Технологии | Повече от половината търсения в Google вече са от мобилни устройства - Dnevnik.bg\n16:04, 12 окт 15 , 3173\nИнтернет сърфирането през мобилни устройства взима все по-доминираща позиция. Google обяви, че вече повече от половината търсения чрез нейната търсачка се правят от мобилни устройства.\nПрез май тази година компанията обяви, че това е факт в САЩ, Япония и още осем други държави, които не назова. Сега мобилното търсене доминира общия брой глобални търсения в Google. Онлайн изданието SearchEngineLand посочва, че ръстът на мобилните заявки не идва за сметка на тези направени чрез настолни компютри и лаптопи. По данни на компанията comScore търсенето се увеличава и през тези устройства.\nВместо това мобилните им събратя просто създават нов сегмент, който расте много по-бързо и вече изпреварва традиционните компютри. Това не е изненада, след като броят на хората с мобилен интернет достъп постоянно се увеличава, а в много развиващи се пазари той е е единственият досег на масовия потребител с глобалната мрежа.\nОсвен това дори и хората с компютри все по-често търсят в интернет от телефона си. Те могат да правят това постоянно и навсякъде, без да чакат да се върнат до офиса или дома, за да имат достъп до компютър. Това създава и навик за търсене чрез телефона, което допълнително влияе на търсенията през компютър.\nАмит Сингал, ръководител на търсачката на Google, обяви по време на конференцията Code/Mobile на онлайн изданието Re/Code, че Google вече е индексирала и над 100 млрд. връзки от и към мобилни приложения. "Обичам приложенията. Те са много по-добър начин за показване на същата информация, отколкото чрез интернет", заявява Сингал. Той обаче уточнява, че това не означава намален приоритет над класическия интернет от страна на Google. Всъщност означава, че Google ще положи повече усилия да реализира търсенето от и във приложения, казва той.\nРейтинг: 855 16:05, 12 окт 15 Неутрално\nНапълно е възможно. Не се изненадвам\nРейтинг: 1975 16:11, 12 окт 15 Неутрално\nТъкмо е момента да попитам - кое е по-добре - компактен фотоапарат или мобилен телефон с добра камера, когато се касае за делнична употреба и се търсят малки размери и прилично качество на видео и снимки?\nРейтинг: 718 16:13, 12 окт 15 Неутрално\nТова само говори колко успешно успяха да зомбират целия свят, та да купува ли купува нови "вълшебни" устройства, без които вече не може да живее.\nРейтинг: 367 16:17, 12 окт 15 Неутрално\nЧисто практически, ако не търсиш професионални изяви е по-добре 2 в 1. Така ще си спестиш едното устройство. Пък и ще можеш да качваш статистиката на Гугъл за мобилни търсения\nРейтинг: 470 16:18, 12 окт 15 Неутрално\nПисането на тъч е в пъти по-бавно от това на клавиатура.\nМоже би voice-2-text услугите ще позамажат този минус, но има моменти, в които трябва да пишеш, не да говориш.\nРейтинг: 1481 16:24, 12 окт 15 Неутрално\nЕкраните пораснаха, скоростта - също, малък компютър ти е в джоба. Повечето хора общуват с други континенти, без да ходят "до пощата" !\nБих добавил - ако не искаш искаш да снимаш в в пълна тъмница и след това да пищиш, че снимката има шум - апаратите много пораснаха и в качество!\nРейтинг: 718 16:26, 12 окт 15 Неутрално\n[quote#5:"Никола Георгиев"]Писането на тъч е в пъти по-бавно от това на клавиатура. [/quote]\nПрез лятото бях взел един таблет от приятел, за да мога в чужбина в движение да си направя допълнителни резервации за хотел. Егати филма беше писането с виртуална touch-клавиатура! Егати филма беше и улучването на точното link-че, бутонче или иконка, когато са разположени плътно едно до друго в сайта! Не искам не да повтарям отново, не искам даже да си спомням!\nАз използвам механична клавиатура с щракащи Cherry Blue клавиши. Преди години ползвах и Dell с щракащите Alps White. Разликата в писането спрямо обикновените евтини клавиатури с гумена мембрана е океан. Камо ли пък спрямо вируална touch-клавиатура. Тези, които пишат как таблетите и смартфоните щели да убият desktop компютрите, са пълни дилетатнти, ползващи устройствата си само за чат във Facebook.\nРейтинг: 213 16:46, 12 окт 15 Весело\nКато не уцелиш бутона на клавиетурата или гласовото разпознаване не уцели думата и се генерират голям брой грешни заявки за търсачката. Данните са малко подвеждащи.\nРейтинг: 2008 17:01, 12 окт 15 Весело\nАз понякога ползвам блутут клавиатура към някой от айпадите. Щрапам с десет пръста с около 60 wpm, което е посредствено за десетопръстник, но на практика е повече от достатъчно. На виртуалната клавиатура на айпада без никво напрягане само с палец, показалец и среден на дясната ръка (без autocomplete) пиша с около 30 wpm, което също е ок, а с допълването вероятно скачам до около скоростта ми с десет пръста.\nНо предполагам, че при мен слабото място е главата и затова бързината на писане не ме ограничава.\nРейтинг: 1975 17:09, 12 окт 15 Неутрално\nБлагодаря за коментарите. От това, което научих след подробно проучване и във "Фото Форум", и на други места, е, че добър компактен апарат е поне 330 лв. Всичко под това е компромис с качеството. За същите пари и дори по-малко вероятно може да се вземе приличен смартфон. Знам, че по-добрите параметри са свързани с по-голяма цена, но за мен са важни четири неща - малък размер, достъпна стойност, добро качество на видеото и по възможност зуум на видеото. И, да, май 2 в 1 е оптималният вариант, което е удобство за всекидневна употреба. Няма да правя шедьоври за изложби.\nРейтинг: 231 18:14, 12 окт 15 Неутрално\nСпоред мен няма никакъв смисъл вече от отделен фотоапарат, ако е за всекидневни снимки. Мой приятел си взе малък полупрофесионален panasonic lx 100 за 1500 лв, а аз имам телефон за към 800 лв, и неговите снимки са по-добри определено, обаче разликата не е голяма. Голям плюс е че снимките при телефона се качват автоматично на облака (при мен на 2 облака за по-сигурно), и така не му мислиш да ги сваляш, триеш и т.н. Евтините телефони не правят хубави снимки, така че ти трябва телефон за 600-1200 лв , зависимост дали искаш последен модел или не.\nРейтинг: 855 18:30, 12 окт 15 Неутрално\nАбе не съм съгласен с теб. Писането на тъч е къде къде по-удобно от това на клавиатурата на телефона. Дори и онези нокии, с пълното qwerty, там ептен си е хамалогия, с тези мънички бутончета\nРейтинг: 778 22:24, 12 окт 15 Неутрално\n[quote#7:"Smoke"]Тези, които пишат как таблетите и смартфоните щели да убият desktop компютрите, са пълни дилетатнти, ползващи устройствата си само за чат във Facebook.[/quote]\nда. личният ми компютър е тинкпад на леново. много удобна клавиатура и като един десетопръстен машинописец на няколко езика не виждам въобще каква алтернатива може да предложат сензорните екрани. отвратителни.\nРейтинг: 470 22:50, 12 окт 15 Неутрално\nРейтинг: 778 22:52, 12 окт 15 Неутрално\nаз никога не препоръчвам телефон пред апарат, но признавам, че това е защото обичам да снимам.\nРейтинг: 264 23:33, 12 окт 15 Неутрално\nако не ви се дават много пари за компактен апарат (разбирайте 1200 лв), който и няма да е особено малък на размер, тогава препоръчителен е телефонът, ако става дума за ежедневно непретенциозно снимане на снимки и много кратки филмчета - софтуерите на телефона обработват снимката повече, защото е предвидена повече автоматизация на процеса по определяне на правилната експозиция в различни светлинни условия, отколкото тези на евтините компактни апарати, затова снимките изглеждат по-ярки, по-остри и на екран стоят добре. за видеото е проблем и при двете устройства (пак изключвам скъпите компактни апарати) - няма как да е качествено каквото и да го прави човек, трябва или да е огледално-рефлексен апаратът, или да е поне компактна видеокамера, за да е "прилично".\nРейтинг: 470 11:32, 13 окт 15 Неутрално\nГоворя за истинска клавиатура, не за бутончетата на мобифона.\nРейтинг: 8 17:00, 14 окт 15 Неутрално\n[quote#2:"Читател"] кое е по-добре - компактен фотоапарат или мобилен телефон с добра камера[/quote]\nМоже да съм демоде, но бих ползвал различни устройства. Не знам колко е приложимо в случая, но правилото ми е „ако се повреди едното няма да се лиша от другото докато, докато ремонтирам“


Бадемови тарталетки с горски плодове - Рецепти - Smolyan.bgvesti.NET\nТерин с пушена сьомга\nБисквитки с шоколадови парченца\nВсичко се поврежда - чувствата, хората, ютията. От ютията особено хич не го очаквах...\nБадемови тарталетки с горски плодове\nВидяна 16,547 пъти\nМасло – 175 гр. със стайна температура\nЗахар – 100 г\nЕсенция – 1/4 ч.л. бадемова\nБадеми – почистени и смлени\nБрашно – 600 гр.\nСол – 1/4 ч. л.\nПлодове – горски пресни или замръзени\nФурната се загрява на 160 С. Форми за печене (тарталетки, кошници или мъфини) се намасляват и се набрашняват. Маслото се разбива добре със захарта и се прибавя бадемовата есенция. Прибавят се едно по едно яйцата и жълтъците, като след всяко тестото се разбива добре.\nБрашното се пресява със солта и се смесва със смлените бадеми. При непрекъснато разбиване на ниска скорост към маслената смес се прибавя брашното със смлените бадеми. Тестото се разпределя по формите. Отгоре се поставят горските плодове и леко се натискат.\nТарталетките се пекат 30 - 40 минути, докато не се зачервят. Леко се охлаждат и се поръсват с пудра захар.\nСандвич с кашкавал


Daikin спечели награда „Препоръчано от Наш дом 2018“ | Новини\nНаградата не се присъжда на всеки, тя се присъжда само на тези, които я заслужават, тези, които са работили усърдно и от сърце, вложили са много любов и всеотдайност в това, което правят, и с това, което са се заели да изградят и надградят.\nНай-скорошна награда за Daikin е от списание Наш дом в категорията за иновативност и дизайн на събитието „Препоръчано от Наш Дом 2018“. Това определено доказва стремежа на всички в компанията за усъвършенстване и иновативност в технологиите и дизайна.\nНай-новият климатик на Daikin Stylish печели многократно награди, като тази е първата присъдена на Българския пазар.\nDaikin Stylish комбинира най-добрата технология на пазара и същевременно е с иновативен и модерен дизайн, проектиран в 3 цвята, така че да пасва на всеки вкус и интериор, предлага оптимален баланс - невероятна визия и перфектна климатизация.\nС отличията, списанието акцентира върху определени фирми, доказали своето качество, изпълнение и отношение към клиент, природосъобразност и работа. Призът е признание за най-добрите компании, на които може да се гласува пълно доверие в секторите им.\nСледвайки своята идеология „Иновация означава непрекъснато усъвършенстване“, Daikin създават климатични и отоплителни системи с висока енергийна ефективност и модерна визия. Непрекъснатото надграждане е пътя към успеха и към заслужените награди. Затова Daikin се гордее с всяко свое признание, и най-вече с присъденото от „Препоръчано от Наш дом 2018“.\nСъбитието се проведе на 29 май в зала „В Парка“ в София, където бяха връчени признанията на отличилите се компании. Призът в категорията за иновативност и дизайн, присъден на Daikin, бе приет от Матей Петров, Daikin Airconditioning Central Europe.


