Започна горещата фаза на новата Студена война - Красимир Иванджийски (Krassimir Ivandjiiski)\nЗапочна горещата фаза на новата Студена война\nРусия изпревари Запада само с един ден\nРусия изпревари Запада точно с един ден преди режимът в Киев и неговите западни покровители да атакуват Донбас и Луганск, и само с няколко часа – преди атака на Киев срещу Беларус.\nВойната на Киев срещу ЛДНР и Беларус трябваше да започне през нощта на 24-25 февруари. /Преди това беше планирана за 8 март./\nМосква ги изпревари с един ден и започна специалната военна операция с която спечели стратегичната инициатива.\nОперацията беше с отговорен край – според развитието на обстановката, т.е. не определяше сроковете и крайните цели.\nДвижението се знаеше само в Генералния щаб на Русия, плановете се променяха динамично, според ситуацията на място.\nУкрайна е само част от започналата колосална битка за бъдещето на човечеството, битка, която няма да завърши бързо.\nЩо се отнася до Украйна, Русия получаваше информация за плановете на НАТО да разположи 4 военни бригади (2 сухопътни, 1 морска, 1 въздушна) на територията на Украйна, още от декември още. Освен това и въздушна бригада с възможност да носи ядрени бойни глави.\nНАТО искаше да разположи тези войски до лятото на 2022 г., като планираше начало на операцията за 8 март и да провокират конфликт с пълномащабни военни операции срещу Русия с ядрено, и с биологическо оръжие.\nС една дума – Трета световна ядрена война срещу Русия. Ключовата роля беше отредена на контролирания от САЩ режим в Киев.\nАлгоритъмът на действие на украинската страна беше прост. Сутринта на 17 февруари беше открит огън по линията на съприкосновението в Донбас срещу цивилни и промишлени обекти. Същият ден Зеленски съобщи, че няма да изпълнява минските договорености и няма да отиде на преговори с Донецк и Луганск, т.е. Киев заяви, че Украйна няма намерение да изпълнява Резолюцията на Съвета за сигурност на ООН за Донбас и комплекса от мерки за изпълнение на минските споразумения.\nНа 17 февруари Министерството на външните работи на Русия връчи писмен отговор на писмения отговор на САЩ на руските искания за гаранции за сигурност в Европа.\nОтговорът на САЩ, както се и очакваше, беше "не" – отказват каквито и да било ограничения на разширението на НАТО, в това число и в Украйна, което беше и е едно от основните искания на Русия до САЩ и НАТО от 17 декември 2021 г.\nОпределихме тези искания на Русия към САЩ и НАТО като "най-важният документ на ХХI век". Според тях Западът трябва да бъде върнат в рамките на международните закони. Гаранциите за сигурността трябва да са еднакви за всички.\nМеждународните договорености трябва да се спазват, в това число за неразширението на НАТО на Изток извън пределите на линията Одер – Ниса между Германия и Полша, и връщането на Европа във военно отношение към ситуацията от 1997 г., което се отнася и за Украйна, изпълнение на всички задължения, поети в рамките на организацията за сигурност и сътрудничество в Европа, в Истанбулската декларация от 1999 г. и Астанската декларация от 2010 г.\nНа 21 февруари 2022 г. президентът Путин подписа укази за признаване на независимостта и юридическата субективност на Донецката и Луганската народни републики и подписа договорите за дружба и сътрудничество и техния военен компонент.\nЕдновременно Путин произнесе реч с дълбок исторически екскурс за Украйна, Европа, САЩ и света.\nПреди това, на 17 февруари, нацистките украински части започнаха обстрел с различни калибри на Донецк и Луганск.\nНа 18 и 19 февруари ръководителите на Донецката народна република и на Луганската народна република обявиха евакуация на мирното население на територията на Руската федерация, където в Ростовска област са подготвени места за приемане и разполагане на гражданите на двете републики. Ще бъдат евакуирани над 700 000 души – жени, деца, възрастни.\nЕдновременно в двете републики беше обявена пълна мобилизация срещу украинските части, строени в боен порядък и чакащи заповед за атака срещу двете републики.\nЗаповедта беше дадена.\nЩе припомним как започна операция "Барбароса" на 21 юни 1941 г. на Хитлер срещу СССР.\nСигналът "Алтон" означаваше, че настъплението се пренася за друга дата, въпреки че войските на Хитлер по това време вече ще се намират в пълна бойна готовност.\nСигналът "Дортмунд" означаваше, че настъплението, както е планирано, ще започне на 22 юни с движение на сухопътните войски и с прелитане на авиацията през границата в 3 часа и 30 минути.\nСигналът "Дортмунд" трябваше да бъде даден до 14.00 часа на 21 юни 1941 г.\nНа 18 февруари 2022 г. на горния фон се появиха сведения, че режимът в Киев е дал заповед "Дортмунд", т.е. да се започне пълномащабна операция срещу Донецк и Луганск, вероятно за 8 март, изтеглена за 24-25 февруари.\nПутин ги изпревари и овладя стратегическата инициатива.\nСлед началото на руската спецоперация беше показана и картата на планираната атака в Донбас на въоръжените сили на Украйна, с разписание кога ще се нанасят далечни артилерийски удари, кога от авиация, кога удари на оперативно-тактическите групи "Север", "Юг" и "Изток".\n"Изток" трябваше да действа при дисекцията на Донецк и Луганск. Даваха им три дни да стигнат до границата.\n"Юг" ще действа заедно с "айдаровците".\nНа север – в Луганск, трябваше да действат въоръжените сили на Украйна под прикритието на "Десния сектор", т.е. трябваше да се срещнат в района на Комсомолск, южно от Донецк и да отсекат ЛДНР от границата с Русия.\nВ два дни се планираше да започне "пълно прочистване" на Донецк, Луганск, няколко други града да бъдат обкръжени и блокирани. Този план беше разработен съвместно с НАТО. Американците преди това прехвърлиха около 5000 свои войници в Полша, които трябваше да блокират калининградската групировка.\nВтората групировка на САЩ от 1000 войници е бригадата Stryker (бронирани машини) в Румъния. Тази група трябва да блокира Приднестровието, така че миротворците, разположени там, да не могат да настъпят през юг към Одеса.\nВсичко това беше набор от действия, които трябваше да започнат в нощта на 24 срещу 25 февруари.\nНо Путин изпревари НАТО и спаси стотици хиляди животи в републиките и вероятно милиони по света.\nМосква и Донбас изпревариха с един ден. Подразделенията на ЛНР и ДНР започнаха активно да действат с подкрепата на въоръжените сили на РФ.\nЗапочна специалната военна операция за демилитаризация и денацификация на Украйна.\nПървият етап беше демилитаризацията на Украйна – военните съоръжения, оръжейни складове, военна техника, авиация, ПВО и др., трябваше да бъдат унищожени.\nКъм 10-я ден от операцията над 40% от украинската територия бяха завладени от руската армия и 75% от украинската армия унищожена.\nКъм 14-я ден процентите бяха още по-големи, като обкръжени бяха Киев, Харков, Одеса и Краматорск, както и групировката на нацистите в Донбас.\nКъм 20-я ден на операцията започна денацифицирането, което ще продължава дълго време.\nТук ще разгледаме отново няколко основни аспекти на руската военна операция в Донбас и в Украйна.\nКакъв беше очакваният обхват на операцията?\nПърво, абсолютно никой нямаше никаква представа за действителния план. Това го знаеха само в Генералния щаб на Русия, който има задачата да подготвя планове за почти всяка извънредна ситуация. След като беше информиран за ситуацията, Путин, като главнокомандващ, трябваше да избере един от тези планове и да даде заповед за изпълнението му.\nКакво очакваха по-голямата част от анализаторите? Ето няколко опции:\nПовечето очакваха, че Русия ще изчака Киев да атакува и след това ще помогне на ЛДНР по начини, вариращи от непряка подкрепа до пълномащабно преминаване в Донбас.\nМненията за това докъде биха стигнали руснаците бяха разделени.\nПреобладаваше думата "Донбас". Но вероятно в Генералния щаб стигнаха до заключението, че ако ЛДНР просто се върне към административните си граници, това ще отвори дълъг фронт, в който да се влива в западната помощ. Освен това украинските сили в Донбас бяха силно концентрирани, тежко въоръжени и "мотивирани", от нацистките групи вътре в тях. Всъщност около 60-75% от всички украински сили бяха подготвени за Блицкриг, като "Операция Буря", която НАТО извърши в Хърватия.\nЗаради това действителната заповед, която Путин даде на руските въоръжени сили беше съвсем различна.\nДумата "Донбас" беше заменена с "Украйна":\nразоръжаване, т.е. демилитаризиране на Украйна, пълен отказ от настъпателно въоръжение;\nденацификация, т.е. забрана на националистическите, нацистки и неонацистки партии и обществени организации, отмяна на действащите закони за героизиране на нацистите и неонацистите;\nнеутрален статут на Украйна. Никакъв НАТО. Един от гарантите е готова да стане Русия;\nруският език – втори държавен, отмяна на ограничаващите закони;\nпризнаване от Украйна на руски Крим;\nпризнаване от Украйна на независимостта на ДНР и ЛНР в административните граници на областите.\nТова означаваше, че заповедта на Путин беше за стратегическа операция, обхващаща цялата територия на Украйна. С други думи, повечето мнения, експертни или не, които смятаха, че ще има тактико-оперативна руска интервенция в Донбас, бяха погрешни.\nКакво да кажем за предвидените срокове?\nОбщият консенсус беше, че на Русия ще са необходими около 24 часа, за да превърне украинските въоръжени сили в по-малки, изолирани единици и подразделения, които няма да могат да координират атаките и движенията на силите. Тази част от "специалната операция" беше успешна и постигната навреме, като руснаците използваха максимално своето въздушно превъзходство и мобилност, но не щурмуваха всички градове или украинските укрепления.\nНацистите и босовете им в САЩ бяха предвидили, че руската операция за разчленяване и дезорганизиране на частите на режима ще засегне цяла Украйна, включително удари на далечни разстояния дълбоко в тила на укронацистите, но пропуснаха, че руснаците постигнаха стратегическа изненада със своето пълномащабно стратегическо настъпление.\nСега да разгледаме времевото разписание:\n1. Разчленяването и дезорганизирането на украинската армия беше постигнато приблизително за 24 часа.\n2. Затваряне на оперативния котел над силите на украинците в Донбас – беше постигнато за 2-3 седмици.\n3. В рамките на същите две седмици Русия освободи цялото крайбрежие на Азовско море и голяма част от Черноморското крайбрежие, което сега е или под руски контрол, или под пряката блокада на Черноморския флот.\n4. Също така, в рамките на тези две седмици Русия обгради Киев. Както навсякъде другаде руснаците предложиха хуманитарни коридори и обещаха безопасност и добро отношение към всички украински военнопленници (нацистите са изключени, както и чуждестранните наемници, те ще бъдат разпитвани и разстреляни). Но нацистите не се съгласиха на нищо, защото шефовете им в САЩ искат да се бият до последния украинец. И всичко това беше постигнато за две седмици и без числено превъзходство.\nЩо се отнася до загубите в личния състав, ако има 150 000 руснаци и още 200 000 украинци, които се бият помежду си, ще има кръв и от двете страни. Попитайте всеки военен и той ще ви каже, че ако 300 000 напълно въоръжени войници се бият помежду си, ще имате не стотици, а хиляди жертви от двете страни, плюс много цивилни. Военните анализатори имат формули за изчисляване на всичко – въоръжението, времето и разбира се, очакваните жертви.\nВ Руския Генерален щаб са планирали много варианти в продължение на месеци, дори години.\nИ с всеки план те имат записи за "приблизителните загуби". Ето защо Путин и руските генерали се опитаха да направят всичко възможно, за да минимализират загубите на цивилното население и личния състав.\nВ Генералния щаб се надяваха, че по някакъв начин украинският народ ще намери в себе си сили да "почисти къщата" от нацистите.\nТова не се случи и няма да се случи скоро.\nСледващият въпрос – какво не е специалната операция. Тя не е:\nне е повторение на Втората или първата световна война;\nне е повторение на едната/и двете войни в Чечения;\nне е повторение на руската военна намеса в Сирия;\nне е повторение на войната в Корея, Виетнам, Афганистан или всяка война, за която се сетите;\nне е Трета световна /поне официално и поне досега/;\nБеше измислен много подходящ израз – специална военна операция, а не война.\nИ ето какво решиха руснаците:\nда започнат тактическа атака срещу силите на украинците в Донбас;\nда заобикалят всички укрепления и градове на укронацистите, които не желаят да се предадат;\nда развият своето тактическо нападение в оперативно, като обградят всички украински сили в Донбас;\nда се придвижат по крайбрежието, за да освободят Мариупол (тактически), след това да продължат на запад (оперативно развитие);\nда разчистят украинското небе и бързо да постигнат надмощие във въздуха, като по този начин драстично намалят способността на нацистите да бягат;\nслед като небето е "безопасно" и украинската противовъздушна отбрана унищожена, да ангажират напълно своята авиация за разузнаване, близка въздушна подкрепа и придвижване на сили и т.