Na návštěvu čtyř kontinentů zve nová plzeňská výstava - Novinky.cz\nNovinky.czVaše zprávyNa návštěvu čtyř kontinentů zve nová plzeňská výstava\nOrientální tance při vernisáži Foto: Jan Kaše\nNa návštěvu čtyř kontinentů zve nová plzeňská výstava\n5. 11. 2013, 10:44\n„Na světě je spousta zajímavých míst, kam se člověk může podívat i bez cestovních kanceláří, po vlastní ose a s minimálním rozpočtem“, říká plzeňská fotografka Milena Písačková.\nV budově Studijní a vědecké knihovny Plzeňského kraje ve Smetanových sadech byla v pondělí 4. listopadu zahájena výstava fotografií Mileny Písačkové s názvem S foťákem čtyřmi kontinenty.\nVernisáž, na které nechyběly orientální tance a hudba, přilákala několik desítek zájemců o tvorbu této mladé a talentované fotografky. Její fotografie vás poutavým a zajímavým způsobem provedou několika zeměmi světa, například Indií, Indonésií, Vietnamem, Laosem, Thajskem, Keňou, Brazílií, Argentinou a mnoha dalšími.\nObdivovat můžete nejen exotická zvířata a zvláštnosti tamější přírody, ale také zachycení lidí při různých činnostech, architekturu či noční města.\nMilena Písačková pro nás objevuje svět tak, jak ho běžně neznáme. Prostřednictvím svých fotografií nám ukazuje místa, na která se většina z nás nikdy nedostane. Vyzdvihuje jejich přirozenost, klid a krásu. Snad právě proto její tvorba působí tak příjemně a uvolněně.\nVýstavu lze navštívit do 30. listopadu.\nMilena Písačková (vlevo) při vernisáži Foto: Jan Kaše


O modrém světle – první čtení, to nic není – lenkapilcher.cz\nOtík je školák, který nerad čte. Maminka se rozhodla, že mu koupí k narozeninám knížku. Jenže Otík byl zklamaný, protože čekal, že dostane jeřáb nebo nějaké auto. Nakonec dostane knihu o modrém světle, přesně o takovém, které vidí vždy večer z okna svého pokoje naproti a hodně ho fascinuje. Proto si chce vlastně knihu přečíst a přijít tomu na kloub. Co se vlastně dozví při čtení knížky? Tak to už se musíte pohodlně posadit a poslouchat, jak to nakonec všechno dopadne. Žil jeden zlý černokněžník, který špatně viděl, a tak ukradl Jaromírovi zrak. Co on si nakonec počal? Dokáže Jaromír kouzlo překonat? Jak to nakonec všechno dopadlo? Začne Otíka bavit čtení? Dozví se, co je to modré světlo?\nAutorka spojila dětský svět s tím pohádkovým a umožnila jim díky tomuto příběhu objevit kouzla a čáry, tajemno a dobrodružství. Také podpořila ostatní děti, které třeba čtení zase až tak nebaví a díky této knize by se to pomohlo splnit, aby je čtení bavilo. V pohádce vystupují postavy jako je černokněžník, drak, mudrc, či babka kořenářka. Díky příběhu mohou děti prožít mnoho situací, které jim umožní chápat ten lidský svět. Z pohádky plyne ponaučení, že pes je nejlepší přítel člověka, že si máme pomáhat, vážit si jeden druhého a mít se rádi. Také, že dobro vítězí nad zlem a nejen to.\nOsobité příběhy Daniely Krolupperové mají vždy duši a jsou nádherné. Kniha se mně moc líbila a doporučím ji všem, co třeba neradi čtou, dále, co mají rádi příběhy s kouzly, všem dětem, ale i dospělým. Pohádku ocení učitelky mateřských škol, či vychovatelky školních družin, které hledají hezkou knížku pro společné čtení a povídání s dětmi.\nByl jednou jeden zlý černokněžník. Bydlel v kamenném hradě uprostřed temného lesa. Byl velmi starý a vetchý a oči mu už přestávaly sloužit. Jednoho dne připravoval svůj oblíbený lektvar, po kterém děti zapomínaly dělat školní úkoly.\nProtože na práci špatně viděl, nedopatřením shodil ze stolu vzácnou křivuli. Křivule se rozbila, lektvar se rozlil.\nČernokněžník se strašlivě rozzlobil. Musel uklízet a to ho ukrutně nebavilo. Navíc přišel o vzácnou křivuli. Aby si pořídil novou, bude muset na čarodějné tržiště až do Černoknížákova. A to je, panečku, lán cesty!\n„Zatracené oči, vždyť já už skoro nevidím,“ hudroval černokněžník. Netušil totiž, že existují brýle. Ale zato si vzpomněl na jedno zlé kouzlo. „No to je ono, to mi pomůže,“ pomyslel si a ťukl se do čela. Zlotřile se zaradoval. Vytáhl čarodějnou knihu a začal hledat to správné zaklínadlo.\nDaniela Krolupperová je překladatelka a spisovatelka, autorka knih pro děti. Nakladatelství Portál vydalo její knížky Putování za nejmocnějším kouzlem, Zákeřné keře, Rybí sliby a Mizící hmyzíci.\nMichaela Bergmannová je absolventkou FAMU. Zabývá se kreslenou animací a ilustrací knížek pro děti. Podílí se na několika projektech České televize. V Portále ilustrovala např. knihy Výři nesýčkují, Svět hraček a her, Nanukova dobrodružství, Houpánky a kolébánky nebo Madlenka a brejličky.\nAutor: Bc. Lenka ŠtveráčkováPublikováno: 25. 5. 2022 25. 5. 2022 Rubriky: Knihy pro děti, Knihy pro rodiče, Knihy pro učitelky, PortálŠtítky: černokněžník, chlapec, kouzla, pohádka, příběhy, světlo\nPředchozí Předchozí příspěvek: Marie Curie – Sklodowská – Odvaha snít – životní osudy výjimečné osobnosti světové vědy\nNásledující Následující příspěvek: Zámecká strašidla – čtení pro prvňáčky


Hvězda skupiny One Direction tvrdí: Jsem mořská panna! - Paparazzi.cz - revue českého bulváru\nzdroj: www.odhaleno.cz, přidáno 27.11.2014 v 10:14, prečteno: 6x\nKdo je tato MOŘSKÁ PANNA? Asi se budete divit, ale jde o známého herce\nPři pohledu na snímek vás nejspíš napadne, že tento chlapík má dvoje plíce, když se dokáže prohánět pod vodou jako rejnok a dělat pod hladinou salta jako mořská panna. Přitom přiznává, že plavání na hladině není jeho silná zbraň. A o koho jde?\nzdroj: www.deniksip.cz, přidáno 11.9.2014 v 04:08, zobrazit podobné\nzdroj: www.blesk.cz, přidáno 9.4.2013 v 16:03, zobrazit podobné\nFanynky truchlí: Hvězda skupiny One Direction sexuálně abstinuje!\nZpěvák Harry Styles ze skupiny One Direction propadl kabale. Tajným židovským učením, které mezi celebritami začala šířit Madonna, je tak fascinován, že se dokonce rozhodl pro sexuální abstinenci. Dvacetiletá britská hvězda už prý nechce být kompromitována sexuálními skandály.\nzdroj: www.odhaleno.cz, přidáno 20.6.2014 v 09:14, zobrazit podobné\nHlavními hvězdami Hlasu ČeskoSlovenska jsou samozřejmě soutěžící, o tom žádná. Ovšem co se outfitů týče, na plné čáře vede koučka Dara Rolins (39) . Poté, co nedávno oblékla velmi odvážný top, který při jednom neopatrném pohybu odhalil i to, co zpěvačka původně nezamýšlela, tentokrát předvedla styling, v němž vypadala jako sexy mořská panna.\nzdroj: www.super.cz, přidáno 22.5.2012 v 11:02, zobrazit podobné\nzdroj: www.odhaleno.cz, přidáno 31.3.2015 v 12:14, zobrazit podobné\nzdroj: www.odhaleno.cz, přidáno 3.6.2014 v 08:14, zobrazit podobné\nHvězda One Direction se zhroutila: Je to konec kapely?!\nNeustálé propírání svého soukromí v médiích psychicky nezvládl zpěvák Zayn Malik. Zhroutil se a kvůli stresové poruše musel předčasně ukončit svou účast na turné skupiny One Direction. Dvaadvacetiletá hvězda odcestovala zpět do Spojeného království, kde se bude v klidu a soukromí zotavovat.\nzdroj: www.odhaleno.cz, přidáno 23.3.2015 v 14:14, zobrazit podobné