За начинаещи / Няколко въвеждащи съвета за безопасно движение по черни пътища | E-moto cafe\nНяколко въвеждащи съвета за безопасно движение по черни пътища\n2628 прочита 20.06.2009 0Коментара Добави коментар e-motocafe.net\nДвижението по черни пътища не е често явление при експлоатацията на повечето мотоциклети, но понякога то се налага. Обобщените няколко въвеждащи съвета по-долу са най-основният минимум от теоретични познания, които би следвало да се превърнат и в практически такива, за да е малко по-безопасно предвижването ви по черни пътища.\nНеравности - това е най-характерно за този вид пътища. Ето защо движението трябва да става с относително малка скорост - 10 - 20 км/ч, като цялото внимание се насочва към повърхността на пътя. По някои междуселски пътища и полските пътища обикновено има коловози. Тогава мотоциклетистът трябва да се движи по средата на пътя, между двата коловоза, като се старае да не попадне в някой от тях. Ако се наложи преодоляване на коловоз, той се преминава със спуснати крака, косо и колкото се може с по-малка скорост.\nЗа такива терени директната предавка не е подходяща, тъй като е много бърза. Трябва да се избягва също така и продължителното движение на първа предавка, защото двигателят може да прегрее, а и разходът на гориво значително нараства. При избора на предавката изхождаме от съображението мотоциклетът да получи една умерена скорост, позволяваща спокойното му управление, без двигателят много да се форсира - работа на средни обороти.\nПри затруднени условия - силно разбит път и стръмни нагорнища - мотоциклетистът слиза от машината и я води на ръце с работещ двигател на първа предавка. При стръмни надолнища това обаче не може да се направи, защото не е възможно да се използва крачната спирачка и има опасност от изпускане на мотоциклета по наклона.\nКрайпътни и други канавки се преминават на първа предавка, бавно и внимателно и когато в тях няма тиня или дълбока вода. За преодоляването им е необходимо краката да се спуснат от стъпенките. Широки канавки се пресичат под прав ъгъл. Ако има остър преход или излаз, мотоциклетът се насочва косо, за да не опре с картера на двигателя или с декоративните пластмасови кори в него. Ако канавката може да се преодолее с по-голяма скорост, коленете се притискат към резервоара, а тялото се изправя и пружинира, като при спускането се отвежда назад, а при изкачването - напред.\nКогато черният път е осеян с чести и по-дълбоки напречни неравности, седежът върху мотоциклета може да се замени със стоеж съгласно описания начин, който позволява поддържане на относително по-голяма скорост при облекчено тяло и по-добра устойчивост на мотоциклета.\nАнгел Ангелов Да помогнем на Люси! StreetMoto, Biker's Shop MotoGP-bg Магазин Мотогардероб Българският Мото Блог ClubMX STIKER.eu


Яростни реакции на "80% дебилни българи" от депутата Иво Христов, той се извинява! | 7DniPlovdiv.bg\nPlovdiv OnlineSlideБългарияЕксклузивноПолитикаПоследни новини\nЯростни реакции на “80% дебилни българи” от депутата Иво Христов, той се извинява!\n7 Dni Plovdiv08.11.20171min2320\nОстра реакция срещу изявите на пловдивския депутат от БСП Иво Христов съгласил се, че спасяването на евреите е благодарение на Съветската армия последва от вицепрезидента на Световния еврейски конгрес Емил Кало. Пред Нова ТВ той припомни становище на Световния еврейски конгрес от 1946 година в Лондон, където е централата на организацията: “Ние сме спасени благодарение на българския народ и Обединените армии!”\nОще с президентите Желев и Първанов наложихме формулировката “българското гражданско общество” като спасител на евреите. Това обобщава усилията на общественици и представителите на Православната църква като митрополит Кирил, посочи Кало.\nПрипомняме на сбирка на Ротъри в Раднево пловдивският депутат проф. Иво Христов каза:\n“80% от населението са дебилни и не могат вече да се подписват“! “Когато имаш един оскотял, необразован и примирен народ, манипулацията става много лесна“. Думите на Христов бяха по повод заявеното миналата седмица от говорителя на руското външно министерство Мария Захариева, че спасяването на българските евреи през Втората световна война е станало благодарение на Съветската армия.\nПогнусен съм от присъствието на подобен колега в Народното събрание! Това заяви по бТВ председателят на Правната комисия Даниел Кирилов. Той призова проф. Иво Христов да напусне парламента.\nВ началото на пленарното заседание на НС Тома Биков от ГЕРБ прочете декларация на Парламентарната група, в която определи думите на Христов като омраза към родината! Той призова лидера на БСП Корнелия Нинова да изрази позиция по казуса, както е реагирала на поведението на Антон Тодоров в ТВ студио преди месец. ГЕРБ призова левицата да изключи още днес Иво Христов от ПГ на БСП. В противен случай говорите едно в НС, второ в Брюксел, трето в Москва и подобно пред симпатизантите си, посочи Биков. Той призова от името на ПГ на ГЕРБ президентът Румен Радев да се разграничи от Иво христов, който е бил в инициативния комитет, издигнал кандидатурата на Радев за държавен глава.\nИзпитвам отвращение и погнуса от изявлението на Иво Христов по повод спасяването на българските евреи. Неговите думи са съвършен израз на национален нихилизъм и слугинаж на чужда държава. Това написа в профила си във ФБ председателят на ДКЕВР Иван Иванов.\nЗаслугите на България за спасяването на 50 000 евреи са световно признати и са едно от най-големите цивилизационни достижения на народа ни в ХХ век. Подробностите за тези драматични дни всеки може да намери в книгите на Габриеле Нисим „Човекът, който спря Хитлер“, на Михаел Бар-Зоар „Извън хватката на Хитлер“, както и в „Спомени“ на Димитър Пешев. Аз лично ще добавя и свидетелствата на моя дядо д-р Никола Дуров, който е един от 42 – та депутати в 25 – то Народно събрание, подписали петицията за спасяването на своите съграждани от еврейски произход. Никаква Червена армия не е била в мислите и в действията им. Просто са защитавали с имената си честта на българския народ и неговата етническа толерантност.\nСамо антибългарин може по такъв недостоен начин да омаловажи и пренебрегне международно признати заслуги на народа си. Позор!, пише Иван Иванов.\n“Във връзка със създалата се ситуация и тръгналите спекулации за някои мои думи и изказвания в срещи с обществеността в град Раднево, заявявам, че поднасям своите извинения към всички тези, които са били засегнати от едни или други мои непремерени изказвания“, заяви от своя страна Христов.\npreviousКитайци пратиха оферта за Виана! Вижте срещу каква сума Ботев се готви да продаде головата си машина\nnextНяма такъв сексуален звяр! БГ Роналдо скъсал съпругата си от секс след два месеца суша!


MusclePharm - 4Fitness\nProviron се приема при недостиг на мъжкия полов хормон Тестостерон, той е синтетичен антиестроеген с относително слаби анаболни качества. Атлетите го приемат в края на стероидния цикъл, мочно поради тази причина и да могат да повишат нивото на тестостерона си.\nЦена: 100.00 лв. Цена: 74.00 лв.\nЦена с VIP карта: 66.60 лв.\nЦена с VIP карта: 54.00 лв.


Всички продукти, които ще намерите при royal caribbean ООД, ще отговорят на очакванията ви\nПредлагането на продуктите на Royal Caribbean ООД и състоянието на пазара в сегашния момент\nРазнообразието от продукти на Royal Caribbean ООД, които купуваме по магазините, се опитват още повече да бъдат отговор на специалните потребности на различните индивидуалности. Днес пазарът дава повече и специални продукти, като например тези на Royal Caribbean ООД, отговарящи на специфичните нужди и потребности на ползвателите. Според проучванията на специалисти от Royal Caribbean ООД пазарът за всички продукти без съмнение се изменя според клиентските изисквания и необходимости. Клиентите на Royal Caribbean ООД са надеждният ни съюзник и ето защо ние бихме желали да сме по същия начин качествен и сигурен дистрибутор на техните продукти.\nПазаруващите от Royal Caribbean ООД потребители – извор на вдъхновение за всички наши продукти\nНие от Royal Caribbean ООД имаме щастието да се похвалим с голямо количество именити знаменитости, сдобили се с изработените от нас продукти. В магазина на Royal Caribbean ООД мислим, че когато представените от нас продукти прилягат на потребностите и на очакванията на нашите потребители, то продажбите непременно ще нарастват. Да предизвикаме усмивка на вашето лице присъства като основен стремеж за Royal Caribbean ООД. За Royal Caribbean ООД би било преимущество да сте наши потребители.\nНамерете по-качествена информация за всички продукти на Royal Caribbean ООД, които искате\nРешили сте, че всички продукти, които сте открили, са верни на желанията ви и също така изпълват необходимостите ви – съветът на Royal Caribbean ООД е все пак да се постараете да откриете и прочетете цялата информация, която е налична за тях. В нашето време много онлайн маркети не излагат достатъчно информация за всички продукти, с които разполагат. Всички продукти, които ние от Royal Caribbean ООД представяме пред вас, са съобразени с потребностите и нуждите на клиентите ни. За Royal Caribbean ООД е особено значение потребителите ни да са щастливи от избора си, по тази причина интернет магазина на Royal Caribbean ООД е зареден с най-висококачествените продукти на чудесни цени. Възползвайте се от преимуществата на онлайн пазара, като изберете Royal Caribbean ООД, апък ние даваме обещание, че всички продукти, които поръчвате, ще са отлични. Избирайте спокойно в интернет магазина на Royal Caribbean ООД и не погубвайте време и енергия за неизброими обиколки по магазините – при Royal Caribbean ООД можете да се сдобиете с отлични продукти на перфектни цени.\nЦените на продуктите на Royal Caribbean ООД са точни за вас\nИновативността на всички продукти на Royal Caribbean ООД ги окачествява като страхотни, понеже потребителят би ги оценил веднага, щом ги срещне. В екипа на Royal Caribbean ООД се стремим хората, които са избрали да пазаруват при нас да видят нашия екип като източник на изключителни продукти, които съответстват на все по-различни вкусове и нужди. Изберете изключителността, която ви пасва, с изработения от Royal Caribbean ООД онлайн магазин. Цените на предлаганите от Royal Caribbean ООД продукти отговарят на вашите възможности. Това, което ние от Royal Caribbean ООД ви насърчаваме да сторите, е да направите този сигурен и благонадежден избор. Често влагайки значителни средства за някой материал, вие в действителност залагате на вас самите.\nСелектирайте с внимание, за да бъдете радостни от вашия избор. Предложенията на Royal Caribbean ООД за продукти са белязани с качество, стил и оригиналност. За Royal Caribbean ООД е извънредно важно нашите потребители да си тръгнат удовлетворени. За финал искаме да изкажем признателността си на всеки един потребител, който е избрал Royal Caribbean ООД. Духът, който носите във вашата личност е духът, който ние от Royal Caribbean ООД полагаме в нашите продукти.


Слънчево и топло ще бъде времето днес » Съвети в земеделието\nПо-ниско от средното за месеца ще се задържи атмосферното налягане\nМаксималните температури ще са между 29 и 35 градуса.\nПредимно слънчево ще остане времето днес. Развитие на купеста облачност ще има в часовете след обяд. Краткотрайни валежи са възможни само на отделни места, главно в планините.\nТемпературите днес ще са между 30 и 35 градуса. През деня ще духа слаб до умерен вятър от северозапад, съобщиха от Националния институт по метеорология и хидрология (НИМХ).\nПо-ниско от средното за месеца ще се задържи атмосферното налягане.\nНад Черноморието денят ще бъде предимно слънчев. Вятърът по морския бряг ще бъде до умерен. До обяд ще духа от запад, а след това ще смени посоката си и ще се ориентира от юг-югозапад. Температурите на въздуха ще са между 29 и 32 градуса, а на морската вода – 26-27 градуса. Вълнението на морето ще бъде 1-2 бала.\nПредимно слънчево ще остане днес и над планините. Там след обяд ще се развива купеста и купесто-дъждовна облачност. На отделни места ще превали и прегърми. Вятърът ще бъде до умерен, ориентиран от север. На височина 1200 метра максимална температура ще бъде около 24 градуса, а на 2000 метра – около 17 градуса.\nПредходна : Потвърдиха АЧС и в свинекомплекс в Силистренско\nСледваща : Ще има ли валежи през август и кога


Huawei представя интересно сравнение между мощния P10 и компютрите от старото и новото поколение – mobility.bg\n21.04.2017 Todor Bogdanov (Mollov) 0 Comment Huawei P10\nКакто при паметта и капацитета, забелязваме голям прогрес и в други сфери. Преди мобилните устройства всички лаптопи имаха екрани със слаб контраст и цветове. Гледайки лаптопа под ъгъл, на екрана се виждаха всички цветове на дъгата. Проблемът засягаше както най-евтините, така и по-скъпите устройства. Сега, Huawei P10 разполага с Full HD екран с честота на пикселите от 432 PPI (пиксела на един инч) – дори най-малкият текст се вижда ясно и се чете добре. Дисплеят, произведен чрез IPS-NEO технологията, притежава дълбоки, наситени цветове и, гледайки го под ъгъл, няма да окаже влияние върху качеството на картината.\n← Xiaomi официално представи Mi 6\nDoogee официално представят Doogee Mix пред клиенти в Русия и Хонг Конг →


Проект на Ротаракт клуб Пловдив-Филипопол и Ротаракт клуб Пловдив - Ротаракт в Д2482 България\nПроект на Ротаракт клуб Пловдив-Филипопол и Ротаракт клуб Пловдив\nНеделя, 22 Nov, 2020 15:23\nПрекрасен проект беше осъществен наскоро по идея на Ротаракт клуб Пловдив-Филипопол. Приятелите от клуба са поставили аптечка за първа помощ в местнотостта с прекрасните Фотински водопади.\nАптечката е поставена там, за да послужи на всеки турист нуждаещ се от първа помощ. Вътре в дървената аптечка могат да се намерят - бинт, марли, ръкавици, противоалергично лекарство, активен въглен и др.\nПоследователи на проекта станаха приятелите от Ротаракт клуб Пловдив. Те поставиха дървена аптечка до параклиса “Свети Георги” намиращ се в полите на Родопите.\nВсички знаем, че ходенето в планината крие известни рискове и много често дори и най-отдадените и активни планинари може да се окажат неподготвени. Знаем, че с този проект, усмихнатите приятелите от двата клуба ще спомогнат всеки да може да се радва на приятни дни прекарани из планинските пътеки.


