G. Ipsen v článku „Der alte Orient und die Indogermanen“ (Stand und Aufgaben der Sprachwissenschaft 1924, 200 n.). Tehdy ovšem tvořili Indoevropané ještě dosti jednotnou skupinu. Slované se počali od nich oddělovati (podle N. Trubeckého) až někdy okolo r. 1500 př. Kr. a rozdělovati se v jednotlivé národy nejméně o 2000 let později. Že balkánští Slované mají slovo ruda, nesouvisí nijak s jejich osídlením, protože zdědili toto slovo, jako všechny ostatní národy slovanské, z praslovanštiny — a praslovanština je má z indoevropštiny. — Je tedy ve výkladu Hochholzrově úžasně přímo zanedbána historická perspektiva. Jistě jest chyba, nemá-li kulturní historik jazykového školení, a u jazykovědce neznalost kulturních dějin působí trapně. Když však někdo nerozumí ani jazyku, ani historii, je z toho věda náramně truchlivá.\nPražská výstava „Sto let české fotografie“ nám připomněla, že je slovu fotografie letos sto let. Vytvořil je totiž r. 1839 anglický fysik John Herschel, a to kombinací dvou pojmenování starších: a) slova fotogenický (photogenic drawing, fotogenické kreslení), pocházejícího od W. H. Foxe Talbota, a b) slova héliographie, jehož autorem je Francouz Nicéphore Niepce. Tedy photogenic héliographie > photographie.\nZkratka foto vznikla ve Francii r. 1872 (Lorédan Larchey). Z roku 1839 pochází i dnes už archaistický termín daguerrotypie („nejstarší způsob fotografie, exponující na desce pokryté jodidem stříbrnatým“); jeho předlohou bylo slovo stereotypie a základem jméno vynálezcovo, Daguerre.\nSlovo fotogenický, které bylo základem slova fotografie, bylo svým následovníkem úplně zatlačeno; ožilo až hodně později, a to ve významu odchylném: „způsobilý k úspěšnému zobrazení fotografií“; mluvíme o fotogenické tváři atp. Leo Spitzer (Le français moderne VII, 1939, 125—132), pojednávaje o těchto slovech, upozorňuje, že v angličtině počíná pronikati nový význam slova fotogenický, totiž „dávající se rád fotografovati“; užívá se ho o exhibitionistech: filmových herečkách a některých státnících.\nV materiálu Slovníka jazyka Českého je slovo fotografie doloženo po prvé r. 1855 (v Obzoru), slovo daguerrotyp r. 1845 (v Klácelových Jahůdkách); slovo fotogenický však až r. 1930.\nO tomto názvu uherského jízdního vojska, vytvořeného králem Matyášem Korvínem r. 1459, psal J. Zubatý v Naší řeči V, 186. Ukázal, že je slovo „husar“ v češtině doloženo již r. 1478 (Archiv český VI, 59), a ve výkladu vyšel z oprávněného odmítnutí etymologie přetištěné r. 1915 v Národních listech č. 334 z nějakého německého deníku (můžeme dodat, že to byl Frankfurter Zeitung 23. XI. 1915): že prý to byla původně přezdívka charvátských jezdců, protože kradli husy. Uvedl dva různé výklady jiné a rozhodl se pro ten, který vychází z maďarské číslovky húsz, „dvacet“. Podle starého uherského odvodního zákona prý vždy jeden ze dvacíti odvedených byl dáván k jízdě. Tento výklad se vyskytuje už dávno a v rozličných obměnách: že ze dvaceti nevolníků musil každý šlechtic uvolnit jednoho muže (Lidové noviny 21. I. 1933), že na každých dvacet domů připadl jeden voják (Magyar Katonai Szemle I, 1931), ba i že za každého svého mrtvého pobili dvacet nepřátel (húsz az ára, dvacet je cena; zaznamenává A. Horger, Magyar szavak története 83). Přidržují se tohoto výkladu i etymologické slovníky německé (Kluge-Götze, Weigand, Bergmann, Wasser-zieher).