Nový nástroj se hodí do těžkého terénu. Poradí si s nálety a křovisky, ale i s polehlou trávou. Je vhodný tam, kde by struna rychle ubývala a kotouč se nadměrně obrušoval.\njá mám jinou zkušenost\nŠel jsem s trojzubcem sekat vysokou tuhou trávu. Ačkoliv jsem postupoval odshora dolů, tak se tráva namotala kolem hřídele, až to chcíplo. Pak jsem to musel rozmotávat. Pochopitelně nebyla to jenom tráva, ale i svlačec, plazí se to nízko nad zemí, pak se to namotá a křovinořez udusí. Obávám se, že s tímhle řetězem se to bude opakovat.\nRe: já mám jinou zkušenost\nJá bych řekl, že s tímto řetězem ne. Bude sekat stejně jako struna s tím, že se neutrhne o každý suchý silný stvol či zdřevnatělý výmladek. A že motor v trávě dostane pořádně zabrat.\nJinak při sečení podobného materiálu jako je vysoká a svlačcem zamotaná tráva je potřeba skutečně držet otáčky motoru téměř na maximum a rozhodně to není pro motoricky slabý křovinořez. A při sečení si i tu trávu rozseknou na několik částí a sekat jak je tráva polehlá. ze které strany je to nejlépe si to vyzkoušet. jednou to jde dobře proti polehnutí, jindy zas kolmo na polehnutí, jindy nic nepomůže jen trpělivost\ntady jsem to uploadoval. je to točené asi před 3 měsíci http://www.vzaar.com/videos/45175\nNo nevím, po pravdě nic moc, ten keř trojhranem by měl dvakrát rychleji zlikvidovaný i bez tak zbytečných vertikálních pohybů(což není zrovna tisíckrát nejpohodlnější) - několika tahy odetne spodky a pak si je hlavou stroje ´odhodí´ bokem a postupuje dál...\nNo ono záleží jestli chceš aby po tobě něco zůstalo. Pokud to chceš vyčistit a nenechat po sobě kusy keře, tak vemeš řetěz. Rozmetá ti to na kousíčky, takže je to prakticky jako bys ten keř celej vzal a odnesl pryč. Jinak si nedokážu představit, že bych takové křovisko dělal trojhranem. Myslím že bych se nadřel mnohem víc\nVyzkoušej... je třeba silný stroj, pak to jde.\nTak jsem se podíval a mám pocit, že ten štěpkovací nůž je rychlejší. Viděl jsem na jaře chlapa jak rozsekával hromady trávy a zbylo po něm jen trochu travní drti. Myslím proto,že takové křoví by také lépe rozsekal a hlavně rychleji. V nabídce ho mají dvě značkové společnosti a až přide čas, tak si ho asi koupím.\nNo nevím jak v česku, ale já to v Anglii používal už před rokem. Pracoval jsem pro město a tam jsme to začli pužívat na ničení hustých ostružin. Kterých je tu všude hrozně moc. Rozdíl v zacházení je v tom, že oproti klasické struně se s tímhle hýbe zezhora dolů a zase nazpět. Řetěz to krásně drtí na malé kousíčky a za chvilku zbyde po hustém křoví pouze holá zem. Říká se tomu brushcutter. Aspon tady. Je to výborná věc. Ovšem na slehlou trávu bych to moc nepoužíval. Ono to spíše oškube než poseká. Je to asi fakt nejlepší na křoviny. Hlavně ostružiny atd\nNo tak na takové ostružiny bych vzal raději štěpkovací nůž než tento řetízek, protože ten nůž je určitě ostřejší a nebude mít takový odpor jako ten řetízek. A pokud se trápíte každý rok s ostružinami tak bych zvážil nějaký postřik Ostružiny jdou i krásně trojcípým kotoučem.\nV první řadě na tuto práci je nutné používat profi stroj, který má odpružený motor a rukojetě a tak se nepřenáší vibrace do rukou. Ten stroj na obrázku je jasně vidět profi, nevím jestli Husqarna nebo Stihl nebo něco. Jinak se dají místo řvoucích dvoutaktů použít i čtyřtakty. Třeba Honda je používá, ale teď nevím, jestli je i v kategorii profi. Sekal jsem 2tk SOLO profi a je to fakt paráda to odrušení vibrací. Ale ten hluk jedině s chrániči sluchu.\nRe: Profi stroj\n4 takty Hondy jsou slabé, asi by ten řetěz neutočily. Ale stejně ječí, jen trochu jiným kmitočtem. Zajímavé 4 takty má Stihl, kde mazání motoru je směsí benzinu a oleje (směs pro dvoutakty) . Na rozdíl od Hondy která má klasické mazání - olej v motorové skříni - systém Stihl je méně náročný na údržbu - naleje se směs benzinu a je pohoda. Mají také příjemnější zvuk, nicméně prý zatím nebudou vyrábě´t silnější křovinořezy. Myslím, že skončili někde okolo 2 koní - větší prý by byly už těžké.Snad zatím.\nNo nevím, 4takt všeobecně méně ´střílí´, což je podle mě pro podobné stroje docela důležité - nabrat rychle otáčky..\nSupr, jdu to schánět!\nVysekávám nálety kolem firmy ve vodoteči a na prudký hrázi a je to přesně jak v článku - ani hvězdicová 3,5 struna to nevezme, hlavně když je vedro tak se snadno užvejkne v hlavě a hvězdici použít nemůžu, protože ve svahu furt zachytávám o kameny. Nemluvě o tom, že občas narazím na starou černou skládku. Tohle by mi práci hodně ulehčilo. Podobný řetízkový drtiče používají cestáři na vysekávání příkopů, tam ovšem běží svisle.\nRe: Supr, jdu to schánět!\ntaky si rovnou sežeň novej křovinořez, to musí být nápor na ten spodek , když něco chytíš, co ?