Wolf girl: Moje nej... aneb Evka approved\nMoje nej nej nej, ale jakože opravdu nej kapela je jednoznačně a bez váhání Blink-182.\nTihle týpci letos slaví 24 let od založení. Já s nimi slavím zhruba desítku. Nebýt bratra, nikdy bych je neobjevila. Néé, to je lež. Určitě bychom si k sobě cestu našli. Je docela smutné, že jim trvalo 24 let, než přijeli do České republiky. Samozřejmě jsem na koncertě nemohla chybět. Nezastavila mě ani nemilá zkušenost s Prague City Festivalem, ani alergická reakce na nevím co v den koncertu.\nNejoblíbenější alkohol? Poměrně nedávno objevený cider (shame on me). A pokud mám vybrat z těch tvrdších věcí, tak si volím tebe, Becherovko (podobnost s prezidentem ČR čistě náhodná)!\nJsem takový poměrně zvláštní typ ženy, jelikož mi nechutná víno. Ani bílé, ani červené, ani vinný střik, ani Pálava, která se podle jednoho nejmenovaného číšníka v nejmenované vinárně už nevyrábí...\nCo bych dnes (Dnes jako v mých letech, za této životní situace. Ne dnes jako dnes, ale zítra možná jo.) nevypila, jsou různá lepidla typu Jelzin a Squash. Rumu bylo jednou (opravdu jen jednou za život) tolik, že jej nemůžu ani cítit. A pivař ze mě asi taky nebude. Nejsem tak trochu trapná?\nBiodermo Sébium Gel Moussant, pasuji tě na rytíře nejlepší přípravek na pleť!\nTuhle věcičku používám už asi osm (?) let. Samozřejmě, že každému vyhovuje něco jiného, proto také existují přípravky na různé typy pleti, ale za mě vyhrává jednoznačně tato Bioderma.\nA teď tak trochu překvapení večera. Cenu za nejlepší šampon a kondicionér získává Balea!\nV minulosti mi rukama (a vlasy) prošla spousta šamponů. Od L'oréalu, přes Schaumu a Timotei, až po dětské šampony. A nakonec jsem zakotvila u Balea. Né, že by některé šampony z minulosti nebyly dobré, ale buď je přestaly milované firmy vyrábět, a nebo se mi začaly mastit vlasy.. A nebo ty šampony prostě špatné byly.\nNejlepší ochrana je jednoznačně pepřový sprej.\nDámy, vlastníte pepřák? Prosím, pořiďte si jej. Může Vám zachránit život. Vážně!\nNejlepší ochrana, když jdete v noci sama domů, je pepřák. V baru je nejlepší ochrana, když dotyčnému pošeptáte do ucha, že máte penis. V posteli jsou nejlepší ochrana prášky, nebo aspoň kondom, když už nic. A pokud se chce muž chránit před potencionálním sexem, měl by si na nohy nasadit Crocsy.\nNejlepší energie sbalená na cesty není Tatranka, ale tenhle energiťák.\nTiger zero. To znamená Tiger bez cukru. Chuť lepší než Redbull sugarfree, cena ani ne poloviční co u Redbullu. Power is back!\nNejlepší obchod je prostě IKEA. A basta.\nA neskloňuje se to! Jedeme do IKEA. Koupil jsem to v IKEA. Nechystají se tady postavit IKEA? Jedl jsi ty výborné koňské kuličky z IKEA?\nHrníček a panda made by IKEA.\nNejlepší youtuber? Hoggy. Nejlepší člověk na youtube? Petr Lexa.\nA ano, musí tady být dvě fotky. A víte proč? Já ne. Prostě jeden Hoggy je zatraceně málo. Určitě koukněte na jeho kanál. Na videích si dává opravdu záležet a má skvělý smysl pro humor. Evidentně je to inteligentní chlap, o to více si ho vážím jako člověka. Hoggyášův (jak já s oblibou říkám, protože to prostě zní líp než "Hoggyho" :) ) kanál zde.\nNejlepší mobily jsou ty s qwerty klávesnicí.\nTakže například můj miláček Nokia E5. Všeobecně si (já!) myslím, že Nokia dělá ty nejlepší telefony. Nejlogičtější, nejjednodušší, s dlouho výdrží, bezzávadové... A to už jsem měla tu čest s Alcatelem, LG, Prestigiem, Samsungem...\nNejlepší tužky jsou jedině ty s tenkýma hrotama!\nBez debat. Kdo by chtěl psát tlustý písmena, že? To já jen, abyste o mně věděli úplně všechno.\nNejlepší povolání na světě? Novinář.\nA nebo pornoherec. Nebo kosmonaut. A nebo popelář. Prostě jedno z toho.\nKdyž jsem byla malá, chtěla jsem být lahodným ovocem do Jogobelly. Ale pak mi došlo, že v Jogobelle ovoce není. Tak mě ta myšlenka pomalu opustila. Ale ovoce mám pořád ráda. A úplně nejvíc jablka Granny Smith.\nA ještě kanadský borůvky. Ale ty teď nikde v obchodech nemají, tak je nemůžu vyfotit. Nemá někdo v rodině dvanáct měsíčků? Nebo skleník s plantáží kanadských borůvek?\nNejlepším čajem se stáváááá.... Harney & Sons!\nAle né ledajaký. Musí být skořicový! Takový ten čaj, co ho mají v Regiojetu za 12 Kč. A v kavárně za 49..... A tahle pixla stála asi pětistovku. Takže příležitostně, tak jednou za rok, proč ne...\nNejlepší, ale absolutně nejlepší vidličky jsou ty s dlouhýma tenkýma hrotama!\nA jak musím jíst jinou, tak jsem nervózní a nesvá. Zrovna tahle vyfocená krasavice pamatuje ještě moji babičku a za nic na světě bych ji nevyměnila. Asi k ní mám citový vztah. Ale nebojte, neodsuzuji lidi, co jedí rádi trojzubcem. Nebo vidlema. Nebo rukama. Ale neolizujte nůž!\nPohleďte na nejlepší zeleninu na světě. Uhorky!\nSterilované okurky. Nikoli sterilizované, jak by řekli v Prostřenu. Zrovna tihle krasavci pocházejí z Lidlu, a abych pravdu řekla, tak ještě nevím, jak chutnají a jestli vůbec při kousnutí křupnou! Protože to je u okurek nejdůležitější! Nejlepší má Znojmia, ale nákup v Lidlu si vyžádal tyto od Chira.\nA co Vy, máte rádi něco z mých nej? Taky ulítáváte na okurkách jako já a Monča? A neznáte nějakýho fajn chlapa, co miluje Blink-182?\nAnonymní 19 října, 2014 13:20\nthe shadow in the background of the morgue...!\nTo jen k úvodnímu pozdravu a myslím že svoje hudební preference už dál rozvádět nemusím. A nemusím taky říkat, že povolání novináře mi rozpaluje lýtka, protože při jakém jiném studiu by se člověk dozvěděl nejdůležitější informaci na světě - co jsou to monokolokabilní prvky a apelatizovaná propria? No idea ever since!\nSdílím tvé nadšení ohledně cideru a doufám, že ho doma máš dost.