н.;\nда блокират основните нацистки центрове – Мариупол, Николаев, Харков, Чернигов, Одеса и Киев. След това да изчакат да се предадат. За това градът трябва първо да се отърве от местните нацисти. Ако не могат да направят това, тогава се използват специализирано градско нападение;\nслед това да се унищожи далечната артилерия, която все още нанася удари по ЛДНР от няколко места. След това да се блокират останалите сили и да се изчакат. Ако това се провали, да речем в рамките на една седмица, всички контролирани от укронацистите райони да бъдат обявени за "зони на открит огън";\nтогава да се освободи първо юга, т.е. цялото Черноморие;\nслед това да се започне придвижване на силите към общата посока на централна Украйна (южно от Киев) и да се изчакат решения на стратегическо ниво от руския Генерален щаб и Кремъл.\nСрещу това беше планът на САЩ, които са решили, че най-доброто нещо за тях е да имат колкото се може повече мъртви украинци. И това не е средство за постигане на цел, това е целта – нека тези туземци се избиват взаимно. Това е единственият план на Запада за Украйна.\nМеждувременно, ако не се промени нещо сериозно, сегашната "операция" ще се превърне в комбинирана операция, разоръжаване и денацификация на цяла Украйна.\nНесъмнено в задачата за денацификация на Украйна ще бъде по-сложна и продължителна. Най-трудно е освобождаването на украинските градове от укронацистите.\nКъм 10 март продължи обкръжението от руските сили на Киев. Западната ос към Киев премина под контрола на силите на чеченския лидер Рамазан Кадиров, на руските формирования за вътрешна сигурност в Росгвардия и Лигата (бившата частна армия на Вагнер). Появата им не вещае нищо добро за укронацистите.\nКъм 10-15 март въоръжените сили на Украйна:\nвече бяха редуцирани до по-малко от 25% от първоначалния си размер, т.е. на практика не съществуват;\nпочти всички останали сили бяха в един или друг вид котли;\nРусия имаше пълно въздушно надмощие;\nфлотът на укронацистите вече не съществуваше;\nРусия обгради Одеса и в крайна сметка пое контрола над цялото украинско черноморско крайбрежие.\nС други думи, Русия скоро ще има контрол над цялата Украйна с изключение на западните райони (западно от Виница и Житомир).\nТова означава, че към 10-15 март войната приключи поне за украинските въоръжени сили. Големият въпрос е Киев. Това е голям град с голямо цивилно население и вероятно 30 000 - 50 000 бойци от всякакви видове (нацисти, Volkssturm, наемници, отряди на смъртта, грабители и т.н.). Логичното решение би било да се предложат на цивилните коридори за излизане от града, но режимът и Западът не допуска това, което ще повлече големи нови жертви.\nРазбира се, ако Киев се съгласи на капитулация, тогава нещата могат да бъдат разрешени с най-малко жертви и страдания. Но това не е в плановете на Запада.\nПоради тези причини руските части започнаха изграждането на котел не само около нацистите в Донбас, но и около цяла Украйна.\nКакто писах в началото, думата "Донбас" беше заменена с "Украйна". Което поражда още един въпрос – колко далеч на Запад са готови да отидат руснаците? И извън Украйна? Докато Западът капитулира? Не знам.\nЗа първи път в историята наблюдаваме войната и резултатите й буквално онлайн. В този смисъл операции Z и V нямат аналози в историята на човечеството.\nНяма аналок и онова, което САЩ предлагат на света "да прегърне хаоса и да живее в лудост".\nТова е същността на момента и на реалностите на Третата световна война.\nЯсно е, че каквото и да последва оттук нататък проектът Украйна, такъв какъвто го познаваме през последните 8 години, след майдана в Киев през 2014 г., вече го няма. Какво ще се случи с Украйна засега няма да коментирам.\nЯсно е, че стратегическият пейзаж след Втората световна война никога не е бил по-опасен.\nОт едната страна имаме принуждаване към мир - от Русия, от другата – принуждаване към война - от САЩ. На стиковката е Украйна.\nЕдиният полюс са САЩ и НАТО, които Русия принуждава към зачитане на нейните жизнени интереси и международното право и връщане към 1997 г., когато започна разширяването на НАТО на Изток. От другата е принуждаване към война от САЩ на Европа в Украйна, за да се спасят от неминуемия крах.\nРусия начерта своите "червени линии" – никакво разширяване на НАТО в Украйна, ако САЩ и НАТО не дадат юридически гаранции за сигурността на Русия, отговорът ще е с военно-технически средства. Развръзката може да настъпи всеки момент.\nЗаради това Украйна е само върхът на големите проблеми на стратегическо равнище Русия – САЩ. Това е същността.\nИ колкото повече САЩ се опитват да лавират или да се крият зад Европа, толкова по-ясен става този конфликт.\nКакво може да означава второто "или"? Нещата са ясни – принуждаване на САЩ към мир с военни средства. Русия каза на САЩ: "Стоп, дотук, събирайте си багажа и обратно зад океана. Или ще се съобразите с нашите национални интереси, или…!"\nРусия тръгна към преразглеждане на европейската и глобална система за сигурност след Втората световна война. Русия ще промени статуквото, независимо от онова, което САЩ могат да направят. Отлагането не е опция. Това се съдържа в алтернативата "или – или", за която Русия има решаващи военни козове.\nМосква декларира, че спирането на разширяването на САЩ на Изток не подлежи на обсъждане. Но САЩ и НАТО отхвърлят това.\nОтхвърлянето беше предвидено от Москва, както и опитите на САЩ за протакане и печелене на време. Сега въпросът е какво ще последва.\nНо преди това е другият въпрос – защо и как се стигна до сегашния момент, който ще определя международния живот в обозримо бъдеще и несъмнено ще влезе в световните учебници.\nРусия никога не е разговаряла със Запада по този начин. Но дойде и този момент. Моментът е без прецедент. САЩ трябва да бъдат върнати в рамките на международното право и договореност. Но със САЩ вече не може да се водят преговори и да се подписват договори, от които те излизат когато си искат. САЩ доказаха, че са недоговороспособни. Русия не може да разчита на никакви празни обещания от САЩ.\nСветът никога досега не е бил пред такива предизвикателства и пред такова тотално преустройство на всичко. Навсякъде.\nТова е цивилизационна революция на глобално равнище и на преразпределение на местата на държавите на световната арена и преди всичко на стратегическо равнище между Русия и САЩ. "И, разбира се, Китай.\nПротиворечията в Русия – САЩ се превърнаха в непреодолима пропаст, от чието дъно се е вторачила в нас най-страшната война в историята на човечеството.\nПърво. През последните години се осъществи коренна и безпрецедентна промяна във философията на войната. Съвременната война се води с оръжия и противооръжия за далечни разстояния, даже на хиляди километри.\nИменно оръжията на далечната война върнаха Русия в голямата игра със смазващо превъзходство – хиперзвуковите "Циркон", "Кинжал", "Авангард", "Сармат", атомните подводници с "Булава", противооръжията С-400-С-500, С-550 "Нудоль", действащи и в Космоса, колосалното торпедо "Посейдон", оръжията на военния театър начело с "Искандер", стратегическата авиация и т.н.\nЗаради това няма да гадая къде, кога и как тези оръжия ще бъдат използвани на глобално равнище. Ще бъдат използвани там по такъв начин и в такъв момент, какъвто е необходимо.\nВторо. Така нареченият "алгоритъм на Путин", на който отдавна обръщам внимание и който се отнася не само за Украйна, Европа и НАТО, но и за САЩ.\nВсъщност, действията на Путин са напълно предсказуеми. Така нареченият "алгоритъм на Путин" вече е известен на западните елити и на така наречената "дълбока държава".\nСлед като е отхвърлено, следва второто предложение на Путин, което е предупреждение и така се озвучава – ако не се вразумите, следват военно-технически мерки.\nКогато и то е отхвърлено, следва третото и последно предупреждение – Русия повече няма да отстъпва, ще отстъпи западният свят. "Щом не искате, взимайте си куфарите и обратно. Иначе…"\nС отхвърлянето от САЩ на трите предложения на Русия от 17 декември 2021 г., светът навлезе в сегашната мега криза.\nКъм Украйна започнаха да летят оръжия от САЩ, Англия, Балтийските страни, Румъния.\nАмерикански инструктори "на място" обучаваха украински спецназ в Лвов.\nАмерикански F-35 и F-16 бяха позиционирани в Източна Европа.\nТанкове и бронетехника пътуваха от Гърция към границите на Украйна.\nСАЩ евакуираха посолството си от Киев в Лвов, подобно на бягството им от Кабул /Афганистан/.\nВ резултат на затъването и украинската бездънна действителност, Западът разбра, че всичко което е свързано с Киев, няма никакъв смисъл, освен в една точка. Украйна се превърна в гробище на чиято централна алея са изкопани гробовете на първите лица на САЩ и НАТО.\nЩе припомним, че сегашна Украйна се появи в резултат на кървавия държавен преврат на англо-американския ционизъм /това е съчетанието/, който оттогава се занимава с държавен тероризъм, което означава, че Зеленски и Порошенко ще бъдат арестувани за престъпления срещу човечеството, ако преди това не офейкат в Израел.\nСъщото се отнася и за Източна Европа. Шерифът не се интересува от проблемите на индианците в Източна Европа. Те ще бъдат жертвани, за да се опитат САЩ да запазят господството си над Западна Европа.\nНа предна позиция е изтласквана Англия и умствено неуравновесения Борис Джонсън. Лондон започна да разглежда възможността от създаване на троен пакт между Лондон, Варшава и Киев, което напомня навечерието на Втората световна война, с по-различни участници, но със същата цел – война на Изток.\nНа САЩ не е нужна просто война на Украйна. На САЩ е нужна такава война, която ще им позволи да запазят своите позиции в Западна Европа. Най-добрият вариант за тях е да представят Русия като неадекватен агресор, който напада "беззащитната, миролюбива, тръгнала по пътя на демокрацията Украйна". След това и Европа.\nОт друга страна, целият набор от искания на Русия се свежда до това Западът да признае, че светът се е променил и че с това се промениха и правилата на играта. По принцип САЩ са готови да избягат от Източна Европа. Вече няма какво да крадат там. Но искат преди това да превърнат не само Източна, но и Западна Европа в пустиня за десетилетия.\nРуските искания за писмено фиксиране на договорености не се дължат на това, че от "бумагата" има някаква голяма полза. Както се казва "всички договори са, за да бъдат нарушавани".\nНо това е опит на Москва да принуди така наречения "колективен Запад" да спре да работи във формата на отдавна загубената хегемония, да седне на преговорите, да се фиксират позициите и да се оформи променилата се в полза на Русия геополитическа ситуация.\nНо САЩ, като лунатици, предизвикват война в Украйна и искат да въвлекат Русия в нея.\nДа припомним веригата от събитията:\nОт края на октомври 2021 г. САЩ започнаха да разрояват световна истерия в информационното поле.\nВ началото на ноември американците откриха струпване на руски войски "близо до границите на Украйна". Е, почти близо, на 350 км от границите на Украйна. Можеха да ги намерят и в Урал, и в Камчатка. Това географията, американците я нямат за нищо.\nВ края на ноември западните политици започнаха единодушно да крещят, че "Русия е на път да атакува Украйна в края на зимата". В същото време декларираха, че Западът не приема "червените линии" от Русия, преди всичко за разширяването на НАТО и за Украйна.\nПрез декември руската страна обяви наличието на данни за подготовка на химическа провокация в Донбас.\nВ средата на януари Международният център за стратегическо разузнаване (ICSI) въведе за Украйна "червено" предпоследно равнище на опасност, което означава крайно вероятна криза или сериозен конфликт, като пътуванията до тази страна не се препоръчват. Рискът за живота се оценява от среден до висок.\nВ средата на януари стана известна секретната програма на ЦРУ за обучение на украинците и как да убиват руснаци. "Програмата се реализира една от базите в юга на САЩ, и в Донбас.\nОтправна точка за кръвопролитията може да стане провокация "под чужд флаг" и да се припише на руските спецслужби. Идентифицирани са 6 бойни украински групи, подготвящи терористични актове в Луганск и Донецк. Може и да е химическа атака в Горловка.\nНа 18 януари американска армада от 22 кораба, в това число три самолетоносача, три десантни кораба и 4 подводници напуснаха Сан Диего.\nДържавният секретар Антъни Блинкен пристига в Киев на 19 януари, за да даде окончателните заповеди за по-нататъшните им действия.\nНа 20 януари Блинкен беше в Германия, където се среща с новата германска външна министърка Аналена Бербок, съпредседател на Зелената партия и противник на "Северен поток 2". Договориха координация на взаимните действия.\nАнглия изпрати на Украйна 1200 противотанкови гранатомети.\nГенералният секретар на НАТО признава към нарастване на въоръжаването в Европа.\nДойдоха и визитите на Лиза Трасс и на министъра на отбраната най-накрая в Москва, а след това в Киев.\nОт началото на февруари започна рязка ескалация на провокациите на Киев в Донбас.\nНа 18 февруари започна евакуация на мирното население на Донецк и Луганск към Русия.