Гросглокнер | Pochivka.com\nГросглокнер (Grossglockner) е най-високата планина в Алпите, както и най-високата планина в Австрия. Планината Глосглокнер се намира в пределите на Национален парк Хое Тауерн (Hohe Tauern) , който е вторият по големина национален парк в Европа. Освен Гросглокнер в националния парк Хое Тауерн се намират най-големите глетчъри и най-високите върхове в Австрия.\nГросглокнер се издига на височина 3798 метра. Близо до Гросглокнер се намира град Хайлигенблут (Heiligenblut). Близо до града има много ски-писти, които се простират на повече от петдесет и пет километра. Зоната за ски спускане се обслужва от тринадесет лифта, сред които два ски траволатора. За малките скиори работи специален детски лифт. Ски-сезонът продължава от средата на ноември до началото на април.\nХайлигенблут представлява тясна ивица къщички, които сякаш са се вкопчили в западните склонове на стръмната долина до подножието на Гросглокнер. Градът е известен с църквата си, която била построена за съхраняването на съд, в който имало една капка от Христовата кръв. Самото име на града се превежда като Свещена кръв. Тази кръв в старинния съд била донесена от монах, който бил убит от лавина при опита си да премине през Алпите. Днес свещената реликва, около която са създадени голям брой легенди, се намира в готическата гробница на църквата, близо до впечатляващ олтар, създаден през шестнадесети век.\nБлизо до църквата се намира информационната служба на парка Хое Тауерн, където туристите могат да разберат повече подробности за планината Гросглокнер. Към информационната служба работи и малък музей. На североизток от град Хайлигенблут има няколко ски-писти със средно ниво на трудност, които се спускат от планината Шарек (Schareck), а на изток се простират алпийските поляни на Флайсалм (Fleisalm).\nПрочутият панорамен път Гросглокнер, който е често сниман от фотографи от цял свят, тъй като криволичи красиво през Алпите, се смята за един от най-красивите автомобилни маршрути в цялата страна.\nНаблизо има летище, което се намира на шест километра от град Хайлигенблут.\nПланината Гросглокнер е сериозно предизвикателство за любителите на алпинизма, които обаче трябва да имат необходимата сериозна подготовка, за да преодолеят склоновете й. Любителите на пътуването с кабинков лифт могат да се възползват от услугите му и през летните месеци, когато ски-сезонът отдавна е приключил.\nГросглокнер е оформена като правилна пирамида. Тя се намира зад малко по-скромната по размери планина Клайнглокнер (Kleinglockner), която се издига на 3770 метра височина. Двете планини са разделени от формация с формата на седло, която е известна като Глокнершарте (Glocknerscharte).\nПървото покоряване на планината Гросглокнер от алпинисти се е случило през далечната 1800 година, като следващите експедиции не винаги успявали да преодолеят върха успешно. Местността, известна като Палавичини (Pallavicini) е наречена на името на Маргрейв Алфред Палавичини, който не успял да покори върха на планината и загинал през 1886 година.\nОт 1918 година насам Гросглокнер, както и глетчърът Пастерце (Pasterze) са собственост на австрийската алпийска асоциация.\nПътуването до Гросглокнер обещава незабравими преживявания за туристите, а за алпинистите, които дръзнат да се опитат да я покорят – наистина незабравима гледка от самия връх.