\nP.S. Doufám že obrázek Becherovky je z google.com a nemáš jí opravdu doma. Jinak to nepřežijeme =D!\nEva 19 října, 2014 13:25\ndíky za milý komentář, jen mi prosím dovol, abych tě opravila - nejedná se o apelatizovaná propria, ale apelativizovaná propria. Ale chápu, splést se může každý.\nPS: Bohužel Becherovku mám doma, vezmi si prosím kyblík na zvracení.\nAnonymní 19 října, 2014 13:27\nA já tak taktně mlčela o těch rukách, které jsi už mezitím hanbatě smazala. Shame on you =P\nP.S. Nemám kyblík, stačí blicí pytlík?\nEva 19 října, 2014 13:30\nPřece bys na mě, milá Borůvko, neútočila :)\nVezmi si třeba blicí kufr, hlavně pozor na mé žlutě vymalované stěny. Okurky s Becherovkou by se na nich nevyjímaly dvakrát dobře.\nAnonymní 19 října, 2014 13:35\nA já myslela, že budeme mít olivy :-/ Bohužel ale nevím, jestli mi zítra budou nebo nebudou chutnat. Víš jak, to se často mění =D\nP.S. Těším se =)


Nový úvěr pro Řecko je v nedohlednu. Tamní dluhopisy lámou rekordy | Hospodářské noviny (iHNed.cz)\n16. 6. 2011 20:41 / 4 minuty čtení\nekonomika krize Řecko pomoc\nO dalším uvolnění peněz z původního záchranného balíčku pro Řecko by se mělo rozhodnout už v neděli. Alespoň podle evropského komisaře pro ekonomiku a měnu Olliho Rehna. Nový úvěr je ale zatím v nedohlednu, řešit se bude až 11. července.\nNa nedělní schůzce ministrů financí eurozóny by se mělo rozhodnout jen o uvolnění další části úvěru z loňského záchranného programu pro Řecko v celkové sumě 110 miliard eur (2,7 bilionu korun).\nO plánu nové finanční pomoci předlužené zemi budou ministři jednat na další schůzce, tedy 11. července, řekl ve čtvrtek evropský komisař pro ekonomiku a měnu Olli Rehn. Finanční trhy zpráva příliš neuklidnila a pojištění proti bankrotu Řecka se dostalo na nejvyšší úroveň na světě.\nMinistři eurozóny scházející se v rámci takzvané Euroskupiny se ve středu snažili dojednat, jak by se mohli do programu nové pomoci Řecku zapojit soukromí investoři, k žádné dohodě však nedošli. Všechny návrhy narážejí na to, že ratingové agentury předložené návrhy nepovažují pro soukromé investory za dobrovolné.\nŘecké eurostřepy a další věci\nO runu na banky\nŘecko: čekání na zázrak\nÚvěrový rating Řecka by v takovém případě spadl na nejnižší úroveň D čili platební neschopnost, což by mohlo mít těžké dopady na celou eurozónu. S ohledem na to se proti nedobrovolnému zapojení investorů staví zejména Evropská centrální banka a obavy má i Evropská komise spolu s řadou členských zemí.\nHlasy z EU: Německo chce protahovat řeckou agonii. Pomoc bude až v září - čtěte ZDE\nObrat: Německo už netrvá na prodloužení splatnosti řeckých dluhopisů - čtěte ZDE\nHodnota řeckých dluhopisů na minimu\nHodnota řeckých státních dluhopisů s desetiletou lhůtou splatnosti čtvrtek kvůli nejistotě ohledně finanční pomoci Řecku klesla na nové minimum nejméně od zavedení eura a jejich cena činí už jen asi polovinu nominální hodnoty. Cena jejich pojištění proti platební neschopnosti vzrostla o 1,74 procentního bodu na 19 procentních bodů, takže jsou nyní nejvyšší na světě, uvedla agentura Markit.\nVýpočty agentury Reuters na základě údajů Markit ukazují, že pravděpodobnost řeckého státního bankrotu je nyní 80 procent při podílu 40 procent, které investoři z investic do řeckých dluhopisů získají zpět.\nPodobné výpočty pro Portugalsko a Irsko ukazují asi 50procentní pravděpodobnost bankrotu. "Na světě teď neexistuje jiný stát, který by měl náklady pojištění vyšší než Řecko. Nejblíže je asi Venezuela, Řecko je ale úplně mimo a tvoří vlastní kategorii," řekl analytik Markit Gavan Nolan.\nMinistři obnoví jednání v neděli\nMinistři budou znovu jednat v neděli a v pondělí, kdy by měli schválit další tranši úvěru z řeckého balíku sjednaného loni v květnu s Mezinárodním měnovým fondem. Ten už dal podle činitelů EU najevo, že novou tranši schválí. Dnes však mluvčí fondu Caroline Atkinsonová sdělila, že pokračující finanční podpora Řecka z jeho strany je podmíněna tím, že Atény budou provádět dohodnuté ekonomické reformy.\nPolitická situace v Řecku se však komplikuje. Řeckému premiérovi Jorgosi Papandreovi nevyšel záměr vytvořit novou vládu národní jednoty s konzervativní opozicí, která by pokračovala v reformách. Ve středu oznámil, že vytvoří novou vládu v rámci svého Panhelénského socialistického hnutí (Pasok).\nŘecký premiér nabídl demisi a vyzval opozici, aby pokračovala v reformách - čtěte ZDE\n,,Jsem přesvědčen, že v neděli bude Euroskupina schopna rozhodnout o uvolnění páté tranše půjčky pro Řecko na počátek července," sdělil komisař Rehn. Dodal, že ministři budou na dvoudenní schůzce jednat i "o obsahu a podmínkách následnického programu pro Řecko a o povaze zapojení soukromého sektoru se záměrem přijmout rozhodnutí na dalším zasedání Euroskupiny 11. července".\nRehn se domnívá, že takovýto dvoufázový přístup umožní Řecku vyhnout se vyhlášení bankrotu a připraví cestu k dohodě o střednědobé strategii. "Znamená to, že financování řeckého státního dluhu může být zajištěno do září a mezitím v červenci rozhodneme, co bude po září," řekl komisař.\nPodle dnešního vyjádření zdrojů z EU chce Německo dohodu o nové pomoci Řecku odsunout až na září. Němci podle zdrojů přiznávají, že jednání o dohodě na nové finanční pomoci provázejí komplikace.\nRatingová agentura Standard & Poor´s snížila z původní známky B na známku CCC ratingy dlouhodobých závazků všech bank, které v Řecku hodnotí -...\nŠvejnar: Osud Řecka by Česko mohl bez reforem potkat do 10 let\nŠéf institutu CERGE-EI a profesor Michiganské univerzity Jan Švejnar v rozhovoru pro ČT podotknul, že by Česko nemělo usínat na vavřínech a...