\nНа 18 февруари започнаха глобалните учения на стратегическите ядрени сили на Русия. Съчетанието им със започналите по-рано глобални военно-морски учения на Русия във всички световни морски акватории означаваше само едно нещо – поредно предупреждение на Русия към САЩ на стратегическо равнище.\nТези глобални военни учения по своя мащаб превъзхождат всичко, което познаваме даже от времето на СССР. И които, в своята военно-стратегическа същност, означават глобална блокада на САЩ и НАТО на цялата планета.\nВ края на януари и през февруари всички готови за бой руски кораби и подводници, както и съдовете за техническо подсигуряване, бяха едновременно изведени на полигоните на бойната им подготовка, те.. на бойна позиция в Средиземно, Северно и Охотско морета, Североизточната част на Атлантическия океан и в Тихия океан.\nНо 10-20 февруари на територията на Беларус, покрай държавните й граници с Полша и Украйна, започна активната фаза на съвместните белоруско-руски учения "Съюзна решимост – 2022 г."\nВ "Съюзна решимост" взеха участие Южният, Централният и Източният военни окръзи, както и въздушно-десантните и въздушно-космическите сили на Русия. Намекът на Москва от военна гледна точка за първи път в новата история Русия провежда глобални маневри срещу конкретен противник – САЩ и НАТО, които са се разширили до нейните граници и застрашават националните й интереси.\nТакова напрежение се предприема само когато големият конфликт, т.е. голямата война, е на прага.\nЕдновременно това е последната битка за контрола над света. Това е финалната битка между Запада и Изтока. Всичко напомня формирането на фронтовете на равнището от Студената война.\nРусия каза – няма да има компромис, когато става въпрос за законните интереси на руската национална сигурност.\nЩо се отнася до американските заплахи, Русия даде своя отговор – всяко усилие за санкциониране на Русия ще доведе до "пълно скъсване на отношенията" между Русия и онези страни, които се опитват да налагат санкции.\nУкраинската армия не е в състояние да устои дълго време на руската, с оглед пълното превъзходство на последната във всички видове оръжия, качественото професионално превъзходство на всички нива (от обикновен войник по договор до висшия щаб), както и по-високата морална стабилност. Украинската армия ще бъде смачкана.\nНай-боеспособните украински части ще бъдат частично унищожени. Руската армия, след бързо прегрупиране, ще започне втория етап от настъплението, чиято цел може да бъде или достигане до сегашната западна граница на Украйна, или достигане на западната граница на СССР съгласно Рижкия мирен договор от 1921 г.\nВъв всеки случай скоро по-голямата част от Украйна ще бъде под контрола на руската армия и възниква въпросът какво ще се прави с всичко това. Преди началото на операцията Путин заяви, че няма да има окупация. целта на Русия е само да възстанови териториалната цялост на републиките в Донбас, да денацифицира Украйна и да накаже военнопрестъпниците в Киев.\nЗа да се гарантира доброто поведение на Украйна, ще е необходимо, освен Донбас, под една или друга форма (може би дори чрез присъединяване към Русия), да се запази контрола над крайбрежните райони (Запорожие, Херсон, Николаев и Одеса). Това отрязва останалата част от Украйна от морето, лишавайки западните "приятели и партньори" от възможността да правят учения на флота "съвместно с Украйна". Освен това Русия получава сухопътна връзка с Приднестровието и достъп до Дунав, което й дава статут на дунавска сила и специални бонуси в дунавската търговия. Вероятно ще запази и контрола над Харков, което ще лиши Украйна от значителна част от остатъците от индустрията, включително "Турбоатом" и следователно дори от теоретичната възможност за реализиране на ядрения си проект.\nОстаналата част от Украйна може да се превърне в слаба конфедерация от суверенни региони, зависими от Русия, защото Западът няма да бъде заинтересован нито поотделно от тях, нито от всички заедно. Може да започне и развитие на конфедерация. Суверенните региони ще могат да провеждат референдуми за независимост и присъединяване към Русия, когато и ако Москва има нужда от това.\nПодобен вариант за "различна Украйна" разширява пространството на възможните решения за Москва, позволявайки й да се върне към дипломатическото маневриране. В същото време отговорността за по-голямата част от Украйна ще е на суверенните власти на суверенните региони. Регионите, над които Русия ще запази контрола, са най-лоялните и най-перспективните по отношение на икономическото възстановяване (харковска наука и промишленост и южните пристанища). Освен това ще има и масово изселване на "украински патриоти" от контролирани от Русия региони, което ще ги направи още по-лоялни. Руското ръководство обаче знае как да изненада с неочакваните си решения и този път да се намери ефективно и красиво решение на украинския проблем.\nИ географията, и историята определят необходимостта Украйна да има неутрален военен статут, както по отношение на Русия, така и по отношение на Европа. Но специално за Русия. Това създава търсената стратегическа дълбочина на руската отбрана.\nОттук и основните постулати на руската платформа – пълна капитулация и демилитаризация на Украйна или физическо унищожаване на военния потенциал на страната. Денацификацията на всички неонацистки военни формирования. Отказ от всякакви претенции към Крим и територията на ЛДНР в границите на бившите украински региони. Фиксиране на неутралния военен статут на страната. Всички тези изисквания не се обсъждат.\nДруг вариант е формирането на няколко независими републики според историческия принцип: Харков, Днепропетровск, Одеса, Николаев, Волин и т.н. Такива предложения започнаха да звучат вече в самата Украйна. Или формирането на по-мащабни формирования – Малорусия, Новорусия, Западна Украйна, Закарпатие, Буковина.\nВ крайна сметка е възможна и споменатата конфедерация с възможно най-широки правомощия на ландовете. Това е сложна конструкция, но има и исторически основи, които отговарят на манталитета на местните народи. По-трудно е да се изградят отношения с такива субекти, но при този сценарий е възможно и прилагането на принципа на Минските споразумения – предотвратяване на присъединяването на Украйна към НАТО.\nИ накрая е сценарият за пълен колапс на Украйна. И постепенното влизане на земите на Новорусия и Малорусия към Руската федерация – вариант, изпълнен с огромни рискове, но също приемлив в настоящата историческа разбивка.\nВ текущите събития САЩ могат да се разглеждат като може би основният бенефициент.\nВ началото имаше признаци на някакво условно "споразумение" с което Вашингтон се отърваваше от токсичния актив на висока цена за Русия. На определен етап обаче условията на "сделката" не бяха изпълнени, украинските военни бяха вкарани от Израел в конфронтация с Русия и Киев отказа да капитулира. САЩ прехвърлиха всички разходи за конфронтацията с Русия към Европа и така фактически премахнаха тежестта на конфронтацията с Москва и необходимостта да се държи под пряк контрол евразийския театър на военните действия.\nТака САЩ елиминират отново основния конкурент Европа и най-вече Германия.\nСега Джо Байдън трябва да постигне друга задача – да предотврати по-тясното взаимодействие на Русия с Китай.\nНо закъсня. Нещата там са с голяма динамика и още по-голяма инерция.\nРусия работи проактивно не само в контекста на защитата на своята стратегическа сигурност, но и в перспективата за формиране на нов модел на търговски, технологични и финансови отношения с Китай и света.\nКитай, Индия, ислямският свят Латинска Америка и Африка, Югоизточна Азия – това е пространството за изграждане на алтернативно бъдеще. Дори в ООН САЩ не успяха да сформират антируска коалиция. Срещу резолюцията, целяща да осъди Русия за действията в Украйна, сред 35-те въздържали се, освен Китай и Индия (една трета от населението на света), бяха и Пакистан, Шри Ланка, Виетнам, Алжир, Ирак, Мадагаскар, Сенегал, Конго и основната икономика на Черния континент – Южна Африка.\nНовият свят ще бъде изграден от всички цивилизации и държави заедно, заедно със Запада или временно без него.\nНа кого са удължените черепи в Перу и Египет\nУдължените черепи са интересно глобално явление. По цялата планета изследователите непрекъснато откриват следи от тези м... ⇨ САЩ готвеха биовойна\nНа 6 март Министерството на отбраната на Русия разпространи документация за спешното унищожаване на 24 февруари на особе... ⇨


Руският Flexx balet с представление в Стара Загора на 20 декември\nНачало » Стара Загора » Руският Flexx balet с представление в Стара Загора на 20 декември\nсряда, октомври 11, 2017, 13:18\nРуската класика среща съвременната хореография в новото шоу на феномена FLEXX BALLET “Fanatica”. Единствен по рода си, FLEXX BALLET достойно представя руското танцово изкуство на световно турне през 2017 и 2018 година. За първи път балетът триумфира със своя нов спектакъл от танц, звук и най-иновативни 3D визуализации на многохилядния стадион в Бейджинг, Китай. В Шанхай от три години насам се намира едно от елитните танцови училища с името на FLEXX BALLET, където се обучават кадри от цял свят.\nFLEXX BALLET не е позната класическа пиеса, не е съвременно изкуство от типа на черния квадрат, който никой не разбира. FLEXX BALLET е ново поколение изкуство. Балетът е съставен от 25 танцьори–балетисти, някои от които и латино танцьори, майстори на брейк денс и спортни танци, както и акробати. Компилацията от различни образи и умения дава една безкрайна висота и нестандартност на балета. FLEXX BALLET целогодишно прави кастинги и набира кадри от всички краища на света, които да се обучават в професионалните училища в Русия и Китай, а скоро и в други страни. Всички тези усилия, колекцията от изключителни таланти, феноменалните хореографии, изкусно ушитите костюми, музиката и най-новото от света на визуалните технологии правят спектаклите на FLEXX BALLET неповторими и истинска наслада за окото и душата. Една палитра от силни емоции, естетика и удоволствиe.\nТази Коледа Добрият старец и EventsJar подаряват на цяла България пет незабравими спектакъла на FLEXX BALLET – във Варна на 16.12, в Бургас на 17.12, във Велико Търново на 19.12, в Стара Загора на 20.12 и в Габрово на 21.12. Все още има места.\n« Пламен Йорданов, областен координатор на ГЕРБ – Стара Загора: Структурата на ГЕРБ в Раднево е стабилна, екипът в общината – силен\nБлаготворителна прожекция “Нека да помогнем на едно българско семейство” »


СЕГА - "Атлетико" (Мадрид) спечели Лига Европа за трети път\n"Атлетико" (Мадрид) спечели Лига Европа за трети път\n"Атлетико" (Мадрид) триумфира в тазгодишното издание на втория по сила европейски клубен турнир - Лига Европа. На финала в Лион испанският тим победи с 3:0 "Олимпик" (Марсили). Това бе трети трофей за "Атлетико" в този турнир след 2010 и 2012 г.\nФренският тим започна силно мача и в 4-ата мин. Димитри Пайе излезе сам срещу вратаря на мадридчани Ян Облак, но не уцели вратата. Въпреки превъзходството на съперника, "Атлетико" поведе в резултата. Интересното е, че "палачът" на "Олимпик" се оказа именно французин. Антоан Гризман вкара първите два гола - в 21-ата и 49-ата мин. Първо той се възползва от грешка на вратаря Стив Манданда, който необмислено прати топката пред себе си на камерунския защитник Замбо Ангиса. Последният "изплю" топката, при което Габи Фернандес я пое и подаде на Гризман, а той откри резултата.\nОтново френският национал удвои в 49-ата мин. с красив удар над вратаря Манданда и засили "Атлетико" към успеха. "Олимпик" се опита да стигне поне до изравняване и съответно продължения. Най-сериозното положение на марсилци бе в 81-ата мин., когато резервата Константинос Митроглу улучи дясната греда след удар с глава. Три минути по-късно всичко приключи, след като капитанът на "дюшекчиите" Габи Фернандес се възползва от бърза атака и пас на Коке, за да отбележи с шут по диагонала.\nТака "Атлетико" се класира за мача за Суперкупата на Европа, където ще срещне победителя от финала в Шампионската лига между "Реал" и "Ливърпул".\n16 Май 2018 23:48


