Guerlain Aqua Allegoria Teazzurra унисекс - EDT - Guerlain\nGuerlain Aqua Allegoria Teazzurra унисекс - EDT\nВръхни нотки: Бергамот,лимон,узу и грейпфрут\nСърдечни нотки: Чай,лайка и жасмин\nЕтикети: Guerlain Aqua Allegoria Teazzurra унисекс - EDT, Guerlain, Парфюми унисекс\nGuerlain Ambre Eternel унисекс - EDP\nGuerlain Ambre Eternel унисекс - EDPВръхни нотки: Кардамон,кориандър,канела и амбраСърдечни нотки: Праскова,иланг-иланг и цвят от портокалБазови нотки: Дървесни нотки и кожа..\nGuerlain Aqua Allegoria Limon Verde унисекс - EDT\nВръхни нотки: ЛаймСърдечни нотки: Зелени нотки,тропически плодове,смокиня и захарБазови нотки: Зърна от тонкаЛансиран 2014..\nGuerlain Santal Royal унисекс - EDP\nGuerlain Santal Royal унисекс - EDPВръхи нотки: Нероли и жасминСърдечни нотки: Праскова,канела и розаБазови нотки: Сандалово дърво,кожа,агар дърво,мускус и амбър..\nGuerlain Aqua Allegoria Mandarine Basilic унисекс - EDT\nGuerlain L'Homme Ideal за мъже - EDT\nGuerlain L'Homme Ideal за мъже - EDTВръхни нотки : цитруси, розмарин, портокалов цвятСърдечни нотки : Амарето, тонка бобБазисни нотки : ветивер, кедър, кожа..\nGuerlain L'Homme L'Eau Boisee за мъже - EDT\nПрез 2012 г. компанията Guerlain представи новото си ароматно издание за мъже, озаглавено L'Homme L'Eau Boisée, версия на популярният аромат L'Homme. В композицията на новата версия са използвани съставки от югоизточна Азия, които придават свежест и мъжественост. Тази композиция е отлично структурирана, с кипарисов характер и опушен ефект. Човекът който създава L'Homme L'Eau Boisée е Thierry Wasser.Основните компоненти в композицията на аромата са ветивер, тревисти акорди, лайм, джоджен и дървесина...\nEscentric Molecules 03 Molecules унисекс без опаковка - EDT 100 мл.\nEscentric Molecules 03 Molecules унисекс без опаковка - EDT 100 мл.Връхни нотки: Джинджър,лайм,пеперСърдечни нотки: Ирис,жасмин,чайБазови нотки: Ветивер,мъск,сандалово дърво,кедър и кожа..\nEscentric Molecules Escentric 03 унисекс без опаковка - EDT 100 мл.\nEscentric Molecules Escentric 03 унисекс без опаковка - EDT 100 мл.Връхни нотки: пипер, джинджифил, лаймСърдечни нотки: жасмин, ирис, чаeна розаБазови нотки: ветивер, мускус, сандалово дърво, кедър, кожа..\nGuerlain Idylle за жени без опаковка - EDP 100 мл.\nGuerlain Idylle EDPЦветният аромат Idylle е въведен на пазара през 2009 година. Новото ухание се намира в красив, златист флакон напомнящ на капка дъжд. Парфюмът Idylle е като нежен и страстен любовен еликсир, много модерен, навяващ усещане за луксозност. Пленителният и незабравим Idylle е като дъжд от благоуханни, български рози, деликатни лилии и елегантен божур съчетани със съблазнително пачули и чувствен мускус...\nGuerlain Insolence eau Glacee за жени без опаковка - EDT 50 мл.\nGuerlain Insolence Eau Glacee плодово цветен аромат, предназначен за нежни, позитивни и енергични жениАроматни нотки: ябълка, цитруси, мечо грозде, ирис, виолетка..\nGuerlain La Petite Robe Noire за жени без опаковка - EDP 100 мл.\nGuerlain La Petite Robe Noire за жени без опаковка - EDP 100 мл.Връхни нотки: бергамот, бадеми, вишна, червени плодовеСредни нотки: роза, чай, Taif роза, женско билеБазови нотки: анасон, тонка, ванилия, пачули, ирис..\nGuerlain La Petite Robe Noire Intense за жени без опаковка - EDP 100 мл.\nGuerlain La Petite Robe Noire Intense за жени без опаковка - EDP 100 мл.Връхни нотки: Бергамот, захарен памук, боровинка, касис и малинкаСърдечни нотки: Роза, портокалов цвят и жасминБазови нотки: Пачули, мускус, сандалово дърво и ванилия..\nGuerlain La Petite Robe Noire Couture за жени без опаковка - EDP 50 мл.\nGuerlain La Petite Robe Noire Couture за жени без опаковка - EDP 50 мл.Връхни нотки: бергамот, малинаСредни нотки: розаБазови нотки: пачули, ветивер, тонка, мъх..\nGuerlain Shalimar Cologne 2015 за жени без опаковка - EDT 90 мл.\nGuerlain Shalimar Cologne 2015 за жени без опаковка - EDT 90 мл.Връхни нотки: Бергамот,лимон,лайм и грейпфрутСърдечни нотки: Фрезия,роза и жасминБазови нотки: Ванилия и бял мускус..\nGuerlain Shalimar за жени без опаковка - EDP 90 мл.\nGuerlain Shalimar за жени без опаковка - EDP 90 мл.Връхни нотки: бергамотСредни нотки: жасмин, роза, перуникаБазови нотки: ванилия, тонка, топъл кехлибар..\nGuerlain Aqua Allegoria Flora Rosa за жени без опаковка - EDP 125 мл.\nGuerlain Aqua Allegoria Flora Rosa за жени без опаковка - EDP 125 мл.Връхни нотки: червени плодовеСредни нотки: роза, ирисБазови нотки: мускус..


15 неочаквани, но все пак общи борби на горещо момиче\nНякои завистници могат да си помислят, че да си горещо момиче е лесно и лесно. Малко ли знаят, горещите момичета също се сблъскват с много борби.\nНикой не харесва момиче, което признава, че е горещо. Но за щастие, аз наистина не ме интересува какво мислят хората, така че ще отида веднага и ще го кажа: горещо ми е. Аз имах късмет с моите гени и се завих да изглеждам точно както подсказва името ми. Майка ми е красива жена и най-вече изглеждам точно като нея.\nКато беше казано, съм израснал с хора, мислещи, че животът ми е всичко дъги и слънце. Накарал съм хората да ме мразят чисто, защото изглеждам доста. Тъжното е, че ме мразеха за неща, над които нямам контрол.\nГорещите момичета също се борят.\nНякои от вас ще търкалят очи, разбирайки това. Но мисля, че трябва да прочетете повече за това какво всъщност е да си „горещо момиче“, живеещо в този ден и възраст. Може да има няколко неща, за които никога не сте мислили преди.\nЖивотът ми беше всичко друго, но не и лесен. Въпреки че съм доста добре изглеждащо момиче, в ежедневието ми се сблъсквах с редица различни борби, с които някои други може да не се налага да се справят редовно. В момента ще споделя с вас 15 борби на горещо момиче.\n# 1 Проблеми с несигурността. Горещи момичета имат ТАКА много проблеми с несигурността. Много рядко има наистина привлекателна жена, която се чувства така по отношение на себе си. Причината тези жени да са толкова горещи е, защото работят много трудно, за да са във форма, имат страхотна кожа, имат дълга коса и изглеждат доста, защото искат да се чувстват добре в себе си.\n9 ефективни начина да спрете да се чувствате несигурни и нуждаещи се\n# 2 Високи очаквания. Ако сте етикетирани като „горещото момиче“, никога няма да се появи някъде, изглеждащи по-малко от безупречно. Хората ще предположат, че има нещо нередно или че си болен и това наистина е само СУКС.\nВсички винаги приемат, че ако изглеждаш страхотно един ден, винаги ще изглеждаш толкова страхотно, което може да доведе до голям натиск. Не можем просто да изскочим от къщата, без да си направим косата или да се гримираме, без някой да ни попита: „Какво става?“\n18 начина да изглеждате хубави и сладки и да му хванете окото\n# 3 Омразни хора - без причина. Много жени ненавиждат други жени само защото са добре изглеждащи. За това няма рима или причина, освен факта, че изглеждаме по-добре от тях. И през повечето време това дори не е наша вина - просто имаме късмет! Но хората така или иначе ни мразят.\n# 4 Несигурност с нашите значими други. Никога не знаем дали човекът, с когото сме, ни харесва заради това, което сме или защото сме супер горещи. Някои хора ще бъдат с човек само защото са наистина добре изглеждащи и това ги прави да изглеждат по-добре. Това внася много несигурност в съзнанието ни и ни кара да се съмняваме в цялата връзка.\nИзползва ли те по всички грешни причини?\n# 5 Не разполагаме с нещата лесно, само защото всички смятат, че получаваме нещата лесно. Веднъж имах някой да не ме посъветва в ресторант, защото бях: "Горещо и вероятно имах много съвети през цялото време." Така че получих $ 0 за чакане на масата му.\nПроблемът? Много хора имат този начин на мислене, така че всъщност прави живота ни много по-труден от тези, които са със средностатистически вид.\n# 6 Сексуален тормоз на работното място. Това е огромен проблем за привлекателните жени в работната сила и затруднява дните ни. Веднъж ми казаха, че вече не мога да нося чифт черни панталони, тъй като те бяха "твърде плътно на дупето" и разсеяха служителите на мъжете.\n8 начина за справяне със сексуалния тормоз на работното място\n# 7 Всички смятат, че сме глупави. Красивите жени имат стереотипа да бъдат неинтелигентни. Не мога да ви кажа колко пъти съм разговарял с някой нов и те коментираха колко изненадани, че съм толкова интелектуален. Колко обидно!\n# 8 Несигурни значими други. Нашите гаджета са несигурни като ад. Те са в постоянно убеждение, че тъй като сме толкова горещи, в крайна сметка ще ги оставим, защото можем да намерим всеки, когото пожелаем. Наистина ли? Защото, ако успеем да вземем някого и въпреки това го избираме, не е ли това комплимент от тяхно име?\nТрябва да се справим с ревниви гаджета, които ни отвеждат през цялото време, за да се почувстват по-добре. И веднъж трябваше да се справя с гадже, което ми забрани да нося грим, за да не изглеждам толкова привлекателно.\nНесигурност в една връзка - как да се преодолее\n# 9 Трудно е да се сприятелим с момичета. Момичетата мразят момичета, които са по-хубави от тях. Това е просто житейски факт. Ревността царува върховно и прави наистина трудно за горещите момичета да си правят приятелки с момичета - което е гадно, защото просто искаме гал, за да си поговорим и да споделим съветите за грим.\n# 10 Хората крещят към нас, защото сме уверени. Точно както бе заявено началото на тази функция, горещите момичета нямат право да знаят или да казват, че са привлекателни. Ако признаем нашата страхотна генетика, веднага се маркираме като замислена, когато просто бихме могли да бъдем уверени жени.\n10 фини езика на тялото се движат, за да изглеждат по-уверени\n# 11 Не можем да сме приятели с момчета, които имат приятелки. Никога. И ще кажа, че загубих много добри приятели от мъжки пол, защото имаха приятелки, които не биха им позволили да се мотаят с мен - дори и в групова обстановка! Това беше най-тъжното за мен.\nУкротяване на зеленото чудовище: Кога ревността на момичето е добре?\n# 12 Обаждането на котки е не само досадно, но и плашещо. Обаждането на котки е дразнещо за максимума, но също така е страшно за нас. Никога не знаем дали един човек ще поеме призоваването на котка на следващото ниво и ще се приближи до нас ... или по-лошо. Това се отнася и за това, че се страхувате да ходите сами вкъщи през нощта или да отидете на почивка на определено място.\n# 13 Никога не знаем кои момчета наистина ни харесват заради нашата личност. Някои хора просто могат да ни използват, защото ни е горещо. Те просто биха могли да обичат да имат бонбони с ръка, за да изглеждат по-добре. Това ни прави изключително ненадеждни, защото никога не знаем кой наистина ще бъде там за нас, когато имаме нужда от тях. Кой ще ни дойде на помощ, когато сме в пот, без грим и се дърпаме от грипа?\n# 14 По никакъв начин не можем да постигнем успех, без да бъдем обвинени, че спим до върха. Едно от най-лошите неща в работната сила за привлекателните жени е да не могат да изпреварват в кариерата си без някакви ** дупки, които ги обвиняват, че спят с всеки мъж, който отговаря за да стигнат до там.\nТова може да не навреди на някои жени, които са уверени в своите способности, но други жени може би се чудят дали не са повишени само защото шефът харесва как изглеждат в пола с молив.\n12 съвета, които трябва да имате предвид, когато срещате шефа си\n# 15 Хората не ни казват, че сме толкова красиви, защото предполагат, че ни се казва постоянно. Тази се отнася до проблемите на несигурността. Всички останали може да мислят, че сме красиви, но едва ли някога го чуваме - освен ако не е от семейството. Това ни кара да се чудим дали наистина сме красиви и това отнема огромен къс от самочувствието ни. Всички обичат да им казват, че са великолепни, дори ако това може да е очевидно за тях.\nТова, че е привлекателно, може да изглежда, че това са всички цветя и пеперуди, но някои хора никога не виждат бурите, които заплашват прехраната на добре изглеждащо, навсякъде горещо момиче.\nКак да привлечете вниманието на гай в Instagram, без да използвате тялото сиКак да го направим по-бързо: 12 движения, за да издуха натоварването му за минутиНай-очевидните знаци за капана на жаждата, които крещят „Искам внимание“23 вида отношения за определяне на любовния ви животБолката от изчезването на някого: сърцето ви ще се счупи след времеКак да живеем с нарцисист: 15 решаващи съвета, които да ви помогнат да оцелеете10 бързи начина да направите момиче да се чувства по-добре в периода си