Je tajemné mumio opravdu všelékem? – 21stoleti.cz\nJe tajemné mumio opravdu všelékem?\nMumio se od pradávna považovalo za tajemnou substanci, kterou znali jen vyvolení lidé. Dostalo přídomek »životní elixír králů a velmožů«. Údajně vyléčí každou chorobu!\nPředešleme, že mumio, kterému se věnujeme, nemá nic společného s mumiem (mumia vera aegliptiaca) jako látkou, která je směsí prášku z mumií, konzervovaných asfaltem a pryskyřicemi. Tato látka se používala k zastavení krvácení.\nPodobá se asfaltuPojmenování »mumio« pochází z řečtiny, kde znamená »uchovávající tělo«.Pravé mumio získalo přídomek »černé zlato« a také se za něj skutečným blýskavým zlatem hojně platilo. Jde o tuhou hmotu tmavohnědé až černé barvy s třpytícím se povrchem.\nMumio je na povrchu lesklé, podobné asfaltu. Má výrazně hořkou nezaměnitelnou chuť a charakteristickou zvláštní aromatickou vůni. (Zápach a chuť vzniklého mumia připomíná pelyněk.)Velice snadno se rozpouští ve vodě (v lihu nikoli).\nJe plastické, taje obvykle při 80 °C, ale někdy postačí jen teplo ruky.\nObtížně se získáváNaleziště mumia se nacházejí v horách Střední Asie a Dálného východu. Jsou hlavně v Kyrgyzstánu, Číně, Indii, Mongolsku. Místní lidé mumio sbírají v těžce dostupných terénech ve výškách nad 3000 metrů.\nTam se vydávají na několikatýdenní výpravu, jejímž výsledkem je několik vaků syrového mumia. Sběr pro ně bývá jediným zdrojem příjmů, takže umístění svých nalezišť tají a informace o nich si předávají z otce na syna.\nPředpokládaná doba potřebná k vytvoření mumia se odhaduje na rozmezí od 100 do 1000 roků.Zajímavé je, že často se v místě výskytu primárního mumia nachází zlatonosné naleziště.\nPůvod zůstává záhadouDosud není zcela objasněn jeho původ. Jasné je, že jde o hmotu která prosakuje ze skalních puklin a tvoří ve skalních dutinách nebo na stěnách a stropech obtížně přístupných jeskyní malé krápníky či stalaktity, které tvarem připomínají »slzy hor«. Nejčastěji se označuje za vedlejší produkt vzniku ropy. Podle jiné hypotézy může jít o organické pozůstatky fauny a flóry, které se vzájemně v průběhu tisíciletého přirozeného procesu promísily a spojily s anorganickými skalními minerály.\nOvšem někteří autoři tvrdí, že jde pouze o mineralizované exkrementy pradávných horských hlodavců a následnou činnost horotvorných geologických procesů.\nNa řadě je chemieZ chemického hlediska je mumio přírodní směsí organických i anorganických látek. Podle místa výskytu obsahuje cca 28 prvků z Mendělejevovy soustavy, 30 mikroprvků, 14 oxidů kovů, šest aminokyselin, steroidy, fosfolipidy, řadu vitamínů, éterických olejů a dalších biologicky aktivních látek.\nNechybí mj. draslík, hořčík, fosfor, vápník, kobalt, molybden, olovo, chrom, ale dokonce ani titan, rtuť a zlato. Procentuálně obsahuje 18 % nerostných látek, 15 % vody, 14 % látek bílkovinné povahy, po čtyřech procentech tuků a steroidů.\nZbytek připadá na bezdusíkaté organické látky. Někteří odborníci, kteří využívají moderní techniku, nyní uvádějí přes 230 zjištěných komponentů mumia.\nMělo chránit před smrtíMoudrost východních národů praví: „Pouze mumio chrání před smrtí!“ V Tibetu ho nazývají »králem léčiv«. První psané zmínky o mumiu pocházejí ze zápisků arabského lékaře, přírodovědce a filozofa Avicenny z 11.\nstoletí, který popisuje vysokou účinnost balzámu zejména při hojení zlomenin a zlepšování celkového zdravotního stavu. Jako lék ho doporučovali Aristoteles, později další renomovaní představitelé lékařské vědy jako Paracelsus či Agricola.\nVědomosti o použití mumia při léčbě se předávaly v nejpřednějších lékařských rodinách jen ústně z otce na potomky. Ve středověku se takové poznatky soustřeďovaly v církevních řádech. Obrat nastal v 1.\npolovině 18. století, když v Číně vyšlo devadesátisvazkové (!) dílo shrnující dosavadní poznatky o léčení touto přírodní substancí.\nTajemství odhaluje i vědaNa rozdíl od různých lektvarů babek – kořenářek se možnými léčebnými účinky mumia už několik desetiletí zabývá také věda. Začalo to v padesátých letech minulého století. Na výzkum možných léčebných vlastností se soustředili zejména experti v Číně, USA a Indii.\nVelkou pozornost mu věnoval i tehdejší Sovětský svaz, na jehož území se nacházela četná naleziště. Tam se mumio z Altaje či Kavkazu stalo přímo národním pokladem podléhajícím zvláštní ochraně. Samozřejmě se nesmělo vyvážet za hranice.\nTo je však minulostí a dnes si ho u nás můžete koupit. Musíte však dát pozor na padělky. Jejich tradice začíná už v antickém Řecku, kde šibalové náhražku mumia připravovali ze směsi asfaltu a plavené křídy.\nPůsobení prý není jednostrannéPříznivci mumio považují za nejlepší adaptogen – rostlinný produkt zvyšující odolnost organismu proti stresovým situacím, jako je zranění, úzkost nebo tělesná únava. Mumio má být přírodní biostimulátor, antiseptický, silně posilující imunitní systém.\nZabraňuje rozvoji osteoporózy. Doplňuje hladinu minerálních látek. Stimuluje rezervy organismu, chrání ho před působením toxických a radioaktivních látek. Urychluje hojení ran, popálenin a hlavně zlomenin.\nPomáhá při zánětech trávicího traktu a ovlivňuje i mnoho jiných neduhů.\nPROEmil Václav Havelka, oficiálně jeden z nejlepší desítky světových astrologů, léčitel\nMumio léčí přes 200 nemocíVýznamní panovníci měli dvorní lékaře, kteří léčili pomocí mumia. Dováželo se hojně z Číny, Indie nebo Mongolska. Kdo měl mumio, dbal, aby ho nikdo nenašel. Ve filmu o Angelice se mumio považuje za nejdražší skvost.\nMumio je produkt, který vzniká horotvornou činností při sopečných výbuších. Láva, která probublává přes ropu, vytváří jakýsi asfalt. Při velmi vysokých teplotách vzniká látka, která má zvláštní zápach a chuť.