Известен бизнесмен живеел в джунгла | Mirogled\nда (25.49% гласували 91)\nда, но ако изчезне вируса (7.28% гласували 26)\nне, страх ме е от зараза (18.49% гласували 66)\nне, нямам средства (35.57% гласували 127)\nне знам (13.17% гласували 47)\nОбщо гласували: 357\nИзвестен бизнесмен живеел в джунгла\n17 юни 2019, 08:58\nПовече от две седмици е прекарал в амазонската джунгла бизнесменът Димитър Тодоранов тази пролет, научи HotArena. С трима свои приятели той заминал за Перу и се настанил при наследниците на старите местни племена. Спял в къщичка без стени, хапали го комари, ядял храна без подправки, но след това пътуване се чувствал като прероден.\nДимитър Тодоранов става известен преди години като първият и засега единствен български европейски шампион по карате-до. Той има зад гърба си кариера на „Уолстрийт”, а когато се връща в България, се заема с изключително успешни бизнес проекти, които съчетава със страстта си към изкуството. Духовното израстване за него върви ръка за ръка с работата. Част от него е пътуването му до Амазонка тази пролет.\n„Там, където бях, живееш в джунглата и си сред дивата природа в буквалния смисъл на думата. Първоначално е стряскащо, но после започваш да виждаш нещата по различен начин. В цивилизования свят хората често се откъсваме от природата, а това е като откъсване от нашата същност. Връщайки се към нея, разбираш кое е важно в живота ти”, споделя Димитър Тодоранов пред „Уикенд”. Неговото екстремно на пръв поглед приключение край Амазонка е резултат от дълго планиране. „Много отдавна имах идеята да го направя. Още преди години, когато живеех в Ню Йорк, се интересувах от тези пътувания, мои приятели са ходили там и са ми разказвали, а аз съм чел за тях. Там ходят хора като Уорън Бъфет, Матю Макконъхи, филмът „Аватар” също е резултат от общуването с хората по Амазfнка. Режисьорът Джеймс Камерън взел идеята от свое пътуване в Перу”, разказва бизнесменът.\nВ джунглата той и приятелите му – общо четирима бизнесмени, се настанили в селище на шипибо племе. Срещите с неговите представители се оказали едни от най-интересните в живота им. „Те имат по-мистични виждания за живота в сравнение с нас. Когато преди векове конкистадорите пристигнали при тях, някои от хората в тези племената им разказали всичко за Испания, без никога в живота си да са били там. Това знание е било следствие от практиките им от хиляди години. Някои може да кажат, че са гадатели, но това, което видях, няма нищо общо с гадателството. По-скоро беше общуване, което те кара да се замислиш – общуване с тях и със себе си”, спомня си Димитър.\nЕдно от най-сериозните му притеснения, свързани с пътуването до Перу, били насекомите в джунглата и заразите, които те биха могли да пренесат. „Приятели от Ню Йорк ми бяха казали, че нямам нужда от ваксини, но когато почетеш малко по темата, разбираш, че е препоръчително да се ваксинираш. Ние обаче пропуснахме срока да го направим, така че отидохме без ваксини. Беше ме страх основно от комарите, много ни бяха наплашили. Но в крайна сметка разбираш, че ако ти е писано да се разболееш от малария, ще се разболееш, ако не – няма. А комарите при всички случаи ще те ухапят. Когато пристигнахме, първите ни въпроси бяха за маларията и ни казваха: „Разболяват се разни хора… ама… ние не ги знаем много-много… Разболяват се, разболяват се, обаче то… малария е, не е нещо сериозно! Една седмица и ти минава!”.\nНастанили ги в доста необичайни къщи. „Заради насекомите имахме мрежи, но не и плътни стени. Иначе хората, с които живеехме, не бяха диваци. Не си представяйте племена с пера по главите. Нормални хора са, носят нормални дрехи, имат даже телевизори. Но електричеството е от генератори и токът понякога спира. На няколко места дори имахме интернет!”\nХраната също била любопитна, но и доста оскъдна. „Ядяхме, каквото дадат. Там готвят нещата, което са уловили в реката. Менюто се състоеше основно от риба, ориз и пържени банани. Хората в тези племена са против свинското месо, солта и подправките. Първоначално е трудно, но както казват там, гладът е най-добрата подправка. Свикваш да се храниш по-малко”, разказва още бизнесменът. Той с любопитство се разходил из местния пазар, но отказал да опита „специалитети” като червеи и други странни за европейския вкус продукти, които изобилствали по сергиите.\nЗа пътуването приготвил една раница багаж, но дори и това било твърде много. Изкарал по „къси гащи и джапанки”. Носел със себе си туристически обувки и други дрехи, които смятал, че ще му трябват. Но се оказало, че в джунглата на практика не ти е нужно нищо. Телефонът му е пълен със снимки на животните край Амазонка – пеперуди, тапири, ленивци. „Имаше двойка папагали, които денонощно вдигаха „скандали”. Шумът, който произвеждаха, първоначално е стряскащ, но после свикваш. Връщането към природата се оказа много по-лесно от откъсването от нея”, смята Димитър. И препоръчва подобно пътуване на всеки, който се чувства притиснат от стреса в ежедневието си.\nКазва, че не е нужно да се ходи чак до Перу. Може да бъде и Рила, Родопите или всяко друго място, където човек се откъсва от цивилизацията, за да се свърже с природата и със самия себе си. А щом след това се върне към своето ежедневие, да го погледне под различен ъгъл. „Когато пътуваш, не просто виждаш различен свят, а се научаваш да гледаш на света по различен начин”, смята бизнесменът. И сравнява пътуванията си с четенето на хубави книги, които малко по малко те променят и превръщат в по-добър човек.\n0 коментара за “Известен бизнесмен живеел в джунгла”


Добре че дойде този вятър. Отдавна го чаках. Имам сметки за уреждане с него. Толкова много закъсня. Скри се. Бяга. Старият въздух разяждаше бронхите. Не излизаше. Нищо не помагаше. Имах нужда да премести атмосферата и с това изменчиво налягане да изчистя дъха. Да издишвам към небето, с двуизмерните начертани от звезди линии. Чисто небе ми трябваше. Предопределеност. Съдбата на лековерните. Омръзна ми онази дълбочина на астрономията и метрологията. Обемни форми. Подмамващи, удобни за губене. Сега вятърът натиска отвън, затваря очите, прегръдката му те избутва и нахлува в устата. Не е нужно да дишаш. Въздухът те изпълва. Сърце стомах, черва, пихтия в мех. Изключваш мозъка, нервна система, рефлекс. Няма вече онези газирани балончета под гърдите, а монолитен газ, гранит. Дланите сами се обръщат, струиите изтичат през пръстите. Звук, постоянен, смехът на света. Мъртви думи, течение без мисли. Така се празнува, събрани под общ покров, чисти от себе си, оплетени в буря. Свободен човек от човека. Спасен. Нов дъх. Късно дойде, добре че дойде


„Сладко хоро“ в Деня за борба с диабета в Кубрат\nВъв връзка със Световния ден за борба с диабета СНЦ „Диабет - Кубрат“ организира общоградска проява. Диабетици, младежи и граждани се включиха в националната инициатива „Сладко хоро“, която се провежда под мотото „Диабетът не ни спира“. Съорганизатор на проявата бе НЧ „Св. св. Кирил и Методий - 1891“ в града.\nПреди това всеки желаещ можеше безплатно да си направи скринингов тест и да си измери нивото на кръвната захар. Раздадени бяха информационни брошури, с които присъстващите бяха запознати с рисковете на това заболяване.\nДеца с медни гласчета огласиха с песните си централния площад. Председателят на сдружение „Диабет - Кубрат“ поздрави присъстващите и ги покани да се хванат на „Сладкото хоро“, в подкрепа на милиони хора, болни от диабет. Всички се хванаха за ръце и описаха със сини балони синия кръг на надеждата. На събитието присъства и се включи в кръга на надеждата и кметът на община Кубрат Алкин Неби.


5 филма в Дом на киното през тази скандинавска седмица - филми - GoGuide.bg\nПосрещаме тази седмица в Дома на киното не с един, а с няколко удивителни знака. Първият от тях е второто издание на Седмица на скандинавското кино, в която ни очакват цели осем заглавия от Финландия, Норвегия, Дания, Швеция и Литва, втората поставяме на включената в програмата премиера на нов театрален спектакъл, а третата си заслужи титлата с есенния старт на Европейското кино за учащи. Но! Държим да отбележим, че най-големият възклицателен знак в този увод си остава следният факт – не подреждаме в никакъв случай събитията по важност поради простата причина, че всяко от тях си заслужава вниманието.\nВ това премиерно френско заглавие ще станем свидетели на пъстра картина, включваща в себе си композиция от разноцветни емоции. Дълбоката носталгия по една погубена корабостроителница ще се превърне в повод за написването на роман, за чието създаване, навътре в стеклите се събития, ще се потопят седмина младежи и една известна романистка. Действието се развива в Ла Сийота, Южна Франция.\nТам, преди 25 години градът е процъфтявал именно заради корабостроителницата, за жалост обаче на всички местни към ден днешен тя е напълно западнала.\nТази неприятна история променила до голяма степен развитието на градчето, а творческият процес ще припомни индустриалното минало на града и ще събуди носталгия, към която едни ще останат безразлични, а други ще се почувстват застрашени.\nКога: 21.09, петък, 13:00 ч.\nНяма как да подминем още една премиера, този път обаче не филмова, а театрална. Режисьор на спектакъла е Ани Васева, а в неговата история се разказва за живота, театъра, отчаянието, радостта и страха от това да си на сцена. Очаква ни близка среща не само с текстовете на Боян Манчев, но и с тези на самите актьори, които дърпат завесата на своята съдба и ни канят да се запознаем с нея очи в очи.\nКога: 21.09, петък, 19:30 ч.\nФинландската лента неслучайно носи това заглавие. В 98-минутния сюжет пътищата си преплитат две коренно различни съдби, които в крайна сметка протягат ръка не само една към друга, а и към доброто, независимо от сложността на ситуацията. Халед, сирийски бежанец, е един от главните герои, който остава нелегално в Хелзинки, след като властите му отказват убежище.\nДните и нощите му минават на улицата, където съвсем неизбежно се сблъсква с всякакви видове дискриминация, но една среща се оказва специална.\nТази с Викстрьом, другия главен герой във филма и собственик на ресторанта, в чийто двор нощува Халед. След тази среща се ражда едно красиво приятелство между двама напълно непознати, което доказва, че светът може и трябва да бъде едно по-добро място.\nКога: 22.09, събота, 16:00ч.\nНе е тайна, че тази екранизация накара широката публика да тръпне в очакване за момента на първата ѝ прожекция и има защо.\nЛюбимата на няколко поколения история отново е толкова вълнуваща и пленяваща, макар и с нов прочит.\nКристофър Робин вече е затрупан от работа, нископлатен и изправен пред несигурно бъдеще мъж, чийто работен ангажимент толкова го е погълнал, че не му остава време за собственото му семейство. За щастие животът отново го среща с Мечо Пух и макар да са били дълго разделени, приятелството им отново се разпалва, напомняйки за дните на безгрижие и мечти. Лентата ще те потопи в красотата на едно истинско приятелство, в което ще видиш Прасчо, Йори, Тигър, Мечо Пух и Кристофър не в гората, а в самия Лондон.\nКога: 24.09, понеделник, 18:00 ч.\nБЯРКЕ ИНГЕЛС – ВРЕМЕТО НА АРХИТЕКТА\nДруга от включените в Седмицата на скандинавското кино ленти идва право от Дания и проследява седем години от живота на Бярке Ингелс. На фокус е периодът 2009 - 2016 година, които побират в себе си богат набор от творчески процеси и безкрайни компромиси, свързани с работата и огромното желание на героя да завърши най-големия си проект досега.\nКога: 26.09, сряда, 18:45 ч.\nВиж как да готвиш вкусотии тази есен.\nПредишна статия Есенни визии: пластове върху пластове Следваща статия Три стихотворения, с които да изпратим лятото\n„Никога не оставяй премирението да вземе връх, защото то може да надделее над възможностите, които живота ти предоставя”


Как да направим семеен бюджет? | Ferratum България\n‹ Начало /‹ Блог /Как да направим семеен бюджет?\n03.11.2021#Планирай бюджета си\nВсеки може да се възползва от това да има разписан бюджет. Той не е само за хора, които едва свързват двата края. Ако харчиш по-малко пари, отколкото печелиш, използвай бюджета, за да разбереш колко може да отделиш настрана всеки месец, за да подобриш своето финансово положение. В случай, че харчиш повече пари, отколкото печелиш, и всеки месец живееш на кредит, използвай бюджета, за да разбереш къде отиват парите ти.\n1. Базирай своите приходи и разходи върху действителността\nЗапочни с изброяване на всичко, за което си похарчил пари през последните три месеца. Това може да отнеме малко повече време, но изброяването на приходите и разходите само за последния месец няма да ти покаже цялата картина. Възможно е да забравиш за трансакции, които се случват на тримесечна база, като например смяна на маслото на колата, изплащане на кредит на вноски или бонус към заплатата.\n2. Избери персонализиран план\nТози метод разделя бюджета на две категории – фиксирани срещу променливи разходи. Можете само да намалиш плащанията по фиксираните разходи като застраховка за колата или изплащане на ипотека, но разходите за хранене навън и забавления попадат в разходите по лична преценка, които могат да се премахнат, ако е необходимо.\nТози бюджет е базиран на най-ниския възможен доход. Ако си самонаето лице или работиш на комисионна, този план ще е най-подходящ. Създай план, който е базиран на най-необходимото, от което имаш нужда, за да оцелееш. Останалите пари се разглеждат като приход.\n3. Намери метод за проследяване на бюджета\nСлед като си изчислил какъв е твоя доход и колко пари ще похарчиш, и си избрал бюджетен план, който е подходящ за теб, е време да се вземеш решение за това как ще го проследяваш всеки месец:\nМоже да се наложи да тестваш няколко различни онлайн инструмента, но след като намериш подходящия, се придържай към него.\nАко през текущия месец разходите надвишават приходите и ти трябват бързи пари, не се колебай да кандидатстваш изцяло онлайн във Ferratum.\nНе забравяй, че всеки първи заем до заплата от нас е с 0% лихва!