Лъчо от „СкандаУ“ пя със счупен крак на концерта | Green News\nHome Музика Лъчо от „СкандаУ“ пя със счупен крак на концерта\n„СкандаУ“ сбъднаха мечтата си и успяха да напълнят зала „Арена Армеец“. Тото и Лъчо показаха на цяла България, че когато човек има цели и ги следва, нещата винаги се получават. Над 10 хиляди се насладиха на спектакъла им.\nУви, щастието не бе пълно за двамата тийнидоли, тъй като нелеп инцидент няколко дни прди концерта остави единият от групата скован. Лъчо се появи с бастун на огромната сцена и не успя да изживее на макс еуфорията от скандиращата публика.\nЛъчо умира от яд, че не е успял да скача с почитателите си, а както знаем „скачането“ се превърна в тяхна замазена марка и многократно клубовете в страната бяха пред срутване от масовото подскачане на техните фенове.\nНикой не очакваше, че двама рапъри ще покажат толкова емоции на сцената и накрая дори ще плачат. „Искам да се огледате хубаво и да видите хората около вас. Искам да си помислите как бихте се държали с тях, ако знаете, че утре ги няма. Майка ми е някъде тук в залата. Майката на Чичака (Тото – б.а.) е някъде в залата. Мамо, виж ме, успях!“, през сълзи каза Лъчо от сцената и след него ревна и Тото.\nФенове са категорични, че концертът е бил велик, напук на всички спекулации преди това, че ги грози сериозен провал.\nПредишна новинаГрупа „Фантазия“ – съвременната група на народа\nСледваща новинаГотвачът на Хулио Иглесис забърка гурме вкусотии за родния елит