\nPro svou vzácnost se často nahrazuje – podvodníci připravují náhražky, které nejsou účinné. Mumio musí mít certifikát. Nejlepší mumio pochází z Altaje, tedy z Kyrgyzstánu. Pozná se podle zvláštní chuti, specifického zápachu a podle toho, že se v ruce rozpouští.\nPROTIProf. MUDr. Jiří Heřt, DrSc.,vedoucí představitel Českého spolku skeptiků Sisyfos\nJde o bombastickou reklamu!\nPodle reklamy je mumio „tajemná substance, o jejíž existenci měli vědomost jen zasvěcení a mocní. Extrakt z mumia má pozitivně ovlivňovat metabolické procesy a má mít protizánětlivé, baktericidní a analgetické účinky.\nPodle firemní reklamy urychluje regeneraci všech tkání, zkracuje dobu hojení kostí 2–2,5 x, je lékem chorob cév a srdce, nemocí krvetvorby, likviduje otravy a léčbu tuberkulózy zkracuje třikrát.Jako většina podobných »přírodních« preparátů, které jsou dnes dováženy do České republiky s bombastickou reklamou, nejsou preparáty z mumia považovány za lék, ale za potravinový doplněk.\nÚdaje o jejich léčivých vlastnostech jsou nevěrohodné, protože neexistují klinické studie, které by takové účinky prokazovaly, nehledě k tomu, že složení mumia není standardní a že extrakt z něho je vzhledem k vzácnosti mumia vysoce ředěný.\nJak to vidí 21. STOLETÍ21. STOLETÍ nepopírá, že mumio může někdy být významným biostimulátorem a adaptogenem, možná působivějším než všehoj ženšenový. 21. STOLETÍ zdůrazňuje, že mumio nelze zařadit do oblasti alopatických léčiv (užívaných klasickou medicínou), protože svým nestabilním složením je v rozporu s farmaceutickými předpisy mnoha zemí.\nMumio tedy nelze považovat za nějaký zázračný lék!\nVíce se dozvíte:M. Vokurka, J. Hugo: Velký lékařský slovník, MAXDORFJESSENIUS, 2009J. Heřt: Slovník esoteriky a pavěd, Nakladatelství Věra Nosková, 2008E. V. Havelka: Mumio, Astrál, 2005\nČtenářská anketa internetového vydání 21. STOLETÍMumio jako přírodní preparát s údajně léčivými účinky podle Vašeho názoru:Všeobecně účinně pomáhá léčit většinu nemocí. 27%Pomáhá zlepšovat zdravotní stav jen u senzitivních osob.\n8%Výrazně zlepšuje pouze činnost imunitního a metabolického systému. 14%Léčivé účinky má nevěrohodné, protože je nepotvrdily klinické studie. 42%Nemám dostatek informací. 9%


Meisterwegy a dva lezci, kteří je dokázali posbírat | eMontana.cz\na dva lezci,\nco je mají\n„Že když pod druhým smekneš, tak jsi mrtvý? Vidíš, to je taky zajímavý. Tehdá jsem byl lezecky i psychicky silný, to jo.“ (Bernd Arnold o prvovýstupu cesty „Nordostkante“ na věž Brückenturm v Sasku). MEISTERWEGY – DRUHÝ DÍL O JEJICH SBĚRAČÍCH.\nT: „Alešák“ Procházka F: archiv B. Arnolda, Aniko Sass, Uwe Daniel.de, Lutz Zybell, Standa Mitáč, Pavel Žofka (horskyvudce.cz)\n| prosinec 2017\nNebudu tě nutit, aby ses klaněl zlatu vycházejícímu z mých úst. Na druhou stranu, pokud tě první díl o Meisterwegách minul, zřejmě nepochopíš všechny souvislosti a jinotaje následujícího textu a doporučil bych ti věnovat předchozímu článku alespoň trochu pozornosti.\nPravidla hry byla jasná – vylezením dvanácti prásků během jednoho roku jsi získal saský rytířský řád. Titul mistr sportu, nejvyšší příčku východoněmeckého kastovního systému. Tu a tam se to někomu povedlo, mnozí však nedosáhli.\nKdyž ale šlo vystudovat práva v Plzni za dva měsíce, tak by to i tady dnes mohlo jít nepatrně urychlit. Otázkou zůstává, co si člověk představí pod pojmem „nepatrně“.\nDvanáct Meisterwegů za měsíc? Asi žádný problém.\nDvanáct za týden? Pokud vydrží počasí a zdraví, tak nejspíš také.\nDvanáct za víkend? Tím si už nejsem tak úplně jistý.\nA co takhle za den?\nBernd Arnold: „Každá generace má jiné společenské, sociální i hospodářské podmínky. Svoje vrcholy možností. Každá generace zvládne to, co je v dané době možné a nedá se to navzájem srovnávat. Tehdá kupříkladu nebyly žádné vědomosti o tréninku a za nás by vylézt dvanáct za den určitě nešlo. Dnes? Asi ano, když si člověk přivstane…“\n„Za naší generace by dvanáct Meisterwegů za den vylézt určitě nešlo.“ Cesta „Herbstweg“ VIIIa na Hoher Torstein (f: archiv Bernda Arnolda)\nSTEPHAN „SEPPO“ GERBER – TEN, CO SI PŘIVSTAL\n(5. června roku 2010 zkusil vylézt 12 Meisterwegů…)\n„Domníval jsem se, že pokud by vůbec šlo vylézt 12 Meisterwegů za den, pak jedině v oblasti Schrammsteine, protože jinde jsou vzdálenosti mezi jednotlivými cestami příliš velké a navíc je mezi těmi v Schrammsteinech několik, které nejsou zas tak těžké. Byl to cíl, o kterém jsme dopředu netušili, zda ho vůbec půjde dosáhnout. Každopádně jsme vybrali následující cesty.“\nSEPPŮV DENNÍ PROGRAM\nMeurerturm – „Westwand“ VIIIb\nMeurerturm – „Route Zehn“ VIIIc\nMeurerturm – „Lineal“ IXa\nDreifingerturm – „Ostrisse“ VIIIc\nOstervorturm – „Urbanquergang“ VIIIb\nSchrammtorwächter – „Ostwand“ VIIIc\nSchrammtorwächter – „Nordwand“ VIIIb\nHoher Torstein – „Herbstweg“ VIIIa\nSchwager – „Talseite“ IXa\nFalkenstein – „Direkte Südwand“ VIIIb\nFalkenstein – „Extravaganter Westgrat“ VIIIc\nFalkenstein – „Direkte Westante“ VIIIb\nDEN D – 12x MW\n„První silný moment byl v severní stěně Schrammtorwächtera. Byla to už sedmá cesta a až dosud to šlo jako po drátkách. Jenže ten rajbák nahoře nad koncem spáry mi najednou připadl strašně těžký a poprvé jsem se musel pořádně kousnout. „Nordwand“ nám měla ukázat, jak ambiciózní a drzé byly naše plány.\nNejsilněji se mi pak vrylo klíčové místo z předposlední cesty. Falkenstein – „Westgrat“. Tady jsem zcela vyčerpaný několikrát odpadnul a klíčovou pasáž jsem nakonec přelezl jen s absolutním soustředěním na „tady a teď“ a mobilizací posledních zbytků svojí vůle. Byl jsem jako v tranzu, měl jsem pocit, že se tu z nadhledu dívám na sebe sama a vidím, jak lezu. Zážitek, který se mi při lezení už nikdy neopakoval, ani při přelezech číselně mnohem těžších cest. Snad to lze přirovnat k posledním kilometrům rychlého, na samé hranici vlastní výkonnosti uběhnutého, maratónu (Seppo se v současné době věnuje právě této trati, pozn. autora).