Тихомир Безлов: Митьо Очите е човек, който не спазва правилата даже на своя свят – Труд\nТихомир Безлов: Митьо Очите е човек, който не спазва правилата даже на своя свят\n15.06.2016 • 08:33\nНесебър или по-скоро районът между Равда и Иракли е особено място, коментира Тихомир Безлов от Центъра за изследване на демокрацията седмица след стрелбата в Слънчев бряг, при която беше тежко ранен Димитър Желязков – Митьо Очите, а негов гард загина, предаде БТВ.\nПо думите му става дума за специфична икономика, която работи само няколко месеца в годината, но пък на 150% печалба и затова там има „оръжейници, синдикалисти и традиционни групировки”. В същото време там не се виждат традиционните български политически партии.\nСпоред Безлов Митьо Очите е „една аномалия, един човек, който не спазва правилата даже на своя свят” и именно това му е докарало първата у нас присъда за организирана престъпна група. Експертът определи лансираната от властта (в т.ч. и от премиера и бивш главсек на МВР Бойко Борисов) версия за „махленска свада” като „политическа реакция – вие се опитвате да минимизирате щетите”.\nБезлов отбеляза, че според мнозина стрелбата е „резултат от много дълъг процес”, а скандалите около таксиметровия бизнес на дъщерята на Желязков са в контекста на това, че чрез жълтите автомобили човек може по-лесно да се снабди с дрога, проститутка или алкохол.\n„Полицията там също е част от тази особена държава. Няма как да накарате полицая да свърши работата си, той живее в този град. Това, което прави местното РПУ, е да разтървава пияни англичани и биещи се руснаци”, подчерта той.\nСпоред него реална битка с групировките по курортите може да се води само с кадри от областния град или столицата. Той отбеляза, че бургаският БОП, който е провел преди години акцията срещу Митьо Очите, сега е с по-малко от една пета от тогавашния си щат.\n„Митьо Очите, на когото бе разбита структурата, я възстанови, а държавните структури, които я разбиха, изчезнаха”, посочи Тихомир Безлов.\nИзбраха временен кмет на община Лозница\n19.03.2018 • 13:56


Депортираха датчанка. Отказала да си свали никаба - Свят | Факти.БГ\n18 Септември, 2017 15:28 3 187 18\nДепортираха датчанка. Отказала да си свали никаба\nДамата отказала да си покаже лицето\nДатска гражданка беше депортирана в Тунис, защото отказала да си свали никаба на международното летище в белгийската столица Брюксел, съобщи „Индипендънт“.\nПолицията на летището поискала от жената да си свали никаба, за да може да я идентифицира. Никабът е традиционно за мюсюлманите облекло, което покрива цялото лице с изключение на очите.\nДамата отказала, след което силите за сигурност я депортирали обратно към Тунис. Никабът и бурките са забранени на белгийска земя от 2011 година насам.\nДатските власти потвърдиха, че датска гражданска е била депортирана, но не разкриха повече подробности по случая. Летищните власти в Брюксел подчертаха, че не могат да разрешат предстоя на жена, която отказва да си покаже лицето.\nМерките за сигурност в Белгия остават високи след терористичните удари. В Брюксел, включително на летището, бяха извършени атентати, отговорност за които пое „Ислямска държава“.\n1 15:41 18.09.17\nКаква датчанка е тая нинджа бе? Тази си е от расата на скакалците, а единственото лекарство срещу тях е напалм.\n2 16:14 18.09.17\nСетиха се юропейците, ма късно, орките се разплождат кат' хлебарки и ще ги превземат!!! Жалко за Европа, това са последните напъни на белите, дано не съм прав!!!\n3 16:32 18.09.17\nТова е специалният вид датска нинджа :)\n4 17:59 18.09.17\nТолкоз много чаршафи в Европа никога не е имало, достатъчно е да се разходите в няколко европейски града и ще разберете за какво говоря !\n5 18:14 18.09.17\n6 18:25 18.09.17\nЗащо не се самообеси? Ще направиш услуга на света!!!\n7 19:25 18.09.17\nСкакалци, хлебарки, черни минджи - вън от Европа!! С никаби да се разхождат в Сахара, където им е мястото!!!\n8 19:29 18.09.17\nМ....лите и мюслитата вън - това е единственото спасение да Европа.\n9 19:46 18.09.17\nTрябва да вземем челен опит от Дания,всичките с чарчафи м....ли и турци по родните им места Индия и Турция.\n10 20:23 18.09.17\n“...Публикувано във факти.бг: ,както искат така да си жевеят хората,..“ НЕ МОГАТ да живеят така, както искат- с шериат и НЕ МОГАТ да посещават обществени места с никаби в повечето европейски държави. Който иска да живее с никаб, жена- арабка по шериата, да отива да живее в шериатска държава- напр. саудитска арабия! В Европа има ЗАКОНИ, ЗАБРАНЯВАЩИ носенето на бурка поради невъзможността за идентифициране на самоличността на забуленото лице. В ЕС спазвайте законодателството на ес държави и няма да имате проблеми. Когато европейка отива в иран, защо веднага- още на летището- трябва да си сложи чадор,м? ЗАЩОТО ИРАНСКИТЕ ЗАКОНИ СА ТАКИВА- ШЕРИАТСКИ! Е- същото е в ЕС, само, че ЕС ЗАКОНИ СА СВЕТСКИ и ВСЕКИ , който се намира на ЕС територия, Е ДЛЪЖЕН да ги спазва. Ако не ги спази- веднага търпи санкция чрез държавна принуда- т.е. или го глобяват с определена сума и го задължават да не ходи на обществени места с бурка, или при многократно нарушение плаща доста солена глоба и пак го задължават да прекрати нарушението, докато му уври кухата тиква, че светските закони в Европа са НАД религиозните ислямски закони и в Европа трябва да се спазват СВЕТСКИТЕ, а не религиозните закони.\n11 23:34 18.09.17\nИ без да го сваля, може да го вдигне, защото ми се струва че е красавица.\n12 00:46 19.09.17\nЗащо си мислите че ислама и тероризма са едно и също\n13 00:51 19.09.17\nИ Европа вече се разпада ден ще дойде Европа няма да е същата но исляма ще продължи да нараства\n14 01:03 19.09.17\nДо коментар #13 от "АХМЕД":\nЩе нараства... в храна за червеите..\n15 02:39 19.09.17\nДа депортират всички там,отдето идват - само така и Европа,и светът ще мирясат.Само че,в конкретният случай нещо ми се губи логиката;Брюксел депортира датска гражданка...в Тунис!...\n16 03:35 19.09.17\nКакви българи са тези мургавите, дето ходят по Европа? Имат си български паспорти - значи са българи! Тази идва от Тунис с датски паспорт- значи е датчанка! Защо лети до Брюксел, а не до Копенхаген -- е друг въпрос!? Прави се на интересна - обратно там, откъдето е дошла! Просто е. Сигурно ще поумнеят " толерантните" -те не са имали много вземане-даване с болни мозъци !! Терорист може да бъде човек с всякакво вероизповедание ! Но в последните 15 години атентатите по света ги извършват основно мюсюлмани. А тях с кого да свържем- с Буда или с Христос , когато взривявайки се, крещят : "Аллах е велик и един е неговия пророк Мохамед!!" ?? А отговорност за злодеянията поема Ислямска държава ?! Ще се повторя или потретя ! Френските журналисти друга работа нямат. След атентатите във Франция провеждат анкета сред "интегрираните" мюсюлмани в страната и в Белгия. Само 15% са против варварските актове, 5% ги одобряват, а 80% просто "съчувстват" на убийците - мохамедани ! Давате ли си сметка за какво става въпрос? Родени,образовани,възпитани от Френската държава, "интегрирани" напълно мюсюлмани, правят атентати и избиват невинни хора ??!!\n17 10:54 08.02.18\n18 10:55 08.02.18


Последният ъпдейт на Android Wear прави възможна връзката на LG G Watch R с Wi-Fi\nLG G Watch R Wi-Fi\nPDF версия: Последният ъпдейт на Android Wear прави възможна връзката на LG G Watch R с Wi-Fi\nСЕУЛ, 24 август, 2015 г. — Благодарение на последните подобрения по операционната система Android Wear, първото кръгло преносимо устройство на LG, G Watch R, ще има способността да се свързва с Wi-Fi без да е необходимо включване към Bluetooth.\nВ рамките на следващите няколко дни устройствата на LG - G Watch, G Watch R и Watch Urbane ще придобият повече технологична гъвкавост, след като ъпдейтът Firmware Over-the-Air (FOTA) влезе в действие. Предвид факта, че е единствената компания, въвела три отделни устройва със системата Android Wear, LG е напълно посветена на носимата екосистема на Android.\nВ допълнение към функцията на G Watch R да се свързва с Wi-Fi, и трите устройства на LG вече ще поддържат интерактивни циферблати, които могат да бъдат свалени като апликации от Google Play. Те ще позволят на потребителите да получават допълнителна информация само с едно докосване на специфична част от екрана.\nПоследното подобрение ще осигури достъп за всички LG Android Wear устройства до разнообразни приложения, които изпълняват специфични функции. Потребителите ще могат да следят четиридневна прогноза за времето или да извършват преводи на многобройни чужди езици директно върху часовника, без да е необходимо да включват телефона си. Високо технологичните способности на Android Wear предоставят удобство и спестяват време, фактори, които са от изключително значение за активните и ангажирани потребители.\nЗа повече подробности относно ъпдейта и ключовите му характеристики, моля, посетете официалния блог на Android Wear на http://officialandroid.blogspot.com.\nБлагодарение на последните подобрения по операционната система Android Wear, първото кръгло преносимо устройство на LG, G Watch R, ще има способността да се свързва с Wi-Fi без да е необходимо включване към Bluetooth.