ноември 2019 - Николай Милчев\nКогато бях дете, ми беше скучно да живея\nи затова се въртях на пета.\nСега си седя и си люлея краката на кея,\nи ми е скучно да умра.\nСофийското метро е ново и хубаво. Някои от станциите блестят, успокояват и галят очите. Хората пътуват бързо и удобно и животът под земята кипи.\nАз също пътувам с метро. Познавам спирките по миризмата. „Александър Малинов“ например мирише на бор и зеленина, на бистрота и височина. На „Жолио- Кюри“ летят атоми и усещането е за лаборатория и за урок по химия. „Сердика“ е с дъх на далечно ехо, на времена, които са потънали и искат да изплуват. Станция „Вардар“ „тече“ – дълбока и тъжна, с червени капки кръв. „Люлин“ е баня – топла и звънтяща, а по-нататък са уханията на кораби и далечини.\nВсяка спирка е отделен човек и отделна съдба. И все пак аз никога няма да се спася от усещането, че пътувам с метрото и че съм точно там, за да не преча на някого да лети по градските улици; че пътувам с метрото, за да усетя, че на земята вече няма място за всички. Там – под земята, при къртиците и изкуствените светлини нещо в мен трябва да се счупи и да потъмнее.\nИ как ги направиха, Боже Господи, тези алуминиеви седалки на станциите, на които както и да седнеш, все се плъзгаш надолу, още по-надолу.\nИ се сещам за небостъргачите. Прекрасно е да се живее на небето и облаците да са ти шапка, но това трябва да стане не сега, а след време. Там, на небето, се живее след края. Затова си мисля, че метрото е легнал небостъргач, с отворени докрай врати и коридори.Небостъргач, който пътува в тъмното.\nНай-страшното е, когато ескалаторите тръгват. Първо надолу – към релсите и тунелите, а после – нагоре към светлината. Тези сиви железни рокли се раздиплят и раздиплят и в гънките им сме ние – хората. И винаги един след друг, винаги в редичка един след друг – сякаш сме миньори, които се спускат към подземната руда, а после излизат без руда и мигат с очи. Излизат без нищо. Само с едното движение, което аз наричам придвижване. Защото не движението, а придвижването вече е всичко – то е новият смисъл и цел. Не да видиш и да почувстваш пътя, а просто да избликнеш някъде – ето така, да се покажеш.\nИ как се изпълват зениците на хората, когато видят слънцето. Колко е красиво да излезеш от метрото, как даже на клетъчно ниво си щастлив, че не си под земята.\nЗнам, сигурен съм, че ще ми кажат: „В целия свят е така. Ние даже сме закъснели.“ Ще ми кажат още, че човек лети, че лази по дъното на океана и че няма нищо лошо да пътува и в пръстта.\nДобре, ама аз не искам, защото ме е страх. Страх ме е от тази радост на тунелите и подземията, от това свистене на скоростта, от това движение там, където трябва да е покоят. Хубаво ми е, че има метро, и съм съсипан, че трябва да съм под земята и че под земята съм добре.\nКъде съм всъщност аз и коя е спирката, на която трябва да сляза?\nПрез третата нощ след операцията си в кардиологичната клиника видях как санитарката прави любов. Първите две нощи виждах снежинки и невени, бели коне и вихрушки, а на третата видях любов.\nВ събота срещу неделя кардиологията беше почти празна. Двама-трима болни се белеехме в една от големите стаи, когато някъде след полунощ на вратата на отделението се позвъни. Позвъни се тихо, далечно и любовно. Звънците в такива отделения обикновено викат, крещят, плачат, но този звук беше топъл и молещ.\nЛежах точно срещу коридора и през стъклените врати видях как санитарката отива да отвори. Поправяше и нагласяше престилката си, пипаше косата си, леко смъкна коланчето си надолу, даже събу и обу както вървеше една от пантофите си. Беше около четиридесетгодишна, хубава и изтръпнала от очакване. И знаеше кой звъни.\nЛюбимият ѝ влезе – с болничен халат, и тя не увисна на врата му, а се изкачи с ръце по косата му, очерта кръг около косата му с пръсти и го целуна по врата. По-скоро си представих, че го целуна. После тръгнаха към банята, която също се виждаше от моето легло.\nДокато вървяха, санитарката гледаше към тавана и сякаш се беше скършила наляво, сякаш беше клонка, която се е счупила и сега търси опора.\nВ такива отделения, които са между светлината и мрака, страхът винаги е в горната част на стаите и коридорите. Страхът е в ъглите, при паячетата и опушените петна, при сенките от миганията на клепачите, при края на пространството. Страхът не е нито в сърцето, нито в стомаха, нито в коленете и в ума, а в ъглите на стаята. И санитарката гледаше натам. После хвана за ръка мъжа с халата и го въведе в предверието на банята. Там имаше много наредени чаршафи и тя започна да го затрупва с тях. Развяваше ги като платна на кораб, обвиваше го с тях и го целуваше през чаршафите. Мъжът заприлича на снежен човек и ако излезеше в двора на болницата, никой нямаше да разбере, че не е истински снежен човек.\nТогава чаршафите се превърнаха в парашут и двамата се спуснаха по въздуха. Колко са летели, падали, пропадали, приближавали и изчезвали – не знам, но ги видях да се приземяват на цимента. И там, на цимента, вече нямаше мъж и жена, а една бяла и ефирна топка.\nНе, това не беше пациент от болницата, това не беше мимолетен флирт, това беше любов. Кой беше този човек, мога само да си представям. И си представих, че това е първата ѝ любов, че са се разделили преди много години в една такава снежна нощ и сега се събират отново. Представих си, че това е някой излекуван от болно сърце мъж, на когото санитарката е разказвала приказки някоя нощ и сега той идва да ѝ благодари – и със сърцето, и с тялото си. Представих си, че е ангелът на оздравяването.\nИ тогава започна любенето. Аз отлетях от леглото си и заплувах над тях – там, където се спотаява страхът от смъртта – високо в ъглите летях и гледах, и ми се замъгляваха очите. Различавах телата им, които заприличаха на бял кон, който се въргаля в пряспа, видях ги как стават едно и също нещо, видях как циментът започна да дими, как косите им се изправяха и спускаха, как всеки от тях имаше по двайсет пръста и по две уста. Видях ги да умират и да се съживяват.\nИ къде бяха всички други в отделението – къде бяха нощната сестра и дежурният лекар, къде бяха другите болни, къде бяха лампите и електричеството. Не знам – сигурно бяха и там, и на луната, но аз не ги видях, не ги почувствах, не си ги и помислях дори.\nПосле аз пак кацнах в леглото си и видях как вратата на отделението се отваря сама и как двете любовни същества вървят към нея – тя – ухаеща на капчици пот и топъл цимент, той – на сняг и женски гърди.\nИ погледнах нагоре, и видях, че в ъгъла на стаята трепка пламъче и още едно пламъче, и още едно. И в болното ми сърце също трепна пламъче, и в гърдите, и в слабините ми също трепна пламъче.\nИ ми се приписа стихотворение. Боже, как ми се приписа любовно стихотворение.\nВече близо две години не ходя в училище и не съм учител. А бях близо трийсет. Близо трийсет години живях във въртележка, във вихрушка и водовъртеж и във взрив и унес. Ученици, гласове, лица, имена, шумове, викове и понякога тишина. Много рядко тишина. И ученици, ученици.\nА сега ме е страх от ученици. Страхувам се от тях.\nЖивея в квартал, в който има няколко големи училища и светът наоколо е пълен с бръмчащи момчета и момичета. Където и да погледна – в магазина, в автобуса, в метрото, в кафенето, в баничарницата – те са там. Блъскат се, купуват, ядат, смеят се, щуреят, а аз едва ги издържам. Изпотявам се, прилошава ми и изчезвам, и се изпарявам. Плаша се и се питам какво ми става – аз, който живеех с ученици, сега едва ги издържам.\nИ се сетих – бавно, но се сетих. Сетих се, че нещо в мене е изчезнало, било е в мен, а си е отишло. Не, аз не съм бил просто техен учител, а едно от момчетата като тях. И сега това момче го няма. Децата са същите, те се въртят около мен, но момчето с моето име го няма. И затова ме е страх, затова се изпотявам, затова ми става лошо – защото вече не съм един от тях.\nМога да опиша това момче, знам къде точно живееше в мен – ето тук, между гърдите и коленете. Мога да го нарисувам с думи, но нямам сили да тръгна да го търся. Какво им става на момчетата – накрая винаги изчезват някъде?\nИ знам, че на учениците вече мога да бъда само дядо, ментор, наставник, но момче като тях – вече не мога. Докато бях учител, бях момче което пишеше стихове и което понякога четеше стиховете си на глас.\nА какво правеше това момче с учениците ли? Много неща, и то все литературни. Но аз ще ви кажа само три от тях – показваше им къщата на Лора и Яворов през нощта, учеше ги да берат бели минзухари от гроба на Дънов и понякога ги водеше на екскурзия до близката кръчма „Бордо“, където заедно пиеха бира в халби.\nИ ми е чудно, чудя се на тези учители, които сигурно от любов, от страх, от безизходица разтягат времето, в което са в училище. И не си тръгват, и не си тръгват, и не знаят, че са си тръгнали.\nВярно е, че аз се разболях. Сърцето ми се разболя и затова не съм учител. Но именно сърцето ми даде урок – особен урок за времето.\nЛуната, луната, еех, луната –\nоко на риба насред небесата.\nИ каква синя река голяма –\nсутрин потича, вечер я няма.\nСедя и гледам къде е Исус.\nИ виждам здравеца в каменното корито на двора.\nИсус сигурно е зелен на вкус\nи вкусът му е като на ветрец след умора.\nИсус сигурно е щастлив като катерица на бор –\nнали Той е най-високото клонче.\nСедя и слушам как снежинките си направиха хор\nи как небето пее още и още.\nНищо не искам, само да видя къде е Христос.\nЗа Него съм готов да се кача на комина.\nГотов съм да стана картофче, домат или магданоз,\nготов съм да изчезна от градината, но да го видя.\nИ не за да му искам райско легло или удобен стол,\nи не даже да му поискам стихотворения,\nами само така – да го сложа на масата като сол\nи като филия хляб, отрязана за мене.\nИскам му вкуса на този Христос,\nцвета на отсъствието му искам и цвета на косата.\nИ само още едно нещо – опашка на кос,\nза да му махам, когато се качва на небесата.\nИ ме е яд, че го няма, защото в градината отвън\nедно бръмбарче мъкне сламки за църква.\nИ е прекрасно, че бръмбарчето си има хълм –\nбучка пръст, над която никога не се мръква.\nА аз седя и гледам къде е Исус,\nи виждам как козите си идват, натоварени с мляко.\nИсус сигурно е като сирене на вкус,\nно това смее ли да го каже някой?\nСега си представете, че поемате дълбоко въздух, гмурвате се под вода и започвате да плувате. Загребвате с дланите на ръцете си, махате като жаба с крака и плувате, плувате, докато ушите ви започнат да шумят, да пукат, и когато ви се стори, че няма край и гърдите ви се свият и подпалят, точно тогава си показвате главата над водата с едно „пу-у-у-х” – нито много силно, нито много слабо. Показвате си главата в царството на юзината.\nЗа да доплуваш до юзината, трябва да си или риба, или амфибия. Когато по-късно гледах филма „Човекът амфибия”, си помислих, че и ние сме били амфибии. Десетина момчета амфибии от село Гложене, Тетевенско, светнало насред Балкана. Плували сме като амфибии в силната, изумрудена вода на циментовия канал. После, лазейки по дъното на това водно чудо, закрито отгоре също с циментов капак, след близо две минути подводни усилия и напъни сме излизали в двора на юзината. Там, в двора на юзината – тайнствен, потънал в сенки и с малък шадраван, ние не правехме нищо особено, само се опивахме от тръпките на нещо забранено. „Влизането в района на юзината строго забранено!”, „Внимание! Високо напрежение! Опасно за живота!” – такива табели имаше закачени по оградата на юзината и именно те ни притегляха, както подмолите притеглят риба или както дървото притегля светкавица.\nДокато плувахме по дъното на вадата, трябваше да си отваряме очите под водата, за да не се блъснем в циментовите стени. Този, който е плувал с отворени очи без очила под вода знае, че това е особено, акварелно преживяване. Очите ти започват да парят, виждаш размазано, но виждаш неща с такива форми и цветове, които никога не можеш да забравиш. Виждаш водораслите, залепени по стената като опашки на зелени водни плъхове, рибите се стрелкат, сплескани и далечни, а камъните са като прясно сирене, което трепти.\nЦелият този подводен свят ние, момчетата, го преплувахме с опиянение и със свършващ въздух, с пукане в ушите и със страх, но го преминавахме, защото само така можехме да влезем при тока, при електричеството, при тайнството на тази първа ВЕЦ по нашия край. През голямата желязна порта нямаше никога да ни пуснат. Деца в юзината – това нямаше как да стане, затова ние предприемахме това подводно пътуване и като истински полуголи млади подводници изплувахме в двора на тази тайнственост.\nОтблизо двете най-големи съоръжения на юзината на мене ми изглеждаха като два огромни зелени домата с по една пръчка, забита в средата. Имаше и една извита като огромен охлюв зелена фуния, която се сливаше с тревата и гората зад ВЕЦ-а. Имаше и десетки бобини, турбини и турбинчета, шалтери и лостове, и шум, шумене, бучене и скачане на силна, много силна вода. И едно трептящо мъркане, мъркане и в двора на юзината, и навсякъде, сякаш токът, който тръгваше оттук, за да свети в селото, беше голямо жълто коте.\nТова, което ме е поразило, изумило, радвало и удивлявало е, че тогава видях как електрически ток, освен от вода, може да се произвежда и от скачащи риби.\nМъжете, които работеха в юзината, бяха сложили сламено кошче на мястото, където част от водата излиза от машините и пада от около два метра надолу. Там рибите, привлечени от кислорода, от шума на водата и от пукащите се водни балончета, се събираха и скачаха, скачаха нагоре. И като скачаха, падаха в плетеното кошче. И летяха една след друга черните витски мрени, и светеха, сякаш са малки мълнии и малки слънца, и кошчето се пълнеше. И пак скачаха рибите във въздуха, и водните капки от техните перки и гърбове светеха.\nТогава на мене ми се струваше, че в тези пълни с лято и електрическо напрежение следобеди именно рибите, летящите във въздуха риби, правят тока и че този ток светеше в очите им.\nИ като летяха и скачаха тези риби, и като правеха електричество, аз изведнъж, бавно започвах да се пипам зад ушите и високо по гушата. Не, нямах хриле, нямах хриле, но ме пронизваше една мисъл – ами ако аз и момчетата бяхме доплували по дъното на вадата дотук, за да правим електричество? Ако тези черни мрени бяхме ние? Ако юзината светеше от детството ни, от безразсъдството ни, ако светеше от живота и от кръвта ни? Кой да ти каже и кого да питаш, като турбините бучат и нищо не се чува. Рибешкият ток – така му виках аз на този невидим дявол, който по дебелите жици на електрическите стълбове тръгваше нанякъде.\nСлед електричеството идваше прохладата. А прохладата в двора на тази юзина беше велика. Тя идваше от водата, която беше навсякъде, и от вятъра, който повяваше от гората, и от облаците, които слизаха от манастира. И от сенките на двата ореха в двора. Катериците по тези орехи, които ние никога не видяхме, също бяха електрически и небесни. Не мекият Балкан, не ливадите, не цветята – само прохладата беше достатъчна, за да повярвам, че има други, неземно красиви светове. Отвъдната красота на тази малка ВЕЦ идваше и от манастира. Отникъде другаде Гложенският манастир не се виждаше така ясно. Високо-високо в скалите, увит в мъгли и в тайнственост, той беше на такова надоблачно място, че не се виждаше отникъде. Но от юзината манастирът се виждаше. Мигаше с кубетата на църквата и прозорците си – истински люспи от божествена риба.\nА знаете ли, че мълниите в Балкана хрущят? Чуваш ги, сякаш са край шапката и ушите ти и додето ги чуеш, вече не чуваш нищо. Виждаш ги високо, високо и додето ги видиш, вече нищо не виждаш. И над Гложене, и в небето над него имаше и друга юзина с електричество – юзината на мълниите, на която ние, тогавашните момчета, гледахме като на Господ, тичащ от манастира надолу.\nА легендата разказва, че някога, преди век, един мъж от Гложене, който сънувал, измечтал и построил юзината, казал:\n– Тъмно ми е на очите, искам да ми светне!\nДокарал машините от Швейцария с влак, с кораб, с биволи, със златни пари и с крилете на ангели. Построил бент на реката, построил вада същият този човек, пуснал силната зелено-синя вода и токът се плъзнал по жиците.\nДруга легенда, вече кръчмарска, се залива от смях, като разказва как един пияница, като видял първата светнала крушка, си помислил, че е стъклена чаша с жълта, сливова ракия, залепена за тавана. Чудил се как ракията не се разлива и как чашата не пада.\nЮзината обаче взе и човешка жертва. Пуснаха тока по невнимание и един електротехник изгоря на жиците.\nА край оградата на централата и в сенките на тази ограда се прошепнаха много светли любовни думи, изядоха се не един и два шамара, цъфтеше здравец, пълзяха гущерчета и бръшлян. Около юзината се ядеше и пиеше, пееха се бунтовни и стари градски песни и се въртеше турбината с електрическия ток на човешките души.\nИ ето ги накрая шейните. Ние, момчетата риби, момчетата амфибии, на които и Вит, и Балкана ни бяха до колене, ходехме да се пързаляме по големия склон над юзината. Там имаше стръмна просека между гората, където бяха изправени електрически стълбове. По тази просека, от много високо, почти от манастира, ние летяхме надолу с големите си, ръчно направени шейни. Мъжете в горите са големи майстори на шейни, големи дърводелци са и ни бяха направили шейни с крила.\nИ се засилва шейната, и свисти, свисти. Ние сме се залепили за нея, набираме скорост, набираме и вместо да стигнем до юзината, полека, полека и хо-о-о-п, хайде-е-е – отлепяме се от снега и политаме над детството си, над гората, над юзината, над селото и над всичко. И снегът свети и свети. И ние летим, летим с години.\nПосле изведнъж токът на юзината спира и някои от нас престават да светят.\nПохапват си вълнички патиците и вълничките са вкусни –\nпо-вкусни са от вятър и от мед, от захарни трептения.\nНа патиците им е все едно, че аз си мисля за изкуство,\nдокато те похапват от вълничките зелени.\nСлед малко патиците спират да ядат и почват да се любят.\nИ идва матова мъгла, и всичко се изгубва.\nКолкото и да метеш есенните листа\nи колкото да събираш снежинките на зимата,\nте винаги са деца на пръстта\nи на пътеките са роднини.\nИ винаги се завръщат като деца –\nприбират се в къщата си от тишина и мълчание.\nА на прага на къщата седи пръстта\nи чака да влязат и да останат.\nВ нашето село след библиотеката е гробището,\nа след гробището е пропаст и висина.\nКакво да правя – чета некролози и книги и търкалям орехи,\nи търкалям думи като шипка, скакалец и коза.\nНа края на гробището висината е картина,\nнарисувана от смахнатия козар.\nИ прелитат истории и рими, и тъмнеят къпини,\nи бучинишът е от звездите по-стар.\nЕдин гущер развява бледозелено расо.\nСтранно е, но тук гущерите са повярвали в Бог.\nКакво да правя? – Чета книги на шипките и това е прекрасно\nи се чувствам от тревите, от скакалците и от мравките по-много висок.\nЕдна сврака прелиства следобеда и заплита сюжети.\nСлед библиотеката е гробището, по-нататък съм аз.\nВ нашето село смоците са тъжни кларинети –\nжълто-черни кларинети, които съм седнал да слушам и аз.\nВ нашето село гробището и библиотеката са близнаци,\nродени един след друг и един за друг.\nКакво да правя? – Пия ракия и вдишвам акации,\nи хапвам сирене, ветрец и лук.\nИ си мисля, че когато очилата от носа ми паднат\nи когато тревата се омеси с тъга,\nаз ще вляза в библиотеката на тихо и хладно,\nще гледам през прозореца, и ще махам с ръка.