Литературен свят » брой 123 декември 2019\nброй 123 декември 2019\n„…Днес нашият път минава през\nДнепър. Вижте брега, който е пред\nвас! Там е Киев и украинската земя,\nТръгвахме от Крим, поели\nпосред дим и съсипни\nи от кърмата аз стрелях,\nно не в коня, а встрани.\nМАРКО МАРКОВ – „ПЪТНИКЪТ”\nКОЛЬО МАТЕЕВ — КОВАЧА\n- Казвай, гяур, на кои комити си ковал сабите?!\nДели Неджиб ага - плевенският каймакамин - гледаше към падналия на колене в прахта българин и пошляпваше дългия си нож в едната длан.\nИЗ „ВЪЛЧАН ВОЙВОДА И ДИАМАНТИТЕ НА СУЛТАНА”\nоткъс от книгата „Вълчан войвода и диамантите на султана” (2019)\nЕдна сутрин аз, Стоян Алтън и Добрил се вдигнахме още преди зората да е пукнала! С дванадесет четници бяхме подготвили тридесет и пет коня от предната вечер… Заредени с каквото ще ни трябва за из път, яхахме ги и поехме…\nЦял ден с бай Стефан скитаме по лов из дебрите на Коджа Балкан и чак по икиндия се спускаме право надолу по стръмния горист северен склон на Малкия Сакар, който ни посреща с прохладната си сянка.\nПЛАМЪКЪТ НА ЖИЗНЕЛЮБИЕТО\nТодор Харманджиев през целия си живот беше с чиста, буквално юношеска душа. А в тази душа не можеше да вирее дори прашинка неискреност или злоба.\nСЛОВО ЗА ЧАВДАР ДОБРЕВ\nНЕДЯЛКО МЕСЕЧКОВ – „ЖЕРАВИ ПРЕЛИТАТ НА ЮГ”\nНедялко Месечков - „Жерави прелитат на юг”, разкази, София, 1934\nНедялко Месечков, познат вече на нашата публика като автор на няколко сборници с разкази и на „Звезден прах”\n„ВЕЧНАТА И СВЯТАТА” ОТ Е. БАГРЯНА\n„Вечната и святата” от Е. Багряна, София, 1927 г.\nВ края на 1927 г. се яви стихосбирката на Е. Багряна - „Вечната и святата”. Първото впечатление, което остава след прочитането на стихотворенията; искреността на тона и художествената простота.\nПИСМА НА П. Ю. ТОДОРОВ ДО ОЛГА КОБИЛЯНСКА\n20 юни, 1901 г.\nТолкова мили, и така хубави бяха и писмото, и фотокартичката, които получих днес от Вас, какво да кажа, за да Ви отговоря и Ви изкажа моята сърдечна благодарност още сега.\nБялата вихрушка вее,\nсняг по пътя ми пилее.\nХей, вихрушке, отнеси ме\nпри момичето любимо!\nТой се измъкна от сламената колиба като от някаква дупка, в която бе пренощувал по принуда, огледа се с тъп поглед на недоспал човек, поглед, който възприема околната среда съвсем вяло и безучастно,\nВ сгъстения изказ на поета Янчо Михайлов няма нищо излишно. Нито дума. Нито метафора. Нито дори някоя случайно отронила се въздишка на внезапно облекчение или на стягаща душата като в менгеме тегота.\nЧУВСТВЕНАТА ДАРБА НА ЦВЕТА ТОДОРОВА\nЕдно момиче-дете, Цвета Тодорова, чрез опипване на живота пише стихове, за да го забрави. А ние, като ги четем, да разберем кое е най-важното, най-ценното, най- съкровеното. Отдалечени и близки.\nСМЪРТТА НА СВИРАЧА\nЗасвирих на най-нежната струна Човешките песни\nна Човека Железен отсреща и ето:\nЧовекът Железен със нерви железни проплака\nсълза от олово, която ми пръсна сърцето.\nМЪРТВАТА ХВАТКА НА ЛЕЛЯ ДОБРИНКА\nВсички в отдела наричахме леля Добринка „българската мис Марпъл”. Пред очите ни разплете няколко объркани криминални случая ей така, както си плетеше терлички за внучетата. Самата тя пък, станеше ли дума за Агата Кристи все си я наричаше „адашката” - агата значи добра.\nЗащо на графоманите им представлява интерес да пишат? Защо се наслаждават на езиковата си немощ и на словесната си плява? Баналното и скучното е явно в кръвта им и им доставя върховна наслада.\nКазват ми порядъчните люде:\n„Ти си млад, пред теб извива път.\nВ него има сенки и заблуди,\nима завист, има подла смърт.\nПрез декемврий на 1937 година българската книжнина изгуби още един от своите големи творци. Антон Страшимиров почина след тежко боледуване във Виена, далече от своята родина.\nНа татко ми, с цялата любов и уважение.\nНощните ни беседи продължават някъде там…\nНощ и ден.\nНощ, ден, всеки ден…\nНея година - спомням си, сякаш беше вчера - макар че толкова неща се случиха оттогава, Войната, Комуната, откъсването на Източните ни сестри (1), а по-късно и подаването на оставка (оттеглена за щастие) на г-н Фероди (2) и т. н., и т. н., … нея година както казах по една случайност 31 [...]\nСъбудих се лек като перушина. Ужасното главоболие най-после беше престанало и очите ми гледаха бистро. На пода като огромен кръст лежеше сянката на прозореца. Яркото балонче на слънцето трептеше над тополката, която надничаше в стаята ми.\nОГРИЗКИ ОТ ЛЯТОТО\nЛЯТО НА СУШАТА\nНажежен до искрящо бяло\nлепкав като оборска тор.\nОтлитат бавно мислите нанякъде…\nУбягват ни, оставят ни сами:\nда слушаме край нас гласа на вятъра,\nда гледаме дъждеца как ръми,\n/ИЛИ КАК ПОЛЕТЯ ЖЕНА МИ/\nМиналата година имаше един литературен конкурс под надслов: „Състояние на полет”. Жена ми настоя да участвам. Тъй като по това време все още я слушах, аз изпратих в последния възможен ден и последния възможен час две стихотворения. Нагласата ми беше, както се досещате, да бъда на последното възможно място.\nБОЛКИ И ХОРА\nИ за мълчание.\nЕНИГМАТИЧНАТА СЪЩНОСТ НА ТВОРЕЦА В ПОЕМАТА „ДВА ПОРТРЕТА” ОТ ЛИЛЯНА СТЕФАНОВА\nСлед Елисавета Багряна най-популярната поетеса у нас и в чужбина е Лиляна Стефанова. До момента на създаването на поемата „Два портрета” тя вече е издала повече от 50 книги, преведени на 31 езика, като общият брой на тиража им надхвърля един милион екземпляра.\nАко в спомен въздъхне мълчалива любов\nи потръпне от удар сърдечната вена -\nне е време за болка и за студ непременно -\nа е знак, че душата има белег суров.\nКръст за храброст. Санда Йовчева, повест, 1932 г.\nНовата книга на Санда Йовчева е още една крачка напред в нейното творчество. След „Жетвен ден” и „Отхвърлените” - тя идва да подчертае нейното безспорно, макар и не ярко дарование, да я наложи в нашата литература.\nКЪМ ДЯДО МРАЗ\nЖесток не бивай, дядо Мраз,\nне бивай зъл към нас!\nВ презнощ до наший дом не спирай,\nв прозорци не припирай!\nКОЛЕДАРИ – ДОБРУДЖАНИ\nТръгнали сме отдалече\nв непрогледна зимна вечер\nтриста бодри коледара.\nв техните предателски ямки!\nНека подълстват, колкото си искат!\nСветът е съставен от лупи,\nкоито увеличават нещата\nи малки причини водят\nдо големи последици.\nОТГОВОР В ОЧИТЕ\nС вас разделях по равно стаята,\nхляба и на децата си млякото.\nПазех тайните ви разкаяни,\nутешавах грешки разплакани.\nГората мълчи като изложбена зала, разтворила широко порти.\nНа Н. Д. Карпов\nПривечер е… По небето\nсиви облаци се сбират.\nГлъхне в тишина полето\nи дърветата замират.\nНА СТИХОВЕТЕ МИ, ДОШЛИ ТЪЙ РАНО\nНа стиховете ми, дошли тъй рано,\nче и не знаех, че съм аз поет -\nоткъснали се пръски от фонтани,\nАлбатрос над пустинята нощна летеше самотен\nи разсичаше волно солената морска мъгла,\nбеше негово царство любимата бездна широка,\nмързеливо трептеше морето под мощни крила.\nАЗ В ТОЯ СВЯТ ДОЙДОХ…\nАз в тоя свят дойдох да видя Слънце\nи сини ширини.\nМИЛИЙ МОЙ, НИМА НЕ ВИЖДАШ…\nМилий мой, нима не виждаш -\nвсичко видимо, що има,\nе отблясък, само сянка\nот великото незримо?\nПОКЛОН ПРЕД ЖИВОТА\nИван Есенски, „Доземи”, лирика, 2019, фондация „Земята и хората”\nВисоката поезия е изповедно лична; открива ни мисли и чувства, прозрения и въпроси, чрез които авторът търси себе си, протяга ръце да се докосне до истини, оправдаващи живота му, опрощаващи греховете му.\nТОВА, КОЕТО ИМА СМИСЪЛ\nТова, което има смисъл, то остава,\nто оцелява и незнайно как\nпрез болки и метежи преминава -\nза него няма бездни, нито праг,\nИЗ ФРОНТОВИЯ ДНЕВНИК НА ПЕТЪР СЕЛЯШКИ\nПреди години случайно открих в архива на баща ми Петър Селяшки две малки, извехтели от времето тефтерчета. Зарадвах се - това бе неговият фронтови дневник.\nАЗ ВИДЯХ СТАРОСТТА….\nАз видях старостта\nв инвалидна количка\nс изкривено лице,\nС рибя кост се явява светецът Никола\nи прекръства костта във рибарско гребло -\nда закриля брега от беди и неволи,\nда ни брани от тъмни стихии и зло…\nИЗ „АНТОНИЯ И ДРУГИ ЛЮБОВНИ СТИХОВЕ” (1998) – ІІ\nНе, Ти не си Тя…\nАз цялата земя засях\nс тревожните си стъпки…\nНЕСТАНДАРТЕН ГЛАС В СТАНДАРТЕН ЖИВОТ\nСтефан Икога от София е от най-младото поколение поети, който не е тръпнал от комунистически идеи и социалистически строителен патос. Рожба е на демокрацията и е неин съдник.\nБоров цъфтеж на зората.\nСнежинка първа в небето.\nТя няма да стигне до сивата земя.\nИз цикъла «Възрастни момчета и момичета»\nна Изток и в главите ни\nедни се защитаваха от нея\nТакава е модата.\nПериодично всичко се повтаря:\nКилната стара къщица.\nНа ниско столче - мама.\nТук премина животът й.\nГЛАСОВЕТЕ, ДЕТО НИ ВИКАТ\nИзкача ли се на Рудината - отмалял и задъхан - земята под краката ми заповядва: седни! Рухвам на колене, с премрежени очи поемам дъх да успокоя сърцето, защото то - клетото - вече се е сгърчило болезнено. Но това е моментна слабост.\nАЗ СЪМ ПЪТНИК, НАПРАВИХ КАКВОТО МОЖАХ\nКнигата, която предлагам на вниманието ви е пряко свързана с 65-та годишнина от победата на социалистическата революция в България. За мнозина от вас не е неизвестно, че ето, вече в продължение на 65 години, аз съм един от неотклонните последователи на тези, които сътвориха Девети септември и той влезе във вечния календар на българската [...]\n… и кога, майко, пораснат,\nВ АЛТЪН КАЛОФЕР\nТържественият звън на тежката камбана\nнад китния Калофер проехтял.\nИ пред училището родно, на мегдана,\nвъв утрото народът се събрал.\nЛЮБОВТА СЕ ПИЕ ДО ДЪНО. ДО ВРЪХ…\nИ така - до последния дъх.\nДВУСТИШИЯ ОТ ИСКРИ И ПЕПЕЛ\nНе зная как е на Небето,\nно дяволите на Земята са във рая.\nНе си отивам още.\nИ нямам бърза работа отвъд.\nНа Диана Г.!\nБеше сватба, голяма сватба\nв първия пролетен ден.\nДворът пълен, родата се радва -\nкрасива булка, светът удивен!\nВиж, облекли са кожуси\nкъщи, хора, автобуси,\nзлатен лист надува,\nпрез балкан се чува.\nДЪЖД НА ПЛОЩАДА. ДЪЖД…\nДъжд на площада. Дъжд.\nПелена в полукръгли прозорци.\nИ всеки път ще е така, когато пада първи сняг:\nдеца ще тичат към снега и детски смях ще литва пак.\nЩо жени се извървяха през прехода в управлението на държавата България! Бивши внучки на големи комунистически началници от висшия партиен ешалон в миналото, бивши отличнички на висши партийни школи на КПСС в Москва, една от които даже е обитавала апартамента,\n„НЕ САДИ ЛОЗЕ ГОЛЕМО!” ОТ НИКОЛА ФИЛИПОВ\nУ нас само тъмното минало не е в резултат на спирането на тока.\nОблечените с власт обикновено мразят нудистките плажове.\nИ на глупавия му растат мъдреци.\nДнес Хичкок би снимал документални филми.\nпревод: Ботьо Буков\nИ я отведох към реката\nДИАЛОГ НА СЪНИЩА\nКак бързо твоят образ сред полето\nсе мярна!… Виждам пак зелени ниви,\nизгаряни от зной плата - и ето\nцъфтят къпини край скалите сиви.\nО, ОБРАЗИ В ПРЕДВЕРИЕТО…\nО, образи в предверието, тъй смирени\nна всеки ден, - и тъй далечни:\nо, просеци във дрипи\nна мраморните стъпала,\nПо стрехите и комините,\nпо стрелките и антените,\nпо шосета, тротоари,\nв уличките затъмнени\nЩе започнем с пример за идеологически кретенизъм от последната книга на Александър Зиновиев, Русская трагедия , за когото едва ли можем да имаме съмнения, че не е наясно какво е това идеология:\nЕдна новина тези дни прибави нови факти към безсмъртието на поета - антифашист Никола Вапцаров, който днешни интелектуалци, пардон, псевдоинтелектуалци продължават да разстрелват и убиват.\nНяколко весели младежи в кръг… Подават си топка с форма, големина и цвят на портокал. Много са щастливи, ама много, ах, колко много… Високи, стройни, хармонично развити. Културисти или почти културисти. Не. Не. Не. И не. Точно обратното са. Наистина, високи са някои - прегърбени обаче. Скелети, почти скелети.\nС дървете - борове-хора. С фотоклетки - с образите на тия, де са ги засадили. Гледат - стотици очи. Хиляди. Като духове. Като живи. Говорят - на боров език. Боровете-хора на боровата гора.\nОБЗОР НА ЛИТЕРАТУРНАТА ПРОДУКЦИЯ ЗА 2018 – 2019 ГОДИНА\nПрез 2018 година плевенските автори са издали десет книги в различни жанрове на литературата. Реализираните книги за 2018 г. от началото на годината бяха: “Духовни вселени” на Лалка Павлова;\nЗЕМНО ПРИВЛИЧАНЕ И ЧАРОВНО ОТБЛЪСКВАНЕ\nИздателска къща ,,Знаци” в Бургас е извадила от морето на сюрреализма дебютната книга на Полина-Десислава Батешкова от Варна ,,Шепоти” (2018), която е възприета като ,,най-добра поезия в Националния литературен конкурс ,,Море” 2018 г.”.\nИЗ „ЛЮЛКИ НАД СВЕТА” (1968)\nДълга песен, бавна песен -\nслушана и непозната!\nСякаш жерави наесен\nплачат някъде в мъглата.\nКЪМ ЕДИН ВРАГ\nПредпочитам битката открита.\nДвама да сме, само ти и аз.\nДа ридае ярост, да помита\nдребното у нас безумна страст.\nСВЯТ НА МЪСТТА\nБило веднъж - ранен ездач от коня си\nсе свлякъл мъртъв в портата на залеза,\nстърчало копие, пробило бронята.\nА за какво умирал знаел… кралят му.\nИ КОВАЧЪТ ИЛМАРИНЕН\nизковал жена от злато\nвместо мъртвата съпруга.\nот дърво на\nЛегнах да поспя. Някакви 2-3 часа. Рядко ми се случва. Обърнах се на една страна. И ето, заспал съм. После, като се разбуждам и разтягам, посягам към телефона на 2-3 метра от мен на земята. Поглеждам го и виждам.\nПРОСТЕТЕ ТИХИТЕ ОКОВИ…\nПростете тихите окови\nна покорените ни висоти,\nи споделените некрасоти.\nСЕЗОНИТЕ ОСТАВАТ В МЕН\nНе е далече пролетта… Не е далече…\nЗад три могили с облачета тича…\nОттам - след вятъра по пътищата млечни.\nДо стъпките на първото кокиче.\nПо тънката, разкаляна пътечка\nмежду преспи, вкоравени и подгизнали\nВърви си, Обич, вече си ненужна…\nИ няма драма. Никой не заплака…\nРъцете ти са дървени и чужди.\nОчите ти безцелно гледат в мрака.\nОт бостана край воденицата\nоткъснах кърска любеница.\nТАМ, КЪДЕТО БОЛКАТА ПАЗИ ТИШИНА\nОще от люлката\nс челото си разграничих\nсебе си и Космоса,\nтърсейки линията, която разделя яве и съня.\nИЗЛЕЗ ОТ ЕЖЕДНЕВИЕТО\nНяма как да се измъкна\nкоето ме бичува,\nкоето ме дърпа,\nУморен от света,\nсмачкан в собствената си бездна,