Емил Ив. Димитров - Цариградски носталгии: Един ден в рая\nОт баща си - мир на праха му! - зная една песен, която той пък знаеше от баща си:\nЦар царува в Цариград голема,\nбела Рада - в Будима града...\nТака за съществуването на Цариград научих в съвсем невръстна възраст - преди дори да разбера за съществуването на София.\nСтолицата на всемира е първична по отношение на която и да било отделна столица.\nТова за нас е вярно съвсем буквално: “по образ и подобие” на “Св. София” в Константинопол е построена “Св. София” в Сердика; в края на XIV - първата половина на XV в. Сердика-Средец променя името си, като го “заема” от своя главен храм.\nЧрез името си ние носим Цариград у себе си.\nКак да ви разкажа за Цариград?\nПътеписът е пъте-пис, описание на пътя; пътят обаче е път не само в пространството, но и във времето. Сега пътуваме във времето чрез пътуване в пространството; само премествайки се, ние се срещаме с миналото - даже и нашето собствено. Смисълът дори и на най-меркантилно разбрания туризъм, изглежда, се състои тъкмо в срещата с различното, в срещата с предишното.\nЗа да се срещнем със себе си, трябва да се отделим от себе си.\nДа ви разкажа за пътя като пътуване ли? За туристически агенции, счупени автобуси, случайните спътници, нервите, премеждията и нашенската оправия?\nПрепятствията по пътя отказват само онзи, който не знае накъде е тръгнал.\nДа опиша красота, от която те заболяват очите? Да предам в слово непостижимото единство на монументалност и изящество, сплитането на култури, стилове, епохи? С няколко думи да изразя значимостта на почти двехилядолетната столица на три империи, на града, който смятат за Града?\nНе нараняваме ли словото, като го надценяваме и искаме неприсъщи и невъзможни за него неща?\nНека бъдем реалисти; ще разкажем само един от множеството сюжети, ще поемем само по един от възможните пътища, а той е извън туристическите маршрути. Ще спестим описанието на омайни картини и невиждани хубосии, вплитайки в разказа си автентични образи; литературата няма защо да играе ролята на лош черно-бял телевизор.\nЩе разкажем за Цариград, като го напуснем.\n24 септември 2005 г., 9,00 ч. Истанбул, пристанището (искеле) Еминьоню. Оттук - като на конвейер - тръгват корабите за възхитителния тур по Босфора; оттук се отправят и пътническите кораби до най-различни точки на града и Мраморно море (над 12 милионният Истанбул се е разстлал на десетки километри от двете страни на Босфора и вътрешното море). В последния момент скачам на борда на кораба, който ми е нужен; направлението е Адалар (Островите) и точно този кораб ще ме отведе там, където искам: остров Хáлки (на турски - Хейбели ада).\nХалки ли? Че защо и от къде на къде?\nПринцовите острови са архипелаг, състоящ се от девет острова, разположени в Мраморно море, недалеч от азиатския бряг, на около час-час и половина път с кораб от Истанбул. Четири от островите са по-големи и са обитаеми: това са (имената давам в традиционното им гръцко произношение) Проти, Антигони, Халки и Принкипо. Своето име островите навярно дължат на това, че във Византия те са били любимо място за отдих и развлечения на принцовете и принцесите - децата на императора, но и на някои императори - например Мануил Комнин (1143-1180). Островите са включени в историята на Империята най-малкото от IX век насам - за това има сигурни писмени свидетелства, касаещи времето на иконоборческите спорове; островите са били място и за “заслужен отдих” на не един и двама императори след тяхното детрониране: Константин VI (797 г.), Ирина (802 г.), Михаил I (813 г., в доброволно изгнание), Роман I Лакапин (944 г.), скандалната Теофано (969 г.), Зоя през 1042 г. (но само за 3 дни) и др.\nХалки, без да е най-големият сред островите (такъв е съседният Принкипо), заема особено място сред тях. Прославата си дължи на своето гостоприемство към изкуствата, просветата и духовността, на това, че разноезичното слово тук неведнъж се е кротвало и е полягвало на сянка. “Любимка на музите”, “музопитомната” (mousotrofos) Халки - така е възпяван този остров.\nПотегляме. На кораба, на който са натоварени разнообразни стоки за островите, са поне няколкостотин души - събота е, мнозина са тръгнали на излет, “на вилата” или на гости. Корабът има три салона, разположени на два етажа, а най-хубави са местата, опасващи кораба отвън на палубата, откъдето можеш да се наслаждаваш на бързо сменящите се цариградски пейзажи. Пристанището е тук, на това място, “откак свят светува”, от основаването на града Бизантион; повече от естествено е, че то - като една от възловите точки на живота на Града, - е играло изключителна роля в неговата история. Разположено в естествен залив под Първия хълм - средоточието на обществения, политически и религиозен живот на Бизантион-Константинопол-Цариград-Истанбул (тук са основните, “отправните” забележителности - Хиподрумът, “Св. София”, “Синята джамия”, дворецът Топкапъ-сарай), пристанището донякъде е свързвало, а дори и “заключвало” града. Последното е вярно съвсем буквално: портът се намира там, където Златният рог (дълбоко врязващия се на 8 км залив, който като с ятаган разсича града на две) се влива в Босфора; при опасност за столицата на Византия една дебела и дълга над километър верига е била опъвана между пристанището и Галата (“европейският” квартал оттатък Златния рог) и така е запречвала, заключвала входа в залива, а значи - и в Града.\nНо сега Градът сам се е отключил:\nПред моите очи обширний Цариград разстила\nс бляск чуден своите вълшебни красоти\nкат някога си мойте войнствени деди.\n(К. Величков, Цариградски сонети, XXXV)\nПрекосяваме Босфора и спираме в Кадъкьой, квартал на Истанбул, който не е нещо друго, а знаменитият Халкедон, основан от жители на Мегара около 675 г. пр.Хр. на азиатския бряг на Босфора, точно срещу Първия хълм. Това всъщност е най-старата част на Града, защото, както посочва Херодот, Бизантион е основан седемнадесет години след Халкедон. Основателят, мегарецът Бизас, преди да тръгне на път, се допитал до оракула на Аполон в Делфи, а той го посъветвал да се засели “срещу земята на слепите”. Това Херодот тълкува в смисъл, че “сигурно хората от Халкедон по онова време били слепи, защото ако имали очи, нямало да изберат по-лошо място, когато едно, далеч по-добро, било съвсем наблизо” (“История”, част 2, гл. 7).\nХалкедон остава завинаги в историята с това, че тук през 451 г. се провежда Четвъртият Вселенски събор, взел изключително важни решения в областта на християнската догматика, а по-точно: в своя “орос” (съборно определение) се разрешава въпросът за съотношението между божествената и човешката природа в едната личност на Иисус Христос. Като всяко голямо деяние в човешката история, Съборът едновременно “развързва” и “завързва”: разрешава многолетни спорове и успокоява Църквата и Империята, но заедно с това бележи един нов разкол; след Халкедон от Църквата се отделят “монофизитите” - коптите в Египет, яковитите в Сирия, арменците.\nМисля си за шегите на географията и нашите представи за нея. Ето, съвсем неотдавна, преди пътуването си, разглеждайки карта на Истанбул, изведнъж ме осени: че то старият град (Бизантион-Константинопол) е изграден не от двете страни на Босфора, а от двете страни на Златния рог; той не свързва Европа и Азия, а по-скоро е бил форпостът на Европа: построен на границата на Европа, нейна твърдина. Между другото, едва османците правят от Града онова, което той е днес: уникален град на два континента.\nНапускаме Халкедон-Кадъкьой, напред са Островите.\nНе съм твой син, Византио, но сявга,\nКогато мина покрай тез места,\nде твойта мощ ликувала е нявга,\nневолно впадам в горестна тъга.\n(Цариградски сонети, XXIX)\nНе, нямаше тъга, а по-скоро спокойствие, ведрина, като че предвкусване на радостна и важна среща.\nЩе кажеш, читателю: “твърде сложно и литературно е това пътуване” и, разбира се, ще бъдеш прав. Като че сме загубили сетивата си за непосредствени преживявания, усета си за първичност, непокътнатост.\nКултурната сложност вече ни пречи да видим онова, което гледаме: не можем да погледнем към Етна, без да се сетим за Емпедокъл. Недай Боже пък да се взрем във Везувий: то ще са препратки, то ще са асоциации! А възклицанията - непременно на латински!\nОт друга страна - че какво е Везувий без своята история и митология? Един баир сгурия и пепел...\nПътуването винаги е не само съзерцание, но и четене: на знаци, ориентири, стожери; за неколцина обаче то винаги е и буквално, тривиално четене - на книга.\nКнигата незримо е свързана с пространството, със своето място; място не само на написване, но и за четене и разбиране. Убеден съм, че всяка книга изисква не само своето време, но и своето място; че местата не са произволно заменими; че определени места са особено благодатни за книгата и тя се разкрива в тях “без остатък”.\nМой спътник в пътуването бяха “Цариградски сонети” на Константин Величков, написани в по-голямата им част - къде мислиш, читателю? Да, да, именно на Халки, където поетът живее през последната година и половина от своето изгнаничество (1886-1894) - от декември 1892 до април 1894 г. Дали островът не е оставил отпечатък върху най-хубавата сбирка на К. Величков - не само като вдъхновение, но и като присъствие?\nЧета и се наслаждавам на единението, сливането на текст и място. Видях ли, прочетох ли? -\nОт радост, впивам очарован взор\nв разкошната и дивна панорама,\nсияюща край светлия Босфор.\n(Цариградски сонети, XXXVI)\nВече сме излезли от Босфора и сме в “открито” море. Това, впрочем, е съвсем условно: непрекъснато се виждат и двата бряга, а и не зная дали в Мраморно море изобщо има такова място, където да забравиш, че всъщност си сред едно по-голямо езеро.\nАрхипелагът придобива все по-ясни очертания; оказва се, че това, което първоначално съм смятал за планинска верига на Азиатския бряг, всъщност са слелите се един с друг острови. Те се оказват изненадващо внушителни, а както стана ясно по-късно, основната причина за впечатлението е “наслагването” на силуетите на двата най-големи острова - Халки и Принкипо.\nЕто го и първият остров - Проти (тур. - Кинали ада); спираме, хора слизат и се качват. Сещам се за водния трамвай (№ 1, ако не се лъжа) по Canale Grande във Венеция. Следва скалистият и внушителен Антигони (тур. - Бургаз ада); после минаваме покрай едно малко безлюдно островче (тур. - Кашик ада) и го заобикаляме. По всички “нишани” следващата спирка трябва да е Халки; все пак питам, потвърждават. Зная от стари описания, че пристанището е от другата страна на острова и че за да стигне до него, корабът ще заобиколи острова. Но дали през ХХI век до Халки се пътува по същия начин като през XIX-ти? Да, плуваме близко до брега. Полупланински масив, чийто силует отдалеч наистина прилича на седло - асоциация, изразена в турското име на острова; гори, безлюдно, малки заливи. Синьо и зелено. Върху внушителния хълм, който заобикаляме - масивно здание. Дали пък не е това, което всъщност търся?\nВече сме от другата страна на острова - eто го пристанището, селото. Светло е.\nПристигаме; с четенето съм стигнал точно до XXXI-ия от “Цариградските сонети”:\nИ колко пъти трепвал съм, като че видя,\nЯзоне, тебе същий, на ронливий брег,\nи жажда съм сещал да питам за Колхида,\nно като призрак ти изчезваш в дневний пек.\nПоразява ме бърза мисъл: да не би поетът да намеква, че съм тръгнал за Колхида?\nПрилича... Но моят “Арго” всъщност е един ръкопис, довел ме точно до тук.\nСлизам на брега. Навсякъде първото, което те посреща, е не друго, а турското знаме и бюст-паметник на Кемал Ататюрк. Изобщо редът в съвременна Турция се основава на триединството: полицай, военен, Ататюрк.\nТърся карта на острова, няма; жалко, че не се сетих да изтегля от Мрежата. Ето, сега поправям грешката:\nНа една по-подробна карта може да се види, че остров Халки (площта му е 2,7 х 1,2 км) е хълмист и има четири хълма, като на три от тях са кацнали монастири: върху североизточния хълм е “Св. Троица”, основан около 850 г., навярно от патр. Фотий; върху северозападния - “Св. Богородица”, на югозападния - монастирът “Панагия Камариотиса”. За да допълним картината на духовността на това парче благословена земя, ще вметнем, че в селото, където живеят постоянно 5-6 хил. души, има и черква, и джамия, и синагога. Чест и слава на острова по цялата Османската империя, а и далеч отвъд пределите й, донасят учебните заведения, разположени тъкмо в зданията на трите монастири: три училища, съвсем различни по профил, но еднакво “най-важни”. Първо по значение за държавата със сигурност е било Морското училище, основано още в края на XVIII в. от султан Селим III, което няма как да не видите, щом стъпите на брега, веднага вляво от пристанището. За обществото обаче най-важно е било Търговското училище, намиращо се “в дъното” на острова, в зданието на монастира “Св. Богородица” на северозападния хълм (Хълмът на надеждата). Това е един от най прочутите “бизнес-колежи” на XIX в.; тук са се обучавали по около 250 ученици от Марсилия, Александрия, Балканите, Цариград, Кападокия, от всички части на Империята. Търговското училище e било важен инвеститор на острова: така например през 1852-1862 г. училището е построило Hotel Merit Halki Palace - заради родителите, идващи да се порадват на успехите на чадата си - бъдни предприемачи и търговци. Инвестицията ще да е била умно направена, след като хотелът си е “жив и здрав” и до ден-днешен; силуетът му и сега доминира над квартала с луксозните вили, разположени на ската над северния залив. (На Халки четири са и хълмовете, и заливите). Отпървом не можех да разбера - че откъде това здание ми е познато? - не се досетих веднага, че съм го виждал на стари снимки и рисунки. И трето, за християните в Империята най-важно е било третото училище - Богословското Халкинско училище, открито през 1844 г. при патриарх Герман IV в монастира “Св. Троица” и просъществувало до 1971 г., когато е затворено от светската турска държава. Това е училището, което е било за християните под Турско - гърци, българи, сърби - техният Харвард.