10. Velký knižní čtvrtek - Petr Stančík: Andělí vejce | KOSMAS.cz - vaše internetové knihkupectví\n8.9.2016 / Petr Stančík\nPak dovolil přeludnému světu smyslů, aby se kolem něj stvořil. Z víření neviditelných sil se zhmotnila postel, pak malovaná skříň, vápnem obílené stěny chalupy a nakonec i šírající krajina za oknem.\nSáhl pod postel, odzátkoval láhev, nalil plnou sklenici a obrátil ji do sebe jedním dlouhým douškem. Jinak moc nepil, ale zvykl si kořalkou začínat každý den, aby si v alkoholovém opojení pěkně pochodil. Byla to hedvábnice, vypálená z fialových plodů morušovníku původem až z daleké Číny, kdysi dávno vysazeného na návsi Vlasteneckou hedvábnickou jednotou. Hedvábníci měli krásný sen, dát obživu z výroby hedvábí chudým lidem bez půdy. Jenže housenky bource morušového se odmítly kuklit, protože tu na ně byla moc velká zima. Strom však zůstal, každý rok rozmařile plodil hromady navinulých moruší a Hnát je nikdy neopomněl zkapalnit ve svém destilačním aparátu, umně sestrojeném z dělostřeleckých nábojnic, polního periskopu a vodního chladiče kulometu Schwarzlose, který za první světové války ukořistil v dobytém německém zákopu.\nPečlivě ustlal svoji polovinu manželské postele, ale tu druhou nechal slehnutou. Už dvacet let, od té doby, co tu naposledy spala jeho žena Lenka.\nTo bylo tak… 4. května 1864\nPrvní syn Vítek se Aloisovi a Alžbětě Hnátovým narodil šest měsíců po svatbě. Všechno bylo v pořádku, dokud jim nezačaly slepice zanášet vejce za plot. Alois přesvědčil sám sebe, že za to může soused, který k sobě jeho ubohé nosnice šelmovsky láká. Chamtivost mu zatemnila mozek. Šídlem propíchl skořápkou vajíčka dírku, skrz kterou jeden po druhém do bílku vestrkal jemné střípky skla roztlučeného v hmoždíři. Zabil tou prací celou noc. K ránu pak vylepšené vajíčko položil sousedovi na zápraží. Sousedka vajíčko přidala ke svým a rozklepla ho do těsta. Když upečené buchty vychládaly za oknem, Vítek šel kolem, a že tak voněly, jednu snědl. Do týdne na ty střepy v břiše v hrozných bolestech umřel.\nMístní četník Řachanda všechno řádně vyšetřil, ale nakonec došel k názoru, že krádež buchty i nastražení vražedného vajíčka již potrestala Nejvyšší spravedlnost a není třeba tím zatěžovat úřady, tudíž Alois Hnát nešel do vězení. Žalářem, z něhož nebylo úniku ani milosti, se mu stala jeho vina i to, že lůno jeho ženy se zavřelo. I když oba chtěli další dítě a každý den pilně plnili manželské povinnosti, dočkali se až za dlouhých devatenáct let, kdy se jim narodil druhý syn Libor.\nMatce v té době bylo už čtyřicet dva a otci dokonce čtyřicet devět, takže s úlevou přestali mísit šťávy svých těl. Ještě téhož roku však Alois na jarmarku dobře prodal vola a obchod zapil velkou režnou, což způsobilo, že úplně zapomněl na svou lakotu a nechal si za pět krejcarů na minutu otevřít průzor do boudy, kde si čerstvě ulovená mořská panna v kádi polévala obnažená ňadra vodou. Pohled na zelené prsní bradavky jej tak rozrušil, že oné noci opět přilehl ke své ženě. Vzhledem k tomu, jak dlouho jim trvalo plození předtím, nikdo nečekal, že by věc měla nějaké následky.\nKdyž už měla konečně slehnout, Alžběta chodila po statku celá zalomená vzad, aby nepřepadla za tím hrozným břichem, jež se z ní vyvalovalo jako mlha nad obecní bažinou, tam, kde se odjaktěživa říkalo V zamordovaným: „Kampak deš, sousede?“ „Do zamordovanýho.“ „Pánbu vochraňuj. A copak tam chceš?“ „Zbavit se tohodle pytle.“ „Škoda. Takovej pěknej pytel.“ „Vědět, co je uvnitř, už by se ti tak nelíbil.“ „Tak to leda.“ Stahy ucítila až večer, když všichni v chalupě po celodenní dřině na poli mrtvě spali. Ani nerozsvítila a poslepu odtápala do chléva, kde se svalila na otep sena. Proti křiku se zakousla do staré modlitební knížky a tlačila. Chvíli šlo všechno dobře, Hnátovi už vykoukla hlavička, v tu chvíli se mu ale pupeční šňůra omotala kolem krku. Naštěstí se nedusil, protože ještě nedýchal, ale nemohl se pohnout ani o kousek dál.\nJak tak otec Kadlub šlapal horkou srpnovou nocí, držadlo těžkého kufru, v němž si do nové fary nesl liturgické roucho, kalich, ampuli s křižmem, láhev kyselých okurek i všech deset dílů Summy theologiae od svatého Tomáše Akvinského svázaných v bledé vepřovici, ho pálilo do dlaně hůř než klika od brány pekel. Měsíc na nebi svítil tak jasně, že vrhal stíny, i když jen takové rozmazané.\nJakmile se Hnát poprvé nadechl, na obloze se objevila znamení. Jenže ve Smylavodě bylo zrovna o žních a nikdo neměl čas dívat se výš, než se urodilo na poli.\nV Praze zase všichni pozorovali vzlet nejnovějšího objevu v oboru vzduchoplavectví, balónu plněného zahřátým vodíkem. Vynálezce sice plamen hořáku zakryl mřížkou, jakou mají hornické kahany, aby nezapálily důlní plyny, balón se přesto vzňal a křehké obrazce nebeských těles překryla vzduchoplavcova vodíková kremace. Alžběta mezitím syna nechala olízat krávou, omyla ho ve žlabu a zabalila do povijanu. Vůbec neplakal a klidně ji pozoroval velkýma modrýma očima. Nabídla mu prs a on z něj začal sát husté nažloutlé mlezivo. Nato oba usnuli vyčerpáním.\n12. května 1945, 5:07\nNabral ze studny vodu a hned se v ní umyl od tmy, i když byla ze země studená, až kosti brněly. Všichni ostatní si nechávali studniční vodu nejdřív odrazit na slunci, ale Hnát miloval ten náraz chladu, který dával mnohem intenzivnější pocit tepla než horká voda. Oblékl si čisté Jägerovo vlněné spodní prádlo, bílou košili a černé kalhoty. Nakonec natáhl vrzavé, ale nezničitelné jezdecké holínky, které si přivezl ze Sibiře.\nRáno na statku mělo svůj neměnný rytmus podobný bušení srdce. Vykydal chlév, podojil obě krávy, Mazlenu i Hvězdulu, a vyhnal je na pastvu. Poklidil stáje a dal koním seno do žlabu. Podojil kozu, přímo z dížky zhluboka upil namodralého mléka a bažil se živočišnou chutí i vůní jeho prku. Zbytek nalil pašíkovi, protože nikdo jiný než oni dva tu smrdutou břečku nepil.\nPak si vyčistil holínky od hnoje a vyleštil je sazemi z komína rozmíchanými se slinou. Odrazilo se v nich vycházející slunce.\nNa božím světle se ukázalo, že novorozenci na pravé ruce narostlo šest prstů. Alois chtěl tu zrůdu hned hodit na hnůj, ale Alžběta ho nedala, a sotva se maličko zotavila, zabalila si dítě do šátku přes prsa a šlapala dobrou hodinu lesními stezkami do městečka Bzdín za doktorem Luftsteinem, který sem každý rok jezdíval z Prahy na letní byt. Luftstein řvoucí nemluvně prohlédl, proklepal a ten nadbytečný prst mu ucvakl chirurgickými nůžkami. V budoucnosti nadprst Hnátovi ještě dvakrát znovu narostl a byl ustřižen, ale napočtvrté zůstal v říši idejí a na tomto světě se již neobjevil.\nAlžběta milovala les a znala v něm všechny chodníčky lidské i zvířecí po způsobu srn. Věřila, že lesem se dá dojít na každé místo na světě. Navíc, když prší, v lese jen kape, a když praží slunce, v lese je chládek. Les je pole, co ho medvěd oře. Les je zámek o tisíci komnatách a žádný z těch pokojů se neopakuje.\nNa rozdíl od babičky Rozálie, maminky Aloise Hnáta, která s nimi žila v chalupě na vejmiňku. Od té doby, co ji trefil šlak, totiž přestala mluvit, lépe řečeno na všechno říkala stále dokola jen jednu větu: „Všecko se pořád opakuje, a lidi se z toho nepoučí.“\nČímž zároveň sama dokazovala pravdivost obou částí svého tvrzení.\n„Blázen vede blázna,“ povzdychl si otec Kadlub. „Proč mi taháš toho ubožáka do chrámu Páně, Hnáte?“ „To je kmotr mého syna, pane faráři.“ „Cože, kmotr? Tenhle šús?“ Kadlub se pokřižoval. „Kmotr přece má být svému kmotřenci vzorem.“\n„Tak dobře, ale následky padnou na tvoji hlavu.“ „Tvrdá je na to dost, pane faráři.“ „Štěstí, že ty hostie ještě nebyly proměněné.“ A tak malého Augustina ve stejnou chvíli otec Kadlub polil vodou, blázen Mrakoš poprskal drobky oplatek a Duch svatý do něj sestoupil.\n12. května 1945, 6:01\nTeď už vstala i Augustinova dcera Apolena, vyšla ze svého pokojíku a hladila si vyklenuté bříško. Vypustila na dvůr slepice a husy a nasypala jim, dala živobytí králíkům a holubům.\nZvířata Apolenu milovala až k zuřivosti. Hrnula se jí pod ruku, aby je mohla pohladit, poňuchňat, poškrábat za ouškem. Právě teď se jí třela o nohy celá smečka koček. Na dosah své paní se chtěl dostat i pes Adolf, a tak prackami kočky nakopával a ty odletovaly do stran v podobě vztekle mňoukajících chlupatých koulí.\nKdyž malý Augustin slavil své první narozeniny i svátek v jednom dni, všichni se divili, jak je to dítě hezké. Jeho matka Alžběta však byla žena moudrá a rozšafná. Tudíž dobře věděla, že Pánbůh ve své nekonečné moudrosti nestvořil děti tak roztomilými pro radost rodičů, nýbrž aby titíž svého potomka hned během první hodiny života neutloukli. Neboť děti jsou stvoření líná a zlomyslná; co matka v potu tváře navaří, chutná jim nevalně, zato po cizím by se utloukli. Nechtějí spát, učit se ani pracovat. Z rodičů si utahují a zvířata tahají za ocásky. A právě když je člověk nejvíc miluje, schválně mu mřou.\nKaždého dne už dlouho před polednem Rozálie dovařila a prostřela, ale začátek oběda určoval výhradně Vavřinec. Když přišel čas, posadil se a začal klepat lžící do stolu: ťuk — ťuk — ťuk. Rozálie v tom rytmu ihned začala nosit z plotny, protože Vavřinec vyžadoval polévku na talíři horkou, div ne vroucí. Jestliže bylo něco špatně, Vavřinec nic neřekl, ale začal klepat lžící rychleji: ťukťukťuk. Pokud se Rozálii podařilo chybu včas napravit, Vavřinec přestal ťukat a začal jíst. Když ne, Vavřinec hodil lžíci do kouta a potom odmítal veškeré jídlo i několik dnů, dokud ho vztek nepřešel hlady.\nAlois tak svou ženu netrápil, bál se totiž, že by mu utekla do lesa a už nikdy by ji nenašel. Ale občas se neubránil\njistému obdivu: „Že má dědek tu babu ale setsakra dobře vycvičenou,“ mumlal si potichu při foukání do té polévky, která vřela ještě na lžíci.\nBabička malému Augustinovi vždycky říkala, že lidé se poznají podle toho, jak jedí chleba. Neboli: „Podle chleba poznáš seba.“ Sama ho požívala poctivě, začala na tenčím konci krajíce a ubírala zleva doprava po pravidelných řádcích, jako by ho spíš četla než jedla.\n12. května 1945, 7:26\nKonečně se mohli posadit ke stolu. Apolena nalila do hrnků kávu uvařenou ve válečné nouzi z praženého žita a cikorky, svoji si osladila, ale otcovu ne, jak měl rád. Augustin si přivinul pecen chleba na prsa jako milenku a směrem k sobě ukrojil dvě šikmé skývy. První podal dceři, druhou si vzal. Nejdřív pohrdavě vylámal střídu a kusy namáčel do hořké kávy. Vykousaným otvorem se podíval a pak foukl skrz. Kůrku si šetřil až na konec.\n„Zítra je neděle. Vypravíme se do kostela?“ zeptal se Apoleny. Otázka chvíli visela ve vzduchu jako srp svaté Notburgy.\n„To břicho už neschovám,“ konečně odpověděla.\n„Jen ať to všichni vidí. Až bude po válce, spousta věcí bude v jiném stavu.“ „A zpověď?“ „O tamtom ještě ani slovo. Pan farář sice musí uchovávat zpovědní tajemství, ale nemusíme ho zbytečně vystavovat pokušení.“\n„Dobře, tati. Vyžehlím ti na zítra klobouk.“\nV neděli po mši se všichni ze Smylavody i vedlejšího Kosma sešli na půl cesty u kamene, který už po staletí vyznačoval hranici mezi oběma vesnicemi. Doma zůstali jen tři lidé, starý kupec a nákupčí králičích kožek Rosenblut, náčelník Sokola Zmaterna a zarytý luterán Kamarýt. Smylavodské vedl místní farář otec Kadlub, kosmenské jejich otec Bumbrlík.\nNa louce kolem hraničníku mezitím hospodští z obou obcí narazili sudy a začali točit pivo. Po letech hádek a vyjednávání se obce dohodly, že tu společnými silami postaví nový kostel, do něhož pak budou společně chodit.\nPřitom obě obce už své kostely měly, ale neměly je rády.\nVe Smylavodě stál starý kostel svaté Notburgy, kterou církev svatořečila za to, že při žních zavěsila srp do vzduchu a už tam zůstal. Chrám ze začátku šestnáctého století byl posledním dílem šíleného génia architektury Ruprechta Hungrigringa, který po vzoru svého jména nosil na ukazováku prsten osázený uvnitř řadou ostrých diamantových zoubků, jež se mu při každém pohybu krvavě zahryzávaly do masa. Stavitelé pozdní gotiky posedlí pýchou kamene si dokazovali své mistrovství porušováním řádu a předstihovali se, kdo dokáže postavit větší nesmysl. A tak tu Hungrigring vztyčil síťovou klenbu podpíranou žebry v podobě slaměných víchů, do posledního stébla vytesaných z kamene. Lidé se tu už dlouhých pět set roků nemohli soustředit na modlitby ze samého strachu, kdy jim strop spadne na hlavu.\nV Kosmu byl zase kostel zasvěcený svaté Markétě. A protože světici podle legendy pozřel ďábel v podobě draka, chrám byl celý vyzdobený v dračím stylu. Dračí ocas byl obtočený kolem oltáře, stěny byly pomalované dračími šupinami, které i po vybílení vždycky zas vylezly. Ale nejhorší byla kazatelna ve tvaru dračí hlavy. Když z ní pan farář kázal, lidé se báli, že začne chrlit oheň.\nA tak se dohodli, že si postaví nový kostel. Úplně obyčejný. Jedna ves měla vybudovat jeho loď, kdežto druhá věž se zvonem. Plány svatostánku již byly narýsovány, materiál na stavbu zakoupen, oba středověké kostely zbořeny. Dnes si na to starostové měli před očima všech občanů plácnout.\nS nápadem nakonec souhlasil i arcibiskup František kardinál Schönborn, i když obec Smylavoda neměla u církve vítězné tu nejlepší pověst.\nUž za časů dobrého krále Václava, který za celý život nevypil ani kapku vody, protože z mateřského mléka přešel hned na víno, kdy na stromech rostly klobásy a ze země sama od sebe prýštila ropa, smylavodské jednoho dne po žních napadlo, že by bylo krásné mít svého vlastního světce. A protože žádný takový nebyl, ani se k tomu nechystal, umínili si, že si ho udělají sami.\nPo poradě v krčmě padla volba na poustevníka Jiljího, který se stranil světa v jeskyni u lesa. A protože nejkratší cestou ke svatosti je mučednictví a platí, že čím víc mučení, tím víc svatosti, připravili nebohému Jiljímu obzvláště krutou smrt: ulechtáním. Svázali ho do kozelce a plné čtyři dny a čtyři noci lechtali na všech sedmi pólech lechtivosti: v obou podpaždích, na chodidlech, po žebrech i vzadu na krku. Celá vesnice se na něm střídala, dokud nevypustil duši. Mrtvolu zkroucenou křečemi hodili do studánky, odkud pak vytékala zázračně uzdravující voda.\nZpráva o té bizarní vraždě se dostala až k papežskému stolci, ten však místo svatořečení Jiljího uvalil na celou ves klatbu. Naštěstí pro vesnici vzápětí propukly husitské války a na celou aféru se pozapomnělo.\nVzpomnělo se až po letech, kdy ve Smylavodě vznikla sekta kýchavců. Kýchavci věřili tomu, že při kýchnutí tělo na malý okamžik vypustí duši, která pak pohovoří s Bohem a nahlédne do tajemství věcí budoucích, načež se zase vrátí zpět. Za tím účelem vyvolávali kýchání uměle, mechanickým drážděním výběžků trojklaného nervu v nosní dutině, pomocí zvláštního nádobíčka, takzvaných kýchátek. Řečené kýchátko mělo nejčastěji podobu tyčinky, zakončené na konci šípkovým trnem nebo štětičkou jezevčích chlupů, ale našly se i mnohem bizarnější modely, sestrojené třebas z rohu brouka nosorožíka či z nabroušeného krápníku. I když svatá inkvizice ve Smylavodě upálila přes polovinu obyvatel, sektu se nikdy nepodařilo úplně vymýtit a místní se dodnes nezbavili zvyku před každým důležitým rozhodnutím kýchnout.\nVesnice Smylavoda a Kosmo spolu odnepaměti soupeřily. Kluci se prali, holky pomlouvaly, sedláci si kopáním stále hlubších studen vysávali spodní vodu, čarodějnice si vzájemně zaříkávaly krávy.\nTeď se však blížilo velké usmíření skrze společný kostel. Dvě kapely vesele vyhrávaly, věřící se bratřili u piva a páni faráři u čestného stolu si chystali připít sladkou rosolkou.\nV tu chvíli k nim přišel malý Augustin, smekl čepici a řekl:\n„Smím se na něco zeptat, důstojnosti?“ přičemž se každým okem díval na jiného pana faráře, takže mu splynuli v jedinou osobu, i když každý vypadal úplně jinak. Páter Bumbrlík byl vyschlý a krabatý, kdežto Kadlub se podobal dobře vybroušené čočce.\n„Zajisté, milý synu,“ řekli oba otcové současně a zasmáli se tomu, jak jsou pěkně sehraní.\n„Až moje tělo vstane k poslednímu soudu, co ty tři šesté prsty, které mi kdysi ucvakl doktor Luftstein, protože než to ten nadbytečný vzdal, vyrostl mi na ruce celkem třikrát?“ tázal se Augustin.\n„I ty budou zázračně oživeny.“ „A bradavice, kterou mi zaříkala babička?“ „Ta taky.“ „A co vlasy, nehty?“ „Všechno.“ „Holuby z nosu?“ „I ty, ale dál už nepokračuj.“ „A jak potom budu vypadat? To budu mít na ruce osm prstů?“ „Bůh je všemohoucí, takže klidně i šestnáct nebo dvaatřicet.“ Augustin si tu představu chvíli nechal procházet rozčepýřenou hlavou. „Jak rychle asi rostou vlasy?“\nDo debaty se od vedlejšího stolu vmísil pan řídící učitel z Kosma:\n„Asi dva centimetry za měsíc. A nehty jednu desetinu milimetru denně.“\n„Takže když umřu jako dědeček, budu mít u posledního soudu dvacetimetrové vlasy a třímetrové nehty? A jak se do mě vejdou všechny vyplivané sliny a všechna krev, co mi kdy vytekla z nosu a kolen? A do jakých děr mi naskočí zpátky mléčné zuby?“\nFaráři se chvíli šeptem radili a pak odpověděl otec Kadlub:\n„Podle Písma a svatých Otců budeme po vzkříšení tělesně krásní a dokonalí, nebudeme mít nic nadbytečného, protože Bůh nás znovu stvoří v naší podobě, asi jako když sochař odlije z rozbitých kusů novou sochu. Takže budeme hustší, třeba stokrát.“\n„Nic na světě nemůže být hustšího nad osmium, kteréžto jest dvaadvacetkrát hustší nežli voda,“ ozval se opět pan řídící.\n„No tak budeme větší,“ navrhoval otec Bumbrlík.\n„Nerouhejte se, otče,“ naježil se otec Kadlub. „Vždyť Ježíš pravil: Nechte maličkých přijíti ke mně.“ „To je ovšem míněno výhradně symbolicky…“ „A já ti dám výhradně symbolicky přes hubu…“ vzplál Kadlub svatým hněvem.\n„Já umím taky citovat Písmo,“ nenechal si to líbit Bumbrlík. „Nepřišelť jsem, abych pokoj uvedl, ale meč!“\nSlova evangelia spustila rvačku všech se všemi. Obě hudby jim k tomu hrály kvapík, ale pak se začali bít i muzikanti, bubeník ze Smylavody s kolegou z Kosma si své nástroje vzájemně narazili na hlavy a byl klid.\nAugustin si z toho večera odnesl dvojitý výprask a zkušenost, že hloubání nad tajemstvími Božích záměrů škodí zdraví.\nBrzy poté postavili nový kostel ve Smylavodě a nový kostel v Kosmu. Ten první má nepatrnou loď ve stínu obrovské věže. A ten druhý naopak loď jako hrom, před níž se krčí malinká věž.\nKdo to tu nezná, ten se tomu diví.\n12. května 1945, 7:54\nPo snídani Augustin vyšel z chalupy zadem přes zahradu až tam, kde začínalo jeho pole.\nÚplně z něj vyzařovalo, jak moc potřebuje pohnojit a zorat po tuhé zimě, ale nechtěl nechávat Apolenu samotnou doma. I když v Praze, natožpak v Plzni, se už dávno slavil mír, zdejší okolí ještě ovládali Němci, jako poslední, stále se zužující hrdlo mezi Američany a Rusy.\nRudá armáda i čeští partyzáni to hrdlo už tři dny vší silou rdousili, ale Němci se nevzdávali, protože zajetí by bylo horší než smrt. Před spravedlivým trestem za své zločiny tudy prchali na západ ti nejhorší hrdlořezové z SS, gestapo, ROA a podobně zkratkovitých organizací. Za zkratky se vždycky schovávají ti největší lumpové, napadlo Augustina a odplivl si proti větru.\nJako kdyby tou slinou trefil neviditelnou spoušť, odněkud z dálky spustilo dunění artilerie. Ale nebyl to tenor pěchotních děl sedmatřicítek, ani baryton polních kanónů pětasedmdesátek, a už vůbec ne bas hrubých houfnic stopadesátek, které tak důvěrně znal z první světové války.\nOtočil se a sešel po schodech do sklepa ohlídat kvásek.\nTady ho, co paměť sloužila, pekli zásadně muži. Nežli by k tomu pustili ženskou, radši by hladem pomřeli. Do tajemství chleba se zasvěcovalo ob generaci, dědeček vnuka, a ten, když se po letech sám stal dědečkem, zase svého vnuka, otcové pauzírovali.\nDědeček Vavřinec měl dva vnuky, staršího Libora a mladšího Augustina. I když otec s matkou měli rádi oba, Libora si víc vážili, protože jeho vznik jim zabral dlouhých devatenáct let, kdežto Augustin přišel nežádán. A tak tomu staršímu víc dávali a méně po něm chtěli než po tom mladším. Z Libora vyrostlo něco, na co obyčejná slova nestačila a dalo se to popsat jen složeninami: lehkoživ, strašpytel a budižkničemu. Všichni to viděli, kromě rodičů. Proto si teď Vavřinec za následovníka vybral Augustina.\nZavedl malého do stodoly, rozvázal dva pytle, z každého vytáhl hrst zrní a rozevřel mu je pod nosem.\n„Co vidíš?“ „Pšenici.“ „A kterou si vybereš?“ Augustin si obě hromádky pozorně prohlédl. Zrnka vlevo byla krásně zlatavá, každé vypadalo jako všechna. Ta napravo byla zřetelně menší, šišatá a měla divně načervenalou barvu.\nUkázal na ta ošklivější. To dědeček nečekal.\n„Proč zrovna tuhle, ty tvore?“ „Kdyby bylo správně to pěknější, neptal byste se, dědečku.“ „Máš místo hlavy andělí vejce, kluku. Až jednou umřu, tak zdědíš moje parádní hodinky.“\nDědečkovy parádní hodinky byly nejen zlaté, ale i hrací, každou celou hodinu vycinkávaly Straussův „Radeckého pochod“. Vavřinec tvrdil, že mu je věnoval osobně polní maršálek hrabě Radecký z Radče za záchranu života při bitvě u Custozy, ve skutečnosti je však dostal za to, že když sloužil na vojně jako Radeckého osobní kuchař, náhodou vynalezl Wiener Schnitzel tím, že v maršálkově oblíbeném telecím řízku Cotoletta alla milanese vynechal parmezán, protože se mu ho nechtělo strouhat.\n„Tu červenou pšenici sejeme pro sebe, tu žlutou pro lidi. Tu první jíme, druhou prodáváme. A teď ti ukážu, jaký je mezi nimi rozdíl.“\nDědeček položil po zrnku z obou pšenic na kovadlinu a pak do nich ťukl kladívkem. Červené zrnko se rozpadlo na hromádku mouky, kdežto žluté se jen zploštilo.\n„Vidíš? Zrno na chleba musí být krásně tvrdé jako dívčí ňadro.“\nPak šli do spíže. Dědeček rozdělal pytel mouky a zanořil do něj ruku. Augustin to zkusil po něm. Mouka mu přilnula ke kůži tak hladce jako rukavička z nejjemnější kozinky.\n„A dobrou mouku poznáš po hmatu. Když ji stiskneš v ruce, musí se ti stavět na odpor pevně jako dívčí zadek. Cítíš to?“\n„Víte, dědečku, já jsem ještě žádné ženské na nic nesahal,“ přiznal se Augustin.\n„Že ne?“ Dědeček zalovil v kapsičce u vesty a podal mu niklovou minci. „Tak tady máš dvacet halířů a utíkej do hospody za Zmařkou, ať to máš v ruce.“\nAugustin přeběhl náves a vešel do hospody, v tuto denní hodinu ještě liduprázdné. Marie Srdínková řečená Zmařka stála u pípy a plakala do piva, které si točila do sklenice.\n„Proč bulíš?“ „Protože jsem blbá.“ Zmařka byla krásná, avšak tím sebezáhubným způsobem, který u mužů nevyvolává lásku, ale touhu podmanit si ji a pošlapat. Svého otce neznala, matka dělala totéž co ona, a když před rokem namol opilá rozlila na stole pivo, usnula a utopila se v něm, dcera po ní převzala obě živnosti, hospodskou i kurevskou, i když jí ještě nebylo ani sedmnáct.\n„A proč jsi blbá?“ vyzvídal Augustin.\n„Protože se musím zamilovat do každého, komu dám.“ Zmařka se snažila dělat svou práci poctivě, jenže nikdy nebyla dál než v Kosmu, městské kurvy znala jen z doslechu a místní kupec Rosenblut ve svém krámu stejně žádnou kosmetiku neprodával. Takže si rty barvila do karmínova šťávou vymačkanou z bezinek či z červené řepy a místo očních stínů si na víčka nanášela lesklý prach z křídel motýlů, ale slušelo jí to náramně.\n„Co tady vlastně chceš, Augustine?“ „Sáhnout si ti na prsa a taky na zadek.“ „Dvacet krejcarů.“ „Tu máš.“ „Tak pojď.“ Když se vrátil, dědeček mu ukázal tajné místečko až na samotném konci sklepa, kde na rostlé skále stojí popraskaná a drátem spravovaná díže a v ní žije kvásek.\n„Nesmíš s ním třást, moc ho ochladit ani zahřát. Když z něj odebereš, pokaždé musíš kousek nechat a zase přiživit trochou mouky a vlažné vody. Já umřu, ty umřeš, všichni jednou umřou, jedině kvásek je nesmrtelný, kdo ví, kdo a kdy ho založil. Když sem kdysi přišel můj praprapředek, kvásek si už nesl s sebou v koši hlíny na zádech. Ze všeho nejdřív vykopal tenhle sklep, kvásek sem uložil a teprve pak nad ním postavil chalupu.“\nAugustin se kvásku na dně díže opatrně dotkl špičkou prstu a nasál do nozder jeho nakyslý dech.\n„A čímpak to, dědečku, že je ten kvásek nesmrtelný?“ „To bylo tak. Kdysi dávno, když ještě na světě žilo tak málo lidí, že Smrtka měla čas mezi ně chodit, přišla do hospody na mariáš. Jenomže žádný s ní nechtěl sednout ke stolu.\nAž Kvásek se nad Smrtkou slitoval a za třetího se k nim přidala Kváskova dcera Kořala. Rozdali karty a Smrtka si vylicitovala talón. Kartibůh jí do bezmasé ruky vložil betla bez jediné skulinky: všech osm karet žaludů a kulovou sedmu i osmu. Smrtka věděla, že s takovým listem nemůže prohrát, a tak řekla, že budou hrát o život. Když ona vyhraje, tak oni dohráli navždy. Ale když prohraje, tak si pro Kváska s Kořalou nikdy nepřijde. Těm dvěma nezbylo než souhlasit.\nKdo hraje betla, nesmí vzít ani jeden štych. Kdyby Smrtka začala kulovou sedmou nebo osmou, měla by výhru jistou, ať by dál Kvásek s Kořalou hráli, co chtěli. Jenže ona vynesla sedmu žaludovou, od kteréžto barvy měla i všechny ostatní karty, takže ji ostatní nemohli přebít a ona nesmyslně prohrála.\nSvůj slib splnila, takže od té doby jsou Kvásek i Kořala nesmrtelní. Ale Smrtka se za tu chybu z pýchy dodnes stydí, na mariáš zanevřela a hraje raději šachy.\nRozuměls tomu?“ „Rozuměl, dědečku. A kdy umřete vy a já dostanu ty vaše parádní hodinky?“ „Ne dříve, nežli tě zasvětím do pečení chleba.“ Pak Vavřinec prudce otevřel dveře, zdali za nimi nešmírují nějaké ženské, a předvedl Augustinovi, že do těsta patří jen hladká mouka, kvásek, voda, špetka soli a nic víc, a naučil ho také, v jakém pořadí a poměru je skládat. A veledůležitou zásadu, hníst těsto směrem od západu k východu, nikdy ne proti otáčení země, jinak by se v něm nepropojil mikrokosmos s makrokosmem a ještě by se zdrclo.\nNakonec nechat vykynout do spirály v ošatce z vrbového proutí, na šošolce mu udělat křížek a na tři čtvrti hodiny vsadit do chlebové pece. 12. května 1945, 9:03\nJakmile Augustin ucítil dech kvásku, tolik podobný vůni dychtivého dívčího pohlaví, dostal takovou chuť na čerstvý chleba, že založil těsto, i když nahoře zbývala ještě málem půlka toho starého. Jak přecházel po světnici sem a tam, vařečkou hnětl těsto v míse střídavě levou a pravou rukou, aby se neprotivil směru otáčení zeměkoule.\nKdyž dal těsto vykynout do ošatky, napadlo ho, zdalipak Apolena porodí syna, aby měl komu tajemství chleba předat.\nKdyž upekl svůj první bochník, odnesl ještě teplou skývu na ochutnání sousedovic Božíkovi Krajtů, s nímž byli nejlepší kamarádi od té doby, co spolu na zřícenině hradu nad vesnicí našli plech. Ležel bůhvíjak dlouho zaklíněný do puklého kamene ve zbytcích věže, snad to byl původně kyrys jednoho ze Švédů, kteří hrad dobývali naposledy. Byl celý rezavý, zprohýbaný a uprostřed měl díru. Ale byl to plech. Kluci ho pečlivě vyklepali kamenem na plochém balvanu a pískem vydrhli rez. Nakonec našli u trati ježka přejetého vlakem, nebyl ani trochu rozmačkaný, nýbrž čistě přestřižený mezi kolem a kolejnicí jako anatomický model ve školním kabinetu. Obě půlky tedy vyškvařili a ježčím sádlem plech naleštili, až svítil jako hlemýždí chodníček.\nPlech je ta nejlepší věc na světě. Bubnovali do něj klackem. Třesením z něj vyluzovali pekelné zvuky a přitom čertovsky vyplazovali jazyky. Jezdili na něm po zadku ze svahu. Vzepřeli ho na klaccích zapíchnutých do země nad oheň a pekli jablka.\nÓ, ty závratně velelahodná chuti pečených padavčat! Nejdřív prokousnout praskající, málem zuhelnatělou slupku, pak vysrkat dužinu rozvařenou na hustá, sladce navinulá povidla a nakonec pochopit hořkou pointu jádřince.\nTak si Augustin s Božíkem užívali plechu, a aby jim ho nikdo neukradl, na noc jej schovávali do škvíry ve starém dubu, kterou znali jen oni dva, neboť obě matky jim zakázaly spát s plechem v posteli.\nProto teď odnesl ochutnat krajíc svého prvního chleba právě Božíkovi.\nJenže ještě dřív, než ten chleba stačil ztvrdnout, se přihodila strašlivá věc. Tatínek poslal Augustina s kornoutem hřebíků vytahaných ze zdi ke kováři Stojespalovi, aby je na kovadlině narovnal. A v kovárně uviděl opřený o zeď vedle výhně jejich plech! Nemohl se mýlit, plech měl uprostřed díru a ještě trochu voněl ježčím sádlem. Kovář potvrdil, že mu ho prodal za deset krejcarů jeden hoch ze vsi, a i když tomu dotyčnému slíbil, že neprozradí jeho jméno, může mu popsat, jak vypadá, protože zachovat tajemství svého vzhledu po něm ten moula nežádal. Tudíž se Augustin dověděl, že kluk měl nos prohnutý jako dřevěnou hoblinu a navíc neustále mrkal, prostě Krajta.\nAugustin šel od kováře rovnou k dutině v dubu a pak hned ke Krajtovi. A že se jde pro plech.\nKrajta se vykrucoval a mlžil, že prý je nastuzený, musí se učit, plech už je nuda a tak podobně, ale Augustin se nedal a strkal Božíka ke společné skrýši. Když už se blížili, zrádce úplně zmlknul a jen se samým zoufalstvím potil. Poslední kroky zarůstal do země, srdce mu tak bušilo, že to bylo slyšet ven, a před škvírou zavřel hrůzou oči.\nJenže Augustin vytáhl plech z dubu jako vždycky a hned po něm začal bičem honit káču.\nKrajtův strach teď vystřídal zmatek. Hlava mu nebrala, jak se mohl plech vrátit zpátky. Nevěděl, co má říkat, ale nedokázal ani mlčet, a tak blábolil samé nesmysly, jako že mají doma zlého králíka, který si zotročil všechna ostatní zvířata na dvoře. Augustin na něj naposledy pohleděl s chladným pohrdáním, praštil padoucha plechem naplocho do hlavy a odešel středem.\nNa vesnici není jednoduché být sám, takže to musel vydržet, dokud nevylezl ve stodole na seno. Tam tak dlouho brečel do stébel, jež ho za to bodala do očních víček, až z něj slzy vyplavily hořkou pachuť zrady. S Božíkem pak dlouhá léta nepromluvil a žádného spolužáka si už nikdy nenechal zarůst tak hluboko pod kůži. Družil se, i kamarádil, ale nepřátelil. Tedy se živými…\nOd té doby trávil každou volnou chvilku o samotě ve zřícenině na skále nad dědinou. Vesničané se sem báli, protože se říkalo, že tu straší. Svůj strach přemohli, jedině když potřebovali opracovaný kámen zdarma, za jehož samozřejmý zdroj starý hrad považovali.\nA právě tady, v klenutém sklípku pod základy věže, se mu zjevil duch. Augustin ho zpočátku vnímal jen jako ledový závan. Potom za oblakem páry, kterou začal náhle vydechovat, spatřil slabě světélkující obrys postavy, ne více než trouchnivý pařez. Pomyslel si, že by měl mít strach, ale žádný necítil. Slušně tedy pozdravil a řekl své jméno. Plachý duch zmizel, ale po chvíli se zase přiobjevil a hlasem podobným zvuku vyluzovanému velkým množstvím malých předmětů současně, třeba sypáním písku nebo trháním plátna, se představil jako duch zdejšího posledního hradního pána jménem Smil. Pak se zase rozplynul.\nDruhý den přišel Augustin zas a mrtvý na něj už čekal na stejném místě. Jejich rozhovory byly stále delší a důvěrnější. Augustina samozřejmě nejvíc zajímalo, jak se proměnil ve strašidlo, jenže mrtvý o tom dlouho nechtěl mluvit a živý nenaléhal. Až jednou o tom začal sám od sebe:\nKdyž se šťastně vrátil z křížové výpravy do Svaté země, dostal od krále za věrné služby vesnici založenou na tučné černé půdě. Postavil si nad ní hrad a vzal si za ženu dceru svého spolubojovníka. Byli spolu velmi šťastní. Brzy však zemřela na mor a on zůstal sám se synem Závišem. Přivedl si tedy novou, mladou nevěstu Gudulu. Sice byla krásná a podobala se jeho matce, ale srdce měla temnější nežli prsten spolknutý rybou.\nOn, ona i syn spolu spali v jedné posteli a s nimi i všechna čeleď. Tenkrát spolu vůbec všichni dělali všechno; společně se pracovalo i jedlo, a když už někdo četl knihu, předčítal ji ostatním, a ne jen mlčky sám pro sebe. Soukromí vynalezli až měšťáci, protože jsou chamtiví a nechtějí se s nikým dělit ani o tělesné teplo.\nGudula nejdřív spala na kraji postele, vedle ní manžel a teprve za ním Záviš a ostatní. Ale tak dlouho naříkala, že je jí zima, až ji pustil mezi něj a syna. Od té doby, zatímco se na ní dřel, ona naléhala na mladšího jako vosk k pečetidlu a rozchlipovala se před ním jako maso pod nožem, až Záviš podlehl a vstoupil do její třinácté komnaty. Pak oba noc co noc přešlapovali na jejím prahu a na světle předstírali, že se nic nestalo.\nStarý se s tím srovnal, ale mladý začal žárlit, přesně jak si Gudula přála. Touha mu užírala rozum a z toho tloustla. V zimě vyrazili do lesa na medvěda, a když ho psi vystopovali a nadehnali, Záviš se přidal na stranu zvířete. Napůl rozsápaný Smil se doplazil až k patě hradní věže a tam vykrvácel do sněhu.\nA tak měli, co chtěla. Otcovrah nebyl odsouzen, protože smrt vypadala jako nehoda při lovu. Své výčitky svědomí zaháněl milováním s Gudulou v čím dál bizarnějších polohách, podobajících se mrakům ve větru, plamenům dobře živeného ohně či plesnivým skvrnám na vlhké zdi. A když už ani to nepomáhalo, odešel do lesa, vyšplhal na starý dub a vtlačil hlavu do včelího úlu v jeho dutině. Když zemřel, měl hlavu tak nateklou od žihadel, že ho nemohli ze stromu vytáhnout, a tak ho tam nechali. Ptáci a hmyz jej očistili od masa, ne však od viny. Umrlec postupně zarostl do kmene a duše propadla peklu, kde se od té doby navěky škvaří uvězněna v nekonečné smyčce znovuprožívání svého zločinu.\nSmil nedopadl o mnoho lépe. Protože zahynul bez posledního pomazání a plný zášti, jeho duch se včas neoddělil od mrtvoly a potom už bylo pozdě, astrální vagina se zavřela a on zůstal bez těla, a přece připoutaný k hmotnému světu, prostě se stal strašidlem.\nGudula zdědila veškerý majetek a stala se hradní paní, ale Smil ji tak dlouho po nocích navštěvoval, až zešílela. Když ji viděli, jak přiráží neviditelnému milenci, upálili ji jako čarodějnici. Její duše nikam nešla, protože nikdy žádnou neměla.\nAugustina příběh strašidla tak dojal, že ještě toho večera ve zdi opuštěného a chátrajícího kostela svaté Notburgy našel Smilův náhrobek se znakem alembiku, destilačního aparátu arabských alchymistů, který byl však tak ohlazený časem, že vypadal jako čáp se zobákem v lahvi. Očistil kámen od mechu i falešných písmen plísně a položil k němu kytku vlčích máků.\nDalší dny chodil po lese, dokud neobjevil Závišovu kostru. Už skoro úplně zarostla do dřeva, ven trčely jen špičky prstních kůstek. Dubové dřevo nechtělo svoji kořist pustit a on se na žebříku nemohl pořádně rozmáchnout sekyrou, takže ji ven vysekával kousek po kousku celý měsíc, ale nakonec se to podařilo. Dlouhé kosti srovnal podle velikosti, navrch usadil lebku a na ni pánev, protože mu připomínala motýla na květu. Všechno to opatrně zabalil do pytle a v noci tajně pohřbil do posvěcené půdy.\nVděčný Smil chlapci na oplátku ukázal tajný výklenek v hradním sklepení, kam před staletími ukryl svůj skládací alembíček, a naučil jej vyrábět kořalku, jak to pochytil v Palestině od arabských alchymistů.\nAugustin nové zálibě úplně propadl. Začal nejdřív kvasit a pak destilovat všechno, co mu padlo do ruky. A tak vedle běžných destilátů vypálil také celerovici, kopřivovici, smržovici, jmelíovici, křenovici, tavolníkovici, ostropestřecovici, žaludovici, prasečí krvovici, jelení parohovici a jednou dokonce i hovnovici. Nejvíc ho fascinoval samotný proces kvašení, dávnými alchymisty nazývaný putrefakce. Při něm se tělesné schránky mrtvých bytostí, živočichů i rostlin, zbavují pout své podoby rozkladem na beztvarou prvotní hmotu, aby z nich mohla vyprchat nesmrtelná duše a pak v objetí spiritusu vstoupit do nebe, totiž na pijákovo půnebí. Ta duše je totiž poznatelná pouze čichem a chutí, ostatní smysly ji nevnímají.\nHnán pýchou, jež posedává každého, kdo ve svém oboru dosáhl mistrovství, pokoušel se vypálit na kořalku i věci nehmotné: let ptáků na obloze, podobný hranám neviditelného krystalu, větrem přivanuté útržky písně dívek daleko na poli nebo hořkou vůni prachu zvednutou letním deštěm, a byl děsně zklamaný, když se mu to při vší snaze nepovedlo. Zato se naučil vytěžit i z prohry něco dobrého. V tomto případě pochopení, že dovednostem každého smrtelníka byly vyměřeny hranice, které nemůže překročit. Neboť všemohoucím smí být jedině ten, kdo může nést důsledky svých činů na věky věků.\nAugustinovy lihoviny byly kromobyčej lahodné, správně klouzaly chřtánem, jejich oheň mocně žhnul, ale nespaloval a nebolela po nich hlava. Dobří lidé po nich byli ještě lepšími, zato v těch zlých vypouštěly démony z klecí.\nNěkteří po nich naznali marnost svého bytí a po vystřízlivění s ním skončili, často překvapivě vynalézavě, snad aby alespoň pestrostí smrti vyvážili šeď života. Kupříkladu kostelník Ropucha si před zrcadlem zatloukl do čela kladivem hřeb z Kristova kříže, kdysi dávno z poutě do Svaté země přivezený, do fasetované skleněné krabičky zasazený a zdejšímu kostelu věnovaný hraběnkou Hrobkovou. Nebo domkář a příležitostný zedník Slovnivec, který se podle dopisu na rozloučenou odešel zazdít zaživa, ale nenapsal kam, a jeho pozůstatky nikdy nenašli. Nadlesní Žábro si zase sedl ke stolu, o který opřel pilu zubatou stranou k sobě, a pak použil kýchátko.\nAugustin sám však ještě alkohol nepil, své výtvory ochutnával jen po kapkách na špičce jazyka a opilou slinu zase vyplivoval. Zato své výtvory zavřené v lahvičkách od medicíny nosil duchovi na hrad.\nMalé doušky pálenky byly to jediné, co Smil ještě mohl z tohoto světa přijímat. Když se dostal do nálady, začal vysvětlovat, že to, co lidé považují za hmotu, je jen řídká síťka utkaná z vláken času a při pohledu zblízka skrz ni prosvítá prázdnota. Že pozemský svět je stejně opravdový jako labyrinty ze živých plotů v parcích, postavené pro lidskou radost z bloudění, které jsou také uvnitř mnohem větší než zvenčí. A že sny ve spaní jsou upředeny ze stejných nití jako skutečnost, jenomže realitu drží pohromadě to, že v ni věří všichni lidé, kdežto sny má každý své, a když je zapomene, nitky rozfouká astrální vítr.\nJeho matka tou dobou trávila víc a víc času v lese. Augustin ji tu potkával častěji než doma, ale už s ním ani nemluvila, jen ho pohladila po tváři nebo mu z dlaně vonící smůlou nasypala do pusy hrst divokých jahod. Česala se trním a do prstenců plavých vlasů si zaplétala drápelčí a borové šišky. Občas ji zahlédl mezi stromy jen jako poskakující záblesk. Prvního září šel poprvé do školy. Toho dne, když běžela po mýtině, ji lovci z města zastřelili jako srnu.\n12. května 1945, 9:35\nJednou rukou v kapse si ukroutil další cigaretu. Palčivý dým mu vysušil patro a přinesl chuť na hlt kořalky. Nalil si a dnem vzhůru obrátil stopičku křenovice, její dvojitá palčivost mu vhrkla do očí slzy. To mu připomnělo matčin pohřeb, protože tenkrát to bylo naposledy v životě, kdy plakal.\nTěsto v ošatce zatím na sobě pracovalo.