\nA přece se rozbíjí o ten fakt, že se v starší maďarštině příponou -ár tvoří substantiva jen ze sloves, kdežto z číslovky je takové tvoření nemožné. Proto je třeba dáti přednost výkladu druhému, že je totiž maďarské slovo přejato ze srbštiny. Základem je srbské slovo husar, známé od XIII. stol. ve významu „lupič“ a mající varianty hursar; gusar, gursar; kursar (gusar znamená „pirát“). Jde nyní o to, jakého původu je toto srbské slovo. Brückner (Ungarische Jahrbücher IV, 81, Słownik etymologiczny 174, 177) se domnívá, že jeho základem je slovanské chǫsa (pol. chąsa, loupež atp.), přejaté z gotského hansa. „družina“ (příbuzné s tím je německé Hanse). Protože však jsou při tomto výkladu potíže hláskoslovné (nedovedeme vyložiti formy s r: hursar, gursar, kursar) i slovotvorné (-ar ve významu „příslušník jistého celku“ je až hodně mladé a řídké, srv. české kartelář, jednotář), dává se přednost výkladu, že základem je latinské cursarius, z něhož je i italské corsaro, korsar. Z tohoto latinského slova vyložíme dobře tvary kursar, gursar i gusar (disimilační ztrátou jednoho ze dvou r). Uvázneme však u varianty husar. Pro srbocharvátštinu nemůžeme totiž předpokládati původ h z g; srbch. h vzniká z ch. Ale i tuto potíž podařilo se rozřešit zásluhou belgického učence H. Grégoira, který ukázal na řecké slovo chósarios; vykládal o tom v Byzantion XIII, 31—32, 279—280, a v Mélanges E. Boisacq 1937, 443—451; cenné doplňky podal L. Gáldi v Magyar nyelv XXXV, 160—165. Podle konečné formulace Gáldiovy se v srbocharvátštině smísila dvě slova, latinské cursarius a řecké chósarios. To se vyskytuje v byzantských pramenech ze západní části říše v X.—XI. století a znamená „přední hlídku, vyzvědače, pleníka“ (původní význam je „ten, kdo se lstí zmocňuje zajatců“). Jiná podoba tohoto slova, chonsarios, ukazuje svým n na vliv slova chǫsa, uváděného Brücknerem. Po stránce významové není přechod od představy „voják“ k představě „lupič“ nic ojedinělého: i latinské latro, předek našeho lotra, znamenal původně žoldnéře, brigant je vlastně člen brigády, jako je bandita vlastně jen příslušník družiny, bandy. Spíše nás zarazí, že Matyáš použil pro svou jízdu jména, které v Uhrách mělo význam „lupič“: r. 1432 se tam píše „contra huzarones et alios nonnullos malefactores“ (proti „huzaronům“ a některým jiným zločincům). Gáldi se domnívá, že snad někdo na dvoře Matyášově znal původní řecký význam. Ale to je dohad značně násilný. Spíše má pravdu starší výklad, že se toto vojsko Matyášovo rekrutovalo skutečně hlavně z loupežníků.\nÚrasen — uraziti\nE. Glässer tvrdí v časopise Wörter un Sachen XX, 162, že německé lidové sloveso úrasen, „plýtvati, utráceti“, pochází z českého uraziti. Ale již významová stránka ukazuje, že ta dvě slova nelze spojovati; přihlédneme-li blíže k německému slovu, nemožnost této etymologie se objeví tím výrazněji. Sloveso uraaβen (tak je píše Der Sprach-Brockhaus), užívané v lidové řeči jihoněmecké, je totiž složeninou slovesa aaβen, aasen „špatně hospodařiti, plýtvati“.\nVšímavý čtenář by rád věděl, proč my říkáme Estonci, kdežto Němci Esten. Kde prý se vzalo ono -on-? Je to případ různého způsobu pojmenování národa. Mezi jménem země a jejích obyvatel může býti totiž ten poměr, že se země jmenuje podle obyvatel (Čech — Čechy, Němec — Německo, Dán — Dánsko), nebo naopak ten, že se obyvatelé jmenují podle země (Amerika — Američan, Habeš — Habešan). Němčina v našem případě užívá způsobu prvního: die Esten — Estland (národ sám se jmenuje Eest, svou republiku Eesti Vabariik; první doklad jména této země je v Tacitově Germanii, kap. 45: Aestii), Čeština — jako mnohé jazyky jiné — vychází z latinského jména země Estonia (francouzsky Estonie, anglicky Estonia). To je tvořeno z národního jména příponou -onia, vyabstrahovanou z antických jmen jako Macedonia, Ausonia atp. a v středověku oblíbenou (Franconia — Fransko, Polonia — Polsko). Stejným způsobem je z kmenového jména Lapp utvořeno Lapponia (u nás Laponsko, Laponec, německy die Lappen, Lappland) a ze Sclavus, Slovan, jméno Sclavonia, Slavonsko.