Фондацията на Бил Гейтс дава още 50 млн. долара за борба с ебола - Свят | Vesti.bg\nФинансирането ще бъде използвано за купуване на лекарства и за развитие на ваксини, терапии и методи за диагностика\n11 септември 2014, 10:37\nФ ондацията на Бил и Мелинда Гейтс ще вложи още 50 милиона долара за борба с вируса ебола към 10-те милиона долара, които вече е инвестирала за същата цел, предаде Асошиейтед прес.\nСмъртоносният вирус стана причина за смъртта на над 2000 души в Западна Африка от началото на годината и беше обявен за глобална заплаха от Световната здравна организация (СЗО).\nФондацията, чиято централа е в Сиатъл, ще предостави средствата на ООН, СЗО, американските центрове за контрол и предотвратяване на заболяванията и на международни организации, които се борят с разпространението на заразата.\nФинансирането ще бъде използвано за купуване на лекарства и за развитие на ваксини, терапии и методи за диагностика.\n"Работим спешно с нашите партньори, за да открием най-ефективния начин да помогнем и да спасим животи сега, като спрем разпространяването на тази смъртоносна болест", каза в изявление Сю Дезмънд Хелмън – главен изпълнителен директор на фондацията.\nОт фондацията коментираха, че решението им е било силно повлияно от молбата на генералния секретар на ООН Бан Ки-мун за събиране на 600 милиона долара за борба с ебола. Бан подчерта, че следващите няколко седмици ще са ключови за спиране на разпространението на вируса.\nебола Бил Гейтс фондация финансиране вирус СЗО\nЕК отпуска още 5 млн. евро за борба с ебола\nБил и Мелинда Гейтс дариха 25 млн. долара за ваксина срещу СПИН


Лак за паркет Movipur Sokrates, гланц, 0,6 кг - - Магазин Жилища\nЛак за паркет Movipur Sokrates е професионален акрилполиуретанов лак за боядисване на вътрешни покрития. Това е модерен тип бояджийски материал, който не съдържа органични разредители. Няма мирис, незапалим, химически неутрален, абсолютно безвреден за околната среда. След изсъхване образува висококачествен филм, който безпроблемно може да се мие и е издръжлив на механични наранявания. Твърд, но напълно еластичен, Movipur регулира влажността на дървесината. Съдържа ефективни фунгициди и е тиксотропен с добра стабилност върху боядисваната площ. Материалът осъществява отлично сцепление с повърхността и не се отлепва. Не съдържа вредни летливи вещества. Не пожълтява и съхне бързо.


Скандално! Илия Павлов бил влюбен в Ивайла Бакалова, развеждал се с Дарина дни преди да го убият\n02 Април 2016, 12:00\nИлия Павлов е бил в развод с Дарина Павлова малко преди да го убият. Дни са ги делили от решението на съда, научи HotArena.\nСпоред модния корифей Страхил Гановски бившата актриса от Казанлък и Илия са стигнали до развод не защото борецът е искал да сключи брак с друга, а защото искал на спокойствие да се наслади на любовта си с Ивайла Бакалова.\nКрасавицата по това време е Мис България 2001, избрана със съдействието на съпругата на Павлов – Дарина, но в повече от приятелски отношения с мъжа й, пише "България Днес".\n"Ивайла беше твърде близка до сърцето на Илия. Той си беше влюбен в нея и със сигурност това е дало отражение на брака му. Като цяло Илийката никога не е бил женкар или голям ухажор. За да се разделят с Дарина, имаха и други проблеми, не точно изневери", спомня си Страхил.\nTой разказва и как са се запознали Илия Павлов и Дарина.\n„Тя излиза от ВИТИЗ „Кр. Сарафов“, харесва колата му, която в този момент минава по улицата, и се хвърля върху нея, без да знае кой я кара. Той спира, а Дарина направо се качва вътре. Ето това е истината. После Илийката се сетил, че я е виждал и преди това. Дори знаеше любовните й истории, преди да се ожени за него. Но въпреки това станаха мъж и жена“.\nГановски е убеден, че истината за убийството на Илия Павлов никога няма да излезе наяве, тъй като никой нямал желание да я разкрие. Той има своя теория за случилото се и смята, че приятелят му е премахнат не заради това, което е направил, а заради това, което щеше да направи.\n„Ако не беше убит, щеше да се прочуе и извън България, да набере още сили и в бизнеса. Щеше да стане неудобен“, смята бившият кадър на БНТ. Той дори е присъствал на едно от покушенията срещу Илия Павлов преди години.\nДарина Павлова вербувана от ДС като „леко момиче”(Слухтяла..\nДарина Павлова, която изненадващо бе разкрита като секретен сътрудник на Държавна сигурност,..


VAICO V460331 уплътнение, предно стъкло Топ Цена\nVAICO V460331 уплътнение, предно стъкло\nVAICO V46-0331 уплътнение, предно стъкло\nАвточаст VAICO V46-0331 уплътнение, предно стъкло от производител VAICO е подходяща за RENAULT\tRENAULT TRUCKS\tи други. Всички части за автомобили са с гарантиран произход и качество. При поръчка на авточасти над 100 лв. безплатна доставка. Вижте и другите ни предложения за автомобилни части и консумативи за RENAULT\tRENAULT TRUCKS\tи други.\nRENAULT 82 00 220 440\nRENAULT TRUCKS 82 00 220 440


Fairmont Bab Al Bahr\t5\nFairmont Bab Al Bahr предлага частен плаж, фитнес зала и открит басейн. Той се намира на 20 километра от Ferrari World and Yas Waterworld Park. Голямата джамия Шейх Зайед е на четири километра.\nВсички помещения за настаняване са проектирани в модерен стил с големи стаи и бани. Много от стаите са с изглед към залива Абу Даби и джамията Шейх Зайед.


Що е интуиция? - Светла Трифонова - психотерапевт и хипнотерапевт\nЩо е интуиция?\nСъществува универсална, разумна жизнена сила, която присъства навсякъде и във всичко\nТя е заложена във всеки от нас като дълбока мъдрост и вътрешно познание.\nМожем да получим достъп до нея посредством интуицията си – чувството, което ни казва кое в даден момент е правилно и истинно за нас.\nВероятно хората, които не са свикнали съзнателно да се обръщат към интуицията си, си представят, че това е тайнствена сила, до която могат да се докоснат само в случай на някое трансцедентно мистично преживяване.\nВсъщност интуицията е един много практичен, земен инструмент, който винаги е на наше разположение, готов да ни помага в решенията, проблемите и предизвикателствата на ежедневието.\nЧесто дори неизкушените хора описват интуитивните си импулси като „шесто чувство“ или „предчувствие“.\nИнтуицията е нещо естествено – всички се раждаме е нея.\nМалките деца са много интуитивни, но поради особеностите на нашата култура, те често изоставят тази си способност още в най-ранна възраст. Прието е да се смята, че едни хора са по-интуитивни, а други не толкова. Жените, например, като цяло се приемат за по-интуитивни от мъжете. Въпреки това, разполагаме с многобройни примери за това как много мъже най-редовно се ръководят от предчувствията си.\nИстината е, че всички сме потенциално интуитивни.\nНякои от нас съзнателно развиват тази способност, въпреки че по-голямата част от хората се научават да я пренебрегват и отричат. И все пак, не са малко тези, които несъзнателно продължават да следват вътрешното си чувство.\nЗа щастие, повечето хора с известна практика могат да си върнат и да доразвият естествените интуитивни способности.\nВсички ние сме в състояние да се научим да чуваме този свой вътрешен глас, да го следваме и да му позволим да се превърне в наш могъщ наставник.\nВ много култури, включително сред древните народи и дивите племена, интуицията е признат, уважаван и почитан аспект на личността. Във всеки миг от ежедневието си тези общества са се ръководили от силното усещане за свързаност с универсалната творческа сила. Те създали могъщи ритуали – родово-семейни съвети, споделяне на сънища, пеене, танци, предизвикване на видения – които подкрепяли връзката им с вътрешния свят на интуицията. Индивидите в тези култури се научавали да се доверяват и подчиняват на собствения си усет за истинността на нещата и да предлагат мъдростта си на останалите. Притежавали силно развито чувство завзаимосвързаността на всичко живо.\nСъвременната западна култура обаче като цяло не признава истинската сила, а често дори и самото съществуване на интуицията.\nНие уважаваме, почитаме и развиваме повече рационалния си аспект, като пренебрегваме и омаловажаваме интуитивната си страна (или поне така беше до съвсем неотдавна).\nОбразователната ни система съзнателно подсилва тази тенденция. Тя е фокусирана предимно върху лявото полукълбо на мозъка и върху рационалните ни способности, като почти не се интересува от развитието на дясното полукълбо, на интуитивния ни, холистичен, творчески капацитет.\nСъщото явление преобладава и в света на бизнеса. Едва през последните години отделни школи и бизнес среди започнаха да отдават дължимото на интуитивните заложби и да насърчават творческото мислене, извиращо от интуитивното съзнание на човека. Рационалното съзнание е като компютъра – то обработва получените данни и на основата на сложни „изчисления“ прави логическите си изводи. То е способно да действа само чрез информацията, постъпваща от външния свят и се опира единствено на прекия ни, индивидуален жизнен опит, тоест на познанието, получено чрез петте ни сетива.\nИнтуитивното съзнание от своя страна, изглежда има достъп до безкрайни източници на информация, включително такава информация, каквато не бихме могли да получим посредством физическите си сетива. То като че ли може да черпи от дълбок извор на познание и мъдрост – от необятното универсално съзнание. Освен това, то умее да класифицира сведенията ида ни предлага точно това, от което имаме нужда, и точно кога то ни се налага. Въпреки че посланията от него идват „на порции“, ако се научим да следваме този поток от напътствия стъпка по стъпка, ще ни се разкрие вярната посока на действие. Колкото по-добре се научаваме да го разчитаме, толкова по-гладко и без усилия започва да тече животът ни. И биваме изумени как нашите чувства и нашите постъпки започват хармонично да се преплитат с тези на хората около нас. Като казвам, че интуицията трябва да се превърне в наша напътстваща сила, аз ни най-малко не искам да омаловажавам или пренебрегвам разума – той е могъщ инструмент, с който можем да организираме, да разбираме и да се учим от опита си, така че безспорно е важно да се образоваме и да развиваме интелектуалните си способности. Ако обаче се опитваме да насочваме живота си, изхождайки единствено от гледната точка на разума, най-вероятно ще пропуснем доста неща.\nНай-добрият вариант е да намерим хармоничен баланс между логиката и интуицията.\nМнозина от нас са програмирали разсъдъка си така, че да се съмнява в интуицията. Когато получим някакво ирационално усещане, умът ни моментално отсича: „Не, не смятам, че това ще се получи“ или „Каква нелепа идея!“.\nТака интуицията ни бива заглушена. А би трябвало – тъкмо напротив – да обучим разума си да уважава, да се вслушва и да се съобразява с нейния глас.\nПовечето наши съвременници са посветили живота си на развитието на рационалното си съзнание. Слава Богу обаче, че не е нужно кой знае какво, за да развием наново закърнелите си интуитивни способности.\nГауейн, Шакти – „Развиване на интуицията“\nКакво са нашите навициКак да различаваме интуицията от другите гласове