Kde koupit ukončenou verzi Google Pixel 3A a 3A XL - Google | Listopad 2021\nMožná vaše poslední šance si jednu vyzvednout\nGoogle ukončil výrobu svých vynikajících telefonů Pixel 3A a Pixel 3A XL střední třídy, takže je nyní těžší je najít, zejména pokud hledáte konkrétní velikost a barvu. Nebyl to neočekávaný krok, ale načasování není ideální, protože dlouho pověstný Pixel 4A ještě není na pultech, aby jej nahradil. A pokud čekáte na XL verzi nového telefonu, Google ji údajně nevyrábí.\nUkončením používání Pixel 3A před nepotvrzeným uvedením Pixel 4A se Google vyhnul potřebě slevy na 3A dále, než je jeho poslední prodejní cena, což v případě 3A vedlo k poklesu cen o 100 $, čímž se cena zvýšila na 299 $ a výraznější snížení ceny o 3 $ XL na 3A XL až na 319 $. Aktuální ceny bohužel již nejsou tak nízké, jaké byly kdysi, a nepomohlo tomu ani to, že prodejci obvykle zvyšují ceny již ukončených položek.\nPřestože Pixel 3A bude pravděpodobně následován lepším telefonem, stále existuje několik dobrých důvodů k investování, pokud můžete získat dohodu. Má skvělý fotoaparát, zejména s ohledem na to, čeho konkurence v této cenové kategorii je, či spíše není, schopná. Obrázky, které tento telefon může konkurovat vlajkovým telefonům Pixel 3 od roku 2018. Pixel 3A a Pixel 3A XL mohou také spolupracovat s každým dopravcem v USA.\nShromáždili jsme několik spolehlivých výloh, které stále prodávají nové, a také několik výhodných nabídek repasovaných doplňků.\nKde najít Google Pixel 3A\nAmazon má všechny tři barvy Pixel 3A: fialovou, bílou a černou. Je to jeden z mála maloobchodníků, který nabízí výraznou slevu na nový model (prodávaný prostřednictvím společnosti Woot, pobočky společnosti Amazon). Místo 400 $ 64GB verzestojí 335 $.\nBest Buy prodává64 GB Pixel 3A nové v každé barvě za 400 $ odemčenénebo 300 $, pokud jej aktivujete v místě nákupu u přepravce. Toto je běžná neprodejná cena. Pokud chcete ušetřit více, přejděte dolů do části Možnosti nákupu na stránce produktu Best Buy a zkontrolujte, zda u použitých modelů s otevřeným boxem existují nějaké nabídky.\nPokud jste v pořádku s nákupem repasovaného telefonu, Back Market nabízí Pixel 3A v černé barvě za 270 $. Má jednoroční záruku a je ve velmi dobrém stavu, což podle společnosti znamená velmi lehké škrábance na těle, které jsou neviditelné ze vzdálenosti více než 8 palců. Obrazovka je zcela neporušená a bez škrábanců.\nKde Pixel 3A XL stále najdete\njako proPixel 3A XL„Best Buy prodává tento produkt v černé barvě za 480 $ nebo 420 $, když je aktivován, což je také plná cena. Stejně jako 3A můžete najít otevřené modely za méně peněz kliknutím na kartu Možnosti nákupu dále na stránce produktu.\nPokud hledáte 3A XL na Amazonu, je k dispozici pouze černá verzek dispozici nové za 380 $ (sleva 100 $) a prodáváno prostřednictvím Woot.\nB&H Photo prodává černý Pixel 3A XL za 479 $, což je původní cena.\nBack Market nabízí zrekonstruované verze Pixel 3A XL v mátovém stavu za 310 $. Dodává se s jednoroční zárukou a podle obchodu telefony v tomto stavu nemají žádné škrábance a mají zevnějšek vypadající zcela nový.\nRecenze Google Pixel 3A: telefon za 399 dolarů se skvělým fotoaparátem\nKde je Google Pixel 4A?\nfilmy o hobitech