\nPan J. V. Bezděka, odborný spisovatel v Příbrami, zaslal nám před časem list s velmi zajímavým obsahem. Z něho vyjímáme tyto výklady příjmení, opřené o dokonalou znalost archivů a matrik zvláště v Strakonicích a Příbrami:\n1. Jméno příbramské rodiny Čerkauerů pochází z Zürchauer (je doloženo ve Falknově n. O.), z něhož se vyvinulo přes podoby Zürkauer, Zerckauer (1775).\n2. Falc, Falclík, Falcník. Rodiny s těmito jmény se vyskytují v Příbrami a v okolí. Praotcem jejich je Matěj z Falce, jeden ze švábsko-bavorských kolonistů, kteří byli v 60. letech XVII. století povoláni pány Račíny z Račína, aby v lesích pálili uhlí pro račínské železné hutě. Zdrobnělina Falclík se objevuje v první polovině 18. století; z ní se později vyvíjí podoba Falcník.\n3. Ludikarové jsou strakonický rod, usazený tam nedlouho po třicítileté válce. Původní forma Ludegger se postupně mění v Ludegar, Ludekar, od druhé poloviny 18. století pak v Ludikar. Slabika di je tvrdá.\n4. Minibergrové, průmyslnická rodina volyňská, mají praotce Mühlbergra, který se usadil koncem XVII. století v Strakonicích; 1715 nacházíme psáno Miliperkr, 1716 Miniperkr.\n5. Doplňme tato jména rodin přistěhovalých do Čech v době pobělohorské ještě jedním, o němž vykládá Jos. Pilnáček v Časopise Rodopisné společnosti v Praze XI, 19—21:\njihočeští Tibitanzlové jsou potomky vlámského ranhojiče Adama Duventacka, který se usadil s Buquoi u Nových Hradů. Formy tohoto jména jsou postupně: Divintach, Divintaz, Dibintaz, Dibitanz.\nNebude nikoho, kdo by po přečtení těchto výkladů nepodepsal s plným přesvědčením zásadu p. Bezděky, že „vykládati smysl nebo původ méně běžného příjmení bez důkladné znalosti původních matričních zápisů nemá smyslu.“\nA připojujeme prosbu k naší inteligenci, aby všude dbala o zachycení a zpracování starých matričních zápisů. Starší, často špatně čitelné třeba opsat, pořídit k nim index nebo založit k nim lístkový katalog. Kolik tu skvělých příležitostí pro oddané a obětavé pracovníky!\nLevoča a Liptov\na) Jméno Levoča vykládal J. Melich (Magyar nyelv XVII, 188, XXI, 283) z maďarského jména Leucsa, domáckého (hypokoristického) tvaru jména Laurentius (Vavřinec). Namítl jsem ve „Vodopisu starého Slovenska“ 397, že by při tom zůstal nevyložen trojslabičný tvar slovenský. I. Kniezsa v Magyar nyelv XXV, 183—184 uznává tuto námitku, vylučující přejetí z maďarštiny do slovenštiny, a hledá výklad jiný, soudě správně, že starší je jméno potoka, kdežto osada byla jmenována až podle něho. Jméno Levoča je slovenská odvozenina od adjektiva levý, tedy „levý přítok Hornádu“. Doklady Desna, t. j. pravá, a Balog, Blh, t. j. levý, dokazuje Kniezsa, že se potok může jmenovati „levý“. Přípona -oč, -oča je řídká, ale přece se dá doložit (třeba ne ze Slovenska): v Polsku je Lubocz (a), Dobrocznia, na území srbocharvátském je Crnoča, Miroč, Radoč.\nb) V témž časopise (XXXV, 120) se Emilie Úrhegyi pokouší objasniti záhadné jméno Liptova (starší výklady, vesměs neuspokojující, snesl v úvodu své „Kolonizácie Liptova do konca XIV. storočia“ Al. Húščava). Pochází prý z českého jména Libeta (a to je z Lubota). Autorčino vysvětlení je však málo propracováno a trpí nedostatečnou znalostí slovenské mluvnice.\nLze mu však dáti podobu hodně přijatelnou (třeba ovšem v takových případech nelze dospěti dále než k hypothese více nebo méně pravděpodobné). Vyjíti můžeme buď z osobního jména L’ub’ata (které je dobře doloženo v češtině, také v místním jméně Libětice), nebo z L’ubota (doloženého v polštině). Abychom vyložili i první slabiky, nemusíme, ba nemůžeme se uchylovat k české přehlásce u v i, protože ta nastává až v století XIV., kdy je tvar Liptov už dávno doložen. Jde zde o československou ranou přehlásku l’u > li, která se v češtině objevuje od r. 1086 (Liutomerici) v slabikách ľut- a ľub- (Fr. Bergmann, LF. 48, 234—235), na Slovensku pak je dotvrzena jménem Liborča z Ľuborča (Vodopis starého Slovenska 330), maďarskými formami jména Ľupča-Lipcse (tamtéž 351), L’ublov-Libló (tamt. 451), Ľuboreč-Libercse (tamt. 142) i německou formou slova Ľubica-Leibitz (tamt. 448). Změna takto vzniklého jména Libata, Libota v Libta (což dalo ovšem Lipta) se mohla provésti jenom v maďarštině, kde je vysouvání druhé otevřené slabiky jevem úplně běžným (Slatina > Szlatna, Radovan > Radvány). Z tohoto maďarského jména Lipta se utvořilo slovanským způsobem jméno hradu Liptov, podle něhož byla pojmenována celá stolice.