\nuž to někoho zabilo ? woe\nRe: už to někoho zabilo ? woe\nNe, máš šanci být v něčem první na světě!\nplamenomet je ekologičtější\na navíc se v zimě i zahřejete\nJá používám strunu s hvězdičkovým průřezem. Vydrží víc než klasická kulatá, má lepší sekací schopnosti.\nale jedině na starou a suchou ale stojící trávu. Na tom videu ale je jinej materiál\nJinak mě fascinuje, i když je ten člověk na videu očividně profik, tak seče mnou naprosto nepochopeným stylem ´stále na plné kule´, tj. že drží plyn celou dobu na doraz. Žere to příšerně benzín a ničí zbytečně stroj.\nno, vyzkoušej si. Když budeš pořád přidávat a ubírat plyn, tak Ti bude křovinořez (či auto) žrát pořádně více, než když budeš mít konstantní vysoké otáčky.\nTen motor je stavěný na vysoké otáčky, horší jsou pro něj neustálé vytáčení do otáček nehledě na nerovnoměrný přísun paliva a maziva.\nzajímalo by mě více názorů na tuto problematiku. Jak je to například s chlazením, když motor jede pořád na plný kule.\nChladí, chladí, důležitá je pro něj technická přestávka, že po té nádržce na chvíli spočne a ochladí(to platí i pro pracovníka). Čím brutálnější zacházení, tím častěji servis a opravy. Záleží taky na konkrétním stroji, některé vydrží víc, některé méně.\nsekám v průměru 30-45 min, takže by to mělo být ok.\nKdyž dokončím záběr a vrtuli mám ve vzduchu, tak mi otáčky neopadnou za tu vteřinu na nulu. Jedná se o běžný motor, který prostě je celou dobu v červených otáčkách, to že jej na sekundu při každém pohybu povolím do volnoběhu, to mu nemůže už víc ublížit. Spotřeba paliva? Na nádržku hodinu až hodinu dvacet (Hsq.345RX), podle terénu a typu práce se strunou ´na plno´ po zahradě(husq. asi 325 tuším) asi 50 minut. Tak nevím.\npřesně tak to také dělám.\nje potřeba přepočítat jak velká plocha na jednu nádrž se poseče tím, či druhým způsobem. Nevím jak kdo ale má Stihl 400 asi už deset let, a moc ho nešetřím a stále v pohodě (ročně několik ha od trávy až po křoví). jediné co měním tak jsou filtry a sekací nástroje.\nTak jasně, že objektivně těžko porovnávat takhle, jenom zkušenost. V servisu na seřízení sme jezdili co měsíc (několik ha týdně), nejčastější závada - ztracený šroub mazání od kloubu.\nPavel Jerabek se tim opravdu zivi, pouziva krovinorezy STIHL 400 a rikal, ze spotreba s retezem je opravdu o neco vyssi, ale ze se mu to casove vyplati nez stridat stroje. Stara se chranena uzemi, casto seka treba travu polehlou ovcemi, ktere maji za ukol spasat a presne takove plochy, jako jsou na videu - hnusna polehla trava namichana se silnejsimi vetvickami a nalety. Poradna ochrana podle neho patri k teto praci, normalne sece v podobnem terenu i s respiratorem, o tom, co umi zapomenuta flaska od piva, kdyz na ni narazi ocelovy kotouc, si uz taky vyzkousel. Odlasy od znackovych vyrobcu, kteri se do retezove hlavy radeji nechteji poustet ma podobne jako viz prispevek dole. Stejne tak varuje pred nahradami samodomo a zaprisahal me, abych to do clanku nezapomnel napsat, coz jsem rad ucinil.\nCo se tyka stylu sekani - na svem domacim slabouckem Oleo-Macu taky secu jednostrane, u dvoukonove masiny je asi vsechno jinak :-)\nZaponenutá flaška je hnus, nechutný je nechtěný nález plné petky nebo pro jistotu nějaká skládka (plechovky, střepy, cihly)... suverénní top je pod trávou schovaný kus ostnatého drátu, který se zčásti namotá a zčásti šlehne dozadu. Vcelku běžné při sekání v místě starší oplocenky. Respirátor jsem nikdy nepoužíval, tělo musí jít do hrobu zhuntované...\nKdyž se zaposloucháš do zvuku na videoklipu, tak je slyšet jak se těžce z volnoběhu motor rozbíhá.Ten řetízkový nástroj je logicky těžší než struna, takže je asi nutné držet stálé obrátky protože jinak by se neustále čekalo až se nástroj znovu rozběhne. A pokud jsem postřehl seče i při směru doprava - tedy na obě strany. Celkem běžný postup u silnějších strojů a v těžším provozu a kdo to trochu umí. Hrabe se potom stejně celá plocha ne jen řádky. Při takovém sečení se nemusí stroj neustále rozbíhá do záběru, je stále přiměřeně zatížen a práce ubíhá. Jen nevím jestli skutečně jde na plné otáčky, či zda nemá o trochu ubráno aby na plné otáčky motor nevyskočil. Je to jen klip - nelze soudit jak se strojem dělá celý den, jestli vlehčím porostu otáčky naopak nesníží a motoru neodlehčí.\nTěžce se mu může rozbíhat i z jiného důvodu. Ano, seče na obě strany, to já taky, ale když dojedu na konec záběru, tak si udělám takový asi 10cm do-nikam-pohyb, během kterého jemně povolím plyn a přidám na full až při zpětném pohybu (ten oblouček si dělám proto, abych nemusel zbytečně silou překonávat vlastní setrvačnost se strojem), nemám tak celou dobu plyn stlačený - na druhou stranu jej ani zcela nepustím(podle situace). Při sečení povrchu jako seče na videu netřeba plné otáčky(nízké tvrdé stvoly?), stejně jako při osekávání toho keře, kdy spíš záleží na šikovnosti a citlivosti.