Dalšího železniční výrobce láká vodík. Talgo a CAF představily vlaky s novým pohohem - Zdopravy.cz\nDalšího železniční výrobce láká vodík. Talgo a CAF představily vlaky s novým pohohem\n09 Čvn 2022 11:30\nLokomotiva Talgo Travca s vodíkovým pohohem. Foto: Talgo\nTalgo testuje vodíkový pohon u lokomotivy, CAF chce kombinovat elektrickou trakci s palivovými články.\nDva španělští železniční výrobci představili během jednoho týdne své posuny ve vývoji a testování vozidel na vodík.\nTalgo zahájilo dynamické testy vlaku nazvaného Vittal One. Má jít o soupravu složenou z lokomotivy Travca nově upravené i na možný pohon z palivových článků. Výrobce na svých stránkách oznámil, že zkoušky zatím probíhají se zaměřením na správnou funkčnost hlavních systémů a ověřování vodíkové trakce.\nNa vývoji se podílí španělská energetická společnost Repsol, která zajišťuje infrastrukturu pro výrobu „zeleného“ vodíku z obnovitelných zdrojů. Po první etapě testů se má vlak objevit na tratích kolem Madridu a v Extremaduře na běžné trati.\nZkušební vlak TPH2 je složen z lokomotivy a pěti vozů. Vícesystémová lokomotiva Talgo Travca je navržená jako prototyp vozidla schopného měnit různé rozchody a přizpůsobovat se různým napájecím soustavám. Dojezd vlaku má být až 800 km.\nPosun ve vývoji představil také výrobce CAF. Pro vodík použil elektrickou jednotku Civia 463.199, která již jezdila pro státní dráhy Renfe. Na vývoji se podílí společnosti DLR, Toyota, Renfe, Adif, CNH2, IP a FAIVELEY Stemmann Technik. Bude kombinovat provoz na trakční elektřinu s trakcí z palivových článků.\nTagy CAF Talgo vodíková mobilita\nTel Aviv vybuduje 27 kilometrů nové tramvajové trati. Zakázku získalo španělsko-izraelské sdružení v čele s CAF\n02 Úno 2022 17:00


Zlato bylo vždy vnímáno jako tradiční uchovatel hodnoty. V posledních letech je ale na cenách zlata vidět, že je investory vnímáno spíše jako běžná komodita - káva, měď apod. Rozhodnutí centrálních bank přispěje k oslabení role zlata jako uchovatele hodnoty, ale rozhodně nebude mít klíčový vliv na jeho cenu. Cena zlata v posledních měsících strmě stoupala a proto se o něm hodně mluví. Je proto velmi důležité zmínit, že lidé se stále dokola dopouštějí stejné chyby - když něco stoupá, tak kupují a naopak, při poklesu podléhají panice a prodávají. Co se týká investic do zlata, lze obecně říci, že je k ní nutné přistupovat jako ke každé jiné investici - má svoje místo v invetičním portfoliu, ale pouze jako menší diverzifikační součást.