\nProsím čtenáře této rubriky, aby mi laskavě oznámili, (dr. Vl. Šmilauer, Praha XVI, Holečkova 63), odkud (přesně) a v jakém významu znají slova:\na) lohoť (doloženo je ze Zábřežska a vých. Čech s významem „náledí“, „jinovatka“; Jungmann uvádí i význam „krupky s deštěm“);\nb) holan (doloženo je z Litomyšlska a okolí s významem „silný vůl“, „nadávka“);\nc) žahour (dosavadní doklady hlavně z Tábora, význam „rozvařené švestky“ (Jungmann), „pokrm z červených jahod v mléce rozmačkaných“ (Kott), „kaše z borůvek“);\nd) jaké formy slova dřez se u nich užívá (střez, střízek, srez, třez, zřez, dřez atd).\nNaše řeč, ročník 23 (1939), číslo 9-10, s. 274-283\nNásledující Miloslav Wajs: Basilejské zvony


Děti - svědci násilí - ROSA nezisková organizace\nPro velmi mnoho dětí je domácí násilí každodenní realitou, i když pečlivě schovanou za zdmi domovů. S násilím ze strany svého partnera se během svého života setkává 38 % českých žen. A v rodinách, kde dochází k násilí, jsou děti jeho svědky ve více než 90 procentech případů. Tyto děti vidí a nebo i jen slyší z vedlejší místnosti údery, rány, facky, škrcení, nadávky nebo pláč. V rodinách, kde dochází k násilí, navíc násilný partner ve 40 až 60 procentech případů napadá i své děti. Tyto děti každodenně prožívají strach o matku, strach o sebe, strach z budoucnosti, strach z dalšího násilí, bezmocnost, stud. Hluboké šrámy totiž nezanechává jen fyzické týrání, o kterém se veřejně hovoří, ale i to emoční: nadávky, urážky, ponižování, výhrůžky namířené proti matce i dětem, hrozby, kruté tresty jsou týráním, které zanechává rány v duši dětí.\nPodle Světové zdravotnické organizace je přítomnost dětí při domácím násilí jejich psychickým týráním. V České republice spadají děti, svědci domácího násilí pod speciální sociálně právní ochranu dětí.\nDěti, které se stanou svědky násilí mezi rodiči mohou mít podobné potíže jako děti, které jsou samy týrány. Rozsah důsledků, které na děti má přítomnost při domácím násilí závisí na několika faktorech:


Kováč si gól Bayernu kvůli bolesti neužil - iDNES.cz\nKováč si gól Bayernu kvůli bolesti neužil\nSpartak Moskva - Bayern: Kováč střílí gól - Radoslav Kováč ze Spartaku Moskva střílí gól do sítě Bayernu Mnichov. Willy Sagnol (vlevo) přišel pozdě a Oliver Kahn na střelu nedosáhl. | foto: Michael Voskresenskij , Reuters\nMoskva - Dal důležitý gól, ale místo radosti křičel bolestí. Českého fotbalistu Radoslava Kováče prudký míč trefil do rozkroku a až poté ho záložník zblízka poslal do sítě. "Byl jsem zničený, bolelo to strašně. Dalších deset minut jsem kvůli tomu nemohl hrát," líčil šestadvacetiletý záložník Spartaku Moskva.\nKováč dal ve středu svůj první gól v Lize mistrů, navíc to bylo v zápase s Bayernem Mnichov (2:2).\n"A přitom jsem si ho vůbec neužil. Ale jsem samozřejmě rád, že jsem gól dal," řekl Kováč v telefonickém rozhovoru z Ruska.\nBěžela 72. minuta, ve studeném moskevském večeru domácí zahrávali rohový kop. Letící míč na přední tyči prodloužil Kováčův krajan a reprezentační spoluhráč Martin Jiránek.\n"A pak to trefilo mě, a přímo do.... No víte kam," líčil Kováč už se smíchem.\n"Teď si říkám, ještě že to tak dopadlo. Kdyby mě míč spadnul třeba na koleno, tak by někam odskočil a gól by z toho nebyl."