\nТръгнах да изучавам острова - без карта, но с цел. Отпървом - за да се ориентирам - малко се прошетах по главната улица на селото, вървяща успоредно на пристанището. Ето ги единствените превозни средства на острова - файтоните; кротко подредени един след друг, чакат клиенти и туристи. На улицата има всичко - хотели, магазини, заведения; успокоих се за живота на “островитяните”. Но мене ме чака път; разбира се - “нагоре”.\nДа, да - реших да тръгна нагоре, да изкача най-високия хълм (Хълмът на мелницата, 136 м надморска височина), в подножието на който се намирах, оттам да разгледам острова и да реша накъде и как да поема. Тръгнах, ето как:\nОт двете страни по улиците - зокуми, истинска цветна градина. Много от къщите - хубави, скъпи, но леки, ефирни, проницаеми: няма дувари, пазванти. Има цветя.\nСтигнах. Поглед “отгоре”:\nСрещам най-горе едно турско семейство: заедно се наслаждаваме на панорамни гледки; а, казват, красотата била субективна! В това семейство разпознавам динамиката на съвременна Турция. Старата жена е забрадена, маниерите й издават простота и безискусност, по-младата жена (навярно нейна дъщеря) - вече се е погражданчила, говори само турски, но и на него се срамува. Виж, с децата може да се разговаря: естествено на английски - “койне”-то на модерната епоха. Чисти лица и стремежи; Турция е млада страна, чака я голямо бъдеще.\nПродължавам по Пътя. От другата страна на хълма - гора и тишина; всъщност цялата останала част на острова е парк. Виж, читателю:\nСпирам, а с мене - и времето. Какво ми остава, освен да седна на пейка и си дочета “Цариградските сонети”? Пред погледа - вълниста и спокойна безконечност.\nО, тоз вълшебен час на мир, забвенье\nда би могъл да няма нивга край!\n(Цариградски сонети, XI)\nДочитам сонетите, 49 общо - най-хубавата, най-ефирната сбирка на странника Величков. Като че от само себе си изплува началото на своеобразен отговор, първите два стиха; ето и цялото стихотворение, написано отпосле:\nОБЪРНАТ ЦАР(-И-ГРАД-)СКИ СОНЕТ\nНа Константин Величков\nНа царския сонет обръщам му хастара,\nпремятам го през рамо, просвам го възнак;\nдали да си направя мъничко гаргара\nс форма златоуста, днес - в изпроводяк?\nИли да се навъся, леко изтежкаря,\nзер щъкам си небрежно по злат Архипелаг?\nНо стига! Начевам сонет ренегатски\nоттам, откъдето поет с рутина\nзапял би чевръсто без грам тлъстина\nза хубост омайна на чуждите мацки,\nза сладост, видения, мъките адски\nот техния взглядъ. Не! Думи-платна\nиздул край Босфора, дочух тишина,\nза нея нашепва сонет цариградски.\n“Музопитомната” Халки продължава да люлее любимци.\nСъщата пътека ме води и надолу. Няма никой; а, не, ето че ме пресреща глутница (улични?) кучета. О, чудо! - без да издават звук, кучетата се разстъпват и ми правят път; отминавам ги и инстинктивно се обръщам, а те си стоят и ме изпращат с разбиращ поглед. На Халки и помиярите им други - кротки и смирени.\nОтново влизам в селото - само че от другия му край. Ходенето по остров в края на краищата е винаги в кръг. Слизам отново по улица-стълбище; в ниското съм, значи ще тръгна нагоре - ето го пътят, който ще ме отведе до там.\nРъкописът, ръкописът - дали добре запомних пътя?\nИзкачвам север(оизточ)ния хълм (Хълмът на свещеника), пристигам в 12,15 ч. Портата е заключена. Звъня, излиза един грък и ми обяснява, че мога да вляза едва в 14 ч. Обещавам му, че ще чакам пред вратата.\nЕдва сега, докато чакам, имам достатъчно време, читателю, да ти разкажа какво всъщност правя тук. И не те лъжа за ръкописа, мога да ти дам сигнатурата; но ти сигурно ще изчакаш скорошното му публикуване.\nДа започнем малко отдалеко.\nВ средата и третата четвърт на XIX в. (т.е. от края на 40-те години та до Освобождението) на остров Халки е имало цяла българска колония. “Колонизаторите” са част от цариградските българи, които, да припомним, понякога са достигали до 35-40 хиляди (повечето от тях - мъже в активна възраст, занаятчии и търговци); затова с право мнозина автори (как да забравиш Тончо Жечев?) са писали, че Цариград е бил най-големият български град.\nДа отдадем дължимото на един от членовете на тази колония - Марко Балабанов (1837-1921), който е намерил време и вдъхновение да разкаже подробно за тази колония, да свърже в единен разказ спомени и научни дирения, и да ни остави безценно свидетелство-изследване, без което всякакви по-нататъшни реконструкции за “българския” остров сред Мраморно море биха били почти немислими (Вж. Българска колония в един остров. // Периодическо списание на БКД, LXXI, 1910, № 5-6, с. 313-372). Старомодни в почитта си към авторството и неговите права, с удоволствие препращаме към интересната студия на М. Балабанов, като по-долу ще използваме някои данни от нея.\nЗамогването на цариградските българи е направило възможно “инвестирането”, да се изразим модерно, в свободното им време и отдих; така част от икономическия и политически елит закупува къщи на о. Халки. Тук са пребивавали повече или по-дълго Александър Екзарх, известните търговци братя Тъпчилещови от Калофер, Димитър Гешов от търговската фирма Братя Гешоглу от Пловдив, д-р Захарий Струмски от Кюстендил, братя Георги и Димитър Золотович от Калофер, Тодор Бурмов от Габрово, х. Никола Минчоглу от Търново (известният Хаджи Николи), Иванчо х.Пенчович от Русе и др. Дори и в този тъй съкратен списък се виждат имената на някои от лидерите на църковно-националната борба, участници в Църковно-народния събор от 1871 г. Да добавим и по-младите Марко Балабанов (живял тук през 1870-1876 г.), Хр. Стамболски и др.\nБългарите са били отворена за общуване общност; тук са били скъпи гости Гавриил Кръстевич, Найден Геров и други наши дейци. Няма нищо чудно и в това, че чести гости на българската колония са някои руски интелектуалци, оказали се “по служба” или “по дружба” в Цариград в края на 60-те - началото на 70-те години на XIX век - такива са, например, Андрей Муравьов - известен пътешественик и автор на популярни през втората половина на XIX в. съчинения с историко-религиозен характер, обновител и строител на руската Света гора; и най-вече - знаменитият Константин Леонтиев, суровият мислител и поет на “византизма”.\nХалки е остров на спокойствието, толерантността, на мирното съжителство между различни култури (един съвременен аналог би могъл да бъде, например, екзотичният остров Мавриций). Изглежда, че особено благодатна за това е “островната” психология - на остров “няма къде да избягаш” от разнообразието и от другия.\nХалки е блестящ пример за това как големите империи произвеждат своите малки места. Всяка имперска столица предполага в близост до себе си места, които олекотяват церемониала, “подравняват” йерархиите - задължително условие за среща и общуване. Два примера: блестящата столица на Руската империя Санкт Петербург е немислим без Царское село (завинаги вписано в съдбата на Пушкин), без Павловск (в “Идиот” на Достоевски “мирише” на неговия парк). Така и Москва - тежката столица на Съветската империя - бе немислима без “лекотата” на Переделкино. Нима е случайно това, че Переделкино вече не произвежда митология?\nРазпадът на империята взривява “малките места”; “материкът” повлича със себе и своите “острови”: “И тук всичко премина. И тази колония няма я вече, тя изчезна. Днес в този остров няма вече ни дом български, ни душа българска. На всичко това тури край годината 1876” (с. 372).\nНа Халки са завързани някои извънредно любопитни сюжети; островът проблематизира някои “твърди” исторически представи. Но преди това - едно кратко отклонение.\nВеднъж дъщеря ми точно отбеляза, че няма монастир, в който Левски да не е преспивал. По същия начин като че няма в Родината хубаво място, дето да не е вдъхновило Вазов и да не е било възпято от него. Отидеш, например, в Етрополския монастир - Левски тук е преспивал; под монастира пък е водопада Варовитец - и какво? Познахте, Вазов тук се е вдъхновявал и е възпял омайната природна картина!\nИ на Халки дори няма спасение от своеобразната “матрица” на българската култура, от този трогателен “диптих”.\nМарко Балабанов ни съобщава, че през 1871 г. на остров Халки “доходи известният революционен апостол Левски. Той бе слязъл на госте у покойния Иванчо Хаджи Пенчович, член на държавния съвет (Шураи девлет), в дома на когото и преспа 2-3 вечера” (с. 371). Нямаме основания да се съмняваме в достоверността на това изключително интересно свидетелство, още повече че М. Балабанов твърди, че той самият, както и приятелят му Хр. Стамболски, са се срещали лично с Левски на Халки. Но завръзката тук е другаде - в това, че Левски е бил гостенин (а значи е бил в близки отношения със стопанина) тъкмо на Иванчо х.Пенчович; никой не е могъл да предвиди тогава, че следващата им среща ще бъде след две години в София, като единият ще е подсъдим, а другият - член на съда, издал смъртната присъда. Срещи - странни, фатални, прокобни. Какво ли е дирил Левски на Халки у Иванчо х. Пенчович?, който, след развръзката на драмата от 1873 г., е споделял пред М. Балабанов: “Плаках настрана като дете, но не ми бе за жалост възможно да го спася”. Каква е истината за отношенията между двамата - двете може би крайни лица на България и българското в един “възел” на историята ни?\nА как Вазов се е оказал на Халки ли? Ето как: в края на април 1902 г. в Цариград тържествено се отбелязва 25 годишното служение на Eкзарх Йосиф I. За отпразнуването на юбилея от Княжеството пристига официална делегация от 29 души, сред които е и Ив. Вазов, представител на Славянското дружество. Неколкодневните тържества (23-25 април) завършват на 27 април, събота, с излет-трапеза в “Чам-лиман” на Халки. Старателният хроникьор ни съобщава: “Всички са очаровани от прелестните картини на природата. Г-н Вазов стои с минути ту над брега с очи и мисли, унесени в морската стихия, ту в боровата гора с душа възхитена, но сякаш негодуваща, че тия хубости природата е оставила извън неговия роден край” (Йосиф I, Екзарх Български. 1877-1902. Юбилеен сборник... София, 1904, с. 67).\nНе може поетът да избяга от горест и вдъхновенье дори и в “тая пуста чужбина”...\nДокато ти разказвам това, читателю, намирам си един камък, на който посядвам. Пред мене е Дървото на живота:\nВреме е да посегна към “бохчичката”; хапвам вафли “Фокус”, разреждам с минерална вода. Леката кривина на битието съвсем се поизправя. Посягам отново към книгата - К. Величков е писал и “Италиански сонети”. Да, позна, приятелю, дошъл съм с първия том от неговите “Съчинения”, подготвени (както и колко още книги?) от непрежалимия за посветените Илия Тодоров. Дошъл съм с неговия личен екзепляр; нека книгата се върне у дома си - за двойна радост в небесата.\nЧас по час поглеждам към портата; ха, ето, че се отваря, излизат двама французи с камера в ръка - ето кого е чакал файтонът. Може би портата наистина ще се отвори и за мен?\n13,30 ч. Време е да се подготвя, изваждам ръкописа (копие, естествено), нека си припомня: “Беше 16 септември (1856 г.), хубав есенен ден. Разстоянието отдето тръгнахме до върха, дето беше училището, беше повече от половин час и нанагорище. Помня него ден не за това, че той беше решителен в моя живот, но защото за пръв път виждах такъва прелестна местност, каквато се разтилаше пред моите очи при изкачване за училището.”\nВреме е да разкрия всичко. Пред дверите съм на Халкинското богословско училище, а авторът на ръкописа - спомени за младостта му - е един от първенците на това училище, по-късният митрополит Варненско-преславски Симеон (1840-1937, митрополит 1872-1937), чиято колосална фигура тепърва ще изплува от мъглата на нашата немара.\n“До сега още аз не мога да забравя местоположението на Халкинското богословско училище, гдето прекарах цели седем години.” Красотата е, която поразява и пленява вовеки.\nТочно това е мястото; място на общение и среща, обиталище на Духа, монастир и училище, Дом Божий и човешки. Едно от важните български места, но места, мислени не в тяхната етническа затвореност и недостатъчност, а обратното - в тяхната всесветска споделеност и отвореност. Духовни български места, забравени и изтласкани от местата на врява и патетика.