Nádherné hory i skvělé ubytování, to jsou Jeseníky - Ochutnejte Česko\nNádherné hory i skvělé ubytování, to jsou Jeseníky\nTomáš • 14/04/2019 • Žádné komentáře •\nMilujete turistiku a toužíte při vašich cestách pokaždé poznat jiný kout našich krásných hor? Pokud ano, pak pro vás máme skvělý tip na dovolenou, nebo jen prodloužený víkend. A tím jsou Jeseníky. Jádrem těchto nádherných hor je Hrubý Jeseník, který spolu s Rychlebskými horami, Kralickým Sněžníkem a Nízkým Jeseníkem tvoří Jesenickou oblast. Nejvyšším bodem je Praděd se svou nadmořskou výškou 1491 m n. m.\nKlidné ubytování v Koutech nad Desnou\nJeseníky mají opravdu co nabídnout. Vyberete si zde z mnoha pěších výletů, stejně jako z celé řady ubytování. Pokud ovšem hledáte komfort s veškerým vybavením včetně sauny, bazénu či vířivky, měli byste zvolit ubytování v Koutech na Desnou. Právě zde najdete malebné roubenky Annaberg ležící přímo v srdci Jeseníků pod Červenohorským sedlem. Krásný rekreační areál tak nabízí skvělé strategické místo pro celou řadu výletů s výhodou klidného a slunného odpočinku.\nVyrazte na pěší výlet i kolo\nVydejte se navštívit Přečerpávací vodní elektrárnu Dlouhé stráně, lázeňskou obec Karlova Studánka nebo papírnu ve Velkých Losinách. Pro milovníky cyklistiky tato oblast nabízí bohatý výběr cyklotras. Náruživí cyklisté, kteří mají rádi dlouhé výlety i větší převýšení, si mohou vyšlápnout na Tetřeví chatu i Videlské sedlo. Kouty nad Desnou jsou skvělým místem také pro rodiny s dětmi. V Loučné nad Desnou se nachází sportovní areál Kociánov s minigolfem, skateparkem i víceúčelovým hřištěm.\nJedinečné ubytování s mnoha výhodami\nSamotné ubytování v areálu nabízí jedinečnou relaxaci jak v zimě, tak v létě. Areál tvoří dvě roubené chalupy a každá z nich poskytuje ubytování maximálně pro 16 osob s kompletně vybavenou kuchyňkou, obývacím pokojem a vlastní koupelnou. K dispozici vám jsou venkovní vyhřívaný bazén, terasa i gril. Vaše ratolesti jistě ocení dětské hřiště a trampolínu.\nPokud chcete poznat krásy Jeseníků a zároveň si odpočinout ve skvělém prostředí, určitě neváhejte a navštivte ubytování v Koutech nad Desnou ve stylových roubenkách Annaberg.


Tomáš Berdych se pro zranění odhlásil z turnaje v Madridu | iROZHLAS - spolehlivé zprávy\nTomáš Berdych se pro zranění odhlásil z turnaje v Madridu\nTenista Tomáš Berdych se na poslední chvíli odhlásil z turnaje v Madridu. V prvním kole se měl utkat s Argentincem Nalbandianem, trápí ho ale stehenní sval. Jedenáctý nasazený hráč nechtěl riskovat zranění, proto z turnaje odstoupil.\n21:24 11. května 2010 Sdílet na Facebooku Sdílet na Twitteru Sdílet na LinkedIn Tisknout Kopírovat url adresu Zkrácená adresa\nStejný osud potkal i jeho plánovaného soupeře Davida Nalbandiana, který dostal divokou kartu, ale zdravotní stav mu nakonec nedovolil nastoupit. Oba hráče by měli nahradit Američané Michael Russell a Mardy Fish.\nBerdych začal mít problémy s pravým stehenním svalem po nedělním tréninku, fyzioterapeut Michal Novotný mu pak diagnostikoval problém přitahovače.\nBerdych tak musí vynechat už druhý turnaj ve Španělsku. Začátkem dubna si zranil kotník v Monte Carlu a pak nemohl nastoupit v Barceloně.\nČeský daviscupový reprezentant má přitom výbornou sezónu. Zahrál si finále turnaje Masters v Miami, byl v semifinále v Brisbane a ještě čtyřikrát ve čtvrtfinále. V žebříčku dvouhry je na šestnáctém místě.\nBerdych v Mnichově titul neobhájí, stejně jako Hájek končí ve čtvrtfinále\nTenista Berdych nestačil v Monte Carlu ve třetím kole na Verdasca\nTomáš Berdych titul v Miami nezískal


Zneklidňuje vás odpálení nové ruské balistické střely dlouhého doletu? | Reflex.cz\nZneklidňuje vás odpálení nové ruské balistické střely dlouhého doletu?\nRX online 30. května 2007 • 14:10\nRusko 29. května úspěšně otestovalo novou mezikontinentální vícehlavicovou balistickou raketu. Podle ministra obrany Ivanova mohou nové střely překonat "jakékoliv existující či budoucí systémy protiraketové obrany". Nová střela byla vyzkoušena v době zvýšeného napětí mezi Ruskem a Washingtonem kvůli plánům Spojených států vybudovat v Evropě protiraketový obranný systém. Zneklidňuje vás odpálení nové ruské balistické střely?\nRusko 29. května úspěšně otestovalo novou mezikontinentální vícehlavicovou balistickou raketu. Podle ministra obrany Ivanova mohou nové střely překonat "jakékoliv existující či budoucí systémy protiraketové obrany".\nNová střela byla vyzkoušena v době zvýšeného napětí mezi Ruskem a Washingtonem kvůli plánům Spojených států vybudovat v Evropě protiraketový obranný systém. Zneklidňuje vás odpálení nové ruské balistické střely?


5. 1. 2015 Inventura v prodejně na Bělohorské | Moje Kredenc\n5. 1. 2015 Inventura v prodejně na Bělohorské\nV pondělí 5.1. máme v obchodě na Bělohorské od 9:00 do 14:00 hodin z důvodů inventury zavřeno.\nPekárna, bar a cukrárna budou otevřené bez omezení. Omlouváme se všem za vzniklé nepohodlí a přejeme krásný a klidný první letošní víkend!\nPři pondělním čekání, než po obědě otevřeme, si u nás můžete dát horkou čokoládu nebo svařák. V případě potřeby můžete v tomto čase navštívit naši prodejnu na Floře.


Praha se státem smění budovy a objekty za 120 milionů korun - Deník.cz\nPraha se státem smění budovy a objekty za 120 milionů korun\nPraha - Hlavní město vymění se státem historický dům v Cihelné ulici na Malé Straně v hodnotě 120 milionů korun za budovu školy v Záběhlicích, objekt v Dalejském údolí a pozemky v Libni. Směnu ve čtvrtek schválila většina pražských zastupitelů, část opozice ji ale kritizovala. Podle radního pro majetek Karla Grabeina Procházky (ANO) jde o první část plánovaných směn mezi hlavním městem a Úřadem pro zastupování státu ve věcech majetkových (ÚZSVM), který státní majetek spravuje.\nJednání pražského zastupitelstva. Ilustrační foto. | Foto: ČTK/Doležal Michal\nMinisterstvo financí chce podle materiálu pro rozhodování zastupitelů do domu v Cihelné ulici přesunout některé své složky, které sídlí v objektech, které se budou v příštích letech opravovat. Dům stojí mezi Karlovým a Mánesovým mostem. Znalec ocenil pozemky a stavby na 89,5 milionu korun, cenu obvyklou stanovil na 120 milionů Kč.\nPraha získá objekt školy v Jahodové ulici\n„Je to jedna z lukrativních nemovitostí, které má hlavní město, byť by měla projít rekonstrukcí. Uvažovalo se i jejím o využití pro kulturu. Pokud ji ale město opravdu nepotřebuje, měla se prodat," řekla v diskusi zastupitelka a místopředsedkyně ODS Alexandra Udženija. Radní Procházka k tomu dodal, že v další směně majetku se státem je připraveno, že Praha další nemovitosti v centru města získá.\nPraha místo domu na Kampě získá objekt školy v Jahodové ulici v Záběhlicích, v němž nyní sídlí Vyšší odborná škola sociálně právní. Město se podle důvodové zprávy k tomuto bodu jednání zastupitelstva snaží získat budovu od ÚZSVM už od roku 2007, v současné době ji má vypůjčenou. Znalci ji ohodnotili na cenu obvyklou ve výši 91 milionů korun.\nMěsto získá i pozemky v Libni\n„Jde jen o část areálu školy, další část už město vlastní. Ptali jsem se městské části, jestli ji potřebuje, a nepotřebuje. Stejně o změnu nepožádala ani Vyšší odborná škola sociálně právní, která v něm sídlí," řekl předseda zastupitelského klubu TOP 09 Václav Novotný.\nSoučasně se školou získá město pozemky v Libni za 19,8 milionu korun u Zenklovy ulice. Součástí směny je také objekt v Dalejském údolí, který přes 20 let využívá Český svaz ochránců přírody. Jeho odhadovaná cena je asi 624 tisíc korun. Rozdíl v hodnotách směňovaného majetku ve výši čtvrt milionu korun doplatí město.\nČtěte také: Praha ruší 14 let starý projekt stavby domů na Hanspaulce


Květák | 1318 článků o nemocích, bylinách, vitaminech\nKvěták patří mezi košťálovou zeleninu, je jedním z mnoha příbuzných zelí. Na rozdíl od zelí z něho však zužitkováváme jeho květenství tvořené drobnými poupátky. Známe ho především v bílé variantě, ale existuje i květák zelený nebo fialový. Konzumovat jej můžeme snad na všechny způsoby, syrový, vařený, smažený nebo zapečený. Nejlepší z těchto úprav je vaření v páře, protože se tak zničí minimum obsahových látek.\nvitaminy B6, C, kys. listová\nKvěták obsahuje hodně draslíku a omezené množství sodíku (sodík zadržuje vodu v těle a zvyšuje tím krevní tlak), čímž se stává vhodnou potravinou pro lidi trpící hypertenzí a ischemickou chorobou srdeční (infarkt). Navíc v něm nenajdeme téměř žádné tuky, takže je ideální při onemocnění aterosklerózou.\nZ brukvovité zeleniny je květák nejstravitelnější, proto je doporučován při obtížích se zánětem žaludku a vředy. Vláknina v něm obsažená pomáhá udržovat správnou funkci střev a působí tak proti zácpě (laxativa) a zánětu tlustého střeva (Crohnova choroba, ulcerózní kolitida, divertikulitida).\nPro svou nízkou energetickou hodnotu se používá při léčbě obezity a nadváhy. Obsahuje jen velmi málo cukrů, a proto je dobře snášen diabetiky. Přiměřené množství zeleniny působí proti překyselení organizmu.\nKonzumace květáku (stejně jako ostatní brukvovité zeleniny) může sloužit jako prevence vzniku rakoviny, též antioxidant, obsahuje totiž sirné látky a sloučeniny indolu, u kterých bylo prokázáno, že tlumí růst nádorů.\nKvěták by ze svého jídelníčku měli vyškrtnout především pacienti trpící dnou, protože obsahuje množství kyseliny močové, původce této nemoci.\nNevýhodou časté konzumace brukvovité zeleniny je obsah tzv. strumigenů, které mohou způsobovat nedostatek jódu, a tím znemožňují jeho využití štítnou žlázou až snížená funkce štítné žlázy.\nZmiňována je opatrnost až nevhodnost u malých dětí. Může způsobovat nadýmání kojenců.