\nMíč mu však poté přistál u nohy a pro Kováče už nebyl problém skórovat. Vyrovnal na 2:2, zaplněný stadion se topil v euforii, ne však český záložník. S bolestivou grimasou doběhl k rohovému praporku, kde ho zavalili spoluhráči.\n"Nejdřív nevěděli, co se stalo. Tak jim říkám, že je to špatný, ať rychle zavolají doktora."\nPět minut strávil ošetřováním za postranní čárou. "A dalších pět minut jsem se nemohl rozběhnout. Ale hlavně že jsme dva dva udrželi. Bayern je velký klub a takový výsledek se tady hodně cení."\nDíky Kováčovi ruský klub nejen uhrál proti favoritovi remízu, ale získaný bod ho nechává ve hře o pokračování v pohárech.\nZa dva týdny však musí v Lisabonu zdolat Sporting, aby skončil třetí a z Ligy mistrů se přesunul alespoň do Poháru UEFA.\n"Věříme si. Doma jsme s nimi odehráli dobrý zápas, ale oni z jedné šance vyrovnali. Je mi jasné, že tam to bude těžší."\nSporting měl ještě naději na postup do osmifinále Ligy mistrů, ale porážka na Interu Milán ho definitivně odsoudila jen do boje o Pohár UEFA.\nTémata: FC Bayern Mnichov, Inter Milán, Liga mistrů, Martin Jiránek, Radoslav Kováč, Spartak Moskva, UEFA\nChelsea prohrála, přesto postupuje\nJeden z největších favoritů Ligy mistrů prohrál, přesto si zajistil postup do osmifinále. Fotbalisté Chelsea nečekaně...


Při operaci mi lékař poškodil zrak, chci ho žalovat - Ordinace.cz\n( Redakce | přečteno: 10115x )\nOperace, na které jste byli, se nepovedla. Myslíte si, že je to vina lékaře a chcete ho žalovat o náhradu škody. Jaké doklady musíte mít v ruce dřív, než se do toho pustíte? Na to najdete odpověď v naší právní poradně pro pacienty.\nDobrý den, můžete mi prosím napsat, jaké doklady mám mít, pokud bych chtěl řešit soudně svůj spor s lékařem? Na soukromé klinice jsem si zaplatil operaci očí, ale z viny operatéra se to nepovedlo a jedno oko mi natolik zhoršili, že jsem musel odejít z práce a najít si něco méně placeného. Chci je žalovat o náhradu škody - vlastně mi zničili kariéru, znehodnotili můj život, už nemohu sportovat, bojím se řídit a dělat podobné věci, u kterých potřebuji dobrý zrak. Mám ke svému současnému stavu posudek od jiného lékaře, který přiznává, že jde o stav, který nemá moc šancí se zlepšit.\nPosudek, který máte v ruce, je Vám zatím k ničemu, pokud nenajdete konkrétní chybu kliniky – až jestliže ho prokážete, můžete uvažovat o žalobě. Dalším předpokladem je, že tento případ není starší než dva roky.\nJedná se o případ odpovědnosti za škodu na zdraví. Nárok na náhradu škody musíte uplatnit do dvou let od doby, kdy došlo ke škodě a kdy jste zjistil, kdo za ni odpovídá. I žalobu musíte podat v této dvouleté lhůtě. Pokud byste žalobu podal po uplynutí této dvouleté lhůty, už by Vám soud žádnou náhradu škody nepřiznal.\nV soudním řízení musíte prokázat, že soukromá klinika porušila nějakou právní povinnost, například operaci provedla neodborně nebo při operaci udělal lékař odbornou chybu, v důsledku které Vám vznikla škoda na zdraví. Musí tedy existovat souvislost mezi porušením právní povinnosti a škodou. Může se stát, že lékař něco malého zanedbal, ale škoda vznikla až tím, že pacient nedodržel nějaký doporučený léčebný postup. V takovém případě by ale lékař za škodu neodpovídal a žaloba by byla neúspěšná.\nTo znamená, že jako první musíte získat důkazy o tom, že klinika porušila právní povinnost. Například písemným vyjádřením kliniky, kde přizná pochybení. Nebo musíte udělat kopii celé lékařské dokumentace, kde jsou zaznamenány postupy léčení a všechny kroky lékaře. Nejlepší by bylo, kdybyste si zjednal soudního znalce z oboru lékařství, který by na základě Vaší lékařské dokumentace a dalších informací vypracoval znalecký posudek, kde bude konstatovat pochybení kliniky.