Блог Стара София: Ноември 2010\nКриворазбрана строителна политика\nСтатия, публикувана в списанието на Българското инженерно-архитектурно дружество през 1927 г., в която ще намерите много любопитна информация за някои от най-големите строителни проекти в София, които никога не са осъществени, както и интересни размисли за обществените сгради изобщо.\nот архитект Я. Шамарджиев\nКому не се свива сърцето от болки, когато минава по главната улица — булевард Цар-Освободител и вижда тъкмо срещу Военния клуб, как немилостиво се зарива едно богатство, спечелено с кървав пот, подарено народу от приснопаметния Евлоги Георгиев? На това централно място се целеше със завещаните суми на родолюбивия благодетел да се въздигне монументално здание за „Музей и Библиотека", но нерешителната и пипкава строителна политика на ефорията доведе това начинание до нещастния резултат, който виждаме сега и който опечалява всяко българско сърдце и обезкуражава родолюбиви дарители. Към такъв неизвестен резултат повидимому отива и постройката на университета, строенето на който още преди двадесет години, след приключването конкурса за проекта му, трябваше да се започне и до сега да бъдеше довършен.\nАко хвърлим поглед на миналото, ще констатираме, че това не е първият и последен случай на необмислени строежи: към него се причисляват още много други. Безразборно пиление на държавни и общински средства за града в миналото се наблюдава с десетки, а, което е още по-жално, то е, че по същия път се върви главоломно и по настоящем. Зариването основите на Съдебната Палата през 1887 год. в градската градина „Александър I", уничтожението на основите и на приготвените материали за минералната баня на Бански площад през 1926 г.; веещите и до днес основи и разхвърлени материали за градски общински дом на най-видното място в столицата: площад Александър I до двореца; уничтожението на извършените работи на саноториум за гръдоболни при гр. Троян; основите на девическата гимназия в Русе, които зеят от 20 години насам; основите на хубавия гранитен цокъл на рисувалното училище, които от 15 години загрозяват най-главния площад „Св. Александър Невски" и пр. — всички тия паметници на миналата необмислена разсипническа строителна политика, които струват най-малко 200 милиона грешни пари — види се не можаха да вразумят нашите държавници и началствующи — лица техници, та и днес продължават да се правят такива — ако не и по-големи и по-непростителни грешки. И днес се играе с народната пара така, както никъде по света. От голямата световна война нанасам всекой вика за економия, за спестявание, за разумно оползотворявание на народните средства; оплакват се търговци и занаятчии от голямата криза, която терзае страната ни; тънат в мизерия чиновници, работници, граждани и селяни; а от друга страна пък се пръска напусто народното богатство от демагози — министри, от късогледи — началници-техници. Милиони левове се заравят неизползувани в земята за започване нуждни и ненуждни грамадни сгради, по-вечето от които ги очаква злата съдба на музея и библиотеката пред Военното събрание.\nПред нас в този момент се намира една таблица за започнатите сгради от министерството на обществените сгради, пътищата и благоустройството — архитектурно отделение — от която се вижда много нагледно безразсъдната, безпътната — да не кажем безумната строителна политика на това министерство по отношение на сградите. Започнати са до четиридесет грамадни сгради, за довършванието и инсталирането на които, за да бъдат годни за използувание, са потребни най-малко 800 милиона лева. А от где ще се вземе тая голема сума и кога ще се довършат тия сгради — за това никой не му мисли. Главната цел, която се е гонила, е била: да се започне еднаж сградата да се залови за хорото държавата: тя няма да остави да изгният основите! Между тия сгради личат следните:\nАнатомич. институт при медицинския факултет—25 мил. лв.; анатомич. институт при ветеринарния факултет 14 мил. лв.; Психиатрическа клиника 17 милиона; Хигиенически музей 19 милиона, Парна кухня при Александр. болница — София 6 милиона, Парна перална при Алекс, болница — София 7 милиона, Кожно-венерическо отделение при Алекс. болница — София 4 милиона; Агрономически факултет 14000 кв. м. — 43 милиона, Зоотехнически институт при Агрономич. факултет — 12 милиона, Народно Събрание пристройка — 12 милиона, Средно Техническо у-ще София 25 милиона, Мъжка гимназия в София — 27 милиона, Мъжка гимназия във Видин — 24 милиона, Мъжка гимназия в Плевен — 19 милиона, Девическа гимназия в Русе — 19 милиона, Каменоделско у-ще в Кунино — 4 мил., Рибарско у-ще в Бургаз — 10 мил., Столарско у-ще в Трявна — 7 мил., Леярно Механо-технич. у-ще в София — 4 мил., Механо-техническо у-ще в Габрово — 6 мил., Санаториум в с. Лъджене, Чепинско — 20 мил. Царски музей в София — 12 мил., Кожарско у-ще в Ловеч — 7 м., Държавно мебелно у-ще в Русе — 12 мил., Народен театър в София — 80 мил., Баня „Овча купел" в София — 28 мил.. Колонада при минералната баня „Вършец" — 3 мил. Минерална баня втора „Вършец” — 6 мил. Пансион при Земледел. у-ще в Айтос — 3 мил., Пансион при Земледел. у-ще в Кюстендил — 3 милиона лева и т.н.т.\nДо днес за изброените по-горе сгради са потрошени около 200 мил. лева. а за довършването им трябват още минимум 600 мил. лева. Най-осъдителното в случая е това, че макар да е изразходвана такава грамадна сума, при все това до днес нито едно здание не е още сгодно за използуване: направени са само изкопи, основи, цокли, плочи и част от зидове, и понеже държавата няма средства да ги довърши, тъй като дължи на разни предприемачи за извършени работи по ситуации по-вече от 800 милиона лева и по-вечето от тях са преустановени, то те ще останат в това си положение с години и направеното ще се разрушава.\nКой разумен стопанин би направил това, което държавата върши: да зарови в земята неизползувани 200 мил. л., та към вече направената в миналото глупост да се прибави нова лудория.\nНе може ли тия пари да се употребят за направата на 7—8 най-необходими здания, за които да се осигуряват предварително нуждните суми и след 2—3 години най-много вложения за тях капитал да се използува.\nЧужденци, които посещават столицата, с недоумение свиват рамена, като гледат, как в центъра на града има започнати и изоставени обществени здания и праздни държавни места и вместо сградите да се довършат и местата да се застрояват, започват се нови големи в крайнините, които на свой ред да останат недовършени. Достатъчна е неразборията с жилищните сгради в София. Пословична е вече градската ни глупава строителна политика: нигде в света не се допуща да се правят жилища в квартали неурегулирани, неснабдени с: пътища, вода, канал и осветление, както прави общината ни.\nОт друга страна, ако влезем в подробно разбирателство на започнатите вече държавни сгради, ще се натъкнем на неразбория от друго естество. С какво се оправдава направата на такива грамадни здания за Агрономически факултет и за Зоотехнически институт при същия, които заедно с инвентара и инсталациите ще струват 100 милиона лева. Не е ли това лукс за една малка бедна България, какъвто не би си позволила и най-голямата земледелска страна? Резултата ще бъде: наводнение от агрономи, които ще овиснат на врата на държавния бюджет. Във всеки случай не ни е известно до сега някой агроном да е развил някъде свое образцово стопанство. Известното стопанство „Минкова махала" не е продукт на агроном. Ами какво да кажем за театъра. Защо за него се харчат 80 милиона, когато най-много с 25—30 милиона можеше да се възстанови театра в своя първоначален приличен и напълно завършен — естетичен вид. Резултата от голямата похарчена сума не съответствува на желаемото: имаме грамадна сцена и склад за декори, а зрителна зала съща и външен вид просто грозен. Отделението на входа, вестибюла, фоайето и залата за публиката по отношение на новата пристройка представлява вид на животно с малка глава и грамадно туловище. Това всеки може да забележи. Нуждата от нов голям театър остава пак висяща. Значи, освен продължителното строение и неизвестността, кога ще се избави театралната трупа от чергарския си живот, и тука голяма част от парите са хвърлени напраздно. Ами как да си обясним навременността на започнатите сгради за Анатомически институт при ветеринарния факултет, Психиатрическа клиника, Хигиенически музей, Анатомически институт, пресловутата „Овча купел”, съвсем безполезната колонада при Вършечките бани, Каменоделското училище при село Кунино — грамадна сграда каквато няма и в Карара — страна на мраморите и др. Действително ли е наложимо тъкмо в тези тежки години построяването на тия грамадни здания? По всичко личи, че не взимаме поука от миналото. Ние сме народ, който няма граници на искането си, който не знае златна среда: ние или се свиваме в малки чорупки или правим големи здания вън от силите си, та после да ги изоставяме и да зариваме основите им. Относително строителната ни политика България би трябвало да вземе пример от бившата Източна Румелия, в която в кратко време се въздигнаха доста необходимите нуждни държавни здания и гдето няма нито едно здание започнато и изоставено.\nДнес се навършват 91 години от подписването на Ньойския диктат. Един от онези дни, които предопределят съдбата на нацията за векове напред. Събитие, което не бива и не можем да забравим.\nПо случай годишнината подбрахме няколко снимки от смутната 1919 г.\nБългарската делегация пристига в Париж.\nМинистър-председателят Теодор Теодоров, водач на делегацията.\nМадридският замък, в който е настанена българската делегация. Обърнете внимание на масовото присъствие на военни и жандари пред хотела. Ако съдим по спомените на българските дипломати, изразът "държани под ключ" би бил по-точен.\nПобедителите връчват проекта за "мирен договор", който обаче по никакъв начин не отчита нито мнението на българската страна, нито дори основните принципи на справедливостта и самоопределението.\nВ София опълченците протестират срещу тежките клаузи на договора.\nТраурен митинг в София.\nГангстерски екшън на “Дондуков” и “Търговска”\nОткъс от книгата "Сензационните престъпления и катастрофи в България" на Александър Мирков. Публикува се с разрешение на автора.\nАнархисти не успяват да оберат еврейска банка\nВечерта на 2 октомври 1910 г. паника обхваща стотиците минувачи, които се разхождат в центъра на София. От банкерската къща “Юда Б. Израел”, намираща се на бул. “Дондуков” и ул. “Търговска”, на бегом излизат петима мъже дегизирани с бради и дълги коси. Облян в кръв човек се показва след тях и надава викове “убийци, убийци”. Един от нападателите е все още пред очите му и той го посочва на насъбралите се граждани. Тълпата се впуска след него. Гонитбата продължава по посока към Царския дворец. Намесват се стражари от дворцовата охрана. Те изтеглят саби и се опитват да заловят престъпника. Последният се обръща няколко пъти и стреля по преследвачите. Падат ранени полицаите Константин Великов, Христоско Стоянов и студента Ганчо Гаврилов. Въпреки това бандитът е настигнат на площад “Александър І” и повален на земята. Обезоръжен е откаран в Четвърти полицейски участък.\nКакво се случва в действителност? Седмица по-рано двама подозрителни типове посещават често банката. Сменят пари в злато, интересуват се от курса на турската лира, искат да им се издадат чекове за Солун. В същото време внимателно оглеждат разположението на касите и обстановката в паричния салон. Установяват, че банковите служители работят до късно вечер дори и в събота. Предполагат, че най-много налични пари се събират в началото на месеца. Именно тогава решават да извършат кражбата.\nОколо 19 часа в банката влиза внушителна група бандити. С външния вид и действията си те веднага предизвикват смут сред персонала. Като “под индиго” прилагат американския тертип за банков обир. В ръцете им лъсват револвери и заповядват никой да не мърда. Един от тях се обръща към касиера Соломон Бони с думите: “Не се бойте, ще ни дадете всичките пари, а ние ще ви оставим румънски леи в банкноти. В противен случай всички ще бъдете избити”. Служителят обяснява, че вече е късно и касите са затворени. Това не разколебава нападателите и те се насочват към гишетата. Никой от банковите чиновници не оказва съпротива. За късмет разсилният Васил Димов в момента се намира в едно от страничните помещения и остава незабелязан. Той се окопитва, отива в съседната стая и взема законния си пистолет. Излиза незабелязано зад гърба на престъпниците и се опитва да стреля, но оръжието му засича. Те се нахвърлят с ножове върху него и му нанасят сериозни рани в гърдите и ръката. Използвайки суматохата някои от служителите отварят прозорците и надават викове за помощ. Стреснати от развоя на събитията бандитите бързо се изнизват от банката.\nПолицията блокира сградата и прави оглед на местопрестъплението. Намерени са черна пелерина, шапка с широка периферия и джобен нож. Тежко раненият В. Димов и двамата ранени полицаи са откарани в Александровската болница, а студентът в близката клиника на д-р Балсамов. Час по-късно охранителят издъхва от раните си. Последните му слова са : “Съобщете на господаря за нападението. Телефонният му номер е 841”. Достоен край на неговата дългогодишна лоялност към еврейската фирма и нейният директор Роберт Бехар.\nСлучаят е поверен на съдебния следовател Константинов и прокурора Пупешков. В началото разследването тъпче на едно място. Разказите на банковите чиновници не хвърлят светлина върху престъплението. Те уточняват само броя на нападателите. Установена е самоличността на арестувания. Това е Георги Пенков, на 19 години, родом от с. Мечкул, Мелнишко. Пристига в средата на септември в столицата и се настанява в хотел “Брезник” на ул. “Нишка” (дн. бул. “Тодор Александров”). Според думите му идва с намерението да се запише да учи в Търговската гимназия. В стаята му е намерена анархистка литература на руски и български език. На първите разпити Пенков мълчи или твърди, че не е участвал в обира. Отказва да назове имената на останалите престъпници. По този начин им осигурява достатъчно време да се измъкнат. Независимо от липсата на улики следствието започва да работи по версията, че нападението е дело на анархисти. Ето защо полицията поставя под наблюдение безвластниците, които обикновено се събират в арменското кафене срещу Градската градина. През следващите дни са задържани десетки от тях. При извършените обиски ченгетата се натъкват на писма и наставления, в които се разяснява как трябва да се действа за промяна на съществуващата политическа система в безвластническо общество. Анархистите не отричат своите убеждения и привързаността си към идеите на Бакунин и Кропаткин.Но същевременно отхвърлят обвиненията за участие в нападението над банкерската къща “Юда Б. Израел”. Това принуждава полицията да ги освободи.\nЗа инцидента е информиран и цар Фердинанд. Той изисква от градоначалника подробни сведения за хода на следствието. Куртоазният монарх не пропуска възможността да демонстрира своята загриженост към съдбата на ранените стражари от охраната на двореца. Нарежда на силовия министър Н. Мушанов да ги награди за проявената самоотверженост с по 500 лева. Личният лекар на царя д-р Грецер ги посещава в болницата и постоянно се интересува за тяхното здраве.