Semalt Expert: Jak vydělat svou globální strategii online marketingu lépe\nPokud jste marketingový manažer, podnikatel nebo majitel malé firmy, možná budete chtít zlepšit své online marketingové intervence. Ať už jste v oboru FMGG nebo v oboru .com, pokud máte společnost, která podniká v mezinárodním měřítku, váš web bude pravděpodobně přeložen do různých jazyků a bude i nadále propojen s různými platformami sociálních médií. V takovém případě byste si měli být vědomi, jaký je nejlepší čas pro zajištění větší účasti na poště, služeb, které potřebujete exportovat, a jak byste měli zaměstnat honosné odborníky na SEO, aby předvídali své reklamy Google.\nPřemýšleli jste však o další vzdálenosti při průzkumu zákazníků na místních cílových trzích? Jste si jisti, že informace, které se vám líbí o vašich rakvích a kulturních otázkách, nestačí?\nRoss Barber, odborník na Semalt Digital Services, vysvětluje nejúčinnější techniky, které vám pomohou navrhnout skvělý poutavý obsah a rozvinout vaši mezinárodní webovou marketingovou strategii.\nPoznejte své zákazníky dobře\nInvestujte značný čas do objevování různých zdrojů informací o vašich zahraničních zákaznících. Pokud je to možné, konzultujte s regionálními profesionály, kteří komunikují s klienty v terénu. Vytvoření dobře přizpůsobené zprávy správným klientům v jejich rodném jazyce je zaručeným způsobem, jak zvýšit vaši konverzaci.\nInvestujte do důležitého času a objevte různé zdroje informací o svých zahraničních zákaznících. Pokud je to možné, kontaktujte regionální odborníky, kteří komunikují se zákazníky v přízemí. Vytváření dobře přizpůsobené zprávy správným zákazníkům v jejich mateřském jazyce je jistým způsobem, jak zvýšit míru mluvení.\nLokalizujte svůj marketingový obsah\nLokalizace zprávy je dobrá strategie pro přizpůsobení vaší marketingové zprávy kdekoli v Mandarin, arabštině, španělštině nebo kdekoli, kde máte velkou zákaznickou základnu. Nezapomeňte také lokalizovat anglickou verzi vašeho webu. V důsledku toho si vaši zákazníci nejsou rovni, takže zákazníci ve Velké Británii nejsou jako kupující v Kanadě. Proto je třeba přizpůsobit trendy, texty, blogové příspěvky a příspěvky jejich konkrétním preferencím.\nVěnujte pozornost místním motorům a vyhledávacím podmínkám\nMěli byste se ujistit, že váš odborník na SEO ví o různých klíčových slovech a hledaných výrazech, které zákazníci používají místně, aby zajistil co nejlepší využití vašeho internetového marketingového rozpočtu. Všimněte si, že různí místní inzerenti mohou pracovat s regionálními vyhledávači.\nV případě, že je vaše společnost malá nebo vaše značka není dobře zavedená, není možné se objevit na titulní stránce populárních novin nebo časopisů. Ale můžete začít malým tím, že budujete spolupráci s regionálními blogy, které mohou preferovat vaši klienti, nebo společnostmi, které doplňují váš produkt nebo službu.\nDoporučujeme ignorovat znalosti získané analýzami SWOT a PEST při inzerování vaší firmy na internetu. Každý podnik má své specifické hrozby a výzvy a vy musíte být dobře obeznámeni s důsledky nové technologie a dopadem měnících se zákonů na váš produkt nebo službu. Nesoustředte se tolik na vývoj webových marketingových zásahů a nepracujte na jedinečných funkcích, které vám poskytují konkurenční výhody.


Jarní Sušky: Highline, lezení klasik i rybaření\nSuper víkend v super oblasti\nModré nebe, sluníčko a nádherný tvrdý pískovec, ale taky dost lidí a trošku fronty byly atributy lezecké soboty, která byla navíc zpestřená natahováním hajlajny a chozením pěkně ve vzduchu pro ty vyvolené, co to umějí.\nZatímco předsednicko polská skupina našeho oddílu měla namířeno do Jury, gerontologická frakce "Geriavit Pharmaton Team" zamířila na Sušky. První letošní lezení na písku bylo třeba začít zlehka a opatrně, a tak jsme došli ke střední věži dát si parádní pětku Jižní traverz. Vyběhli jsme ho s Evou v pohodě, až na trošku mrznoucí prsty, protože sluníčko na stěnu ještě nedorazilo. Jak se s Jižním traverzem vypořádal Jirka, se můžete podívat na tomhle krátkém videu:\nMezitím se dvojka vedla nás snažila o Jičínskou. Lezli variantu od kruhu "napřed nahoru, pak doprava", kterou jsem ještě nikdy nezkoušel. Pozitivním poznatkem je, že se dá celý vršek bloku, ve kterém je kruh, obhodit bytelnou smyčkou. Když lezete "napřed doprava, pak nahoru", ani si toho nevšimnete.\nJičínská , foto: Petr Jandík\nPéťa se v traverzu na naší cestě trochu trápil, což bylo dobře, protože zajímavé jsou fotky z boje a ne z klidné procházky. Zajímavé, co udělá morál. Na překližce je Péťa z nás rakváčů nejlepší.\nJižní traverz traverz ke 3. kruhu, foto: Petr Jandík\nNaše další cesta vedla do sedla mezi hlavní a střední věží, kde jsme se zařadili do fronty na Východní stěnu, taky vyhlášená pětička. Na Západní stěně už fronta nebyla, asi proto, že se tam více jistí smyčkami.\nJak jsme tak dolézali na vrchol, koukáme na hromadu lan, ležících i omotaných kolem vrcholových bloků Střední věže, pečlivě podložených filcem, aby se nedotýkala ostrých hran. Totéž připravuje další skupina naproti - je to jasné, bude hajlajna. Nejdřív se tedy lanem několikanásobně omotá dostatečně solidní blok na obou stranách lajny.\nHajlajna na Suškách - obě kotvicí stanoviště, foto: Petr Jandík\nPak se natáhne popruh a připevní se do šeklu pomocí LockPinu samosvornou smyčkou. Na jedné straně to je napevno a na druhé je mezi omotaná lana a lajnu ještě zapojený kladkostroj, kterým se lajna napíná. Síla potřebná k napnutí je dost veliká. Použitý kladkostroj, složený ze dvou kladek, Grigri, Tiblocu a malé kladky zšestinásobí sílu člověka, ale je také třeba vytáhnout z kladkostroje šestkrát tolik lana. Nezbytnou pomůckou byla v tomhle případě větev na posunování Tiblocu.\nHajlajna na Suškách - kladkostroj, foto: Petr Jandík\nPo částečném napnutí hlásí strana Střední věže, že má kotvení tendenci se na šikmých hranách zvedat a čelí tomu dalším přikotvením na níže položený strom. Pak se lajna napíná naplno a natahuje backup - záložní lano, které se kotví nezávisle na lajně a tejpovačkou přilepí na spodek lajnového popruhu. Tím je hotovo a může se začít chodit, pokud to někdo umí a má na to nervy. Můj případ to není, tohle jen zdálky obdivuju. Jak to vypadá z pohledu chodiče, si můžete přečíst tady.\nHajlajna na Suškách 14, foto: Kajoch\nSokolí hrana, Klikatka a Břízková a rybaříci\nJdeme s Evou ověřit formu na vyhlášené lehké sedmy na Sokolí věži. I přes celkový nával je Sokolí hrana volná. Lezu po odštěpeném bloku, který duní víc, než vloni, ale vydržel. Stejně si na něj raději hrot nedávám.\nKrok od hodin si pamatuju dobře, takže bez problému a jen trochu váhám při postavení u kruhu, ale taky to jde. Sokolí hrana na RP, nahoře můj oblíbený štand v uzlech, sluníčko, pohoda. Menší třenice nastává u slaňáku na polici uprostřed stěny. Banda lidiček tam má (fuj) protažené lano přímo slaňákem a tahají jednoho začátečníka za druhým a spouštějí je zase přes ten slaňovací kruh, takže nemůžeme ani slaňovat, pokud nechceme riskovat přepálení našeho lana. Naštěstí ten, co leze k nám, už je poslední. Dole diskutujeme s instruktorem, proč si do toho kruhu nedal expresky. No že prý je to kurz, a že studenti neumějí slaňovat. Co je tohle za školu? Nemluvím o tom, že v podmínkách povolení horolezectví je něco o zákazu rybaření, specialně na Suškách, zákazu výcviku nováčků a že lezecké družstvo musí být maximálně trojčlenné.\nNo klid, je hezky. Další dáváme Klikatku a pak se trochu násilím vetřeme na Břízkovou ještě před partu se dvěma začátečníky. Jiná začátečníce bojuje v koutě nade mnou a trochu mám obavy, aby mi nesladla pozadím do ksichtu a tak se jí snažím vyradit cestu, abychom měli volno. Algoritmus oblezení kruhu pod převisem nahoře zafungoval a i my můžeme do horní části.\nBřízková - pod prvním kruhem, foto: Petr Jandík\nPod stěnou slyšíme nezaměnitelný hlahol Myšáka, který si po ranním lyžování ve Špindlu přišel taky zalézt. Příjemně unaveni sjíždíme do hospůdky v sokolovně, kde nám nekonečně pomalá obsluha leze na nervy, a pak už jen do Prahy. Byl to krásný den a jako začátek pískařské sezóny se mi docela líbil.\n| Autor: Petr Jandík | Vydáno dne 30. 04. 2010 | Počet komentářů: 14 | Přidat komentář |\nKomentář ze dne: 30.04.2010 16:19:41 Reagovat\nTitulek: Svěží report\nKomentář ze dne: 30.04.2010 19:26:11 Reagovat\nTitulek: Proč nejezdím na Sušky v neděli\nTo rybaření je samo o sobě na bl.. (pardon, na vomitaci...), ale jít tam s nějakým dementním kurzem o pěkném jarním víkendu, to chce opravdu hodně silnej žaludek. A že je to v rozporu s "výjimkou" je problém až ve druhém plánu. Předloni jsem se třikrát vytočil, když jsem se opakovaně nedostal do Čihulovky na Hladkou, protože tam pokaždý operovala parta rybářů. Sice to je nepopulární, ale doporučuju se ozvat a na místě je poslat do řiti.\nKomentář ze dne: 01.05.2010 18:09:29 Reagovat\nAutor: neregistrovaný - slávek (sobomut@seznam.cz)\nPěknej článek....jenom přidám drobné postřehy. Na jednu stranu chápu že se vám nelíbilo jak někdo rybaří pod dohledem instruktora a že mu nejde lízt cestu a blokuje ji.Na druhou stranu to pro nováčky to byl první zážitek na skále a pokud někdo z nich bude chtít lízt,tak mu patrně instruktor nebude radit,aby rybařil. A rozodně tolik ten kruh neojezdili za jedno odpoledne tak, jako hafo lidí s technikou ze stěny(můj termín je kopýtkování a sápání se) ošlapou pětkové dobře odjištěné cesty.A že je nenechal snaňovat udělal dobře, taky bych si to nelajznul.\nJo a jen tak na okraj....ta paní vpravo na tom vašem videu.......to má jen tenhle štand nebo ještě nějaké druhé stanoviště?Já jen že to by bylo a přinejmenším na zamyšlení.....\nKomentář ze dne: 03.05.2010 09:51:53 Reagovat\nTitulek: Re: rybáři\nAhoj, díky za tvůj názor. Asi tě nepřekvapí, že s ním nesouhlasím. Když pominu porušení podmínek, za kterých odrana přírody souhlasila s lezením, je obsazení populární často lezené cesty v jedné z nejexponovanějších oblastí rybařícím kurzem bezohlednost.\nBroušení slaňáku, který jako členové ČHS platíme ze svých příspěvků, je další bezohlednost a dokonce dvojitá, protože navíc šlo o vyřazení slaňáku v místě, kde se sestupuje a přesedá z několika cest.\nArgument, že frekventanti neumějí slaňovat, je jen výmluva. Instruktor, měl dát do slaňáku dve expresky a do nich svoje lano. Po spuštění posledního kurzisty měl cestu znovu vylézt, expresky vyndat a slanit. (Předpokládám, že instruktor uměl slaňovat, lezení mu viditelně potíže nedělalo).\n"Kopýtkování" je zase jiný problém, nejde o protiklad, ale když už jsme u toho, kdo leze poprvé, dost pravděpodobně "kopýtkuje" více, než někdo, kdo už umí lézt alespoň z umělé stěny.\nCelkově nevidím důvod, proč by se první seznámení s lezením muselo odehrávat zrovna na nejexponovanějších cestách nejexponovanější oblasti Českého Ráje. Existuje velké množství jiných, vhodnějších terénů, popřípadě když už Sušky, pak by bylo slušnější volit některou z věží níže. Třeba Sandokanovca cesta na Smrčinovou věž, která je taky za VI a taky vede pod slaňákem, by určitě tolik nevadila.\nKomentář ze dne: 03.05.2010 13:13:02 Reagovat\nTitulek: Re: Re: rybáři\nAhoj, že nesouhlasíš mě nepřekvapilo, já porušení vyjímek nepopírám.Souhlasím s tím, že dalo vybrat i méně exponované místo.......třeba na Měsíční věži v Příhrazech,tam je slaňák asi do poloviny prohoblovanej,cesta vychozená a není tam živé duše,kterou by se dalo brzdit......ale to jsem raději pro tvrdší a sušší Sušky s frontama na věže....\nApropo..... já když jsem byla malej,tak jsme na Prachově šli lízt se školou,lezec tělem i duší nám vytáhnul lano na Mravenčí a jeli jsme na rybě jeden po druhým.....v keckách.Dejme tomu, je to 15 let.Nikdo nás v tu dobu nemoralizoval, protože lezec věděl, že tam nebudeme chodit každej den,někdo z nás se tam nepodíval už nikdy.\nJo a ještě si mi neopověděl jak se jistí ta paní ve štandu :)\nNicméně nechci se přít,reagoval jsem jen proto,že skupinu i lidi v ní pravděpodobně znám a vím, že to jsou všichni inteligentní lidi a po lezení na stěně se seznámili prvně se skálou.(a lezou asi tak 2 roky) Na druhou strani lidi dělají chyby a holt se jedna vyskytla zde.\nOstatně najdi si pod mým jménem na Lezec.cz článěk a můžeš mi tam taky hodit komentář.Týká se to sice umělé stěny,ale přikládám tomu váhu stejnou jako české přírodě.\nAhoj a hore zdar :)\nKomentář ze dne: 03.05.2010 14:37:15 Reagovat\nTitulek: Re: Re: Re: rybáři\nJá bych pro první seznámení s lezením viděl jako vhodný některý nepískovcový terén bez ochranného režimu, ta Měsíční v Příhrazích je myslím ještě méně vhodná nez Sušky. Pokud už by to mělo být někde kolem Malé Skály, pak v nepříliš velké vzdálenosti je třeba skála u Arnultovic, nebo Ortel a další.\nKde a kdy se ti lidé seznámili se skálou nevím, ale ten poslední, co dolézal Klikatou spáru a celkem mu to šlo říkal, že leze poprvé v životě.\nKomentář ze dne: 06.05.2010 17:40:04 Reagovat\nTitulek: Re: Re: Re: Re: rybáři\nTy jo, ty Arnultovice teda zrovna nevim. Tam to moc domestikovaný ani pěkný neni. Za dobu, co jsem dlel příležitostně v Novym Boru, jsem tam nikdy nikoho lézt neviděl.\nA Ortel pro nováčky - čirá bláhovost. To jsou prásky, lehkejch cest minimum...\nSnad možná na Kašpara http://cs.euroclimbing.com/?p=10418, ale to je v severu.\nKomentář ze dne: 07.05.2010 00:05:55 Reagovat\nTitulek: Re: Re: Re: Re: Re: rybáři\nDík za konkretizaci - moc to tam neznám, tak to byly takové platonické návrhy.\nKomentář ze dne: 03.05.2010 14:56:17 Reagovat\nHledal jsem ten článek, ale jedinej Slávek mezi autory je tam Slávek Vomáčko z doby, kdy vedl závodní komisi a to je z roku 2004. Pod pseudonymem somomut tam žádný článek není, takže nevím, kam bych se měl podívat.\nKomentář ze dne: 04.05.2010 22:43:57 Reagovat\nTitulek: Re: článek?\njo, článek je tady : http://www.lezec.cz/clanky.php?key=8547\nKomentář ze dne: 04.05.2010 22:53:16 Reagovat\nTitulek: Re: Re: článek?\nJo, to jsem četl. Přišlo mi to až skoro příliš pesimistické - a to jsem sedmkrát četl Schuberta :-)\nBod 4 jsem viděl jednou, i se mi to stalo, ale že byto někdo opakoval několikrát za sebou na jedno cestě, to mi nepřipadá možné.\nKomentář ze dne: 04.05.2010 22:56:20 Reagovat\nTitulek: Re: Re: Re: článek?\nTeď ale čtu v komentáři, že jsi to viděl na vlastní oči, o to je soda. Nedělám na stěně, tak asi nevidím všechno, co se tam děje.\nKomentář ze dne: 05.05.2010 01:40:49 Reagovat\nTitulek: Re: Re: Re: Re: článek?\nNo všechny případy co jsem popsal, nejsou teroetické slinty,ale realita,bohužel. Od zvěřejnění článku jsem byl svědkem podobných minimálně 5 případů nebezpečného počínání,ty lidi se prostě nedají poučit.\nKomentář ze dne: 12.05.2010 08:38:14 Reagovat\nAutor: neregistrovaný - matos (matos@centrum.cz)\nTitulek: spátky k rybářům\nNa písku se prostě nerybaří!!Je to ten problém s lezeckou a jinou etikou(zdravením počínaje a dejme tomu třeba maglajzem konče).Tahal jsem na písku i pro 5.lidí a jde to i při dodržení klasiky.\nLezci, ale musí umnět dobře základy,navázání a jištění.\nPokud ne ,tak ať zůstanou na umnělce a nebo jdou na tvrdou skálu,Což je v případě Sušek třeba Kozinec u Žel.Brodu tam ať si rybaří do aleluja.