\nProzkoumání mých absolutních limitů a dotknutí se vlastního dna – to na mne z toho celého dne zapůsobilo určitě nejvíc.“\nSeppo Gerber v cestě „Direkte Ostwand“ na Teufelsturm (f: Aniko Sass)\nStephan Gerber toho má na triku víc. Je kupříkladu jediný, o kom je v saských lezeckých kruzích známé, že se mu podařilo vylézt na prvním konci lana všechny majstříky. Zkompletovat seznam M74.\nPROSOLIT SE NA KONEC. PO 19 LETECH\nCo pro tebe znamená pojem Meisterweg? Jaké atributy by měla mít taková cesta?\nSeppo: „Můj pohled na pojem Meisterweg je trochu rozpolcený. Pochází z dob socialistického sportovního posuzování a dělení a pro mne, tedy člověka, který zažil restrikce DDR, je prvotně negativní. Nic na tom nemění fakt, že jsem s lezením pořádně začal až po roce 1989.\nOvšem výběr cest, to je samozřejmě z dnešního pohledu něco mimořádného. Ten typ cest je totiž pravý opak dnes tak běžných dobře zajištěných populárek.\nTypický Meisterweg generuje během přelezu mimořádný zážitek. Má jasnou, přirozenou linii, která ani nemusí vést přímo vzhůru, nýbrž představuje logický průstup markantní stěnou. Jištění fixními kruhy je omezeno na minimum, to znamená, že morálová náročnost je vždy přítomna. Některé Meisterwegy také žijí ze své historie či z pověsti nepřístupnosti.\nMeisterwegy jsou zkrátka nejvýraznější cesty ze 40.-70. let, které ve své době platily za nejnáročnější v Saském Švýcarsku.“\nOdkud vzešel nápad přelézt všechny M74?\nSeppo: „Na seznam Meisterwegů mne upozornil Jörg Brutscher. Myslím, že to bylo v roce 2002, když jsme byli v Adršpachu a během dvoutýdenních vytrvalých deštů jsme klábosili „o Bohu a o světě“ a myslím, že se diskuze stočila i na zmíněný seznam. Hned na podzim jsme pak spolu cíleně vyrazili na domněle nejneschůdnější cestu (Wolfsturm – „Talseite“) a vylezli ji. Zkompletování seznamu mne zpočátku ani moc nelákalo, protože jsem tehdá (v roce 2002, pozn. autora) měl již většinu vylezenou, včetně těch neschůdných (např. Brückenturm – „Nordostkante“, či Heringstein – „Nischenkante“).\nSeppo Gerber v obávané “Talseite” VIIIc na Wolfsturm\nAž v roce 2006 mne Lutz Zybell, se kterým jsem častěji lezl, popíchnul, abych to opravdu dotáhnul do konce, a tak jsem v následujících pěti letech cíleně vylezl i chybějící cesty.“\nTakže jak dlouho ti to celé trvalo?\n„28. 6. 1992 to začalo cestou „Südwestwand“ na Lolaturm.\n9. 10. 2010 byla „Nordwestwand“ na Goldstein tou poslední v Saském Švýcarsku.\n30. 5. 2011 jsem se prosolil k vrcholu poslední cestu seznamu, což je „Willy-Hauptmann-Gedächtnisweg“ na věž Waldtorwächter v Žitavských horách (oblast na hranici s Lužickými horami, pozn. red.). Takže dohromady téměř 19 let.“\nSeppo dodělává seznam mistrů v cestě „Willy-Hauptmann-Gedächtnisweg“ na věž Waldtorwächter v Žitavských horách (f: Aniko Sass)\nKlikni a otevři seznam Meisterwegů v .pdf\nJsi první, který je zkompletoval? Zvládnul to pak ještě někdo?\nSeppo: „Nevím to úplně přesně, zda jsem první či jediný. Ale když jsem v roce 2002 vylezl „Talseite“ na Wolfsturm, měl tuhle cestu zopakovanou pouze Dieter Rülker. Tak jsem se ho zeptal a řekl mi, že mu jich pár ze seznamu M74 ještě chybělo. S Berndem jsem se o tomto tématu nebavil, ale když se podívám na ten seznam, tak jsem si téměř jistý, že je má všechny vylezené. Aktuálně je na tom dobře Tino Tanneberger, tomu jich chybí zhruba patnáct.“\n(„Talseite“ na Wolfsturm je zřejmě vstupenkou ke zkompletování seznamu a nejméně lezeným Meisterwegem. Koncem srpna 1970 se podařil prvovýstup mančaftu pod vedením fenomenálního Bernda Arnolda. První opakování, či chceš-li druhý přelez, vyšel Dieterovi Rülkerovi. V roce 2002 tuhle hrůzu prostoupil Seppo a v roce 2016 si čtvrté opakování připsal autor tohoto článku. Takže logicky jediný další lezec, kdo teoreticky může mít sbírku kompletní, není nikdo jiný, než Bernd Arnold. Hladový po informacích jsem si s ním domluvil schůzku, aby se i tahle záležitost vyjasnila. pozn. autora)\nKterá cesta byla pro tebe největší horor?\nSeppo: „Jako nejnepříjemnější linka se mi uložila „Nordostkante“ ! IXa na Brückenturm. Za to může jistě i fakt, že jsem do cesty nalezl bez jakýchkoli informací o ní, snad také trochu povýšeně, protože vylézt VIIIc či IXa pro mne tehdá nebyl absolutně žádný problém. Vysoko nad prvním kruhem jsem si ovšem uvědomil, co že to tu vlastně dělám a také případné následky, pokud udělám chybu (z tohoto lechtivého místa hrozí prvolezci zhruba dvacetimetrový pád na zem, pozn. autora). Dolů to nešlo, a tak jsem se s „mokrými kalhotami“ proklepal ke druhému kruhu.“\n„Nordostkante“ ! IXa na Brückenturm (F: Uwe Daniel)\nBernd Arnold: „Že když pod druhým smekneš, tak jsi mrtvý? Vidíš, to je taky zajímavý. Tehdá jsem byl lezecky i psychicky silný, to jo.“\nSeppo: „Jako na velmi nepříjemnou vzpomínám také na „Herbstweg“ na Freier Turm. I to byla taková akce podle nafoukaného motta „To si taky ještě rychle vylezeme“. Od stavění (nad nynějším třetím kruhem, pozn. autora) to bylo někonečně dlouho těžké a extrémné solivý a já se šíleně vybál.\nZa další velmi neschůdnou považuji „Eckweg“ na Goldstein, protože traverz k prvnímu je tak ultrasolivý, že to snad nemůže nikoho bavit tamtudy lézt. Sem jsem se dokonce musel vrátit, protože poprvé jsem do „Eckweg“ nastoupil přímější „Direttissimou“.