Иновация в медицината в Пловдив! Първият 3D принтер заработи в МУ - DC news\nДвама младши следователи встъпиха в длъжност в Окръжен следствен отдел – Пловдив - преди 39 мин\nРекорден брой заразени с COVID-19 в Пловдив за денонощие! - преди 27 мин\nОбщината и Областната управа поздравиха Локомотив! - преди 52 мин\nИновация в медицината в Пловдив! Първият 3D принтер заработи в МУ\nС изолирани от пациенти туморни клетки може да се конструират индивидуални 3D-туморни модели, върху които се изпробват различни лекарства. Това е перспективен и безопасен метод за определяне на специфично лечение за всеки конкретен пациент.\nНовата технология на Cellink ще бъде демонстрирана още през месец март в рамките на свободно-избираемия курс по молекулна, персонализирана и регенеративна медицина.\nСтудентите ще имат възможност да се запознаят с принципите на 3D-биопринтирането и с основите на регенеративната медицина.


Естир :: ЕДНА ПРЕКРАСНА ПРИТЧА\n13.12.2011 15:27 - ЕДНА ПРЕКРАСНА ПРИТЧА\nСилви Ангелова, публикува в Църква и общество Силви Ангелова 28 ноември г. 21:56\nЕто, това е истина над истините за поведението на вярващите. Мнозина са тези, които като понаучат нещичко от библията, започват да се чувстват като по-горни от другите, което е против заповедта на Господ. Телесно и духовно все растем от бебешка възраст до старческа. И както светът е пълен с хора от различни възрасти, така е пълен с хора с различно духовно израстване. Затова не са необходими препирни, налагане, съдене...Бог използва знаещите да привличат незнаещите, но само с дела, достойни за подражание. Човеците може да садят и поят, но Този, Който прави да расте, е Бог. Така, че е излишно самомнителното поведение на тези, които са малко по-напред пораснали в духовното. Защото, както умират млади хора по плът,независимо от постиженията им, така умират за Бога и млади хора по дух. И защо да бъде лошото?\nСлавата е на Бога!!!\nКаквото и да правим, да бъде в името на Бога и за славата на Бог!!!\nТагове: светец, притча, човек на земята, първо място на бог,\nПРИТЧА ЗА СЛЪНЦЕТО


Виждате едно и също число всеки ден? Вижте какво означава това!\nНАЧАЛО ЛЮБОПИТНО Виждате едно и също число всеки ден? Вижте какво означава това!\nТова се случва с много хора. Сигурно ви се е случвало да сте у дома, на работа или в магазина, и да осъзнаете, че навсякъде виждате едно и също число. Освен това, колкото повече започвате да мислите за него, толкова по-често го срещате. Някои хора, които се интересуват от нумерология, твърдят, че по този начин Вселената комуникира с хората, опитвайки се да им предаде своето послание. Известно е, че един от първите нумеролози е бил Питагор, който разглежда числата не само от математическа гледна точка, но също така е смятал, че те имат свещено значение. Вижте каква стойност от гледна точка на нумерологията могат да имат числата.\nЧислото 1 и в Африка е 1. То стои сам и заема първо място, следвано от други числа. Ако виждате това число, тогава сте разработили лидерски умения и можете да бъдете ръководител. Оценете това качество и се старайте да го използвате само в добро.\nДвойката символизира партньорство и равновесие. Последователите на Питагор смятат, че символизира двойствеността и неразделността на крайностите (светлина и мрак, сладко и горчиво, умен и глупак). То отговаря за равновесието и контраста, като смесва в равни пропорции позитивните и негативните качества.\nТри – във всички отношения числото е сакрално. Особено ярко се проявява в християнската православна традиция. Светата Троица: Отец, Син и Светия Дух; трите дара от влъхвите за Младенеца Христос: Бог, Цар и Жертва; трите абдикации на Петър; три дни преди Възкресението. Тройката символизира душата на човека като комбинация (дух – душа – тяло). Може да се каже, че предстоящите събития в живота ви ще се ръководят отгоре. Това е благоприятно число.\nТова число е свързано със Земята, стабилността и изразът “стои здраво с двата крака на земята”. Според Питагорейската школа четворката съответства четирите страни на света, 4 елемента и означава цялост, съвкупност, пълнота, хармония на пропорциите и справедливостта. Има обаче изключения. По този начин в Източна Азия символизират смъртта и се избягва по всякакъв възможен начин. Може би ви напомня, че е време да слезете от Небето на Земята и да преминете от думи на дела.\nТова е числото на любовта, здравето и брака. Питагорейците смятат, че този съюз може да бъде приписван не само на хората, но и като съюз между Земята и Небето (4 елемента + 1 пети). Това число най-много съответства на човешкото тяло: пет сетива, пет пръста на ръката. Нумеролозите твърдят, че ако вниманието ви бъде постоянно завладяно от това число, скоро животът ви ще се изпълни с хармония и всичко ще си дойде на място, физически и емоционално.\nВ нумерологията това число означава обединяването на два триъгълника – мъжки и женски, символизира равновесие и хармония. Ако често го срещате, тогава в живота ви скоро ще се появят красота, идеи и почтеност. Може би ще научите нещо ново или ще споделите знания с другите, което ще направи живота ви по-интересен и многостранен.\nЧислото 7 е магическо и може да символизира както щастие, така и нещастие. Седем носи увереност, сигурност, съвършенство и мир. В живота има 7 дни в седмицата, 7 чудеса на света, има много притчи и думи, свързани с това число (“Седемте морета”, “Седем страсти – един отговор”). Може би трябва да погледнете в себе си, да се доверите на вашата интуиция, а след това ще разкриете тайна, за която не сте могли да намерите ключ дълго време.\nОсем означава стабилност, баланс и сила, както и изобилие и просперитет. Виждате 88? Още по-добре! Най-вероятно щастието много скоро ще се усмихне и на вас. Освен това може да означава, че всичко върви по свой начин и ще изпитате удовлетворение от това.\nТова число според нумерологията е свързано с магия и мъдрост, лидерство и власт. Питагорейците се отнасяли към него с известен скептицизъм, защото е по-малко от най-съвършеното число – 10. 9 може да означава, че в близко бъдеще ви предстои труден период.\n10 според нумерологията означава съвършенство. Нейните корелации: закон, ред, власт. Целият живот се основава на десетичен профил. Питагорейците вярвали, че това число символизира нещо божествено, защото съчетава в себе си триъгълник и кръг, които за древните гърци били свещени фигури. 10 може да означава, че скоро ще завършите нещо важно по-добре, отколкото сте очаквали.\n11 се счита за основно число, което често се интерпретира като хаос, конфликт и бунт. Числото 11 също се свързва с нещо свръхестествено, а ако 10 означава съвършенство, тогава 11 символизира началото на нов път или дело. Може да не е лесно, но ако положите усилия, успехът е много вероятен.\nВижте още: Формата на лицето разкрива скрити характеристики за вашия характер\n12 символизира космическия ред и Вселената. На ум ни идват незабавно 12-те месеца като мерило за времето и пространството. Ако постоянно срещате точно това число по пътя си – може би скоро ще имате отговор, който ще ви помогне да намерите решение в сегашната ситуация и да я промените във ваша полза. Също така ви напомня, че дълбочината и мъдростта на мислите не са някъде там, а тук, до вас и около вас.


Betty - ХЕМОРОИДИ - ПРЕВЕНЦИЯ И ЛЕЧЕНИЕ\nХЕМОРОИДИ – ПРЕВЕНЦИЯ И ЛЕЧЕНИЕ\nТекст: д-р Димитър Христозов, завеждащ отделение „Проктология“ в Он Клиник\nПовечето хора асоциират хемороидите с думата „болка”. Дори да не сте я изпитали на гърба си, това не означава, че няма да ви споходи внезапно. За да се избавите от този неприятен здравословен проблем, е важно да ограничите рисковите фактори за развитие на заболяването и да спазвате хигиенно-диетичен режим.\nХемороидалната болест е широкоразпространено заболяване, най-вече при възрастните пациенти. Но за съжаление, напоследък се среща и при някои деца. Хемороидите представляват разширени венозни съдове в областта на долната част на ректума и ануса. Според разположението си се различават два основни вида хемороиди – вътрешни и външни.\nИма ли разлика между фисури и хемороиди?\nФисурата е цепковидна раничка на най-тясната част на ануса, където се намира сфинктерният мускул. Тя е тясно свързана с появата на хемороиди. Обикновено при пациентите, които страдат от подобни заболявания, всичко започва от хемороидалната болест. Когато тя не се лекува в продължение на дълги години, най-честото усложнение, което се получава, са тези фисури.\nКак протича хемороидалната болест?\nТя има четири основни стадия. В първия хемороидите са твърде малко, не дават съществени оплаквания и обикновено ги оставяме за наблюдение. Но във втория стадий те създават повече проблеми – кървят и се възпаляват, което налага неоперативно лечение. В третия, който е най-често срещаният стадий, вече симптомите са доста по-сериозни и пациентите са много изтормозени от заболяването. Тогава почти винаги се налага лечение и е най-удачно то да бъде направено чрез неоперативен способ. Влезнали в четвъртия стадий, единственото лечение на хемороидите е оперативното премахване, което е изключително тежко и болезнено за пациента. Той се нуждае от хоспитализация и дълъг възстановителен период.\nВ кой стадий е най-добре хемороидите да се премахнат безоперативно?\nПринципно до трети стадий. Както казах, при вътрешните хемороиди, които са основният болестен процес, има четири стадия. Последният не е подходящ за неоперативно лечение, тъй като хемороидите са прекалено големи.\nКога се налага консултация с проктолог?\nНай-честите симптоми при хемороиди са кръвоизливите. Имали сме и немалко случаи, в които пациенти не съобщават за забелязана кръв, а хемороидите им са много големи, в доста напреднал стадий. Тоест, всякакви други оплаквания като неясен дискомфорт, чувство за чуждо тяло, издуване или наличие на слуз, трябва да насочат пациентите към специалист, който да ги прегледа за хемороиди.\nВ какво се състои изследването за хемороидалната болест?\nПри нас, освен стандартен преглед с оглед и опипване с пръст, се прави и оптично изследване. Така наречената аноскопия протича за половин минута, без да има болка. При нея чрез оптика оглеждаме последните осем сантиметра от аналния ръб навътре, за да преценим дали става въпрос за хемороиди, фисури или други заболявания.\nВ някои случаи при това изследване може да се диагностицира и рак на дебелото черво, чиито симптоми са много близки с тези на хемороидалната болест. Но онкологичното заболяване изисква съвсем друго лечение.\nТрябва ли хемороидите да се премахнат, ако пациентът не усеща болка?\nХемороидите болят единствено ако се възпалят. Болката е огромна, особено при тежки възпалителни кризи и тогава здравето на пациентите „излиза от строя“. Но ние не трябва да допускаме да се стига дотам. Ако пациентът има кървене, дискомфорт, издувания, трябва навреме да потърси помощ. Причината е, че при възпалени хемороиди не можем да проведем неоперативното отстраняване. Трябва да изчакаме кризата да премине, да няма болки, за да предприемем подобно лечение.\nКои са терапевтичните методи за справяне с хемороидалната болест?\nНеоперативното лечение на вътрешните хемороиди в нашата клиника се провежда повече от 14 години. При него за няколко секунди се поставя по един латексов пръстен на всеки от вътрешните хемороиди. Няма болка, тъй като се използва изключително прецизна съвременна апаратура. Пръстенът прихваща самия хемороид и спира притока на кръв в този участък. Хемороидът, заедно с пръстенчето, отпада и изчезва завинаги. Това става до една седмица след манипулацията, по време на дефекация, без пациентът да усети нищо.\nНеоперативният метод прилага ли се и на деца?\nРазбира се. Имали сме няколко деца на 9–10 годишна възраст с кървящи хемороиди, на които поставихме такива пръстени.\nКолко време трае възстановяването?\nПри неоперативния метод всичко става бързо и без болка. Целият престой на манипулационната маса, включително разговорите, е с продължителност от 20–30 минути. След това пациентът може да си тръгне, да шофира колата си, да се разхожда, дори да отиде на работа и да върши ежедневните си задачи.\nЛечението е бързо и незабележимо, признато от Световната проктологична организация като максимално щадящо здравето на пациента. Затова и възстановяването е лесно. Единствено първата вечер пациентът може да изпитва известен дискомфорт или леки болки, които преминават с прием на стандартни обезболяващи.\nМоже ли хемороидите да се появят отново след манипулацията?\nСлед време, дори и след оперативното лечение, може да се появят нови хемороиди. Затова изключително важна е профилактиката. Ние информираме всички пациенти по отношение на това, какво трябва да правят, за да не получат в бъдеще същите или нови заболявания. Малък процент от тях не се съобразяват с нашите препоръки и при тях се получават нови хемороиди. Но моите наблюдения показват, че понастоящем повечето пациенти се стараят да се грижат за своето здраве.\nКакви усложнения може да получат пациентите, ако не започнат лечение навреме?\nНа първо място – възпалителни кризи, които са много тежки. При някои пациенти може да се получат значителни кръвоизливи, да се стигне до спешен прием в болница и дори до кръвопреливане. Другото усложнение е появата на фисура, от която да се получи гнойник, а той изисква задължително оперативно лечение.\nКак да се предпазим от появата на хемороиди?\nНай-важно от всичко е правилното хранене. Пациентите трябва да консумират повече плодове и зеленчуци, да избягват сухите и вредни бързи храни, които водят до запек. Препоръчителни са храните, която са богати на фибри.\nДобре е пациентите да се пазят от люти храни и от прекаляване с алкохолните напитки. Има професии, които са по-рискови за развиването на хемороидална болест. Хората, които практикуват по-тежък физически труд, както и тези, които посещават често фитнес залата и обичат по-тежките спортове, не трябва да се пренатоварват. Продължителното седене на стол също оказва влияние за развитието на хемороиди.\nВ тази връзка IT специалисти, счетоводители, банкови служители и всички хора с професии, свързани с по-дълго седене, трябва по-често да се разхождат във или извън офиса. От съществено значение е да се прави всекидневен тоалет с измиване с хладка вода след дефекация.\nХЕМОРОИДИ – ПРЕВЕНЦИЯ И ЛЕЧЕНИЕ2018-07-022018-07-02https://betty.bg/wp-content/uploads/2020/02/logo_betty_300px.pngBettyhttps://betty.bg/wp-content/uploads/2018/06/7.jpg200px200px