\nPři škodě na zdraví se odškodňuje zejména bolestné a ztížení společenského uplatnění. Vychází se přitom z vyhlášky Ministerstva zdravotnictví č. 441/2001 Sb. Jen v případě, že jde o případ hodný mimořádného zřetele, může soud odškodnění stanovené podle vyhlášky zvýšit. Ve Vašem případě by mohlo jít o tento případ mimořádného zřetele. Při prokazování Vašeho zdravotního stavu by pak mohl sloužit posudek, o kterém píšete. Ten totiž dokazuje Váš současný zdravotní stav a jeho prognózu.\nLékařka mi poškodila zdravý tet mám potíže sehnat práci zničila mi život od paní doktorky z ordinace přicházely na veřejnost pomluvy bylo to ponížení a hrozný stres tet jsem bez práce lidé se mi vyhýbají a já ne vím co dělat ráda bych paní doktorku žalovala požádala o odškodnění .\n28. února 2014, 22:52:12\nZdravím mám dotaz šla jsem na chirurgii vyriznout v trisle bouli.. Nejspíš cysta ale hned ten den co mi to udělali mi to oteklo krvacelo to dovnitř teď mám problémy chodím každý den k nim na dren a čistit to.. Což je bolestivé. Musela jsem si dát nemocenskou nemůžu ani chodit a celé to mám oteklé a modriny všude kolem toho. Mám nárok žalovat?\n2. února 2019, 20:16:29


Míša Tomešová hravě zvládá práci i péči o miminko: V divadle s děsivou tváří kojila svého měsíčního syna - Super.cz\nMichaela Tomešová zopakovala kontroverzní podívanou u druhého syna Jonáše. Foto: Instagram M. Tomešové\n23. září 2018 14:04\nJen pár týdnů po porodu herečka Michaela Tomešová (29) naskočila zpátky do práce. Nejenže začala zkoušet nový muzikál Vlasy, ale vrátila se i do Národního divadla, kde hraje v představení Sen čarovné noci.\nJen co dohraje, tak se ale plně věnuje mateřským povinnostem. To dokázala i velmi kontroverzním snímkem, na kterém ještě v převleku víly s pomalovaným obličejem kojila syna Jonáše.\nTím ale nechtěla dokázat, že je superžena, která dokonale zvládá práci i mateřství, ale poukázat na rasismus. „Když je hlad, napije se i od černý víly. Lidi se nerodí jako rasisti ani jako teroristi, to z nich děláme až my, dospělí. Buďme tolerantní a milující, učme děti lásce ke všem bytostem. Ne předsudkům,“ napsala herečka na Instagramu.\nPodobnou fotkou se Míša přitom pochlubila na sociální síti i vloni po narození prvního syna Kristiánka. Ani ten se maminky v převleku za černou vílu nelekl a spokojeně se krmil. ■\nMichaela Tomešová dokáže hravě zvládat práci i péči o čerstvě narozeného syna. ■\nZážitek s černou vílou měl i starší syn Kristián. ■


Výstava Rembrandt & Co. - Kavárna Šternberského paláce\nSbírka holandského umění\npřehled sálů >\nKavárna v přízemí Šternberského paláce je ideální místo k odpočinku při návštěvě výstavy Rembrandt & Co. Kavárna nabízí lehké občerstvení, studená i teplá jídla a obědové menu každý den kromě pondělí během otevírací doby galerie.\nDORTY REMBRANDTA A HALSE\nRembrandt a Hals jsou nejen jména největších holandských mistrů, ale i jména originálních dortů vytvořených k příležitosti konání výstavy Rembrandt & Co. - Příběhy umění ve století blahobytu. Pořadatel této výstavy Národní Galerie v Praze oslovila cukrářského mistra Markuse Breiera, aby navrhl a zhotovil dorty k této výjimečné události. Markus Breier se při jejich výrobě nechal inspirovat skutečností, že Holanďané začali jako první v 16. století dovážet koření do Evropy, a proto využil jeho výrazných chutí. Dorty jsou potažené čokoládou a balené v originálních a praktických krabičkách, které jsou ozdobeny podpisem mistrů. Oba dorty budou pro návštěvníky k dostání v kavárnách Národní galerie ve Šternberském a Schwarzenberském paláci. V kavárnách lze dorty nejen zakoupit, ale i ochutnat jako desert ke kávě či čaji.