\nTakhle je to podle mne naprosto v pořádku, když budeš stále ubírat a přidávat plyn, tak budeš mít asi menší spotřebu, ale zase ten záhul na odstředivou spojku. Ta Ti asi dlouho nevydrží.\nNikdy nebyla měněná. Dělala takhle deset let.\nTy stroje( profi i kutil) jsou vyrobeny tak, aby se chladili sami dobře. Mají na startovacím setrváčku žebrování a to v těch otáčkách žene dostatek vzduchu na chlazení motoru. Zároveň je celá válec chlazený samotným palivem, které prochází celým motorovým prostorm-systém 2tk asi znáte. Jediný problém je u těch maníků, kteří nedodržují poměr mazání olejem v benzínu a nečistí pravidelně každý den vzduchový filtr. Někdy i 2x denně. To pak jde mašina do kytek nato tata. Znám to, dělal jsem na ty stroje servisáka\n..to musí být maso, když se te utrhne..\nTen človíček co na fotkách\nseče to má asi v hlavě víc srovnané než mnozí kutilové a i pracovníci co udržují parkové plochy a okraje silnic. Je vidět, že má vysoké pracovní boty - myslím, že budou mít i zesílenou špici, je celý oblečen do pevného obleku (zřejmě pokud reportáž byla v těchto horkých dnech to oblečení nebylo asi příjemné) a přilbu se štítem včetně se sluchátky. Asi ví proč se takto navléci a minimálně chránit, protože pokud jsou tam kamínky, křoviny apod., by v klasickém "kutilském" oblečení byl otlučený i do krve. Zřejmě si váží ceny zdraví víc než chvíle pocení a nepohodlnosti v takovém oblečení při práci. A asi i kalkuluje s cenou zdraví a ztrát při létání po doktorech.\nOsobně když vidím údržbáře krajnic silnic, kteří sečou i bez ochranných brýlích přestože lze předpokládat, že tam budou i skleněné láhve, tak se podivuji nad jejich lehkomyslností a neodpovědností jejich zaměstnavatelů.\nRe: Ten človíček co na fotkách\nNo, víte, jsou i lidé, kteří pracují s křoviňáky v lesích a velmi náročném terénu, kde je takové vybavení naprostou povinností (30x za hodinu to zatnete do kamene, semtam přiberete nějaký schovaný ostnatý drát, třísky létají v proudu a to se bavíme o výkonných strojích, které těmto materiálům udělí vražednou energii). Tento článek je spíše pro ně, než pro městské a hobby trávníkáře. Pro ně není ani tento vynález, ani například trojhranné kotouče, které jsou na běžný trávník prakticky k ničemu. Mně osobně se nápad líbí, už se touto prací nezabývám, ale být to dříve, tak bych to asi vyzkoušel, protože kotouče jsou docela drahé a i ty kvalitnější se musí fakticky několikrát denně brousit ručně a měsíčně strojově. Řetěz je pevný a přesekne i keř, rozseká trávu, ale přitom je poddajný např. skále, kdy kotouč celou energii ´kopne´ zpět do stroje (to je radost). Kutilství se v těchto podmínkách moc nedoporučuje, věci musí být festovní, jde o život.\nJe vidět, že jste už něco vysekal a víte co se děje, když se zasekne do kamene či pařezu silným strojem. Kdo to neví, tak zpětný vrh křovinořezu dokáže dostat i metrákového chlapa na kolena. A pro takovou práci se skutečně vyplatí koupit pořádné a kvalitní stroje, protože převodová hlavice dostáva skutečně při takové práci zabrat. A kolikrát jsem se divil, že se ještě neutrhla. Nicméně přesto i mezi lesními dělníky najdou koumáci kteří originální a schválené nástroje ke křoviňáků nepoužívají a nechají si dělat třeba z listu katru (strojní pily na dřevo) vyžínací kotouče a v různých internetových diskusích se ještě chlubí, že ten koutouč se sice časem utrhne, ale zůstane ležet na zemi. O tom, že se může odrazit a i praštit nějakého hobaře či sebe samého ani neuvažuje. A to je te chlubil profik, co potom naši kutilové kteří neustále koumají jak dokázat, že jsou chytřejší a šikovnější než výrobce či bezpečnostní pracovní předpisy.\nNavrhuji Nobelovu cenu\nhlavně tomu, kdo vymyslí nehlučný sekací nástroj, protože když do ulic vyjdou tlupy se strunami, fukary na listí a vyjedou sekačky, je to tragédie - smrad, hluk, prach. A že to je poměrně často. Navíc ona biologická čeleď strunatců to bere tak, že prostě má práci, ale už neuvažuje a seká až těsně u země, což nesvědčí ani trávě, ani vysušované zemi, ani prašnosti (teda té to svědčí) - to už není výčitka, jenom konstatování faktu.\nRe: Navrhuji Nobelovu cenu\nOtázkou je čím ty plochy v městech sekat aby to vlastně někdo posekal. Na kosu nikdo nemá jak fyzický fond (to je to nejmenší), ale i finance a lidi. Prach a hluk je neštěstí, ale je zajímavé, že v městech kde to dělají pracovníci nám vadí, na vlastní zahradě když sami sečeme ten hluk nevadí. A sečení u země je problém. Ale většina trav by to měla rozdýchat, protože u země je ukousávají i obce a kozy.