\nМинават три дни и задържаният Пенков започва да прави самопризнания. Съобщава имената на другите членове на бандата. В банката влиза заедно с Петър Блъсков, Мануш Стоименов, Стоимен Трайков и Христо Зарзанов. Отвън остават да наблюдават Петко Смилов и Енчо Гайдов. Всички са македонски анархисти от Горна Джумая – тогава в пределите на Османската империя. Пристигат в София и веднага се свързват с местните безвластнически структури. Основната им цел е осигуряването на финансови средства за откриване на нелегална печатница и организирането на анархистки комуни из цяла Македония. Най-лесният начин е обира на няколко софийски банки. Решават да започнат с “Юда Б. Израел”. Надяват се от нейните трезори да задигнат 50-60 000 лева. Впоследствие се оказва, че в момента на нападението наличната сума е едва 11 000 лева, а обикновено в банковите каси не се държат повече от 2000 лева. Това показва, че бандитската акция не е изпипана професионално. Пенков признава, че е стрелял срещу преследвачите си, но разсилния Димов е намушкан от неговите съучастници.\nПолицията предприема спешни мерки за залавяне на престъпниците. Арестувани са Е. Гайдов и П. Смилов. Останалите се издирват в цяла София, но от тях няма следа. Столичното градоначалство нарежда на полицейските управления в Самоков, Дупница и Кюстендил да следят за появата на съмнителни елементи и веднага да уведомят софийските си колеги. Ала вече е твърде късно. Мудното разследване дава възможност на крадците да се покрият. След нападението те духват през Градската градина и прекарват нощта в покрайнините на града. На следващия ден се качват на влака за Кюстендил – Гюешево. Спокойно преминават през българския граничен пост при Девебаир и се прехвърлят на турска територия. Едва ден по-късно идва съобщение от столицата за тяхното задържане.\nДирекцията на полицията в столицата и градоначалството се чувстват твърде неловко. Те са получавали сигнали за готвените престъпления, но остават напълно изненадани. Цялата преса се надсмива над техните действия и ги обвинява в некадърност. Измъкването на бандитите предизвиква язвителни клюки сред столичани.\nЗа около два месеца следствието приключва своята работа. На 13 декември 1910 г. Второ углавно отделение на Софийския окръжен съд дава ход на делото. Под наказателна отговорност са подведени Г. Пенков, Е. Гайдов и П. Смилов. Вдовицата на убития охранител предявява граждански иск за 20 000 лева. Председателят на съда Иван Фиков чете обвинителния акт, с който подробно възпроизвежда всички обстоятелства на злодеянието. Заключава, че анархистката група е целяла чрез терор да се сдобие с пари и след това да избяга в Македония. Прокурорът настоява подсъдимите да бъдат съдени в опит за грабеж с умишлено убийство. Според него това е първото по рода си престъпление в България. Обвиняемият Пенков отговаря спокойно и полага усилия да представи престъпните си действия за патриотично дело. Същата теза поддържа и защитата. Маститите адвокати Григор Василев и Димо Кьорчев се мъчат да докажат, че подсъдимите са действали не като анархисти, а в качеството си на македонски революционери. Стремежът е те да не попаднат под ударите на суровия Закон за анархистите.\nЧетири дни след началото на процеса съдът прочита присъдата. Г. Пенков е осъден на доживотен тъмничен затвор. Тъй като е непълнолетен наказанието е намалено на 10 години зад решетките. Смилов и Гайдов са оправдани поради липса на доказателства.\nНападението над банкерската къща “Юда Б. Израел” стряска собствениците на софийските банки. Те трескаво търсят допълнителни охранителни средства за гарантиране на безопасността. Извикани са специалисти от странство. Като първа мярка се въвежда американския метод ежедневно след 17.30 часа, когато се прави баланс на операциите през деня, банковите институции да прекратяват работа с клиенти. Входните врати се оборудват с алармени системи и слаб електрически ток.\nСофийските улици през 1969 г.\nНяколко строги, но пълни с живот черно-бели изгледи от София в края на 60-те години. В съзвучие с днешната мрачна сутрин, натежала над столицата. Автор на фотографиите е Стойко Кожухаров.\nОткриване на Халите\nПрез 1911 г. се откриват софийските Хали, един от символите на икономическия и градоустройствен подем на столицата в началото на 20 век. Събитието, разбира се, е отразено подробно и в печата. Да видим какво разказва списанието "Съвременна илюстрация" за новата придобивка.\nСофийско покрито тържище\nНовобългарският престолен град се сподоби с още една монументална сграда от твърде значителен характер. Това е Покритото тържище, или тъй нареченото, кой знае по чия прищявка, с немската дума: Хали.\nТова тържище е една неоценима придобивка не само за естетиката на столицата, но и за доброто здраве за жителите на града. И действително, високоблагородна е целта на едно подобно тържище, защото всички съестни продукт се съсредоточават на едно място, за да може да се контролира, както тяхното качество, тъй и продажните им цени. Следователно неговите резултати ще бъдат и от икономически, и от здравословен характер за обществото.\nСофийското покрито тържище е една огромна монументална сграда построена само от камък и желязо и смело можем да кажем, че както по външия си изглед, тъй и по своите размери и по модерното си вътрешно разпредление, то съперничи и дори надминава много европейски тържища от тоя род.\nОсновите на тържището са положени през 1906 г. и е почтнато да се строи по плана на френския архитект Леон Буржоа, но по-после тоя план е бил коренно изменен от архитекта г-н Торбов, който първоначално е ръководил постройката. След г-н Торбова ръководенето е било поверено на архитекта г-н Стоянов, началник на архитектурното отделение на общината.\nТържището съдържа 160 продавници, от които 88 месарски, 28 за зеленчуци, 5 овощарски, 5 за клани птици, 22 масларски и сиренарски, 14 рибарски в 2 помещения за ръчна продажба. Доходът на общината за първата година възлиза приблизително на 160,000 лева; наемите на продавниците се движат от максималната сума 5700 до 500 л. годишен наем.\nЕдна част от месарниците\nУправлението на тържището е поверено на един началник, ветеринарен лекар, г-н Д-р Т. Басарабов, който разполага с един помощник, ветеринарен фелдшер, 13 души служащи и един полицейски стражар. Управлението ръководи всичката администротивна, санитарна и съдийска служба иа тържището.\nТъргуването се извършва по следния начин: сутрин в 6 часа тържището се отваря за наемателите и служащите, за да си приготвят стоките, а в 7 часа се отваря за гражданите и продажбата трае до 12 ч. 30 м. Тържището се затваря до 5 ч. после обяд, за да се почисти и да си пренесат месарите месото от скотобойните и след 5 ч. отново се отваря за гражданите до 8 часа вечерта, а срещу празник до 9 часа. Тържището бива затворено само в неделя.\nЗабележителен е редът в това тържище. Едва месец как е отворено и можем да кажем, че там владее един образцов порядък във всяко отношение. При това, нека споменем, че нощно време всички стоки на наемателите остават на отворено и до сега не е констатирана ни една кражба. Това се дължи на туй обстоятелство, че вечерта всичкият персонал излиза до един и вратите се затварят от самия началнил. Сутрин се отваря тържището в 6 часа или от началника, или от неговия помощник.\nОсвен казаното до тук, можем да добавим, че тържището се състои от два етажа: горен и долен; в горния се намират продавниците, а в долния, пак по същото разпределние, се намират охладилниците в инсталационните машини за произвеждане на лед. В тия охладилници се държат запасни стоки на наемателите лятно време. Охладилниците са закрити клетки и само те се заключват с куфар.\nОбщ вътрешен изглед\nПостройката на тържището заедно с всички инсталации ще възлезе на около 1,500,000 —1.600,000 лева.\nРазходът на общината за сега е предвиден с бюджет около 17,000 л. за обдържане персонала, за осветление около 10,000 л. и за материали за поддържане чистотата около 5,000 л. За в бъдеще тоя разход ще бъде значително намален, а приходът увеличен. До сега не още всички продавници са наети, понеже голяма част от нашите продавачи на съестни произведения не могат да свикнат и не искат да се подчиняват на ония наредби и правила, по които се извършват работите и продаването в тържището.\nВъобще, тържището освен един добър доход за Софийската община, е същевременно една неоспорима придобивка за гражданството откьм хигиеническа и икономическа страна.\nЖелателно би било и по-големите градове в страната да последват примера на столицата и се снабдят с подобно тържище.\nЕдна интересна и много приятна фотография, която не би трябвало да ви затрудни.\nSofia Fashion Week 1910\nАктуални тенденции в мъжката модната линия в София и областта преди столетие :)\nКрасавица за първа страница\nЛюба Василева, първата мис Софийска област, избрана през февруари 1929 г.\nХубавицата дотолкова развълнувала столичната общественост, че тогавашният печат отделил цяла първа страница за нейната фотография.\nСтарите софийски кина днес\nКои са старите софийски кина и в какво са превърнати днес? След като нашият приятел Крикор Асланян вече ни разказа за кината в миналото, днес представяме неговото изследване за тяхната съдба днес.\nСофиянецът винаги е обичал забавленията. Едно от най-достъпните дълги години беше киното. Особено през студените зимни вечери, уюта на полутъмния киносалон привличаше столичани като магнит. Не само заради топлината на любимата, която стискаше ръката на кавалера в страшните мигове от действието на екрана, но и заради онези чудни светове, в които ни пренасяше киното. Къде на друго място можеше да видим джунглата на Тарзан, великолепните танци на Фред Астер и Джуди Гарланд. Можехме ли да се възхищаваме на приказната Соня Хени и очарователната палавница Шърлей Темпъл, ако не в киносалона на кварталното кино. Само за някакви дребни левчета или стотинки, ние прекарвахме 2 вълшебни часа било с приятели, било с родителите си. А вълшебството ставаше още по-магическо, ако до нас седеше тази, която ни вълнуваше, тази, чиято ръка се гушеше в нашите още не съвсем възмъжали длани.\nКиното, леснодостъпно и евтино народно забавление, в продължение на десетки години беше номер едно в живота на софиянци. Почти нямаше квартал без кино, без шкембеджийница и без кебапчийница. Кварталът или махалата, както я наричахме с любов, беше прекрасна социално-административна единица. Ами ние бяхме готови да се бием за нейната чест, жертвахме младите си луди глави, за да я предпазим от посегателствата на „хората от другата махала”. Това ни костваше и спукани глави, и синини тук-там, ожулени колена и „смъртни” врагове.\nВ кварталното кино ни познаваха и касиерките, и разпоредителките, а когато още бяхме малки, понякога ни пускаха и гратис.\nВ центъра имаше и по-луксозни киносалони, като Европа Палас, Модерен Театър, Балкан, Роял, Рекс. В тези кина имаше меки кресла, ложи, добре облечени разпоредителки с фенерчета в ръка, които любезно ни съпровождаха и ни светеха, докато заемем означеното на билета място. Най-луксозното беше кино Балкан. Не случайно след 1946 година именно то стана Театър на младежта.\nТова беше някога, до преди 20-22 години. Какво е положението с кината днес? Сега кварталните кина не съществуват изобщо. От 35-36 кина е останало едно единствено - кино Влайкова на ул. Цар Иван Асен Втори, номер 11. И то, защото е собственост на едноименното читалище.\nНима вече софиянци не ходят на кино? Ходят, но много по-рядко. Има нови кина. Към търговските центрове са създадени Мега комплекси. Тази тенденция не е само българска, така е в цял свят. Казват, че в Москва са запазени всички кинотеатри от миналото, но модернизирани, с много зали, с богати кафе-сладкарници. Руснакът много обича да похапне солидно преди да влезе в залата, и то не само пуканки. Това за пуканките сме копирали от американците.\nОсновната причина за отдалечаването на хората от киносалоните е телевизията - кино у дома. Лежиш на дивана или дремеш във фотьойла и ако има кой да те ръчка отвреме на време, може и да видиш нещо от кървищата, които се леят от екрана, като бира по време на Октобърфест. И е безплатно.\nА за да отидеш на кино в някой мол, трябва да изминеш понякога няколко десетки километра по задръстените от коли софийски сокаци. /„Мол” - ужасна дума, която не значи нищо за средностатистическия Нане и брат му Вуте. Даже и да я изричат думата, все едно - не знаят какво е нейното значение. Просто я повтарят като пъстроцветни папагалчета. Но това е друга тема./\nНо да се върнем към софийските кинотеатри съществували десетилетия и радвали едномилионна София. Вече казахме, че само един действа все още. А другите? Какво стана с тях?\nГлавно долнопробни тържища за парцали - базари /кината Македония, Москва, Красно село, кино Славейков и Култура. Други са в руини, но без археологическа стойност /кино Капитол-Севастопол/. Трети са разрушени и на тяхно място е построена поредната „модерна сграда” /кино Солун на ул.Солунска/.\nФоайетата на някои кина са превърнати в магазини, а салонът - в склад /кино Екселсиор - Асен Златаров на бул. Христо Ботев 85./\nОстаналото вижте сами върху приложените снимки, направени през лятото на 2010 година от мен.\n1. Кино “Подем” (“Освобождение”, Културен дом на транспортните работници) - Намираше се до Централна гара, след Транспортна болница, бул. Мария Луиза\n2. Кино “Екселсиор” (“Асен Златаров”) - ул. Христо Ботев 85.\nКвартално кино, непретенциозно и посещавано от хора средна ръка от квартала.\n3. Кино "Уфа" (Културен дом на строителните работници, Дюлгерското) - бул. Христо Ботев 71\n4. Кино "Г. Димитров" (театър "Ренесанс") - пл. Възраждане, днес център на чалгата\nБлагодарим на Любо за снимката\n5. Кино "Модерен театър" ("Цанко Церковски") - бул. Мария Луиза\n6. "Глория Палас" ("Отдих и култура") - бул. Мария Луиза\n7. Кино "Капитол" ("Севастопол") - ул. Екзарх Йосиф\n8. Кино "Македония" - ул. Пиротска 5\n9. Кино "Пачев" – разрушено при бомбирдировките 1944г. Намираше се на бул. Дондуков и ул. Търговска.\n10. Кино "Солун" - ул. Солунска\n11. Кино "Рекс" ("Млада гвардия") – бул. Витошка 37\n12. Кино "Москва" - ул. Алабин\n13. Кино "Култура" - ул. Граф Игнатиев\n14. Кино "Славейков" - пл. Славейков\n15. Кино "Роял" (Театър на Народната армия) - Ул. Раковски 98\n16. Кино "Славянска беседа" (филиал на Народния театър /театър "Сълза и смях"/) – Ул. Раковски 127\n17. Кино "Балкан" (Театър на младежта)\n18. Кино "Феникс" - бул. Дондуков\n19. Кино "Левски" - ул.Регентска /Заимов, Янко Сакъзов/\n20. Кино "Влайкова" - ул. Цар Иван Асен Втори 11\n21. Кино "Петър Берон" - бул. Витоша 109 /след пл. Баба Неделя/, тази улица беше прекръстена на Ернест Телман\n22. Кино "Иван Вазов" - бул. Скобелев\n23. Кино "Арда" - на ул.Арда, малка пряка на ул.Търговска (след бомбардировките не съществува)\n24. Кино "Аура" - бул. Ал. Стамболийски\nБлагодарим на Пипилота за снимката.\n25. Кино "Изток" - Цариградско шосе срещу х-л Плиска\n26. Кино "Красно село" - на спирка Красно село, бул. "Цар Борис Трети"\n27. Кино "Одеон" (театър Одеон /оперетен театър/) - ул. Цар Симеон\n28. Кино "Дружба" (сега кино „Одеон”) - бул. Патриарх Евтимий\n29. Кино "Витоша" - бул. Патриарх Евтимий 68\n30. Кино "Европа Палас" ("Димитър Благоев") - Ул. Алабин\n31. Кино "Царя" (Студентски дом) - Пл. Народно събрание\n32. Кино "Княжево"\n33. Кино "Хаджи Димитър"\n34. Кино "Сердика" - до паметника на Васил Левски\n▼ Ноември 2010 (20)\nСофия преди и сега: Пресечката на улиците "Екзарх ...\nПътните настилки в Стара София\nРазни новости на страницата