Pronájem, kanceláře, 31 m2, Olomouc, ul. Kosmonautů - Reality.iDNES.cz\nCena 6 385 Kč za měsíc\nPoznámka: Cena uvedena včetně inkasa.\nPronájem, kanceláře, 31 m², Olomouc, ul. Kosmonautů\nNabízíme pronájem kanceláře o velikosti 31 m² v 5. patře administrativní budovy. V budově jsou k dispozici společné prostory a sociální zázemí, včetně sprchy. Ve službách je zahrnuta spotřeba vody, elektřiny, info služby, denní úklid, hlídané parkoviště pro kola a likvidace odpadu. Internet není v ceně, parkovací místo lze pronajmout za 333 Kč/měsíc. Bližší informace v RK.\nČíslo zakázky: IDNES-495862\nDobrý den, mám zájem o bližší informace k vámi inzerované nemovitosti: 'Pronájem, kanceláře, 31 m2, Olomouc, ul. Kosmonautů' (IDNES-495862), kterou inzerujete na Reality.iDNES.cz. Prosím kontaktujte mne. Děkuji.


Kaple Nejsvětější Trojice u Mikulášovic - šluknovský výběžek\nPrevious Article Špičák u Varnsdorfu (Spitzberg)\nNext Article Sloup Nejsvětější trojice v Brtníkách\nKaple Nejsvětější Trojice (Dreifaltigkeiskapelle) se nachází necelý půlkilometr za odbočkou na Velký Šenov po levé straně na místě zvaném zvané Fünf-Linden-Kapelle (U Pěti lip). Původně tu stávala dřevěná stavba se šindelovou střechou (je zachycena na Müllerově mapě z roku 1723). Novou kapli na neobvyklém trojbokém půdorysu v letech 1741 až 1742 vystavěl mikulášovický stavitel Hans Jacob Wähner. O její výstavbě se uvažovalo již v roce 1733, stavět jí měl zednický mistr Zachariáš Hoffman z Lipové. Některé prameny nasvědčují tomu, že snad s výstavbou v roce 1736 opravdu započal a Wähner jí pak jen dokončil. Jedna z renovací trojboké kaple proběhla roku 1894 a přispěl na ní spolek velikonočních jezdců z Mikulášovic a Wähnerovy potomci.\nNezvyklá stavba s vykrojenými rohy symbolizuje trojjedinost Boha, je vystavěna z pískovcových kvádrů a ač web města tvrdí, že střecha je měděná, i pod sněhem je jasně vidět, že je na ní břidlice (měď byla několikrát ze střechy ukradena, proto byla nakonec zvolena "bezpečnější" krytina). Korunuje ji také trojboká ozdobná lucerna s dvojitým křížem. Interiér byl původně omítnut, dnes je na mnoha místech vidět vnitřní cihlové zdivo. Ve třech dávno zdevastovaných nikách stávaly oltáře či obrazy, dnes je tu pár malých obrázků, kytiček a svíček.\nPetr Karlíček a Jan Němec v knize Mikulášovice: Dlouhá historie nejdelšího města českého severu odkazují do říše tradovaných historek tu, že Wähner stavěl kapli jako "test" přes náročnější stavbou kostela. Na stranách 60 a 61 uvedené knihy se kaplí zabývají podrobněji: Již 4. září 1736 uzavřel stavebník hrabě Leopold Salm-Reifferscheidt a hraběcí stavitel Zacharias Hoffman smlouvu, na jejímž základě měl Hoffmann provést stavbu dle plánu zhotoveného samotným hrabětem Leopoldem. Výstavbu nové kaple nehradil hrabě sám - 333 tolarů a 3 groše měly být čerpány z prostředků vybraných od dobrodinců ... k realizaci nedošlo, Hoffmann řešil zejména výstavbu nového zámku v Lipové ... teprve 30. srpna 1742 předložil hraběti rozpočet pro výstavbu kaple, zcela jistě již podle vlastního návrhu. Suma 600 tolarů (a čtvrtka piva) dvonásobně přesahovala původní finanční předpoklad. Do neobvyklé kaple ... se vcházelo trojicí dveří, v interiéru se nacházely tři drobné oltáře. Hlavní oltář zdobil obraz Nejsvětější trojice, boční obraz Navštívení Panny Marie a dřevěný krucifix. Kaple byla pro svou odlehlost častým terčem zlodějů a vandalů, a to již v době svého vzniku...


Výkup tantalu Starý Plzenec a okolí - i-vykup.cz\nNa tom, o jaký materiál se jedná nám vůbec nezáleží. V případě, že se jedná o tantal, můžeme učinit výkup tantalu ze všech možných materiálů, se kterými se můžete setkat. Často od našich klientů vykupujeme plechy, tyče, trubky, dráty, různé elektronické součástky. Výkup tantalu zajišťujeme po celé ČR včetně města Starý Plzenec od minimálních hmotností až po hmotnosti přesahující několik tisíc kilogramů.\nVýkup tantalu Starý Plzenec: nabízíme výkup v oblastech od středu až po pohraničí našeho státu. Veškeré lokality najdete pod odkazem níže.


MegaLadys " Co je to druhé? „Kuře v multivarka na smetaně: recept\nKuře na smetaně v multivarka: Příprava na vaření\nVolba režimu při přípravě Chicken\nModerní ženy v domácnosti mají obrovské množstvírůzná zařízení, který má velmi velkou pomoc při vaření. Multivarka zaslouženě milován mnoho v poli zařízení. To může dokonce vařit kuřecí jídla, a výsledek potěší celou rodinu.\nJídlo vařené v multivarka, zachovává své živiny a vitamíny. Multivarka kuře na smetaně - je pokrmkterý může být připraven jako svátečního stolu, nebo jen na večeři. Od lahodné kuře se nevzdá žádné dospělí nebo děti. Takže, přejít přímo k přípravě tohoto pokrmu. Potřebné ingredience:\nKuřecí maso - 700-800 se\nSmet - 2-3 lžíce.\nCibule - 2-3 cibule.\nPepř (podle chuti).\nSlunečnicový olej - 70 g\nDoba pečení - 70 minut. Má se za to, že je příkladné, jak je Multivarki různé značky mají různé kapacity. Velkou roli stále hraje fakt, jakou část kuřete, kterou si vyberete. Takže doba může být nastavena nezávisle na sobě ve svých vyjádřeních a preferencí.\nChcete-li začít s kuřecím masem by měly být důkladně promývátekoucí vodou, osušte ručníkem, odstranění kůže a čalounění přebytečný tuk, protože příliš mnoho z nich může mít vliv na chuť jídlo a tuk není příliš dobré pro zdraví. V případě, že kuře je velmi velký, pak ji nakrájíme na kousky. Pokud chcete, můžete vařit a celé kuře. Maso sůl, pepř (můžete použít libovolný koření) a nechte působit 15 minut kuře absorbovány veškeré koření.\nNa kuře se zakysanou smetanou v multivarkapřipravené perfektně, můžete použít některý z ptáků (holenní, stehna, křídla, prsa). Celý proces vaření se skládá ze dvou fází. V první fázi zahrnuje multivarka režim „pečení“, který se nepoužívá pouze k pečení chleba a pečiva, ale i pro pražení a pečení výrobků. Druhý režim - „mléčná kaše.“\nV první fázi, zalijeme trochou multivarkuslunečnicový olej a nechat po dobu 7-8 minut, takže se zahřeje. Položte maso. Vaření ji jednou rukou, otočte 15-20 minut a přidejte cibuli dříve řez a kartáčovaný půlkruhy. Připravuje naše pták po dobu asi 15-20 minut na druhé straně se zavřeným víkem. Pak „upečený“ program lze vypnout.\nDát smetanu do hrnce, již ve směsi sčesnek (samozřejmě, pro ty, kteří nemají rádi česnek, nemůžete dát) vše dobře promíchejte a nastavte režim Multivarki „mléčnou kaši.“ V tomto režimu se nechává přebytečnou vodu a kuřecí pomalu strádá v krému při teplotě 100 ° C, 5 minut před vaření posypeme kuřecí nakrájenou koprem a petrželkou. Na požádání můžete ještě přidat kysanou smetanu. Kuřecí pozoruhodně absorbuje veškeré smetanovou omáčkou a bude to velmi měkké a jemné.\nMultivarki režimu „topení“. Všechny výhody při přípravě pokrmů a jeho kompatibilita s jinými látkami\nPodáváme horké přirozenou potřebu. A to, samozřejmě, přijde na pomoc multivarka, neboť je vybaven pohodlnou módu, jako je „Vytápění“, která bude vždy podporovat jakékoliv pokrm v teple. Je však třeba mít na paměti také to, že topným více než 2 hodiny poškozuje potraviny. Přesněji řečeno, jídlo ztrácí vzhled, a některé ochutnat vlastnosti po delším používání tohoto režimu. Takže vyhřívaný je lepší, aby to přehánět.\nSamozřejmě, že obrovské plus kuře se zakysanou smetanouMěl za to také skutečnost, že mohou být podávány s jakoukoli přílohu - jak jednoduché a komplikované s. Záleží na vašem přání. Jako přílohu k pták v krémové vhodných kyselých nebo nakládané jablka. Velmi dobrá vůle a všechny druhy zeleniny: pokrmy z brambor, fazole, cukety, zelí nebo barvy. No, samozřejmě, nezapomeňte na obiloviny, zejména o rýži, které mohou být bezpečně nazývá nejlepší příkrm, protože má obrovské množství různých odrůd a recepty. Každý najde něco podle svého vkusu. Dobrou chuť!\nJak vařit ravioli v multivarka: tři způsoby,\nKuře na smetaně: česnek, pánev, guláš\nPolévka kharcho v multivarka: Recept\nHoubová polévka v multivarka: Recept