\nA nakonec Goldstein – „Nordwestwand“. Kvůli tahu lana jsem dobral parťáka ke druhému kruhu, což byl starý Arnoldův „volant“ (obrovský kruh, pozn. autora), který nebudil stoprocentní důvěru. A nad ním to bylo v rajbasu nečekaně dlouho těžké. Opravdu těžké. Tahle cesta je díky své ponuré poloze a celkové náročnosti fakt hrůzostrašná.“\nBernd Arnold: „Řekl bych, že tuhle cestu určitě nikdo neleze, protože je opravdu zlá a hodně morálová. Nad druhým kruhem musíš vzít „srdce do ruky“ a prostě to odlézt. Spadnout výše nad ním by se asi moc nevyplatilo – určitě bys přistál až dole a zabil se. Nějaké smyčky by tam možná šly, ale jestli by udržely pád, to ti neřeknu.“\nSeppo: „Obecně se mi jako obzvláště nepříjemné uložily zejména ty cesty, jejichž náročnost (obtížnost, kvalitu materiálu, morálovou stránku) jsem před lezením nějakým způsobem podcenil.“\n– MISTRY NEPODCEŇUJ. „TALSEITE“ IXa, SCHWAGER (f: P. Žofka) –\nMÁŠ JE? MÁM\nBernd Arnold: „Zabýval jsem se tím v 60. letech, v 1964 jsem mistrovskou třídu splnil. Pak už to pro mě nemělo smysl, protože jsem všechny cesty tehdá znal a měl vylezené. Vylezl jsem opravdu všechny, i ty v Žitavských horách. Jinak v té době ještě dominovala myšlenka horolezení, kdy odvaha byla součástí obtížnosti. Dodaný kruh byla velká vzácnost, ke které se přistopilo jen, když někde ubyl strom, za který se jistilo, či se vylomily hodiny. Třeba ty cesty nebyly tak těžké lezecky, ale kvůli absenci jištění byl dojem zpravidla o stupínek těžší.“\nNechlubí se tím, ale má je všechny. Bernd Arnold. (f: S. Mitáč)\nKNIHA VONÍ. PROJEKT UWEHO DANIELA\nZavřu oči a na chvíli se zasním. Jaké by to bylo, kdyby někdo všechny cesty nafotil? Doplnil fotky odpovídajícím textem a třeba i okořenil historickými snímky? Tohle vše zpracoval a vydal velikou barevnou knihu? No, mně by se to líbilo určitě. Knížka holt voní.\nTaková publikace by stoprocentně získala čestné místo v mé osobní lezecké knihovničce, hned vedle Pískařů od Bohumila Sýkory, Lezení v Sasku od Jardy Maršíka a Elbsandsteingebirge – Klettern od Franka a Martina Richterů.\nDoufám, že to Uwe Daniel dotáhne do konce, neboť vím, že se přesně tomuhle už nějaký čas věnuje a zdá se, že bude mít cílovou rovinku brzy na dohled.\nUwe Daniel (f: Olaf Rieck)\nMohl bys trochu představit svůj projekt? Jak to celé vzniklo?\nUwe Daniel: „V Sasku fotím od pradávna. Prostě se šlo do skal, a když už jsem toho vylezl dost, tak jsem odpoledne fotil, třeba to, co zrovna chtěli kamarádi lézt. Jasně, vybírali jsme fotogenické cesty, ale cílem nebylo něco uceleného, jako třeba kniha, či výstava.\nA pak mi v roce 2014 jeden kamarád podsunul tu myšlenku udělat knihu o Meisterwegech. Já sám bych na to asi nikdy nepřišel. Začal jsem tedy zjišťovat, zda bych to vůbec organizačně zvládnul (kupříkladu najít lidi, co to vylezou) a začal jsem se cestám ze seznamu M74 věnovat. Prošel jsem svůj archiv a zjistil, že aniž bych to plánoval, měl jsem z minulosti už deset cest vyfoceno. Ale teprve až když se to pořádně rozjelo, tak jsem si uvědomil, kolik mravenčí práce s tím vším vlastně bude.\nBylo mi doporučeno, ať nechám dvojku slanit shora do cesty, jednoho posadím ke kruhu, druhého našteluju do lezecké pozice, zmáčknu spoušť a tradá na další cestu. Jinak že to celé bude trvat předlouhé roky. Tady jsem měl ale hned jasno – tohle není styl, kterým bych to chtěl dělat, a ani styl lezců, které jsem si na vylezení cesty domlouval. Já nebudu někoho přemlouvat, aby mi tu zahrál divadlo. Navíc mají některé cesty pointu deset metrů nad kruhem, tak jak tam chceš někoho strojit?\nKdyž už něco budu dělat, tak pořádně.\nLidi lezou odspodu a já to dokumentuji – takhle se mi to líbí. Některé snímky třeba nejsou dokonalé, není to jedna jediná naprosto dokonalá fotka, na které všechno sedí, ale mají ducha.“\nKolik cest ti chybí a kdy kniha vyjde?\nUwe: „Nyní (prosinec 2017, pozn. autora) jich mám 80. Zbývá mi jich tedy dvanáct. Teď zrovna pátrám, zda někdo nemá na půdě krabici se starými fotkami. Přes zimu budu sbírat historické souvislosti, příhody z prvovýstupů, zajímavosti cest, budu si ověřovat zdroje. Pak potřebuju ještě jedno léto k focení, protože některé ze zbývajících cest vedou ponurými severními stěnami, a i kdyby teď byly suché, tak nedokážu nikoho motivovat, aby to prolezl. A jiné vysychají jen uprostřed prudkého léta. Takže ideálně bych se příští zimu zabýval layoutem a otázkami spojenými s tiskem. Půjde-li vše, jak má, tak na jaře 2019 by mohla být kniha hotová. Když ale vidím, kolik času tomu věnuji, tak se mi nechce dělat kompromisy (v kvalitě či formě zpracování, pozn. autora), které by bolely.\nKniha bude žít z 90 procent z obrazového materiálu a z 10 procent z textu. Některé cesty ze seznamu každý zná a ví, že jsou to vyhlášené Meisterwegy – u nich musí být fotka opravdu kvalitní, musí sedět. Tyhle směry, které jsou v kolektivním podvědomí, mohou dostat v knize klidně i víc prostoru, řekněme třeba pět stran (např. Kreuzturm – „Westkante“, či Rohnspitze – „Dolch“). Naproti tomu u méně známých cest nebude vůbec vadit, když budou mít místa méně. Cílem každopádně je, aby tam byl každý Meisterweg vidět, aby byl z fotek patrný charakter cest, jejich vzdušnost, velkolepost…“\nJak jsi sháněl lidi, co ti před objektivem přelezou danou cestu?\nUwe: „Nejprve jsem fotil kamarády a známé. Ale protože bych měl v knize nerad pořád ty samé obličeje dokola, snažil jsem se poohlédnout i po jiných tvářích. Postupně se trochu rozneslo, o co mi jde a někteří se mi sami přihlásili a začali mě v tom podporovat, takže dohromady mám zhruba 25 lezců. Samotného mě překvapilo, že byl ten nápad přijat pozitivně.\nTaké chci nechat nahlédnout do místní lezecké scény, mezi lidi, kteří takové cesty lezou. Rád bych ukázal, že ty cesty jsou i dnes aktuální téma – ten seznam pořád žije a stále se najdou lezci, kteří tyhle směry vyhledávají a baví je jimi prostoupit.