【Искам да покажа света в рисунки - Учебно помагало по изобразително изкуство за 2. клас - Булвест 2000】 Булвест 2000 • Цена | Ciela.com\n📚 Искам да покажа света в рисунки - Учебно помагало по изобразително изкуство за 2. клас - Булвест 2000\nАвтор: Калина Никова-Гинчева, Десислава Кралева\nПродължавай да рисуваш и да фантазираш с игрите и през лятото!\nАвтор Калина Никова-Гинчева, Десислава Кралева\nПоредица Искам да покажа света в рисунки\nНаправи още по-интересни конструкции с познатите ти художествени материали. Вече можеш да моделираш любимите си герои от приказките и филмите. Знаеш и как да създаваш красиви подаръци и изненади за хората, които обичаш.\nТака заедно ще упражняваме наученото в часовете по изобразително изкуство, но не само това! Ще можеш и да използваш новите си умения при подготовката на уроците си и по другите предмети през следващата година.\nПази рисунките си в папката като истински художник, за да може често да си спомняш колко много си научил за творчеството през първа година в училище. Пожелаваме ти незабравимо лято с веселото лъвче от помагалото!


ЕС одобри удължаването на майчинството | webcafe.bg\n20.10.2010, 16:26 (обновена 20.10.2010, 17:31)\nЕврокомисарят по правосъдие и основни права Вивиан Рединг също предупреди евродепутатите, че новата версия на закона ще създаде допълнителни разходи за държавите членки.\nЕвропейският парламент прие законодателното предложение майчинството в общността да бъде 20 месеца, през които да се изплаща пълна заплата, съобщи агенция Франс прес.\nНа първо четене проектът за удължаване на майчинство от 14 на 20 месеца получи голяма подкрепа. Еврозаконът от 1992 г. предвиждаше 14 седмици отпуск по майчинство на минимална работна заплата\nСпоред сегашния проект бащите ще могат да получат две седмици, които да прекарат с новородените си, като също ще им се изплаща пълна заплата.\nСега предложението трябва да бъде одобрено и от държавите членки. Някои от тях вече се обявиха срещу подобни мерки, като изтъкнаха като причина тежките икономически условия.\nПреди седмица Великобритания заяви, че удължаването на майчинството би означавало допълнителни 2.4 милиарда паунда (2.75 млрд. евро), които ще трябва да бъдат дадени от британския бюджет.\nЕврокомисарят по правосъдие и основни права Вивиан Рединг също предупреди евродепутатите, че новата версия на закона ще създаде допълнителни разходи за държавите членки. Към тази позиция се присъединиха и представители на бизнеса, които казаха, че новият закон ще повиши и техните разходи, и то по време на криза.\nНастоящото предложение на Европарламента е доста по-щедро от предложението на Европейската комисия. Тя предложи увеличаване на отпуска до 18 седмици, но страните членки сами да определят в какъв размер да бъдат плащанията.\nOще: европейски съюз закон майчинство