PŘÍČINY PORUCH PODLAH BYTOVÝCH PROSTOR - PDF\nDownload "PŘÍČINY PORUCH PODLAH BYTOVÝCH PROSTOR"\n1 PŘÍČINY PORUCH PODLAH BYTOVÝCH PROSTOR Doc. Ing. Daniel Makovička, DrSc. (1) Ing. Daniel Makovička (2) (1) České vysoké učení technické v Praze, Kloknerův ústav, Šolínova 7, Praha 6, tel , fax , web: (2) Ing. Daniel Makovička, Statika a dynamika konstrukcí, Šultysova 170, Kutná Hora, tel , web: Anotace: Cílem příspěvku je ukázat na problematiku navrhování podlahových konstrukcí v místnostech bytové výstavby. Je ukázáno na vlivy, které mohou vést k poškození jednotlivých částí vrstevnaté podlahové konstrukce Dále jsou uvedena doporučení pro nápravu těchto nedostatků, které snižují kvalitu a dlouhodobou spolehlivost podlahové konstrukce. 1. Úvod Běžné podlahové konstrukce hal jsou obvykle navrhovány jako vrstevnatá konstrukce. Na únosném podkladu je zpravidla položena tepelná a zvuková izolace a v nepodsklepených halových objektech také izolace proti vlhkosti. V jednodušších případech a nenáročných provozech může být tepelná a zvuková izolace vypuštěna. Nad vrstvami izolací bývá provedena finální roznášecí vrstva, zpravidla stěrka. Cílem této práce je ukázat na možné příčiny poruch v relativně malých místnostech bytů, nejčastěji vznik trhlin nebo olupování stěrky podlah. 2. Skladba podlahy v bytech Na železobetonových monolitických stropních deskách obytné budovy byla navržena podlahová konstrukce sestávající z následujících vrstev: polystyrénová vrstva (PSB-S-25) o tloušťce 70 nebo 80 mm; izolační fólie; nevyztužená betonová mazanina tloušťky 50 mm; vlýsková podlaha.\n2 Místo betonové mazaniny navrhla stavební firma použití anhydritového potěru Readymix AE20 o tloušťce 40 mm a to pro všechny druhy místností. Anhydritové potěry byly provedeny v měsíci únoru, tedy v zimním období. Ve střední části místností byly povrchy potěrů bez viditelných trhlin. Ale v blízkosti dveřních otvorů, oken, balkónových dveří a některých případech i v blízkosti vnitřních nosných stěn se v potěru objevily trhliny. Trhliny byly přibližně rovnoběžné s obvodovými stěnami místností a okenními (obr.1) nebo dveřními otvory a dosahovaly do vzdálenosti 0,5 m od obvodu stěn nebo oken. V některých místnostech se v potěru vyskytly také šikmé trhliny, v rozích místnosti. Příčinou vzniku trhlin bylo nedokonalé provedení potěrů, protože v jednotlivých místnostech se nepodařilo dodržet rovnoměrnost projektantem předepsané tloušťky anhydritové vrstvy 40 mm. Skutečná tloušťka vrstvy potěru byla zjištěna na vývrtech. Ve střední části místností dosahovala anhydritová vrstva přibližně předepsané tloušťky, zatímco při okrajích, kde se také nacházela většina trhlin, měla tloušťku nižší až cca 25 mm. Obr.1 Trhliny v anhydritové vrstvě pod oknem a proříznutí vrstvy pro její vybourání Nerovnoměrná tloušťka anhydritu při provádění byla pravděpodobně způsobena průhyby podkladních vrstev. Nosná stropní konstrukcí má rozpětí okolo 8 m; poddajné podkladní vrstvy polystyrenu se mohly deformovat případně i pohybem pracovníků, kteří anhydritový potěr prováděli.\n3 Důvodem poškození nižší anhydritové vrstvy v blízkosti stěn dveří a oken byla její nedostatečná únosnost; díky uložení potěru na poddajném polystyrénovém podkladu se pak při zatížení anhydritové vrstva poškodila ohybem a smykem. Překročení únosnosti potěrové vrstvy mohlo být lokálně rovněž způsobeno jejím přitížením v průběhu výstavby ostatních částí konstrukce, například přejezdem hran potěru ve dveřních nebo balkónových otvorech stavebními vozíky, osamělými zatíženími od předmětů pro potřeby výstavby nebo jen nešetrným přecházením. Na rozdíl od požadavku projektanta byly elektrorozvody provedeny v polystyrénové vrstvě (obr.2), což rovněž přispělo k oslabení únosnosti anhydritové vrstvy. Obr.2 Rozvody v podlaze na úrovni polystyrénové vrstvy Po posudku stavu podlahy a návrzích řešení vzniklé situace začala stavební firma s opravou poškozených části anhydritové vrstvy. Poškozená část podlah byla na výšku 60 mm vyříznuta a anhydritová vrstva byla nahrazena betonovou mazaninou s ocelovou výztužnou sítí. Aby bylo možné zachovat stanovenou niveletu podlahy a provést betonovou mazaninu se stanovenou tloušťkou 60 mm, bylo nutné odstranit i část polystyrénové izolační vrstvy a tedy snížit izolační vlastnosti celé podlahy.\n4 3. Posouzení tloušťky anhydritové podkladní vrstvy Podle vyjádření zkušební laboratoře Readymix, která pokládku potěrů při její betonáži kontrolovala zkušebními odběry, je výška potěrové vrstvy 35 mm až 40 mm zcela dostačující. Toto tvrzení dokládá zkušební laboratoř protokoly z pevnostní krychelné zkoušky betonu potěru v tlaku. Naměřená pevnost se pohybuje okolo 25 MPa a je přibližně o čtvrtinu vyšší než pevnost 20 MPa, kterou deklaruje výrobce směsi. Protokoly ze zkoušek anhydritové vrstvy jsou dokladem, že mísení směsi bylo provedeno kvalitně v souladu s technologickým předpisem výrobce. Podle směrnice výrobce jsou minimální dostatečné tloušťky potěrů 40 mm; toto platí pro bytové prostory se zatížitelností nižší nebo rovnou 2,0 kn/m 2 u plovoucích podlah (obdobou je zde použitý polystyrénový podklad) s výškou pružné (polystyrénové) vrstvy větší než 30 mm. Z toho vyplývá, že anhydritové vrstvy nižší než 40 mm jsou z hlediska únosnosti nedostatečné. Průkaz skutečné únosnosti lze provést buď výpočtem anhydritové vrstvy na pružném podkladu z polystyrénu zatížené normovým zatížením. pro výpočet je nutné znát skutečné tuhostní charakteristiky použitého polystyrenu nebo je experimentálně zjistit statickou zatěžovací zkouškou. Zkouška s kvazi-bodovým zatížením by zřejmě dávala příznivější výsledky než zkouška se spojitým zatížením. Oba dva typy stanovení únosnosti vrstvy vycházejí z ustanovení národních norem, jsou prokazatelné a lze jimi argumentovat i v soudním jednání při eventuálních pozdějších sporech. Závěry založené jen na zkušenostech a inženýrském odhadu autora posudku jsou méně průkazné a argumentovat s nimi lze jen velmi problematicky, pokud nejsou podepřeny alespoň výpočtem. 4. Opravy anhydritových potěrů betonovou mazaninou Pro opravy poškozených pásů podkladu nad polystyrénem lze použít betonovou mazaninu s výztužnou sítí. Obvyklá výška vrstvy má tloušťku 60 mm. Použití betonové mazaniny vede ke snížení výšky polystyrénu o přibližně 20 mm, skutečná výška závisí na výšce vybourané anhydritové vrstvy. Snížení podkladní polystyrénové vrstvy znamená, že podlahová konstrukce na přechodu obou typů podkladních vrstev bude mít odlišnou tuhost. Změna tuhosti od 20 % do 25 % bude zřejmě pozvolna vyrovnána roznášecí parketovou vrstvou. Nicméně snížení tloušťky polystyrénové vrstvy by se mohlo také projevit v parketách podlahy rozestupováním spár mezi parketami a proto se toto řešení nedoporučuje. Vhodnější variantou je vybourání celé podlahy a provedení nové podkladní vrstvy na celé ploše podlahy, ale při stejné (třeba i snížené) výšce polystyrénového podkladu. Při výrobě betonové mazaniny by měla být dodržena receptura betonu uvedená v projektu, tedy minimálně beton B20. Mazanina by měla být vyztužena žebírkovou sítí s dráty o průměru minimálně 4 mm a s oky mm. Ve vrstvě mazaniny by ale měly být v podélném směru minimálně dva dráty sítě, šířka betonové mazaniny by tedy měla být alespoň 200 mm. Při napojování nové betonové mazaniny na anhydritový potěr dojde k odtržení\n5 dobetonované části od staršího anhydritového potěru. Spoj obou různě starých částí podkladu proto musí být ošetřen epoxidovou spojkou. 5. Doplnění skladby podlahy stěrkou Pro vyrovnání podlah pod vrstvou vlýsek se stavební firma rozhodla použit stěrku. Na anhydritovou nebo mazaninovou vrstvu byl nanesen penetrační nátěr EMFIPRIM HP a na něm vrstvu stěrky z hmoty IBOLA SV o tloušťce minimálně 10 mm. Při kontrolní prohlídce podlahy byl penetrační nátěr rovnoměrný, spojitý a bez viditelných puchýřků nebo vyšších vrstev nátěru. Stěrková vrstva se však ve větších obytných místnostech na řadě míst vyboulila směrem vzhůru a při našlápnutí se propadla (obr.3). Obr.3 Poškozená vyrovnávací vrstva stěrky Místy byla stěrková vrstva pouze popraskaná na horním povrchu. Vlasové trhliny vytváří obrazce přibližně čtvercové či obdélníkové s roztečemi do 15 cm, výjimkou však nebyly ani úzké praskliny s roztečí několika málo cm (obr.4).\n6 Ve větších místnostech se poškozená místa objevila na celé ploše podlahy, v rozmístění trhlin nebyly patrné žádné zákonitosti. Stěrkové vrstvy v malých místnostech, jako jsou koupelny a WC, nebyly poškozeny. V místnostech, kde byla odprýskaná stěrková hmota odstraňována, zůstaly po odlupování stěrky rýhy a díry v anhydritovém potěru, tato poškození měla hloubku 10 až 30 mm o průměru do 50 mm (obr.5). Tato poškození anhydritu jsou jen problematicky napravitelné; při odlupování potrhané stěrky bylo vhodné postupovat šetrněji. Obr.4 Trhliny ve vyrovnávací vrstvě stěrky 6. Příčiny poruch stěrkové vrstvy Anhydritová podkladní vrstva, místy vyspravená betonovou mazaninou s výztuží, byla bez viditelných trhlin a závad. Je tedy zřejmé, že technologie provedení anhydritů a jejich vyspravení byla dodržena. Nebyl důvod, proč na podkladních anhydritech provést novou podkladní vrstvu pomocí stěrky, když již anhydrity jsou po penetračním nátěru přímo vhodným podkladem pro finální dřevěné, keramické nebo textilní vrstvy podlahy. Při rozhodování o provedení stěrky na anhydritový nebo betonový podklad byla zřejmě opomenuta skutečnost, že vzájemné spolupůsobení podkladních hmot (anhydrit, penetrace a stěrka) může být za jistých podmínek problematické. Z tohoto důvodu zřejmě výrobce anhydritových litých potěrů uvádí v technickém listu, že použití anhydritového potěru jako\n7 spojeného potěru je méně vhodné. Spojeným potěrem lze chápat také spojení anhydritu s použitou stěrkou. Obr.5 Poškozená místa v anhydritové vrstvě při odstraňování stěrky Jestliže nahlédneme do technických podmínek pro jednotlivé použité hmoty, pak z nich lze vybrat následující doporučení výrobců pro jejich aplikaci: a) EMFIPRIM HP může být použit jako penetrační nátěr na anhydritových podkladech ; b) samonivelační hmotu nanášíme po 12 hodinách aplikace primeru, samonivelační hmotou se rozumí stěrka IBOLA SV a primerem se rozumí penetrační nátěr EMFIPRIM HP. Ve skutečnosti byl 12 hodinový odstup významně prodloužen na dobu několika týdnů. Je otázkou do jaké míry tento odstup v nanášení stěrky na penetrovaný podklad mohl ovlivnit vzájemnou soudržnost; c) v případě aplikace primeru na anhydritový podklad doporučujeme tento povrch nejprve opískovat nebo zdrsnit, z prohlídky na místě nebylo zřejmé, že by tento požadavek výrobce byl dodržen; d) spotřebitel musí před započetím práce zkontrolovat slučitelnost materiálů a pracovní postup, výrobce primeru se v tomto bodě jistí, že v případě problémů je on bez viny, i když použití primeru na anhydritech připustil (viz bod a). Žádné zkoušky slučitelnosti anhydritu a stěrky s proloženým penetračním nátěrem zřejmě nebyly provedeny.\n8 e) výrobce připouští použití stěrky na anhydritech a doporučuje při provádění stěrek od tloušťky 10 mm výše (náš případ) použít do směsi IBOLA SV přídavek písku o zrnitosti 0 až 3 mm. Použití písku, jako inertního média, je pravděpodobně doporučeno pro zmenšení objemových změn v jemnozrnné stěrkové vrstvě. Písek jako přísada má význam zvláště u vyšších vrstev stěrkové hmoty; f) stěrkové vrstvy je nutné chránit před vyšší teplotou v místnosti, přímým slunečním zářením a průvanem. Stěrka byla provedena v létě v měsících červnu až září. Při provádění stěrky v letních měsících byly nutně v místnostech letní teploty, velkými okny bezprostředně svítilo slunce na provedené plochy stěrky. V tomto smyslu nebyl dodržen pokyn výrobce stěrkové hmoty. Teplota od slunečního záření prokazatelně ovlivnila kvalitu stěrky, respektive její vzájemné propojení s podkladem. To lze prokázat porovnáním výskytu trhlin v otevřených místnostech s okny, jejichž prostřednictvím byly stěrky vystaveny slunci, a stavem stěrek v zastíněných místnostech, kde se trhliny téměř nevyskytují. Obecným požadavkem pro stěrkové hmoty jakéhokoliv druhu je jejich nesmrštitelnost; to znamená, aby ve vrstvě stěrky nevznikaly trhliny od objemových změn. Jestliže smršťování má být vyloučeno, tak je nutné, aby ve směsi tvořící tuto vrstvu byly rozpínavé složky, které při tvrdnutí směsi vyplní prostor pórů zaplněných kapalinou při pokládce směsi. Vliv rozpínavých složek na slučitelnost s podkladem lze omezit zdrsněním podkladu, přidáním inertního materiálu do objemu stěrky (například písku) a omezením vlivu teploty (s teplotou rozpínavost roste). Omezit vliv rozpínavosti lze rovněž vhodnými konstrukčními opatřeními pro velké plochy stěrky, například provedení polystyrénových pásků po obvodu stěn místností se stěrkou, které umožní roztažení stěrky nebo provedení dilatačních spár. Při analýze trhlin ve stěrkové vrstvě lze jednoznačně konstatovat, že trhliny mají charakter objemových změn. Na vzniku a rozvoji těchto trhlin se zřejmě zejména podílela: vysoká teplota stěrkové vrstvy v letních měsících od působení slunečního záření; prohřátý podklad (anhydritových vrstev) před prováděním stěrky; nezdrsněný povrch anhydritů pod penetračním nátěrem; nepřidání písku do vysoké stěrkové vrstvy. 7. Navržená oprava stěrkové vrstvy Provedené stěrkové vrstvy byly kromě malých zastíněných místností sociálního vybavení všude porušeny trhlinami, odpovídajícími objemovým změnám při jejich provádění. Je nepravděpodobné, že by se stav této stěrkové vrstvy v čase zlepšil, spíše je pravděpodobnější, že v důsledku vytápění a kolísání teplot se málo viditelné trhliny ve stěrce ještě rozšíří. Z tohoto důvodu bylo doporučeno poškozené stěrkové vrstvy šetrně odstranit s minimálním poškozením podkladních anhydritových vrstev. Anhydritové vrstvy lze s penetračním nátěrem podle podkladu výrobce použít přímo jako podkladní vrstvu pod finální vrstvu podlahy.\n9 Vzhledem k dané niveletě podlah a nutnosti přidat další podkladní vrstvu, je potřeba nejprve podkladní anhydritovou vrstvu zdrsnit a provést další vrstvu stejného anhydritu, které však podle podkladu výrobce musí být nejméně 30 mm vysoká. Provedení takové nové vrstvy je zřejmě nejvhodnějším způsobem také pro vyspravení děr a rýh v anhydritové vrstvě, vzniklých při odstraňování stěrky 8. Závěr Návrh a provádění podlahových konstrukcí není jednoduchá záležitost, právě proto bývá často podceňována. V projektu obvykle chybí ocenění vlivu teplot, vlivu pojezdu manipulačních vozíků přes nerovnosti podlah (dilatačních spár), vlivu různých vlastností podkladu pod finální vrstvou podlahy a konečně i vlivy technologie výstavby a ošetřování podlah po jejich provedení. Cena, ať již projektových prací podlahových konstrukcí nebo prováděcích prací, je zpravidla nízká, chyby v projektu nebo v provedení podlah jsou zpravidla neopravitelné a je nutné poškozené vrstvy vybourat a nahradit novými, samozřejmě za cenu dalších nákladů a nepříjemností pro projektanta, stavební firmu i investora. I z tohoto důvodu byl vybranému případu z návrhu a provádění podlahových vrstev věnován tento příspěvek. Poděkování Práce na této problematice byla podporována grantovým projektem GAČR 103/08/0859 Odezva konstrukci při statických a dynamických zatíženích působených přírodní a lidskou činností. Autoři si dovoluji touto cestou vyslovit grantové agentuře za její podporu svůj dík. Literatura k použitým materiálům  Anhydritový litý potěr, technický list s uvedením technologického postupu provádění potěru a certifikátů kvality, zpracovatel: TBG Pražské malty s.r.o.,  Anhydritový litý potěr Readymix AE20, informace z www stránek firmy CEMEX Czech Republic, k.s.: materiály obsahují technické a stavebně-fyzikální údaje materiálu.  Základní penetrační nátěr EMFIPRIM HP, výrobce: EMFI PRAG s.r.o., informace z www stránek českého zastoupení firmy: stránky obsahují základní informace o materiálu a technologii jeho nanášení.  Stěrkové samonivelační hmoty IBOLA SC, výrobce: IBOLA Klebstoffe GmbH, technický list z www stránek firmy: stránky obsahují základní informace o materiálu a návod k jeho použití.