Морски традиции и поверия | ZaMoreto.com\nМорски традиции и поверия\nПубликувано в 11:02h Във Други, Любопитно, Мореплаване, Морско Изкуство\tот\tАнтон Костадинов 0 Коментари\nМореплаването е старо почти колкото човешката история. Заедно с хилядолетния моряшки опит от поколение на поколение се предават обичаи, вярвания и обреди, станали морски традиции. Голяма част от чара на моряшката професия се дължи именно на традициите. Днес повечето от традициите изглеждат излишни и една след друга умират, смлени от неумолимите темпове на техническия прогрес. Старите моряци говорят с огорчение за неспазването на морските традиции, защото истина е, че без тях корабоплаването нямаше да бъде това, което е. Толкова много неща в живота на моряците са неписани закони, че трудно могат да се изброят дори в многотомно съчинение.\nРедът, „етикетът“ във взаимоотношенията, труда, веселието и войната е канализиран от вековни традиции; дори суеверията са станали традиционни. Почти всичко, свързано с плаващия дом на моряците — кораба, — има далечна праистория и никой не се мъчи да го обяснява, защото… „Това е така!“. И днес, както в далечното минало, създаването на един кораб е голямо начинание. Започването на строежа е много важен момент, винаги свързан с тържествени обреди. Начало на дългото или краткото съществование на кораба е полагането на основната греда — кила. Той е централният елемент, около който ще израсне сложно инженерно съоръжение, предназначено да се движи по една непривична за човека среда — водата.\nОткрай време моряците фетишизират кораба си, дори днес, макар и не напълно сериозно, истинските моряци говорят за кораба като за живо същество. Килът — това е сърцето на кораба. Залагането на кила се смятало за магически акт, вдъхващ жизнена сила на бъдещия кораб. „Зачеването“ на кораба се празнувало по един или друг начин в съответствие с господстващата религия, но винаги с подобаваща тържественост и, разбира се, приключвало с почерпка и веселие. С този сътворяващ акт са свързани и много суеверия.\nНапример за добри предзнаменования при залагане на кила се смятали духането на западен вятър, силният прилив и плавните пируети на чайките високо в небето — нали душите на загиналите моряци се преселват в чайките! За да се отстрани влиянието на „злите сили“, в корабостроителницата в никакъв случай не трябвало да има котки, зайци, прасета, свещеник и жени… Особено опасни били рижите девственици; те най-лошо урочасвали! Близо до кила не се ругае и не се богохулства. Първият гвоздей в кила се забива през подкова — за щастие.\nПо-късно първият гвоздей се правел от злато; окичвали го и с червена лента. Лентата била червена, защото червеният цвят, цветът на кръвта, символизира здравето. Древните викинги при залагане на кила винаги принасяли човешка жертва, за да се увеличат мореходните качества на и без това великолепните дракари. С времето този жесток обичай се преобразил в безобидното суеверие да се вгражда под командната рубка кост. По време на дървеното корабостроене в кила непременно поставяли парче благородно дърво (ясен, дрян и др.), за да пропъжда всички зли сили.\nСъгласно много старо моряшко поверие, четвъртък и петък са „лоши дни“. В тези дни не трябва да се започва нищо ново, а най-малко такова важно нещо като залагането на кораб. Четвъртъкът се е утвърдил като лош ден може би защото е бил денят на Тор — бога на гръмотевиците и бурите, а кой моряк обича такива работи. .. Петъкът пък бил ден на богинята Фрига. Моряците не обичали и нея, защото макар че била изобразявана като красавица, тя се славела с леконравието си и поучени от богатия опит, които имали с леконравни жени, те я смятали за много опасна. . .\nДокато четвъртъкът постепенно бил забравен като „лош ден“, петъкът се утвърдил особено в епохата на християнството, понеже в този ден бил разпнат Христос. Във века на компютрите и спътниковата навигация все още има капитани, които намират „причини“ да не тръгват на път в петък. Ако петък се падне и 13-о число, то тогава в никакъв случай не се тръгва. Тези капитани приличат на старата англичанка, която казвала, че не вярва в духове, но се страхува от тях!\nШотландските корабостроители в миналото, а и днес още слагат златна монета на тайно място в съединенията между гредите на кила, за да спечелят, благоволението на океанските богове, които защо така — все са зли.. . Този обичай стриктно се спазвa от всички средиземноморски корабостроители. Началото му се губи в древния Рим, където под мачтата, върху килсона, слагали златна монета с изображението на фортуна, очевидно за да получи корабът благосклонността и, т.е. да има щастлива съдба.\nПостроеният и вече почти готов за плаване кораб стои все още на сушата. Церемониите и тържествата при спущането на вода и днес са се запазили с особената си колоритност. Корабът започва своя живот със спущането. Водата, това е средата, в която той ще се движи до края на живота си. И когато настане краят, корабът ще изчезне в дълбините, всред мрак и тишина, пазен пак от своята среда — водата, там той ще бъде далеч от ветровете и бурите, далеч от злите богове.\nВ древността било нещо нормално всяко начинание да се изкупва от боговете с човешка жертва; спущането на кораба не правело изключение. На носа, под кила на новия кораб, връзвали пленник. При спускането кръвта от разкъсаното тяло обагряла носа на кораба и очертавала последния му път по сушата, преди да го прегърне морето. С възприемане на християнството спускането на кораба ставало вече без човешка жертва. Изливали върху носа червено вино, а сребърната купа хвърляли в морето като дар. Това се правело до към края на XVI век. Сега спускането и именуването на кораба става, като се строши в носа бутилка червено шампанско. За този най-голям празник корабът се окичва с цветя и зеленина, провисват се гирлянди, а на мачтите се веят знамена. Същността на церемонията по именуването почти не се е променила.\nКръстницата засилва и строшава в носа провиснатата бутилка с шампанско и произнася: „Именувай се“……….“, плавай щастливо и безаварийно..и пр.; В този момент се открива покритото дотогава, изписано на носа име и корабът бавно потегля надолу по стапела, за да влезе във водата. Музика, фанфари и воят на корабните сирени поздравяват раждането на новия кораб. Това събитие също е свързано с много суеверия. Спущането трябва да стане при хубаво, ясно, слънчево време и непременно сутрин; разбира се, в никакъв случай — в петък.\nКръстницата може да е само жена и трябва да е млада, много млада, защото се вярва, че колкото ще живее тя, толкова ще живее и корабът. Бутилката с шампанско трябва да се строши и разлее още при първия удар, иначе — е лошо предзнаменование… Затова корабостроителите правят хитроумни системи, осигуряващи точния удар на бутилката във носа. Шампанското трябва да облее кораба, преди той да се е докоснал до водата. Въженцето и останалото парче от гърлото на бутилката се поставят върху цокъл и заедно с портрета на кръстницата се излагат на малка витринка в каюткомпанията на кораба.\nДушата на кораба — това е неговата камбана. При отливането и в стопилката се прибавят златни и сребърни монети, за да бъде звукът по-мек. Върху камбаната се гравира името на кораба и годината, през която е спуснат на вода. Това първо име на кораба остава написано на камбаната дори ако след продажба на друг собственик се смени името на кораба. Благодарение на този обичай става лесно идентифицирането на останки от кораби. По камбаната бе намерен и после възстановен легендарният „Къти Сарк“. Неотдавна съветският кораб-герой „Груз“ беше изваден от тъмното морско дъно; откриха го по камбаната. Корабната камбана е обект на специални грижи, много по-големи от грижите за самия кораб. Всекидневно тя се излъсква с вълнени парцали и блясъкът й е мерило за взискателността на боцмана. Откакто били измислени средства за измерване на времето, камбаната разгласявала по целия кораб неумолимия му ход. Вахтеният следял за изтичането на пясъчния часовник, което траело 30 минути, и при всяко обръщане биел камбаната.\nНа всеки кораб денонощието е разделено на шест вахти от по четири часа — от полунощ до полунощ. Неотменна традиция е морякът да бъде на поста си петнадесет минути, преди да започне вахтата му. Началото на всяка вахта се сигнализира с четири двойни удара на камбаната. Моряците знаят: „Четири двойни склянки (удари) — започва вахтата.“ Изтеклите кръгли часове от вахтата се отмерват с двойни удари, а половините — с единични. Така, когато моряците чуят два двойни и един единичен удар, знаят, че са изтекли два часа и половина от вахтата. Най-весело звучат три двойни и един единичен, защото след петнадесет минути ще дойдат новите вахтени.\nКорабната камбана в миналото е била единственото ефикасно средство за звукова сигнализация; сега, макар и по-ограничено, тя още се използва за тази цел. При мъгла камбаната зове и предупреждава другите кораби: „На котва съм“или „Заседнал съм върху плитчина“. Когато се изтегля котвената верига, боцманът съобщава с камбаната колко още ключа (по 25 метра) са останали под повърхността; същото е и когато се спуща котвата… един удар — един ключ! Работи ли се с лявата котва, за нея се използват двойни удари, за да се различават от единичните удари за дясната котва. Продължителният 3ачестен радостен звън говори, че котвата се е показала незаплетена над вълните и корабът вече може да потегли по пътя си.\nСлед като парата измести вятъра и конструкциите на корабите се промениха, наложи се да се използват две камбани. По-голямата — истинската — е на носа, близо до котвата, с нея се сигнализира и само когато моряците извършват обща корабна работа, например чукат ръжда, с нея се отмерва времето. По-малката камбана е на мостика, тя бие само за времето на вахтите. Казват, че ако камбаната сама звъни, това е лош признак — корабът ще загине.\nДържавното знаме — символ, който показва националността на кораба — е обект на много обреди. Според историците произходът на корабното знаме датира от края на V век пр.н.е. Тогава в атинския флот „фоиникис“ („пурпурната одежда“) се използвала едновременно като сигнал за бой и като отличителен знак за адмиралския кораб.\nЗнамето се вдига сутрин точно в 08.00 ч. и се сваля при залез слънце. На всички военни кораби и на тези търговски кораби, на които още се пазят традициите, знамето се вее на флагщок над кърмата само когато корабът е на котва или на пристан; на главната мачта знамето се вдига, когато корабът е на ход. Има много тържественост и символичност в „прехвърлянето“ на знамето. В момента, когато последното въже, свързващо кораба с брега, се откачи и прибере или когато котвата се откърти от дъното, т.е. когато се прекъсне всякаква връзка със земята, развяващото се над кърмата знаме се сваля и в същото време се издига знамето на мачтата.\nИма и моди в носенето на знамето, особено във военните флоти. Преди и след Първата световна война корабите носеха огромни знамена, висящи от кърмата почти до самата вода. После настана модата на малките знамена, така наричаните „щормови знамена“, чиито размери са толкова малки, че от половин миля едва се различават цветовете по тях. Сега отново настъпва „ретро“- модата на големите знамена — на първо време само за кърмовите; знамената на главната мачта са все така малки.\nВ миналото неофициално се е практикувало като сигнал за бедствие държавното знаме да се вдигне наопаки; долният край нагоре.\nЗнамето е символ на национален суверенитет; да се свали знамето пред врага означава капитулация — предаване. Когато е обявен национален траур или когато на кораба има мъртвец (само в пристанище или на котва), знамето се издига до средата на флагщока. При среща в море корабите се поздравяват — бавно се приспуща знамето, докато долният му край стигне малко над леерите или на две трети от височината на мачтата. Знамето се държи така приспуснато, докато корабът, който се поздравява, също приспусне знамето и вече започне да го издига — поздрав като свалянето на шапка. Пръв поздравява no-младшият, т.е. търговският кораб поздравява военния, по-малкият — по-големия. .. Старите моряци казват, че пръв поздравява по-възпитаният. По неписани стари правила, когато се срещат два кораба с еднакво старшинство, пръв поздравява този, който излиза от пристанището, а приема поздрава този, който влиза. Когато единият кораб е на ход, а другият — на място, пръв поздравява корабът, който е на ход. Пръв поздравява корабът, който задминава, а задминаваният приема поздрава…\nПри тържествени случаи и празници корабите се „разцветяват“, т.е. по мачтите се вдигат всички знамена от международния сигнален кодекс. Съществуват много „системи“ на разцветяване, но днес, когато на корабите останаха малко мачти, най-често се практикува редицата от закачени едно за друго знамена да тръгва от кърмата, през върха на задната мачта, през предната (ако корабът е двумачтов) да завърши на носа. Редицата се съставя, като се закачат две правоъгълни знамена, следвани от вимпел, после пак правоъгълни. . . В някои флоти правоъгълните знамена едно след друго се редят между мачтите, а от върховете на мачтите към носа и кърмата се редят вимпелите.\nПочетният борд на кораба е десният. В дясната половина на надстройката се намира и кабината на капитана. На десния борд се строяват моряците, когато има тържество или се посрещат официални лица, на десния борд пристават идващите лодки с гости и пр.\nМного строго се спазва етикецията, когато екипажът се качва на лодка, с която например отива до кораба. Пръв влиза в лодката най-младшият и след него по-старшите, последен се качва най-старшият, разбира се — капитанът — и веднага след влизането му лодката се отблъсва; тежко и горко на закъснелите no-младши моряци, те вече не могат да се качат в лодката и ще трябва да чакат втори рейс… ако има такъв! Слизането от лодката става по обратен ред, пръв слиза най-старшият. Независимо дали корабът е на пристан или на котва, по корабния трап пръв се качва най-старшият.\nКомандният мостик е място за „свещенодействие“; там, като в олтар на църква, никой няма право да стои освен вахтните. На мостика не се пуши, не се говори за нищо друго освен по служба. Вниманието на тези, които управляват кораба, не трябва да се отвлича, там трябва да се чуват само команди… На мостика не се седи, само „първият след бога“ — капитанът — си има стол, на който никой не може да сяда, дори когато капитанът почива в кабината си, а знае се, че „капитанът никога не спи — той почива“. Лошо му се пише на този помощник-капитан, когото „случайно“ капитанът завари на капитанския стол… ‘\nВ каюткомпанията също има традиции. Никой не може да се храни преди капитанът да е започнал, и свърши ли той, блюдата се прибират…\nЖивотът на кораба е така подвластен на „етикета“, че мъчно може да се разбере кое е необходимост и кое — традиция. Най-могъщият бастион на морските традиции е бил, е и ще бъде Военноморският флот. Това, което е живо и действено във военния флот, при „търговците“ се забравя. Много от традициите са преодолели национални, религиозни и политически бариери. Първи английските моряци поставиха на яките си трите бели околовръстки в чест на трите големи победи на адмирал Нелсън, а сега те се носят от всички. Същото е и с отличителните знаци на офицерите — галуните; те символизират въжето, с което е била стегната разкъсаната ръка на Нелсън в боя при Санта Крус. Черните панделки, които висят от моряшките шапки, са траурни ленти за загиналите в морските сражения…\nПонякога с учудване четем за някои традиционни суеверия, които отдавна са забравени. Например, когато:\nМоряк кърпи дрехите си на палубата, зашива вятъра.\nУбиването на албатрос носи голямо нещастие.\nСуеверията се видоизменяли и с времето във ветроходната епоха на кораба не можело да се свири с уста, защото това щяло да предизвика утихване на вятъра… а без вятър накъде? В параходната епоха също не можело да се свири с уста, това щяло да докара силни ветрове… пак лошо: слабите парни машини трудно преодолявали напора на вятъра!\nЕдва ли има някой, който да не е чувал за живописната морска традиция да се кръщават „неофитите“ при преминаването на екватора. Най-хубавото описание на такова „кръщение“ в морската белетристика е може би това на Станюкович. Според възможностите на кораба празникът се провежда по най-различни сценарии. Основният мотив е, че Нептун се е разгневил, защото в неговото царство са влезли ; „неофити“ — непокръстени моряци.\nЗадават се бури и вълнения, затова трябва всички да бъдат покръстени. Нептун се „качва“ на кораба със сбитата си; посрещат го най-тържествено и със страхопочитание, дори капитанът стои коленопреклонно пред него. Започват процедури, които са така подбрани, че да се запомнят за цял живот… Първо бръснене; вместо със сапун — със смес от грес и изгоряло машинно масло, после напудряне с брашно и парфюмиране с оцет и тогава следва обредното къпане в специално направения за случая басейн, където „акулите“ чакат нещастниците и не ги пускат на повърхността, докато не изпуснат и последното мехурче въздух от дробовете им. След много мъчения, вече пречистени и изкупили греховете си в земния свят, „неофитите“ са покръстени и стават поданици на бога на моретата, получават ново име (обикновено името на някое морско животно), за което Нептун им издава и съответното кръщелно свидетелство. Разбира се, случаят се полива.. .\nСега благодарение на техниката корабоплаването уверено върви напред и по моретата за човек няма необясними неща, няма и много време за традиции и обреди. Но колкото повече всичко става логично и просто, толкова повече започваме да разбираме невъзвратимото отдалечаване от природата, почваме да чувстваме, че ни липсва нещо.. . Древните гърци казваха, че имало три вида хора: живите, мъртвите и тези, които плават по моретата! За какво са автоматизираните морски гиганти, които пътуват под контрола на компютри, ако на тях няма човешка мисъл. Воля и емоции! Морските традиции са нещо като емоционална подплата на морската култура; без тях морето ще се превърне в суша.\nАвтор: Асен Веселинов\nПрочетена 38859 пъти\nМорския жаргон на Несебър Тридесет Морски възела Флаговете на Море Малка история на Моряшката фланелка Кулата на Херкулес Когато бог създавал е моряка Морски орган – най-големия музикален инструмент в света Котви от флота на Добротица и Иванко Жак Фресине Осоляване на риба\nМорски поверия, Морски суеверия, Морски традиции