\nMarkus BREIER se narodil v Kolíně nad Rýnem, v Německu. Po střední škole se vyučil cukrářem a kuchařem. Jako kuchař se zajímal nejen o gastronomii, ale také o umění, hudbu a architekturu. Neustále hledal spojení mezi těmito prvky a jídlem. Má rád nejen různorodost a odlišnosti cukrářských výrobků, ale i jejich design, chuť a kvalitu. Markus získal mnoho zajímavých pracovních zkušeností ve velkých německých a švýcarských hotelech jako např. hotel Breidenbacher-Hof v Düsseldorfu, hotel Vier Jahreszeiten v Hamburgu, hotel Beau Rivage v Lausanne a v neposlední řadě hotel Casino patřící společnosti Bayer Gastronomy v Kolíně nad Rýnem – Leverkusenu. Zde připravoval pokrmy pro mnoho zajímavých osobností ze světa umění a politiky.\nNechal se inspirovat mnoha slavnými kulináři jako jsou například španělský Ferran Adriá a jeho slavná restaurace El Bulli, německý kuchař Dieter Müller či anglický Gordon Ramsay. Video o výstavě\nDESIGN A KONCEPCE HMS DESIGN


Vrácení zboží a Reklamační řád - EstheCeuti s.r.o.\nDomů / O nákupu / Vrácení zboží a Reklamační řád\nDošlo k poškození během přepravy.\nDoručili jsme Vám jiný produkt, než jste si objednali.\nProdukt přestal fungovat nebo je jinak poškozený a chci zboží reklamovat\nDoporučujeme krabice, ve které zásilka přišla od nás, pokud není krabice poškozená.\nPokud krabici již nemáte, zvolte vhodnou krabici s ohledem na zasílaný produkt.\nZboží v krabici vhodně zabezpečte\nPrázdný prostor vyplňte výplňovým materiálem (bublinková fólie, noviny, polystyren apod.).\nVložte potřebné dokumenty a pečlivě uzavřete\nDo balíčku vložte daňový doklad a zásilku pečlivě uzavřete a zalepte lepící páskou.\nKontaktuje naši zákaznickou linku telefonem nebo emailem:\nPo-Pá 8:30-16:00 hod 233 344 365\nPráva kupujícího z vadného plnění (dále jen “reklamace”) musí být vždy uplatněna v souladu s tímto reklamačním řádem.\nReklamační řád je nedílnou součástí obchodních podmínek pro prodej zboží prostřednictvím e-shopu www.estheceuti.cz společnosti Estheceuti s.r.o., se sídlem Chudenická 1059/30, Praha 10,102 00, IČO 07585578, DIČ CZ07585578 (dále jako “Prodávající”).\nTento reklamační řád se řídí zákonem č. 89/2012 Sb. Občanský zákoník a zákonem č. 634/1992 O ochraně spotřebitele.\nTento reklamační řád se vztahuje pouze na spotřebitele. Nepoužije se v případě, že Kupující je právnickou osobou nebo fyzickou osobou podnikající, která provedla nákup za účelem svého podnikání.\nŘádné plnění Prodávajícího\nProdávající odpovídá Kupujícímu za to, že zboží při převzetí nemá vady, tj. že odpovídá ujednané jakosti, ujednanému provedení a je dodáno v ujednaném množství. Pokud nebyly jakost a provedení zboží ujednány, odpovídá Prodávající Kupujícímu za to, že zboží je vhodné pro účel patrný z Kupní smlouvy a pokud není takový účel patrný, pak pro účel obvyklý.\nVýjimky z odpovědnosti Prodávajícího\nvada vznikla na věci způsobeným obvyklým užíváním, nebo vyplývá-li to z povahy věci,\nvada byla způsobena Kupujícím nesprávným užíváním, skladováním, zásahem kupujícího, mechanickým poškozením nebo nesprávnou údržbou,\nvada je na věci v době převzetí a pro takovou vadu již byla sjednána sleva z kupní ceny,\njde-li o zboží použité a vada odpovídá míře opotřebení, které mělo zboží při převzetí kupujícím,\nvada vznikla jako důsledek vnější události mimo vliv prodávajícího.\nKupující je povinen vadu oznámit Prodávajícímu včas a bez zbytečného odkladu. Kupující vyplní Reklamační formulářa v elektronické podobě jej zašle na adresu fakturace@estheceuti.eu. Alternativně vytištěný protokol zašle doporučeným dopisem na adresu EstheCeuti s.r.o., Čím 97, Čím, 262 03. Oznámení vady musí obsahovat alespoň tyto údaje: Jméno a příjmení, adresu, telefonní číslo nebo e-mailovou adresu, číslo kupní smlouvy, identifikaci reklamovaného produktu a popis reklamované vady.\nProdávající je povinen Kupujícímu přijetí reklamace potvrdit, a to ihned či bez zbytečného odkladu po jejím obdržení.