\nVelký problém prašnosti ale jsou psí a kočičí výkaly které v trávě zaschnou a potom když do nich sekačky narazí do vzduchu se mohou dostat i vaíčka četných cizopasníků. potom to dýcháme sami - i chovatelé psů, kteří po svých miláčcích neuklidí jejich hromádku. a zahradníci - ti musí smrdět až to není hezké - nezávidím jim tuto na sídlištích nechutnou práci.\nnaše "obec" trávu ze zásady neokusuje, ale světe div se, začala ji sekat !!! Co k tomu vedlo? Jakýsi zákon o tom, že se nemá spalovat stará tráva a listí, a nařízení, že i posekaná tráva se má odvážet na určenou skládku. Do té doby lidi sekali i na veřejných prostranstvích před svými domy, od této doby řekli: "Dlabem na to, když buzerace, tak ať si to obce zajišťují samy" ! První rok bordel, neposekaná tráva, pak obec musela koupit sekačky a zaplatit za tu práci lidem\nnehlucny sekaci nastroj uz je vymysleny asi tak 1000 rokov. Neviem ako u vas, u nas sa tomu hovori kosa. Ale otazka je ci by s nou este niekto mal ochotu pracovat. Asi tazko.\nu nas sa tomu hovorí "koza"\nKosa jako takový je podstatně mladší- tak 500 let. Do té doby se používaly srpy. A rádi s ní pracují ochranci přírody při údržbě květnatých luk (čas od času jsou o nich reportáže) . A sečou tam i mladí a s velkou radostí. jenže jen tak týden a potom si 12 měsíců léčí svaly a puchýře.\nSice už existují akumulátorové travní sekačky a vyžínače, které nejsou tak hlučné jenže stačí spíš pro potřeby zahrádkářů, a kvalitní značkové modely se cenou vyrovnají těm benzínovým. Faktem je že postup který popisujete je totožný snad ve všech městech, v tom prachu lítají i výkaly nejlepších přátel člověka, který se ale nechová jako člověk ale mnohdy jako prase a neposbírá to po nich, takže cca 2 dny po sečení trávy kolem domu raději nevětrám...\nnehlucny sekaci nastroj je ovce ci koza,\nPříští extra super čupr novinka bude o tom jak někdo naprosto inovativně přimontoval k hlavně žacího řetěz z motorové pily? ...každý se nějak živíme, že\npokud si někdo stěžuje, že mu příliš ubývá plastová struna, tak mnohem líp funguje ocelová struna nebo lanko(nesmí se třepit). např. pružinová ocel (pružný drát) atd. jednoduchá úprava na stávající hlavě, dva kousky drátu+ dvě sponky, hlavně pozor na břit ke zkracování struny. ty řetězy se těžko roztáčejí. jinak bych také řekl, že líp než ten řetěz na bejka, co mají na obrázku, musí fungovat vyřazený řetěz na kolo, nebo z motorovky, který bude navíc držet směr.......


Životní dílo už v 47 letech: Když se hobby zhmotní v bichli | Reflex.cz\nJaroslav Šajtar 28. listopadu 2019 • 12:00\nfoto: Academia, Inforum 2015\nSedmačtyřicetiletý absolvent filozofické fakulty Univerzity Karlovy Filip Vojtášek zasvětil svému koníčku více než polovinu svého života, přesněji pětadvacet let. Tak moc ho bavilo co nejpodrobněji mapovat činnost hloubkařů (tj. amerických a v mnohem menší míře také britských stíhačů) na konci druhé světové války.\nVýsledkem jeho usilovné a časově nesmírně náročné badatelské činnosti je monumentální, bezmála tisícistránkový průvodce POD PALBOU HLOUBKAŘŮ, nesoucí podtitul Útoky amerických a britských stíhacích letounů na pozemní cíle v českých zemích v letech 1944 a 1945. Právě ho vydalo pražské Nakladatelství Academia a udělalo moc dobře, neboť lze bez sebemenší nadsázky konstatovat, že tato publikace nemá v naší letecké literatuře obdoby.\nÚtoky kotlářů na povozy\nO jednotlivých leteckých bitvách svedených na českém nebi, třebaže se rozsahem nedají srovnávat s bitvami o Británii, Porúří, Berlín či nad Kubání, již vyšly monografie. Hodně užitečné práce na tomto poli odvádějí lokální patrioti a různí nadšenci. Dosud nikdo se však neujal – a navíc s takovou precizností – do té doby málo známé činnosti hloubkařů, kteří v závěru celosvětového válečného požáru útočili na nejrůznější pozemní cíle, nejčastěji na lokomotivy (odtud se vžilo lidové označení kotláři), ale rovněž na železniční vagóny, depa, letiště, mosty, vojenské i civilní automobily, ovšem leckdy také na koňské povozy.\nJestliže spojenecká snaha rozvrátit dosud fungující dopravní infrastrukturu v týlu třetí říše je ospravedlnitelná, pak některé útoky, jako například právě na „strategicky“ bezvýznamné koňské povozy, navozovaly nepříjemný dojem, že někteří piloti si jimi prostě jen krátili dlouhou chvíli.\nPenězi k nezaplacení\nVojtášek formou místopisného soupisu zachytil celkem 951 útoků kotlářů v českých zemích. Opíral se zejména o hlášení četnických služeben a protektorátních drah. V 85 procentech případů dokázal určit se značnou mírou pravděpodobnosti leteckou jednotku. Vycházel z operačních svodek Spojenců a za pomoc při tvorbě svého vpravdě životního díla vyjadřuje poděkování desítkám našich i cizích lidí. Není ovšem v oboru nováček. Má za sebou již knihy Praha v plamenech, Bomby na Květnou neděli a píše blog Hloubkaři.