Придайте на кожата си елегантно здравословно излъчване със сухото олио Моринга. То ще Ви помогне да поддържате кожата си копринено мека, подхранена и хидратирана, а деликатният флорален аромат ще Ви очарова.\nСухото олио Моринга се абсорбира бързо, без да оставя следи от омазняване. Обогатено с маслиново олио от Италия и олио от семена на моринга от Руанда, произведени по програмата Community Fair Trade, сухото олио ще направи кожата Ви кадифено мека и ухаеща на цветя през целия ден.\nПодхранващо олио за тяло, обогатено с органично студено пресовано маслиново олио, произведено по програмата Community Fair Trade в Италия\nСъс свеж, флорален аромат\nВеган формула, създадена с 98% съставки от натурален произход\n1. Напръскайте от сухото олио директно върху кожата си.\n2. С масажни движения го разнесете по нея.\n3. Абсорбира се бързо, така че не е нужно да губите време в чакане, преди да се облечете.


Списание извежда истинската красота на преден план : MamaMia\n12 март, 2018 21:09 | от Спонсорирано съдържание | Promoted\nКампанията „Моята красота. Това съм аз!“ стартира тематично на 8 март с официалното представяне на Dove Real Beauty Magazine – ново по своята същност списание, което разчупва стереотипите и поставя в центъра на вниманието ни реални жени, далеч от стандартната визия, която сме свикнали да виждаме по кориците на модните издания.\nБългарки и чужденки, отдали живота си на това да бъдат успешни, уверени, независими, свободни от предразсъдъци и точно заради това – истински красиви.\nНосителките на нашето послание не позволяват красотата им да бъде дефинирана по външния им вид. Красотата е субективна, докато увереността е съвсем реална. Затова, в изпълнение на своята мисия, вече повече от 60 години на пазара DOVE вдъхновява жените да се чувстват красиви, такива каквито са. Да се погледнат в огледалото и то да им направи комплимент. Да бъдат свободни в кожата си, да следват мечтите си, да постигат целите си… с усмивка и доверие към собствената им красота.\nСписанието Dove Real Beauty Magazine излиза в един единствен брой, а корицата му може да бъде персонализирана и всяка жена има шанса да грее на нея от своя личен брой. Между страниците му тя няма да прочете съвети за това как да стане по-красива, по-слаба, по-секси, а ще се срещне с историите на жени, които приемат, харесват и обичат себе си въпреки външните несъвършенства, които някога са ги карали да се чувстват зле приети.\nВсичко, което Dove прави, започва и завършва с истинските жени. Те ни вдъхновяват, окуражават, докосват, смеят се с нас. Проучванията показват, че образът на женската красота в списанията най-силно влияе върху самочувствието и увереността за тялото сред жените. Изхождайки от това Dove Real Beauty Magazine е създадено, за да възвърне баланса, да премахне непосилните очаквания от жените и да им помогне да си припомнят собствените си постижения и успехи.\nС тази цел в списанието ще ни посрещнат мъдростта на Цветана Манева, историята на европейската и световна шампионка по бокс Станимира Петрова, неуморната актриса Ева Тепавичарова, искреността на специалиста по реклама Дани Блажева и разказите на няколко вдъхновяващи чуждестранни дами. Не е пропусната и мъжката гледна точка, която също гали дамското самочувствие. Искаме всяка жена да се почувства по-уверена, след като прочете Dove Real Beauty Magazine, да преодолее страховете си, да върви по собствения си път и да може смело и на глас да каже: „Моята красота. Това съм Аз!“\nКак всяка жена може да бъде на корицата?\nПо време на кампанията инсталация с форма на списание ще бъде на разположение за снимки в МОЛ Сердика, етаж 1. Всяка жена, която се включи, само след няколко минути ще държи в ръце уникално издание на Dove Real Beauty Magazine със собствения си образ на корицата.\nУеб-формат на списанието може да бъде открит тук.\nМоже да научите повече и от социалните мрежи – facebook.com/dovebg, а под хаштага на кампанията #dovemybeauty може да споделяте своите впечатления по темата за истинската красота.\nИстинските жени не ходят до тоалетната\nКак да спасим кожата от студа: съветите на специалиста\nКоментарите са изключени за Списание извежда истинската красота на преден план