\nPokud by posouzení reklamace mělo Kupujícímu činit potíže, např. proto že věc není možné dopravit k prodávajícímu běžným způsobem, může Prodávající po dohodě s Kupujícím posoudit vadu na místě, nebo jiným způsobem.\nUplatní-li kupující vůči Prodávajícímu reklamaci oprávněně, neběží lhůta pro uplatnění práv z vadného plnění ani záruční doba po dobu, po kterou Kupující nemůže reklamované zboží užívat.\nKupující může svá práva z vadného plnění uplatnit ve lhůtě 24 měsíců od převzetí zboží. Po uplynutí této lhůty nelze právo z vadného plnění uplatnit, ledaže se smluvní strany dohodnou jinak.\nProdávající je povinen o reklamaci rozhodnout ihned, ve složitějších případech pak nejpozději do tří pracovních dnů. Do této lhůty se nezapočítává doba potřebná k odbornému posouzení vady.\nJe-li vada podstatným porušením smlouvy, má kupující dle své volby právo na dodání nové věci, opravu, přiměřenou slevu nebo odstoupení od smlouvy (s vrácením kupní ceny v plné výši).\nJe-li vada nepodstatným porušením smlouvy, má kupující nárok na odstranění vady nebo přiměřenou slevu.\nPokud je reklamace uznána za oprávněnou, má kupující právo na úhradu účelně vynaložených nákladů spojených s uplatněním svého práva.\nPokud nedojde k dohodě mezi kupujícím a prodávajícím, může se kupující obrátit na existující systémy mimosoudních řešení spotřebitelských sporů, případně na příslušný soud.


Jak na celonoční spánek? - Rady, Tipy, Návody - BezvaRady.eu\nDomůDomácnostJak na celonoční spánek?\nKlidný a hluboký spánek je důležitý pro každého z nás. Pokud patříte k těm jedincům, kteří o nerušeném spánku jen sní a budí se několikrát za noc, zkuste pro sebe něco udělat. Existuje několik osvědčených tipů, které vám mohou pomoci se konečně vyspat. Co pomůže?\nStanovte si řád\nNaučte se vstávat i chodit spát v přesně stanovenou dobu, a to i o víkendu. Když totiž půjdete jednou spát v devět, pak ve dvě ráno a zase další den třeba v jedenáct, rozhodíte si organismus a ten nebude mít absolutní tušení o tom, kdy má jít vlastně spát. To samé platí i u stávání.\nPokud se chcete vyspat tak si dejte pozor na to, co jíte. Ostrá a podobně výrazná jídla rovnou vynechejte. Rovněž zapomeňte na konzumaci sladkého před spaním. Cukr v krvi se vám zvýší a vy se budete během noci častěji probouzet a následně i dlouho znovu usínat. Pamatujte si, že vše co se sní, ovlivňuje spánek.\nŘada lidí si myslí, že na ně alkohol zapůsobí jako sedativum a oni se lépe vyspí. To je však velký omyl. Alkohol spánek přerušuje a nutí člověka během noci chodit častěji na toaletu. Pokud jste na pití zvyklí, snažte se už nepít aspoň hodinu před spaním.\nMed i mléko jsou známé svými zklidňujícími účinky. Jsou schopné vaše tělo i mozek přepnout na klidový režim. Dvě hodiny předtím než půjdete spát, uvařte hrnek horkého mléka s jednou vrchovatou lžící medu a to vypijte. Uvidíte, že budete spát jako miminko.\nKlidný spánek se dostaví jen tehdy, když uklidníte své pocuchané nervy. S tím pomůže třeba čaj z kozlíku. Meduňkový čaj vás zase zbaví negativních myšlenek a stresu. Heřmánek je přírodní sedativum a třezalka tečkovaná zaručuje celonoční spánek.\nPřed spánkem či při koupání použijte vonnou svíčku nebo aromalampu se svou oblíbenou vůní. Měla by být jemná, příjemně provonět celou místnost, ale nevtíravá. Ideální je levandule, vanilka nebo bergamotová vůně, která uklidňuje.\nHorká koupel před spaním, k tomu zapálené svíčky a četba oddechové knihy jsou tím pravým, co vás zklidní. Když navíc přidáte sušenou meduňku, heřmánek či levanduli budete zcela uvolněni. Díky teplé vodě se tělo prohřeje, a když se začne voda ochlazovat, dostaví se pocit únavy a vám se bude lépe usínat i spát.\n14.12.2016 Katka Horakova Domácnost, Zdraví 0\njak na celonoční spánek