\nНека ти, читателю, решиш дали преувеличавам. Тук, в това училище, се е образовал и израсъл част от българския духовен и политически елит, от “строителите” - хора с друга подкваса и различен от привичния ни мащаб и хоризонт: освен Симеон, тук са се учили бъдещите екзархийски и княжески митрополити Григорий Доростоло-Червенски (възпитаник на Неофит Бозвели и Иларион Макариополски, другар на Раковски), наследникът на неговата катедра Василий, Доситей Самоковски, Партений Софийски, Антим Търновски; съученик на Симеон и Григорий е “летописецът” Марко Балабанов, заемал редица важни държавни постове след Освобождението - министър, дипломатически агент и др., многозаслужил деец в няколко поприща - обществено, книжовно, научно. Съвсем отделно трябва да се говори за двама други: за първите българи - ученик и учител тук, две изключителни фигури на нашето Възраждане. Първият - Антим, митрополит Видински и първи български Екзарх (1816-1888, екзарх 1872-1877) е завършил заедно с първия випуск на училището през 1847 г., като любопитното е, че той е и първият, комуто изобщо е връчена диплома оттук (поради тривиалното обстоятелство, че името му било първо по азбучен ред). И това не е всичко: през 1858 г. Антим бива назначен за професор в Богословското училище по славянски език и по църковна история. Тъкмо тук се срещат учител и ученик, бъдният Екзарх и любимите му питомци Симеон и Григорий. Но и това не е всичко: през 1865 г. Антим бива назначен за ректор на училището, какъвто остава до 1868 г.; той е третият (след Константин Типалдо и Филотей Вриений) ректор (принципал) на Богословското училище. Помисли, читателю: та това е изключително признание и постижение; то е общо взето същото, ако през времето на социализма българин би бил ректор на МГУ “М. В. Ломоносов”, или пък в новите времена - на Принстън, например!\nТа толкова за първия ученик, а първият учител?\nТри години след основаването на училището, в 1847 г., в учебната му програма се въвежда изучаването на църковнославянски език. Първият учител по този предмет е бил някой си Иван (като монах - Йоаникий) Димитриев, преподавал през 1847-1849 г. Това е един от случаите, в който интересен е не формално първият, а истински първият; това е не кой и да е, а самият Неофит Рилски, поканен да преподава директно от Цариградската Патриаршия през 1850-1853 г. и принуден да напусне Халки поради куриозното (по политически причини!) изхвърляне на предмета му от учебната програма. И тук патронът на нашето учителство е оставил диря в книжнината ни. В началото на 1850 г. под негова редакция излиза славянска граматика - първият учебник за семинарията по изучавания предмет. Авторът на учебника, споменатият по-горе Иван Димитриев, в предговора си пише, че е поднесъл тоя свой труд за оценка на “всепреподобнословеснейшаго иеромонаха, учителя нине на славянски език в казаното богословско училище, Неофита П.П. Рилскаго, мъж от най-вещите в славянската книга”; същият многоучен мъж издава тук през 1852 г. и своята “Христоматия славянскаго языка”.\n14 ч., портата се отваря, канят ме да вляза. Ето тук:\n“Изкачихме нанагорището, стигнахме в училището, влязохме в двора и се отправихме към църквата, която беше по средата и се оказа отворена, защото часът беше около десет и половина преди пладне.”\nГоспод е разбъркал времената - сигурно с цел. Но мястото си е все това:\nБългарската култура вече си има остров, т.е. възвръща си паметта за своя остров. Ще питаш, читателю - че за какво й е на една култура пък остров?\nОстровът - мислен не само строго географски - е необходим инградиент на културата, същностна нейна “метафора”, нещо повече: в известен смисъл самата култура е остров.\nНо същото е и когато имаме предвид строгото, тясното значение на думата. Дори и да оставим настрана един от основополагащите митове на европейската култура - този за Атлантида, няма как да подминем други два. Одисей и Итака, Робинзон и неговият остров: без тези два сюжета - като че символи на човешкото изобщо - е немислима нашата култура с нейните устойчиви фигури на пътешествието и завръщането; тривиално е, че с първия сюжет започва изобщо европейската култура, а вторият пък е парадигматичен за културата и менталността на Новото време.\nОстровът е необходимото “друго” на материковата култура - културата на “корените” и тежката установеност.\nЗа нас, българите, Халки трябва да се превърне в място на поклонничество - там има “свещени камъни” за нас.\nИ какво от това, че, както винаги, пътят си сами ще поизкаляме? Какво му е на пътя?\nИ какво от това, че ще последват бездарни подражания с безподобни наименования? На словото ли ще надвият?\nВсеки стига точно до там, закъдето всъщност е тръгнал.\nБях само ден, но едновременно и в Рая, и в Колхида.\n3 ноември 2005 г.\n© Емил Ив. Димитров\n© Електронно списание LiterNet, 21.01.2006, № 1 (74)\nСледва: списание за университетска култура (НБУ), 2005, № 13, с. 25-35.


SPECTRA е воден лак за паркет на базата на кополимерна дисперсия с голям полиуретанов дял\nПодходящ е за паркет и дървени подове със средно до силно натоварване. Благодарение на оптималния си вискозитет и добрата покривна способност позволява да се нанася лесно и образува равномерна, оптично запълнена горна повърхност.\nЗа средни до силни натоварвания.\nВисококачествена кополимерна дисперсия с висок полиуретанов дял.\nЛесен за нанасяне, добро разливане\nОптимално запълнена горна повърхност\nМного добра устойчивост на ултравиолетово лъчение\nМного добра устойчивост на следи от обувки.\nТип: Еднокомпонентна полимерна дисперсия с висок полиуретанов дял..\nКоличество на твърдото вещество: Прибл. 32 %.\nВискозитет: 20 s ( 25 °С, FC 4)\nPh - : 8\nПлътност : 1.05 кг/ дм ?.\nГланц (при 60 °): гланц –прибл. 90; полумат – 45-50; мат 25-30\nСмесване: Еднокомпонентен лак\nВреме за съхнене: 2-3 часа при 20 °С / 60 % относителна влажност на въздуха.\nИнструмент за нанасяне: Валяк за водни лакове.\nРазход : 8 –10 м?/литър (100-120 гр/ м?) за едно нанасяне.\nОзначение : Без необходимост за обозначаване като опасно вещество.\nКод ( Giscode) : W3\nVbF : Пожаробезопасен.\nСъхранение на отпадъка: Изпразнените опаковки да се изхвърлят при промишлени отпадъци ( DSD , INTERSEROH ).\nНомер на ключ за отпадъци: 080112\nСъхранение: Да не се съхранява продължително при температури под 5°С. Да се пази от замръзване. През лятото да се съхранява на хладно (макс. 30 °С).\nСрок на съхранение: 1 година в неотваряни оригинални опаковки.\nПреди използуването на продуктите, моля четете и спазвайте внимателно и пълно указанията за работа (вижте другата страница) . Продуктите на BONA отговарят на съответните изисквания за надежност и качество. При неправилно съхраняване, приложение или несъблюдаване на указанията за работа, както при смесване с други субстанции или отклоняване от нашите препоръки за комбиниране на продуктите отпадат всички гаранци o нни задължения на BONA GmbH .\nПродуктите на BONA отговарят на най-високите изисквания за качество, oптика и функционалност. Преди да започнете работа с тях, моля прочетете настоящото указание за работа внимателно и изчерпателно. При неспазване на следните указания BONA GmbH не поема отговорност за щети от всякакъв вид. Ако след прочитане на указанията имате неясноти относно приложението и работата с продуктите, моля да се обърнете към нашите търговски представители или на нашата техническа консултация на телефон (0049) 0180/4266 283.\nПри използуване на нови материали, при специфични повърхности и основи е необходимо извършване на проби. Следва особено точно да се спазват дадените тук указания по отношение на приложение, обработка, съхранение, и мерки за сигурност на продуктите на фирма BONA .\nа) подготовка на повърхността на дървото .\nПовърхностите за лакиране трябва да се шлифайфани до дърво, сухи, без прах, масла, вакси и замърсявания. За последно шлайфане да се използува дискова машина за шлайфане, системата Bona Abrasives Scrad System , шкурка или мрежа за шлайфане с номер 120 или по-фин.\nПрепоръчително грундиране: SEAL или PRIME .\nАко съществува опасност от странично слепване да се използува BONA PRIME .\nб) прелакиране на готови паркети (фабрично лакиран) или на стари лакирани подове.\nЛака да се шлайфа равномерно до матиране.Да се използува Bona Abrasives Scrad , шайба за шлайфане, мрежа или шкурка с номер 150.\nПовърхността не бива да е обработвана с вакси, политури и други подобни продукти. Захващането на лака трябва винаги да се проверява чрез лакиране на пробен участък.\nНачин на работа .\nПрепоръчително е лака да се нанася равномерно с Bona -валяк.\nРазход: 8-10 м?/литър.\nВнимание: Температурата на лака, съотв. на помещението не бива да пада под +13°С.\nПрепоръчителен метод на работа :\nЧисто дърво: 1 път грундиране + 2 пъти лакиране със SPECTRA , или 3 пъти със SPECTRA\nПрелакиране: 1-2 пъти SPECTRA . (да се лакира пробен участък)\nМеждинно шлайфане: необходимо е преди нанасяне на последния слой лак. Извършва се с дискова машина за шлайфане с мрежа за шлайфане номер 150. След нанасяне на първия слой повърхността може да се шлайфа с Bona Abrasives Scrad System с номер 150.\nВреме за съхнене: 1-2 часа при 20 °С и 60 % относителна влажност.\nЗа един ден да се нанасят най-много 2 слоя. Върху пода може да се ходи внимателно 8 часа след нанасяне на последния слой.\nСлед около 1 седмица лакът е напълно изсъхнал. Едва тогава да се полагат килими и да се започва почистване и поддържане.\nРедовното почистване да се извършва с Bona Parkett Cleaner . Поддръжката да се извършва с Bona Parkett Polish .\nДа се спазват указанията за поддръжка.\nВнимание ! При определени видове паркет, напр. диамантен бор, стабилизиран кафяв бук и бук/махагон от фирма Т arkett да се използуват само лакове с разтворители. При използуване за екзотични дървесни видове винаги се консултирайте със специалист от фирмата.\nНе се дават гаранции за обекти, обработката на които е извършена с настоящите продукти, тъй като фирма Bona Gmb Н няма възможност да следи за правилното използуване и подходящото прилагане.\nГаранциите и техническите данни, посочени върху опаковките на продуктите на Bona Gmb Н, са валидни едва при доказване , че подготовката ,нанасянето условията за работа (основа, влажност, температура и др. ) са съобразени с указанията на производителя.\nИзключва се отговорността на Bona Gmb Н, ако на работното място се използуват продукти на други производители, тъй като не са изключени нежелани химически реакции между различните компоненти, които да причинят щети. Изключва се и отговорността на Bona Gmb Н , когато в доставените продукти се добавят други субстанции, които водят до увреждания.


Аспиринът може да забави развитието на деменция - ArsMedica.bg\nНачало Актуални теми Аспиринът може да забави развитието на деменция\nПриемът на един аспирин дневно може да забави влошаването на когнитивните функции при възрастни жени с висок риск от сърдечно-съдови заболявания.\nУчени от Швеция са проследили за период от 5 години около 500 жени на възраст от 70 до 92 г., които са имали риск от сърдечно-съдови заболявания. Те са изследвали умствените им способности в началото и в края на проучването.\nРезултатите са показали, че при жените, които са приемали аспирин през целия период, когнитивните функции са се влошили значително по-слабо.\nНеобходимо е да се проведат още изследвания, обхващащи по-голям брой пациенти преди да се твърди, че аспирина предпазва от деменция.\nАвторите на проучването съветват хората да не провеждат самолечение с аспирин, тъй като рисковете от дълготрайната му употреба не са напълно известни.


vidaXL 140376 Помпи Цени, оферти и мнения, списък с магазини, евтино vidaXL 140376\nТук сте: Начало > Дом и градина > Помпа > vidaXL Помпа > vidaXL 140376\nvidaXL 140376 Помпа\nПоследно известна цена (15.12.2016): 339,00 лв\nОписание, детайли - vidaXL 140376\nТази висококачествена потопяема помпа е предназначена за изпомпване на вода. Може да бъде използвана в градински езера, дълбоки кладенци, големи басейни и ще ви достави чиста вода за вашето домакинство или напоителна система. Благодарение на мощния си двигател, помпата за дълбоки кладенци е изключително здрава и изпомпва вода лесно. Тя е херметически затворена, работи ефективно и е сравнително безшумна. Изработена от висококачествена неръждаема стомана и желязо, тази потопяема помпа е много...\nvidaXL 140376 пълно описание »\nЦенова графика - vidaXL 140376\nТази висококачествена потопяема помпа е предназначена за изпомпване на вода. Може да бъде използвана в градински езера, дълбоки кладенци, големи басейни и ще ви достави чиста вода за вашето домакинство или напоителна система. Благодарение на мощния си двигател, помпата за дълбоки кладенци е изключително здрава и изпомпва вода лесно. Тя е херметически затворена, работи ефективно и е сравнително безшумна. Изработена от висококачествена неръждаема стомана и желязо, тази потопяема помпа е много устойчива. Доставката включва: 1 х помпа за дълбок кладенец, 1 х разпределителна кутия, 1 х кабел с щепсел, 1 х удължител.