Светът стремително върви към Трета световна война – СНАЙПЕР-БГ\nСветът стремително върви към Трета световна война\nby admin 27/01/2012 27/01/2012\nСветът стремително върви към голяма война, която има всички шансове да прерасне в Трета световна. Причините за това са далеч по дълбоки отколкото битката за петрол.\nТе се коренят в морала и мирогледа на съвременното постмодерно западно общество. Теоретици и анализатори от научните центрове на САЩ искрено смятат, че глобалният конфликт в тактическо отношение ще позволи да се отвлече вниманието от вътрешните проблеми на западния свят, а в стратегическа перспектива – ще укрепи диктата на САЩ. При това за имперския характер на държавното устройство днес без стеснение говорят водещи американски политици. Достатъчно е да се спомене популярния идеолог Уилям Кристол и бившият заместник-министър на отбраната Пол Волфовиц.\nВ политическо обръщение влезе новият термин „империя от демократичен тип”. Терминът е в една редица със „суверенна демокрация”. Интересно е да се дискутира за ценностната система и философията на съвременния световен ред. Но пред нас стоят далеч по-насъщни битови въпроси: за какво да се готвим. Опасенията от първото тримесечие на 2011 г., за съжаление, се сбъднаха. Нещо повече, появиха се допълнителни деструктивни фактори, които разклатиха световния ред. В Северна Африка е създадена зона на нестабилност. Либия е срината до равнището на Ирак и Афганистан, където тече кървава гражданска война.\nПреди няколко дни по изпитаната вече иракска схема 12 хиляди души се настаниха в най-големият петролен терминал на Либия – в град Марс ел Брега. До месец контингентът ще вземе под контрол либийските находища. Задачата на военната операция може да се отчете като изпълнена. Заедно с това в региона ще продължава да се подклажда гражданската война – така е евтино и лесно да се контролира територията.\nНа икономическо равнище моделът е отработен в Ирак. Минимални разходи за поддържане на мира и възстановяването на Ирак, по оценка на американските анализатори в размер на 100 милиарда долара годишно. Освен това режимът на терор позволява да се оправдае присъствието на чужди военни и провежданите от тях военни операции.\nДестабилизирането на Египет и Тунис също са част от стратегията на „управляемият хаос”. Организираната арабска държава Египет, която има най-големите въоръжени сили в региона – близо 500 хиляди военнослужещи и още толкова запасняци, и устойчива икономика, беше способно да създаде на западните съюзници значителни проблеми по пътя към контрола на либийския петрол, да не говорим за потенциалните операции в Сирия и Иран.\nега Египет стремително върви към гражданска война. Икономиката на държавата се намира в дълбока криза, в района на Горен Египет вероятно има глад.\nСъседната държава Судан през миналата година беше разделена на две части. С Египет граничи най-бедният регион, същият, който притежава 25 на сто от петролните залежи. Но за сметка на това три четвърти от населението – около 31 милиона души живеят тук. Населението на Египет е 80 милиона. Това е огромно демографско натоварване.\nКолапсът на туристическия сектор, спадът в промишлеността и продължителното намаляване на икономическата активност на населението предвидимо ще доведе до фалити и хиперинфлация с всички произтичащи последици.\nЗаедно с това обаче западните съюзници няма да очакват военна заплаха от страна на Египет и Судан дори в случай на разпространение в тях на идеите на радикалния ислям. Съседният Арабски полуостров е контролиран от съюзници на САЩ, вързани с доларово-петролните поръчки в Саудитска Арабия, Катар и ОАЕ. На Изток американците също имат силен във военен план стратегически съюзник – Израел. Ако ситуацията в Египет излезе от контрола на централната власт, в района на Суецкия канал веднатга ще се настани армия на НАТО или сили на ООН „за осигуряване безопасността на корабоплаването”. Подобна окупация на канала вече се е случвала през 1956 г. Използвайки аналогичен сценарий Израел може отново да окупира Синайския полуостров, което едва ли ще предизвика протестите на Запада.\nПридвижвайки се на изток по стратегическата средиземноморско-каспийска дъга, стигаме до Сирия. През тази седмица влязоха в сила две нови санкции срещу тази държава, прието от ЕС. Агентите на САЩ в Лигата на арабските държави – Катар, Саудитска Арабия и ОАЕ, активно поддържат идеята за изпращане на войски на сирийска територия. Безпорядъкът и сблъсъците между правителствените войски и протестиращите се засилват. Налице е същият този сценарий за гражданска война.\nСирийските бунтовници притежават оръжие и боеприпаси, те са добре екипирани. Преди дни се появиха съобщения за дезертирали от боя правителствени войски в предградието на Дамаск – град Дума. Според някои източници става дума за 3 до 5 хиляди човека. Възниква въпросът – а не са ли тези дезертьори същите тези военни формирования от афганистански и пакистански наемници, които са били забелязани в Либия и според твърденията на наблюдатели, именно те са променили хода на наземната кампания? Нали границата на Сирия с Ирак сега е почти разрушена, територията на Кюрдестан не се контролира от никого, а самите кюрди отдавна си мечтаят за независима държава.\nСирия е ключът към Средния Изток. „Управляемият хаос” е планираното бъдеще на целия регион. Падането на Сирия окончателно ще развърже ръцете за атакуване на Иран и последващ контрол над каспийските газово-нефтени находища на север, стратегически важният Персийски залив на юг, дестабилизация на Кавказ и Централна Азия. В резултат на този глобален проект ще има „друга война” – от Алжир до Китай.\nОписаният модел има икономическа обосновка: контролът върху енергийните ресурси се съвместява с разширение на свитите пазари на западните корпорации. Идеологическата основа – „американската мечта” във варианта” да се откъснем от ужасяващата реалност”. В тази светлина никак не е случайна активността на американците в Таджикистан и Узбекистан, и засега – плахите опити за откъсване на Казахстан.\nЗадачата съществено ще бъде облекчена от ниското жизнено равнище в страните от региона и като следствие – високото равнище на протестните настроения.\nЗаедно с това сплотеността на населението на Иран и решимостта на ръководството на страната да отстоява нейната независимост са големи. В Евросъюза в същото време набира сили финансовата та и икономическата криза. Поради това въвеждането на санкции срещу Иран ще удари най-напред Гърция, Испания и Португалия.\nНожът, врязващ се от Запада в Евразия е в състояние да разпори крехката стабилност и да доведе света до имперска хегемония на САЩ на фона на многобройни локални военни конфликти и граждански войни.\nС каква скорост ще се развиват икономическите и политическите събития да се прогнозира е доста сложно. Не трябва да се забравя, че всичко това се развива пред прага на Русия и ще засегне всеки неин гражданин, както и Казахстан, Белорусия и другите държави от региона.\nЕдин анализ на Денис Гафнер.\nНуриел Рубини смъртно обиди Русия\nМлада виетнамка остаря за един ден с 30 години\nДиктаторът Кадафи мачка с танкове и артилерия либийците\nТайфун чудовище се насочва към японския остров Окинава


Организиране на събития и фирмени партита\nНие, екипът на Комплекс „Старосел” се стремим да съхраним традициите на нашите деди, да ги преплетем в един вълнуващ календар, а също така да превърнем всяко фирмено или лично мероприятие в незабравимо преживяване и скъп спомен.\nСтанете част от нашите празници!\nНа 01 Февруари празнувайте един от най-важните празници за нас – Трифон Зарезан. На този ден рано сутринта стопанката омесва хляб — пресен или квасник, приготвя кокошка, която по традиция се пълни с ориз или булгур. В нова вълнена торба се слага питата, кокошката и бъклица с вино. С такива торби на рамо мъжете отиват на лозето. Там се прекръстват, вземат косерите и от три главини всеки отрязва по три пръчки. След това отново се прекръстват и поливат с донесеното вино лозите. Този ритуал се нарича „зарязване“. След това всички се събират и избират „царя на лозята“. Зарязва се лозова пръчка и се свива венец, който ще носи на Гроздобера – избраната мома да мачка гроздето. Едва тогава започва общо угощение.\nЕньовден е сред най-почитаните празници в Старосел. Тук хората го свързват не само с билките и наричането за младите моми, а и с виното и почитта на траките към слънцето. Староселци не помнят от кои времена са обичаите, които и до днес изпълняват, но ревниво пазят традицията за идните поколения. На този ден жените стават рано, берат билки и с пет тях вплитат във венеца от лозова пръчка и наричат венеца на момата, която на Гроздобера, ще бъде избрана да мачка първото грозде.\nНа този ден, в комплекс „Старосел” организираме фестивал, наречен „Музика, любов и вино”. На този ден всеки, който иска да послуша красива музика на живо, да поиграе хора от всички региони на България или просто да изпие чаша хубаво вино е добре дошъл.\nПо стар обичай в първата неделя на месец септември във Винарска изба „Старосел” се празнува началото на гроздобера.\nТази традиция се превръща в соеобразен празник на виното, красотата и младостта. На този ден се избира новата Кралица на виното, която с босите си крака, под съпровода на тъпани и гайди да смачка зрялото грозде. А венецът, с който ще беше окичена тя е заплетен от бабите от село Старосел с билки от Еньов ден на лозова пръчка, зарязана на Трифон зарезан. Той, ще и бъде предаден от миналогодишната кралица на виното, докато староселските баби огласят с песните си този празничен момент.\nС боси крака и запретнати поли, с кършна ръченица Кралицата ще намачка гроздето, за да потече река от вино за добра поличба и берекет.\nВ духа на добрите стари времена и славянските традиции в Комплекс „Старосел” се отбелязва СТАРЫЙ НОВЫЙ ГОД. С много смях, музика, танци и вино отбелязваме този празник.\n1-ви Юни "Ден на детето"\nНеобходимостта от специална защита на правата на децата е провъзгласена още в Женевската декларация за правата на децата от 1924 г.\nДетето трябва да бъде поставено в положение да се развива правилно телесно и душевно.\nГладното дете трябва да бъде нахранено, болното дете да бъде лекувано, недоразвитите деца трябва да бъдат насърчени, заблудените деца трябва да бъдат вразумени, сираците и изоставените трябва да бъдат подпомогнати и прибрани.\nДетето трябва първо да получава помощ във време на беда.\nДетето трябва да бъде подготвено да изкарва прехраната си и трябва да бъде защитено от всяко изкористяване.\nДетето трябва да бъде възпитавано в съзнание, че най-добрите си качества то трябва да употреби в услуга на своите братя.\nИ всеки ден е празник за нас, щом нашите гости са тук, в нашето приказно място. Ние, екипът на комплекс „Старосел” с радост, ще организираме всеки ваш празник.


Институтът по земеделие участва в Балкански селскостопански конгрес » Гласът на Карнобат\nНачало»Агро»Институтът по земеделие участва в Балкански селскостопански конгрес\nИнститутът по земеделие участва в Балкански селскостопански конгрес\n0 194 1 минута\nОт 31 август до 1 септември 2021 г. в Одрин, Република Турция се проведе III Балкански селскостопански конгрес. Организатор и домакин на Конгреса бе Тракийският университет. Събитието бе осъществено със съдействието на голям брой университети от чужбина, включително и Селскостопанска академия от България. Всички заседания бяха проведени в модерния Балкански конгресен център, който е част от Тракийския университет – Одрин. При откриването Председателят на Организационния комитет – проф. д-р Ялчин Кая обяви, че това е най-голямата среща в Турция и на Балканския полуостров на селскостопански научни работници и специалисти. Участниците в Конгреса бяха от 41 държави. Освен от всички балкански страни, се включиха и научни работници от Алжир, Пакистан, Мароко, Русия, Казахстан, Литва и др. Участниците с научни доклади бяха 988. Представени са общо 398 научни статии, от които 288 като доклади, 110 като постери и 8 поканени лектори.\nПредседателят на Организационния комитет проф. д-р Ялчин\nКая на щанда на Института по земеделие – Карнобат\nИнститутът по земеделие – Карнобат бе един от съорганизаторите на Балканския селскостопански конгрес. В работата на Конгреса участваха 4 научни работници – проф. д-р Драгомир Вълчев, проф. д-р Дарина Вълчева, доц. д-р Боряна Дюлгерова и ас. Веселина Добрева с 4 доклада. Представени бяха научни постижения в областта на селекция на ечемик. Предстои тяхното отпечатване в реномирани турски научни списания.\nНаучните работници от Института по земеделие – Карнобат пред Балканския конгресен център\nПо време на работата на Конгреса Институтът по земеделие – Карнобат подготви щанд, на който представи своите научни постижения. Това предизвика голям интерес сред присъстващите. По време на Конгреса бе организирана среща с фермери, на която бяха разисквани проблеми свързани със семепроизводството. Проведена бе среща с г-н Серкан Челик – Директор на отдел „Семепроизводство“ в „Тракия Бирлик“ – Одрин. Обсъдена бе възможността за изпитване на създадения в Института по земеделие – Карнобат сорт „Земела“ в Република Турция.\nБалкански селскостопански конгрес Институт по земеделие


нарече Архиви - Истината - Новинарският портал\nНачало > Posts Tagged "нарече"\n19.03.2020 4641 коментар за Проф. Костов към депутатите: Ей, мишоци! Вие се покрихте, а нас ще ни глобявате, ако не работим! Осигурете ни защитни облекла, или се махайте!\n08.06.2019 2894Leave a Comment on Каракачанов: Лицемерие е българските политически лидери да подкрепят прословутия „прайд“. Защо не го направиха преди изборите?\n„Отново стана време за прословутия „прайд“. Продължавам да не разбирам за какви права се протестира, при положение, че българското общество е едно от най-търпеливите и великодушни общества в Западния свят. Понякога сме даже излишно търпеливи.“ Това казва в своя позиция лидерът на ВМРО Красимир Каракачанов, съобщиха от пресцентъра на партията. „Наистина не разбирам колко по-либерални […]\nПоредна наглост! Антон Тодоров захапа президента Радев! Вижте как го нарече!\n02.05.2018 91417 коментара за Поредна наглост! Антон Тодоров захапа президента Радев! Вижте как го нарече!\nНе позволявайте на ловци на души да ви пълнят съзнанието с лъжи! Това е поредната крилата мисъл на Антон Тодоров, който продължава да облъчва шепата си зрители от телевизионния екран. Внезапно или не толкова, един от ловците на души се оказа президентът Румен Радев. Той е политически мъник! Той има изключително инфантилно държание и отношение […]