\nKnihu doprovázejí četné fotografie, včetně takových unikátů, jako jsou dobové záznamy pořízené pomocí fotokulometu. Pro čtenáře libující si ve faktografickém materiálu jsou doslova penězi k nezaplacení přehledné tabulky v závěru díla, uvádějící mj. počty doložených útoků v jednotlivých krajích, obětí (úhrnem 1116 doložených v domácích zdrojích, z nichž většina bohužel připadá na civilisty), počty útoků podle jednotek, a dokonce i počty nepotvrzených útoků podle jednotlivých krajů a počty zasažených lokomotiv.\nAutor si dal tu práci, že dohledal nejúspěšnější spojenecké piloty při útocích na letiště v českých zemích a piloty ztracené při hloubkových útocích. Pro zmapování letecké činnosti na našem území v závěru druhé světové války je Vojtáškova kniha nepostradatelná a autorovi je třeba popřát hodně úspěchů při dalším odstraňování bílých míst naší historie.\nKlíčová slova: knižní čtvrtek, Třetí říše, druhá světová válka, Nakladatelství Academia, literatura faktu, stíhači, hloubkaři, POD PALBOU HLOUBKAŘŮ, moderní historie


Horácká Slavia odtajnila termíny přípravných zápasů - Třebíčský deník\nHorácká Slavia odtajnila termíny přípravných zápasů\nTřebíč – Fanoušci Horácké Slavie mohou vytáhnout tužky a diáře a začít si zaškrtávat dny, v nichž jejich tým vyjede v létě na led. Vedení třebíčských hokejistů totiž odtajnilo termíny přípravných zápasů.\n„Nyní už hledáme jen jednoho soupeře – na 14., nebo 15. září,“ oznámil sportovní manažer Horácké Slavie Kamil Pokorný.\nTřebíč se utká i se třemi extraligovými mužstvy – v rámci Tipsport Cupu narazí na České Budějovice, Spartu Praha a Pardubice.\n5. srpna: Havlíčkův Brod (doma), 10. srpna: České Budějovice (venku), 12. srpna: Jihlava (venku), 17. srpna: Znojmo (doma), 19. srpna: Havlíčkův Brod (venku), 24. srpna: Sparta Praha (doma), 26. srpna: Pardubice (venku), 31. srpna: Olomouc (venku), 2. září: Jihlava (doma), 7. září: Znojmo (venku), 14., nebo 15. září: ???.


Test obrazového vyhledávání Google Goggles: vyfotit, analyzovat, najít - iDNES.cz\nVyzkoušeli jsme novou funkci od Google, která umožňuje vyhledávání pomocí obrazu. Google Goggles jsou zatím jen začátkem, který ukazuje možnosti tohoto nového způsobu vyhledávání na internetu.\nGoogle Goggles | foto: Google\nTeorie je jednoduchá - namíříte fotoaparát telefonu na vybraný předmět nebo třeba čárový kód, program pořídí snímek, ten analyzuje a pokusí se předmět na obrázku rozeznat. Poté vyhledá na internetu odkazy, které s tímto předmětem souvisejí.\nPraxe je trochu jiná, funkce rozpoznávání obrazu totiž zatím není příliš spolehlivá. Google sám tvrdí, že dobře může fungovat u rozeznávání logotypů, význačných budov nebo přírodních úkazů, knih a DVD, kontaktů z vizitky, známých obrazů, čárových kódů či některých produktů.\nSami jsme vyzkoušeli, že rozeznávání dovede být často velmi ošemetné. Běžné věci denní potřeby Google Goggles většinou nerozeznají. Očekávali bychom, že třeba při vyfotografování šálku na kávu by Google mohl nabídnout alespoň fotografie šálků nebo například odkaz na obchod, kde lze nějaký ten hrníček koupit.\nFunkce si překvapivě poradí s velmi komplexními věcmi, které jsou ovšem zároveň velmi příznačné. Goggles rozeznají kupříkladu filmové plakáty a nabídnou odkaz na daný film třeba v databázi IMDB.com. Stejně dobře funguje vyhledávání známých děl světových malířů nebo třeba rozpoznávání architektonicky typických budov.\nGoggles také dobře rozeznávají známé značky. Aplikace bez problémů pozná lahev "plzeňského", s lahvemi od méně známých pivovarů ale už má problém.\nGoogle Goggles při vyhledávání používají GPS čip v telefonu. Podle pozice tak poznají právě ony architektonické skvosty. Aplikace ale také standardně nabídne podobný seznam podniků v okolí, jako to dělá nedávno testovaný Layar. - čtěte: Revoluční vyhledávač pro mobily ukáže výsledky v reálném pohledu. Zdarma\nLayar ale umožňuje třídění dle vrstev, Google Goggles jednoduše při namíření telefonu daným směrem ukáží to, co má Google v mapách v databázi, ať už jde o obchod, restauraci či sídlo firmy.\nPraktické využití této funkce je prozatím docela malé. Úspěšnost vyhledávání zhruba 50 % znamená, že je zatím stále jednodušší zadat vyhledávání do prohlížeče ručně. Celý proces rozpoznávání také něco zabere. Někdy dává tento způsob vyhledávání překvapivě dobré výsledky, jindy zcela zklame. Na to, že je tato technologie teprve na začátku svého rozvoje, je to ovšem úctyhodný výsledek. S tím, jak se bude tato funkce zdokonalovat, bude její užitečnost stoupat.\nDovedeme si kupříkladu představit Google Goggles jako pomocníka při cestování. Telefon jednoduše namíříte na místní architektonickou památku a Google vám okamžitě poskytne odkaz na wikipedii, kde bude popsána její historie. Stejně dobře by se daly nakupovat lístky do kina - jednoduše vyfotíte filmový plakát, Goggles pomocí GPS určí, ve kterém jste městě a nabídne odkaz na nejbližší kina s možností okamžitého zakoupení vstupenky. Nakonec by tento způsob vyhledávání mohl překonat i QR kódy, kterým se stále nepodařilo zcela prorazit.