\nTy cesty jsou totiž poměrně rozmanité a adept musí zvládnout širokou škálu dovedností, musí být univerzální, aby si linku ze seznamu vylezl. Nejde jen o charakter lezení (jako je rajbas, hrana, spára), nýbrž i o přívlastky z roviny ‘odvážné, lámavé, vzdušné’. V tomto ohledu jsou opravdu heterogenní.“\nČekání na podmínku. „W-Kante“ VIIIc na Kreuzturm (f: Uwe Daniel)\nU kterých cest bylo nejtěžší sehnat někoho, kdo je vyleze? Některé mají za posledních 50 let jen pár přelezů a jsou to staré známé vraždy.\nUwe: „Tohle můžu odpovědět jen retrospektivně. Když jsem s tím začal, neznal jsem detaily všech cest a netušil, jakým nástrahám bude prvolezec vystaven. Teď už to vím a můžu říct, co jsou „klíče“ k projektu.\nGoldstein – „Nordwestwand“. Tuhle cestu ještě nemám vyfocenou, ale byl jsem se podívat v archivu (v archivu SBB jsou uložené staré vrcholové knížky, pozn. autora), protože mě zajímalo, kdo má cestu vylezenou. Poslední (sedmé) opakování cesty měl před 17 lety Stephan Gerber, který si tam nad druhým kruhem dvakrát nouzově odsednul do nějaké tkaničky. Všichni vědí, jak dobře on leze a co z toho vyplývá. Takže tady si myslím, že budu ještě chvíli hledat.\nPotom ta cesta v Žitavských horách („Willy-Hauptmann-Gedächtnisweg“ na věž Waldtorwächter), protože je tak odporně lámavá a protože to má nějaké nedávné přelezy od řekněme desítkových lezců a všichni se o ní shodně zmiňují jako o strašlivé cestě.\nWolfsturm – „Talseite“. Na ní jsem byl už jednou s borcem, co hodně dobře leze, jenže přelez nevyšel. On o ní pak prohlásil, že by se ty kruhy měly vytáhnout, aby to nedejbože nenalákalo nějakého mladého zdravého jedince.\nA konečně Brückenturm – „Nordostkante“ ! IXa, Vorderer Torstein – „Nordwand“ ! IXa Domwächter – „Südwand“ IXb“.\nKdy jsi měl opravdu nahnáno z počínání provlezce či z toho, jak dramaticky přelez probíhal?\nUwe: „Napadají mě dvě situace. První byla v „Rostkante“ ! VIIIb na Hauptwiesenstein. Prvovýstup byl udělán se schwebe (postranní jištění, pozn. autora), ale je známo, že to občas někdo vyleze i bez něj. Pro stejný způsob se rozhodnul klučina, který se mi k přelezu nabídnul. Všichni, co to lezou bez schwebe, moc dobře vědí, že v klíčovém místě deset metrů nad blokama je chyba nepřípustná. On jí udělal.\nU nohy měl deseticentimetrový kyz, který je docela dobrým chytem, ale člověku se nechce věřit, že by kolem něj držela nějaká dobrá smyčka. Podle mě je to jediný člověk na světě, který to do ní opral a navíc jak letěl, tak se té smyčky intuitivně chytnul a málem ji z toho ubohého kyzu svléknul. Představ si, že on tu cestu ještě dolezl a jako bonus hodil výše další dvě nehorázné tlamy do smyček. Pak jsem se ho zeptal, co si tom dni myslí a víš, co mi odpověděl? Že to prý bylo v pohodě, akorát ho trochu trápí, že leze moc pomalu a že každý krok dlouho zvažuje. Že by rád lezl plynuleji. Já si tedy vždy dopředu zjišťuji, s kým mám tu čest a u něj jsem měl na základě jím vylezených cest dojem, že bude mít všechno pod kontrolou. Až po téhle události z něj vylezlo, že s lezením začal asi před dvěma roky a že někde na internetu vyštrachal seznam Meisterwegů a napadlo ho, že s ním bude lezecky zrát a že ho ty cesty někam posunou.\nChytání smyčky v „Rostkante“ ! VIIIb na Hauptwiesenstein (f: Uwe Daniel)\nDruhá situace jsi byl ty (autor článku, pozn.) v „Nordwand“ ! IXa na Vorderer Torstein, kde jsi vysoko nad druhým kruhem stepoval celou věčnost. Nakukoval jsi doprava, doleva, zkusil něco zašťourat, pak se vrátil, zase to zkoušel na obě strany a tohle pořád znovu a znovu. Ještě jsi na žádnou cestu nenadával, že je to ta poslední hrůza, ale tady jsem si myslel, že třeba začneš. Navíc to z mého pohledu vypadalo, že bys při pádu odsud skončil až dole na nástupovém balkoně.“\n„Bernd Arnold k prvovýstupu cesty „Nordwand“:\n„Jo, to je také nebezpečná cesta, byl jsem mladý, stal jsem se šéfem tiskárny, měl jsem v hlavě silnou fázi.“\nVím, že s sebou často bereš dva foťáky. Proč?\nUwe: „Občas jsou dvě perspektivy a obě jsou dobré. Byl jsem nespokojený s tím, že jsem se musel rozhodnout pro jednu jedinou. Tak jsem začal používat dva fotoaparáty; jedním dělám s použitím teleobjektivu detaily a druhým spíše záběry linie celé cesty. Jeden mám tedy v ruce a druhý na stativu někde opodál ovládám dálkovým ovládáním. Ne vždy to ale funguje, párkrát jsem se musel vrátit a cestu nafotit třeba dvakrát. Jindy si beru oba přístroje do stěny, abych nemusel narychlo měnit objektivy.“\nChtěl bys prostřednictvím knihy lidem něco předat?\nUwe: „Chci, aby když si někdo vezme knihu do ruky, tak aby viděl, že saské lezení žije. Že i v dnešní generaci existuje spojení s minulostí. Nebude to adorace minulých časů ani oslava těch dnešních. Saské lezení není jen krásná vzpomínka, muzeum, či skanzen. Kniha by ti měla ukázat, že je to zde stále lezecky aktivní a dovolí ti nahlédnout, co vše lze ve vybraných cestách zažít. Sebejistota, odvaha, trpělivost a střízlivý odhad – s tím vším bude člověk na konci dne na zdejším písku konfrontován, což se ve sportovních oblastech neděje, či přinejmenším ne tak často. Člověk k tomu musí vyzrát a to je dlouhý proces, který se bohužel nedá natrénovat někde na umělé stěně.“\n– LINIE, NA KTERÉ MUSÍŠ VYZRÁT. „W-KANTE“ VIIIc NA KREUZTURM (f: Uwe Daniel) –\nBernd Arnold a Stephan Gerber.\n– jediní dva borci zatím zvládli přelézt všechny Meisterwegy,\npřičemž jednomu z nich to trvalo 19 let.\nDvanáct kusů za den už také padlo.\nI s tou knížkou to snad klapne.\nDočkáme se ale někoho, kdo dokáže zachovat chladnou hlavu a vytáhnout 92 exkluzivních směrů během jednoho roku?\nPRVNÍ DÍL ČLÁNKU NAJDEŠ TADY.