\nGoogle Goggles vyžadují pro svůj běh Android 1.6 nebo novější. Pokud tedy patříte mezi šťastné majitele takto vybaveného stroje, můžete nový způsob vyhledávání vyzkoušet a používat zcela zdarma. Musíme však připomenout, že při vyhledávání se přenáší data. A byť Goggles nikam nenahrávají celou fotku v plném rozlišení, přenesených dat může být při častém využívání vcelku dost, takže datový paušál pro internet v mobilu je povinností.\nTémata: kino, restaurace, Android, aplikace, Google, Google+, GPS, mobilní internet, Pivo, pivovar, Wikipedia


Good Guys Guide poskytuje tipy mužům, aby pomohli ženám se cítit bezpečněji na veřejnosti – Za každým úspěchem stojí dobrý insight\nStroj dokáže vytvořit design tenisek Vans do 15 minut\n· 6.4.2021 ·1 min read\nV reakci na celospolečenskou debatu o bezpečnosti a obtěžování žen na ulici představila agentura M&C Saatchi příručku Good Guys Guide, která propaguje sedm pravidel, kterými se slušní chlapi mohou řídit, aby se ženy cítily na veřejnosti bezpečněji.\nPrůvodce poskytuje rychlé a jednoduché kroky, které je třeba dodržet, včetně pokynů „nechoďte za ní“ a „kapuce dole–ruce z kapes“. Tato pravidla byla spárována s přímými vizuály, které ilustrují scénáře, kterým ženy na veřejnosti čelí, aby si muži uvědomili situace, které mohou ženy považovat za ohrožující.\nKampaň vybízí muže, aby přemýšleli o tom, jak lze vnímat jejich řeč těla, a přispívá k mnohem širší konverzaci o bezpečnosti žen. Tyto tipy se zobrazují na frekventovaných pěších zónách po Velké Británii, kde mohou přenášet sdělení přímo do prostor, kde se ženy mohou cítit nepříjemně.\nVe spolupráci se Solace Women’s Aid vytvořily kampaň Camila Gurgel a Ieva Paulina, které uvedly, že „chtěly vytvořit něco, co by zvýraznilo zastrašování, zneužívání a obtěžování, které ženy tak často zažívají, a roli mužů při pomoci řešení tohoto problému“.\nPříručku Good Guys Guide lze také najít online na adrese www.goodguysguide.co.uk a nabízí ke stažení sadu, která umožní tuto konverzaci převést na sociální média a do učeben.\nbezpečíGood Guys GuideM&C SaatchiVelká Británieženy\nAir New Zealand experimentuje s používáním jedlých šálků na kávu


Pokud bychom rozvíjeli výrobu elektřiny z obnovitelných zdrojů podle scénáře Komory OZE,bude jí Česko schopno v roce 2030 nahradit čtyři pětiny elektřiny získané z uhlí.\nS tímto závěrem přišla dnes Komora obnovitelných zdrojů energie.  Komora OZE připravila i kalkulaci výše nákladů na veřejnou podporu obnovitelných zdrojů a porovnala své plány na rozvoj obnovitelných zdrojů do roku 2030 s plány Ministerstva průmyslu a obchodu (viz níže). Uvedený závěr Komory OZE vychází z vlastní analýzy návrhu Národního energeticko-klimatického plánu, který určí, jakým tempem se budou obnovitelné zdroje rozvíjet v příští dekádě. \n„Rozvoj výroby čisté elektřiny MPO velmi podhodnotilo, pro příští dekádu počítá s nárůstem pouze o 0,6 procentního bodu: z podílu 13,6 % dosaženého v roce 2016 na 14,2 % očekávaného v roce 2030“, uvedl Štěpán Chalupa, předseda Komory obnovitelných zdrojů energie. „Nemyslím, že to bývalá ministryně MPO Marta Nováková mohla myslet vážně. Když to převedu na roční přírůstky nových elektráren - u fotovoltaických a větrných zdrojů mělo docházet mezi lety 2021 a 2030 meziročně k nárůstu o pouhých přibližně 40 megawattů pro každý ze sektorů. Pro srovnání – k takovému rozvoji dochází v sousedním Polsku nebo Rakousku v průměru každý měsíc až dva,” dodal Chalupa.\nKomora OZE kritizuje plány MPO, které navrhlo, že zhruba 70 % nárůstu obnovitelných zdrojů do roku 2030 obstará sektor vytápění. K tomu je ale Komora OZE skeptická především kvůli obavám o udržitelné získávání a spalování biomasy ve velkých teplárnách a elektrárnách. Na rozdíl od MPO se proto Komora OZE navrhuje zaměřit na posílení výroby v sektoru výroby elektřiny, především ve větrných a fotovoltaických elektrárnách. „Navržený nárůst spotřeby biomasy považujeme v kontextu změny klimatu a potřebné změny hospodaření v lesích za problematický a odmítáme ho jako zástupci sektoru podpořit“, řekl Jan Habart z asociace CZ Biom.\n„Z výpočtů, které máme k dispozici, vyplývá, že stát tyto prostředky bude mít k dispozici. Podstatné ale bude, v jaké verzi projde novela Zákona o emisním obchodování, respektive jak efektivně se budou rozdělovat peníze provozovatelům zahrnutým pod obchodování s emisemi (EU-ETS) a kolik peněz zbyde na ostatní zájemce,” dodal Chalupa.\nAkumulace – teplo\n„V nákladech na veřejnou podporu je potřeba velice striktně rozlišit podporu pro obnovitelné zdroje postavené v minulosti, ty již vyrábějící, od podpory pro zdroje, které se budou teprve stavět po roce 2021. Detaba o nákladech a klimaticko-energetickém plánu se tedy týká pouze budoucích zdrojů. Zatímco podpora pro první skupinu je jasně daná, protože vyplývá z tehdejší a současné platné legislativy, tak způsob podpory a její náklady pro budoucí projekty je to, o čem teď probíhá diskuze. Jinými slovy, vůči podpoře pro již vyrábějící OZE můžeme mít výhrady, ale nic s tím nenaděláme, měnit to již nejde. Kdežto podpora pro budoucí OZE, ty, co se budou stavět po roce 2021, je to, o čem teď jedině má smysl diskutovat a argumentovat.”\n„Výši veřejné podpory pro nové obnovitelné zdroje, které se budou stavět mezi lety 2021 a 2030, Komora OZE vypočítala na až 118 miliard korun, tedy necelých 12 miliard průměrně ročně včetně podpory pro akumulaci elektřiny a tepla. V nákladech nové dekády je zahrnuto i 26 miliard na podporu akumulace elektřiny a tepla a dalších 10 miliard na posílení stability sítě a čisté dopravy prostřednictvím podpory výroby biometanu. Z podrobné analýzy Komory OZE vyplývá, že stát tyto prostředky bude mít k dispozici z povolenek EU ETS. Podstatné ale bude, v jaké verzi projde novela Zákona o emisním obchodování, respektive jak efektivně se budou rozdělovat peníze provozovatelům zahrnutým pod obchodování s emisemi (EU-ETS) a kolik peněz zbyde na ostatní zájemce.”\n„Pokud se na těch námi spočtených 118 miliard podíváte optikou, komu jsou určeny, kdo je dostane, tak podle našich výpočtů až 50 miliard poputuje do obcí, jejich obyvatelům a malým a středním podnikatelům, kteří budou rozvíjet tzv. komunitní a místní projekty. Ty se dobře osvědčují na západě, kde urychlují transformaci energetiky.”\n„Do roku 2030 navrhujeme, aby většina podpory byla vyplácenou investiční dotace, jen asi pětina formou provozní podpory, tedy hodinovým zeleným bonusem.”\n„Do roku 2050 půjde na veřejnou podporu (v případě nových projektů) celkem až 263 miliard, jen pozor, výpočty v takto dlouhém horizontu jsou zatíženy možná až nadkritickou mírou nejistoty především kvůli odhadům budoucích cen energií na třicet let dopředu. Komora OZE se radši drží při zemi a počítá jen s konzervativním scénářem zvyšování cen energií. Může se taky ale klidně stát, že energie zdraží rychleji a pak už třeba po roce 2032 nebude podpora pro obnovitelné zdroje potřeba žádná.”\n„Podporu starých obnovitelných zdrojů energie jsme spočítali ve výši 470 miliard.”


Klouby | NZIP\nJaké typy kloubů rozlišujeme?\nKosti mohou být vzájemně spojeny různými způsoby. Existuje několik kritérií pro klasifikaci (rozdělení) různých kloubů v lidském těle.\nPodle pohyblivosti kloubu rozlišujeme:\nSynartrózy – zcela nepohyblivá skloubení, například lebeční švy nebo vzájemná spojení mezi čelistmi a zuby; řadí se sem i růstové ploténky, které po ukončení růstu osifikují (zkostnatí).\nAmfiartrózy – málo pohyblivá skloubení, například mezi kostí loketní a kostí vřetenní na předloktí, nebo stydká spona mezi dvěma pánevními kostmi.\nDiartrózy – volně pohyblivé klouby mezi dvěma kostmi, které v určitých směrech umožňují poměrně rozsáhlý pohyb. Mezi diartrózy se řadí většina kloubů na rukou i na nohou.\nPodle struktury materiálu, který váže kosti dohromady, a také podle toho, zda kloub obsahuje kloubní dutinu či nikoli, rozlišujeme:\nVazivové klouby – kosti jsou spojeny vazivovou tkání, tyto klouby neobsahují kloubní dutinu. Většinou se jedná o synartrózy (viz výše). Příkladem vazivových kloubů jsou lebeční švy nebo vzájemná spojení mezi čelistmi a zuby.\nChrupavčité klouby – vyznačují se tím, že kosti jsou spojeny pomocí chrupavek a že neobsahují kloubní dutinu. Chrupavčité klouby jsou většinou jen málo pohyblivé nebo zcela nepohyblivé. Většinou se jedná o amfiartrózy (viz výše). Příkladem chrupavčitých kloubů jsou spojení mezi žebry a hrudní kostí, meziobratlové ploténky či spona stydká.\nSynoviální klouby – vyznačují se velkou pohyblivostí a tím, že obsahují kloubní dutinu. Mezi synoviální klouby se řadí většina tělních kloubů, obzvláště pak klouby na rukou a na nohou. Všechny synoviální klouby jsou zároveň diartrózy (viz výše).\nZ čeho se skládá synoviální kloub?\nSynoviální kloub se skládá z následujících částí (obr. 1; v závorkách jsou kurzívou uvedeny latinské názvy):\nKloubní povrch (facies articularis), který je pokrytý kloubní chrupavkou (cartilago articularis): Kloubní povrchy příslušných kostí jsou více či méně zaoblené a pokryté hladkou vrstvou kloubní chrupavky, která minimalizuje tření. Chrupavka také zajišťuje potřebné rozložení tlaku na kost, která se nachází těsně pod ní. To je důležité zejména u kloubů, které jsou vystaveny velké zátěži, jako je například kolenní kloub nebo kyčelní kloub.