Rady pro sázení na MLB | Nápověda k sázení na MLB\nAnalýza změn taktiky v MLB\nVliv ofenzivní hry na nadhazování\nNezapomínejte na vnější vlivy\nBaseball je mezi sázkaři neuvěřitelně populárním sportem, protože se u něj dobře provádí statistická analýza. K úspěchu to však povede jedině tehdy, pokud sázkaři ví, co mají hledat. Jaké faktory byste měli brát v úvahu, chcete-li sázet na baseball? Čtěte dál a uvidíte.\nOd doby, kdy Bill James přišel se svým přístupem k analýze baseballu zvaným „sabermetrics“ (jde o empirickou analýzu baseballu; název je odvozen od zkratky Společnosti pro výzkum amerického baseballu SABR - pozn. překl.), úroveň datové analýzy ve sportu neustále roste. V současnosti je s nejvyšší podrobností analyzován snad každý aspekt baseballu a všichni přesto hledají nějaký nový úhel pohledu, který ještě nikdo nevyzkoušel.\nStatistická analýza má zásadní podíl na úspěšnosti sázení. To znamená, že ti, kdo to se sázením myslí vážně, si často vybírají právě baseball. Vývoj během zápasu znamená, že snažíte-li se najít konkurenční výhodu, jsou data ještě důležitější. To samé platí, když chcete získat výhodu nad bookmakerem.\nJak sázet na baseball: Úplný průvodce sázením na baseball\nÚspěch týmu Houston Astros ve World Series byl zajisté pěkným příběhem jako z pohádky. Z loňského roku a předchozích sezón si však sázkaři mohou odnést i užitečné lekce.\nAnalýza změn taktiky\nV sezóně MLB 2014 se opět objevila obranná přeskupování - šlo o pokročilejší adaptace přeskupení, která vymyslel manažer týmu Cleveland Indians Lou Boudreau v roce 1946, záměr (a výsledek) však byl stejný.\nDíky své úspěšnosti byla tato obranná taktika používána častěji a následkem toho začal klesat poměr přeběhů ke skórování v lize. Jenže kvůli tomu byl náhle baseball méně zábavný a mnozí jeho příznivci kvůli tomu dokonce volali po zákazu této taktiky. Jak je však vidět z níže uvedené tabulky, baseball se tomu přizpůsobil.\nZměna taktiky v MLB\nHR = Homerun (oběh všech met na jeden odpal), BA = Batting Average (počet pálkařových zásahů vydělený počtem, kolikrát byl na pálce), OBP = On Base Percentage (kolikrát pálkař dosáhl mety za hru), SLG = Slugging Percentage (celkový počet met oběhnutý hráčem na pálce)\nV loňské sezóně byla frekvence homerunů o 40 % vyšší oproti sezóně 2014, kdy se začalo znovu používat přeskupení do pole. Vzestup útoků bylo možno částečně připsat na svědomí týmům, které řešily, jak proti obrannému přeskupení hrát. Objevila se ale i tvrzení, že míček používaný v MLB je „upravený“. Rozsáhlý článek o této debatě napsal Ben Lindbergh.\nMožná to vypadá evidentně, ale při sázení na baseball byste měli brát v úvahu i kdy (denní doba) a kde (stadion) se hraje.\nSázkaři budou letos pozorně sledovat zápasy na začátku sezóny. Jestliže se objevila tvrzení, že jeden z největších nárůstů útočné hry ve 150leté historii této hry (díky němuž byl vytvořen rekord největšího počtu homerunů v lize) způsobily úpravy míčku, byla by stejně hodnověrná i jiná úprava, která by takový prudký nárůst zastavila.\nKurzy run line na zápasy na začátku sezóny MLB budou nejspíš vypisovány s očekáváním, že vzestup útoku a veleúspěšných pálkařů bude pokračovat. Klíčem k úspěšnému sázení na baseball v této sezóně by mohlo být pečlivě sledovat metriky útoku a včas se přizpůsobovat se ještě dříve, než to stihne udělat zbytek trhu.\nAčkoli středem pozornosti v loňské sezóně byly úspěchy, kterých dosáhli Jose Altuve, Giancarlo a ostatní, je důležité analyzovat i vliv tohoto posunu ve hře na obranu.\nSázkaři si možná všimli, že statistiky elitních nadhazovačů v posledních několika sezónách klesají, a předpokládali, že schopnosti nadhazovačů se zhoršují. Prudký vzestup útočné aktivity má samozřejmě negativní vliv na údaje o výkonech nadhazovačů.\nPohled na statistiky Claytona Kershawa za poslední dvě sezóny ukazuje tendenci nadhazovačů vzdávat přeběh častěji, než by se dalo očekávat - Kershaw je často považován za nejlepšího nadhazovače ve hře, takže to rozhodně nemůže být otázka schopností.\nStatistiky nadhazování Claytona Kershawa\n% Tvrdých zásahů\nPrůměrná vzdálenost překonaná míčkem\n/9 = Za 9 směn, K = Strikeout, BB = Base On Balls (Mety zdarma), HR = Homerun\nNově nalezená útočná síla v MLB znamenala, že nadhazovači hráli v poslední sezóně opatrně (proto větší procento přechodů). To znamená, že by se v sezóně MLB 2018 mohlo vyplatit předpokládat, že se výkony nadhazovačů budou podle principu regrese vracet zpět.\nTaké je zajímavé si všimnout, jak týmy přistupují k nadhazování obecně. Pohled na statistiky za několik posledních sezón ukazuje, že nadhazvači házeli každému pálkaři více hodů, házeli ostřeji a jsou nasazování častěji.\nStatistiky nadhozů v MLB 2014-2017\nPálkaři, kterým nadhazovali za 1 hru\nHodů na jeden nástup na nadhoziště\nNadhazovačů použitých za hru\nNadhazovačů použitých za sezónu\nPrůměrná rychlost rychlého nadhozu\nTyto údaje ukazují větší důraz na efektivitu nadhazování v dnešní MLB. Sázky na baseball jsou tradičně založeny na prvním nadhazovači určitého zápasu (tolik, že je často uveden vedle kurzu). Zdá se ale, že týmy přestávají přikládat zahajovacímu nadhazovači takový význam. To znamená, že by je měli následovat i sázkaři a bookmakeři.\nTyto statistiky se čerpají z ligy jako celku, sázkaři však musí pamatovat, že se jednotlivé týmy liší a že při sázení na určitý zápas je třeba brát v úvahu mnohem více věcí.\nPřečtěte si: Proč je sázení na baseball tak oblíbené?\nTaktika manažera týmu pro nadhazování a rotaci hráčů, dostatek odpočinku týmových střídačů, výkony hráčů po určitých obdobích odpočinku a tréninkové výkony týmu proti levorukým a pravorukým hráčům, to je jen několik příkladů toho, jak vám může podrobný průzkum pomoci při sázení.\nAčkoli v posledních několika letech došlo v baseballu k mnoha změnám, vliv vnějších faktorů na výkon se nezměnil - každý, kdo na baseball sází, by na tyto faktory a jejich význam měl pamatovat.\nVývoj během zápasu znamená, že snažíte-li se najít konkurenční výhodu, jsou data ještě důležitější. To samé platí, když chcete získat výhodu nad bookmakerem.\nJedním z nejznámějších vnějších faktorů, které mohou baseballový zápas ovlivnit, je počasí. Jednoduše řečeno, čím je tepleji, tím dále míček létá. Při baseballovém zápasu je důležitá i vlhkost, která má vliv na počet přeběhů (důvod podrobně vysvětlil Alan Nathan v tomto článku).\nKromě teploty a vlhkosti by každý baseballový sázkař měl pamatovat i na rychlost a směr větru při zápasu. Pokud vítr fouká pálkaři do zad, pomůže mu odpálit míček dále. Pokud naopak fouká proti němu, bude se mu odpalovat hůře.\nMožná to vypadá evidentně, ale při sázení na baseball byste měli brát v úvahu i kdy (denní doba) a kde (stadion) se hraje. Pálkaře může negativně ovlivnit i pozice slunce, při hře v noci pak někteří z nich vidí míček lépe než jiní. Na některých stadionech navíc bývá více zásahů, přeběhů a homerunů než jinde - je tedy nesnírně důležité udělat si před sázkou základní průzkum „faktorů stadionu“.\nKurzy na MLB