\nKloubní dutina (cavitas articularis): V synoviálních kloubech se mezi oběma kloubními povrchy nachází úzký prostor vyplněný tzv. synoviální tekutinou (viz dále v textu), která rovněž slouží ke snížení tření mezi kloubními povrchy.\nKloubní pouzdro (capsula articularis): Jedná se o dvojvrstevný obal uzavírající kloubní dutinu. Vnější vrstva kloubního pouzdra je označována jako vazivové pouzdro: jeho funkcí je posilovat kloub, aby kosti nemohly být od sebe vzájemně odtaženy. Vazivové pouzdro je tvořeno silnými kolagenovými vlákny a zajišťuje stabilitu kloubu. Vnitřní vrstva kloubního pouzdra se nazývá synoviální membrána a její funkcí je vytvářet synoviální tekutinu. Synoviální membrána obsahuje krevní cévy, tukovou tkáň a nervy.\nVazy (ligamenta): Ve vnější vrstvě kloubního pouzdra se nacházejí také vazy, které slouží jako dodatečná výztuha kloubního pouzdra. Vazy určují možný rozsah pohybu kloubu a stabilizují jej. Pokud je vaz přetížený, může dojít k jeho natržení nebo úplnému přetržení.\nDalší struktury: U některých kloubů se uvnitř kloubní dutiny nacházejí další struktury, například menisky (menisci, chrupavčité ploténky mezi skloubenými kostmi) nebo zkřížené vazy (ligamenta cruciata) v koleni.\nObrázek 1: Struktura synoviálního kloubu. (Zdroj: depositphotos.com)\nKlouby fungují v podstatě jako panty, které by měly být dobře promazané, aby fungovaly hladce. Funkci „kloubního maziva“ plní synoviální tekutina. Ta je produkována synoviálními buňkami, zajišťuje hladké fungování kloubu a zároveň působí i jako tlumič nárazů, protože rozkládá tlak. Synoviální tekutina je silně viskózní, má vysoký obsah kyseliny hyaluronové a svým složením se podobá krevnímu séru.\nKloubní chrupavka neobsahuje žádné krevní cévy, proto je závislá na přísunu živin zvenčí. Ten zprostředkovává rovněž synoviální tekutina, která tímto způsobem zajišťuje výživu chrupavky. Výměna živin mezi synoviální membránou a synoviální tekutinou – a následně mezi synoviální tekutinou a kloubní chrupavkou – je snazší, pokud se kloub pohybuje. Jinými slovy, tělesný pohyb zajišťuje lepší výměnu látek v kloubech, a i z tohoto důvodu je tělesná aktivita zdraví prospěšná.\nRozsah pohybu kloubu závisí především na tvaru jeho kloubních povrchů. Synoviální klouby z tohoto hlediska můžeme rozdělit do různých skupin, které jsou charakterizovány možnými směry pohybu (obr. 2):\nŠarnýrový kloub (articulatio ginglymus) – umožňuje pohyb kloubu pouze ve dvou směrech (např. dopředu a dozadu) a vyznačuje se tím, že válcovitý konec jedné kosti zapadá do žlábku na povrchu druhé kosti. Příkladem šarnýrového kloubu je loketní kloub.\nKolový kloub (articulatio trochoidea) – okrouhlý konec jedné kosti zapadá do kroužku, který je tvořen druhou kostí a obklopujícím vazem. Tento typ kloubu umožňuje rotaci v podélné ose kosti. Příkladem kolového kloubu je skloubení mezi atlasem a čepovcem.\nSedlový kloub (articulatio sellaris) – vyznačuje se tím, že každý kloubní povrch má jak konvexní (vypuklou), tak konkávní (prohloubenou) část; tvarem tak připomíná sedlo, odtud pochází i název tohoto typu kloubu. Sedlový kloub umožňuje pohyby ve čtyřech směrech (např. dopředu, dozadu, doleva a doprava). Příkladem sedlového kloubu je tzv. karpometakarpální kloub u palce na ruce.\nElipsovitý kloub (articulatio ellipsoidea) – je charakteristický tím, že kloubní povrch jedné kosti – přibližně ve tvaru elipsy – zapadá do oválné prohlubně na druhé kosti. Podobně jako sedlový kloub umožňuje elipsovitý kloub čtyři směry pohybu (např. dopředu, dozadu, doleva a doprava), navíc je možné i mírné pootočení. Příkladem elipsovitého kloubu je zápěstní kloub.\nKulovitý kloub (articulatio spheroidea) – vyznačuje se tím, že kulovitá hlavice jedné kosti zapadá do kulovité jamky na druhé kosti. Jedná se o nejpohyblivější tvar kloubu, který umožňuje pohyby ve všech směrech. Příkladem kulovitého kloubu je kyčelní kloub.\nPlochý kloub (articulatio plana) – vyznačuje se tím, že jeho kloubní povrchy jsou v podstatě ploché destičky, které umožňují pouze rotaci a krátké klouzavé pohyby. Příkladem plochých kloubů jsou klouby mezi zánártními kostmi.\nObrázek 2: Různé typy synoviálních kloubů podle rozsahu jejich pohybu. (Zdroj: depositphotos.com)\nKromě tvaru kloubních ploch určují směr pohybu kloubu také svaly, měkké tkáně a vazy. Rozsah pohybu kloubu může být navíc omezen také kostmi – například kolenní kloub nelze ohnout dále než do určité polohy, protože zadní plocha kosti stehenní a kosti lýtkové se v této poloze již dostanou do kontaktu.\nRozsah pohybu kloubů je rovněž velmi individuální. Pohyblivost většiny kloubů lze trénovat protahovacími cviky. Svou roli hraje i věk: zatímco novorozenci mají velký rozsah pohybu (často o nich říkáme, že jsou „gumoví“), s věkem se kloubní pouzdra postupně scvrkávají, čímž se zmenšuje i možný rozsah pohybu.