85 търговски обекти 1995 оценки от клиенти 2034 ревюта от клиенти\nКъща за гости Николина\nбеше супер,но нямат паркинг\n3.5\t· 16 оценки\nХотела е на спокойно място в новата част на Созопол, но до тук свършват похвалите. При правенето на резервацията, госпожата по телефона ни каза, че можем да се настиним в 12 на обяд, но когато пристигнахме ни казаха, че не е готов апартаментът. Отидохме на плаж и се прибрахме в 17:30, при което все още не беше оправен апартаментът. Стаите бяха мръсни, стените нацапани, телевизора беше счупен, климатика също. Банята беше малка, мръсна, с оставен малко сапун и нищо друго. Не препоръчвам.\nХотел Кристиан Созопол\n3.0\t· 4 оценки\nХубав хотел, стаите се почистваха всеки ден. Закуската не беше особено разнообразна като за 4* хотел.\n4.1\t· 17 оценки\nХотела е супер\nХотелът е с добра локация, персонала е много любезен(с малки изключения). За нас минус беше настаняването в 3ч. не ни бяха уведомили при резервацията и останахме с малки ревящо дете на което супер много му се спеше. Парко място също е много трудно да се намери, дори в охраняемия паркинг!\nИма много какво да се желае. Доста занемерено, а на снимките всичко е бляскаво (не е коректно от ваша страна). Коренна противоположност на реалността. Ваучерът беше за брат ми, и искрено съжалявам, че им препоръчах вашето място... имате нужда от спешно обновяване, прилагам снимки...2 звезди давам само заради местоположението - близо и удобно до морето.\nХотел EMA Созопол


Кокосово масло като основна грижа за косата - Стил и красота\nНачало » Полезно и приятно » Стил и красота » Кокосово масло като основна грижа за косата\nот Виктория Николаева | 9 юли 2021 г.\nКокосовото масло може всичко.\nКокосово масло се използва в готвенето, върху кожата и дори върху зъбите. Вече има и достатъчно причини да се прилага за красива и здрава коса. Кокосовото масло активно предпазва косата ви от увреждания и подхранва сухите кичури.\nНезависимо дали го използвате като процедура преди измиване, като балсам или го прилагате като маска за една нощ, кокосовото масло дава заявка да стане най-добрия приятел на косата.\nЕто 7 причини за това:\n1. Поправя увредената коса\nКокосовото масло подхранва косата и намалява загубата на протеини. Протеинът е основният компонент на косата и може да се повреди при измиване, изсушаване, оформяне, както и от фактори на околната среда. Наситените мазнини в кокосовото масло подобряват текстурата на косата, правят я по-здрава и по-жизнена.\n2. Кокосово масло и блясък на косата\nАко имате суха и непривлекателна коса, започнете с шампоан за дълбоко почистване на косата и скалпа, след това използвайте кокосово масло като балсам или маска. За по-лесна употреба, може да използвате течна формула като спрей върху косата, особено подходящ вариант за къдрици. Процедура с кокосово масло върху напълно чиста коса ви гарантира блясък.\n3. Предпазва от химически повреди\nТова може да звучи малко странно, но е факт, че кокосовото масло е като защитен слой на косата. Ако не ползвате шапка за плуване, преди да се потопите, нанесете кокосово масло от корените до краищата на косата. Така ще се предпазите от щетите, които нанасят хлора и солта във водата.\nКосата ви ще се намокри, но щетите ще бъдат сведени до минимум.\n4. Идеално средство за разплитане и разресване\nКосата ви е току-що измита, но сресването е мъчение. И отново кокосовото масло спира мъките. Върху мократа коса, нанесете малко количество по краищата или на заплетените области и разресвайте внимателно.\n5. Дълбоко подхранване на косата с кокосово масло\nКосата е най-лесно податлива към повреди, когато е мокра, затова използването на кокосовото масло като балсам или маска е най-добрата подхранваща грижа. Мастно-киселинният състав на кокосовото масло означава, че се абсорбира по-лесно, отколкото други масла. По този начин предпазва косата от вредното въздействие на топлината при изсушаване и боята за коса.\n6. Скрива цъфтящите краища\nАко по някаква причина не сте подстригали косата си дълго време, напълно възможно е вече да се видят цъфтящите краища. Те са неприятна гледка, косата изглежда опърпана и суха. Добрата новина е, че кокосовото масло може да прикрие този проблем, докато посетим фризьора си. Нанесете малко количество върху разцепените краища и изгладете сухата коса. И не забравяйте, за красива и здрава коса е необходимо да я подстригвате на всеки 6 седмици.\n7. Подсилете действието на любимите си продукти\nНе е необходимо да се отказвате от обичайните си продукти за коса, ако действието им е благоприятно за нея. Използвайте кокосовото масло, за да подсилите действието им. Сложете няколко капки върху ръката си, когато прилагате обичайния си продукт или смесете по-голямо количество в опаковката. Имате и трети вариант – направете си своя собствена маска за коса, като смесите кокосово масло с други естествени съставки като кисело мляко, авокадо или мед.\nПрочетете още: Грижа за кожата у дома с напълно натурални продукти\n← Контролирайте функцията на щитовидната жлеза Кроасани с масло (видео) →\nКрем душ гел 250 ml\nМасло за тяло 200 ml\nКрем за ръце 30 ml\nСпрей за тяло 100 ml\nКожата е успокоена и освежена\nЗа суха / много суха кожа\nОбогатено със студенопресовано кокосово масло от Самоа, Полинезия


Условното освобождаване на убиеца от West Allis е отменено по искане на Евърс - levothyroxinesynthroid\nУсловното освобождаване на убиеца от West Allis е отменено по искане на Евърс\nМАДИСЪН, Уис. – Лидерът на Комисията за условно освобождаване на Уисконсин се съгласи в петък да отмени условното освобождаване на осъден убиец в Демократическото правителство. Тони Евърс‘заявка. Губернаторът беше подложен на критики от съперничещите си републиканци, които искаха да го свалят през ноември.\nВ петък Евърс изпрати писмо до Джон Тейт, председател на комисията, с молба да преразгледа условното освобождаване на 54-годишния Дъглас Балсевич. Той трябваше да бъде освободен от затвора още във вторник след като излежа по-малко от 25 години от 80-годишната си присъда за пронизващата смърт през 1997 г. на съпругата му Йохана Балсевич. На Евърс липсва правомощието да отмени условно освобождаване на осъден сам.\nЕвърс се срещна със семейството на Йохана Балсевич в Капитолия, преди да изпрати писмото. Губернаторът написа, че семейството не е получило възможност да отговори напълно на този ход.\nРЕГИСТРИРАЙТЕ СЕ ДНЕС: Получавайте ежедневни заглавия, имейли с извънредни новини от FOX6 News\n„Не съм съгласен с това решение и имам сериозни притеснения относно това дали на семейството на Йохана е била предоставена достатъчна възможност да изрази своите спомени, гледни точки и притеснения, преди това решение да бъде взето“, пише Евърс.\nТейт, назначен от Евърс, по-късно каза в имейл до Асошиейтед прес и Департамента за корекции, че разбира притесненията на губернатора относно липсата на информация на жертвите и че той отменя условното освобождаване на Дъглас Балсевич.\nДъглас Балсевич, осъден през 1997 г\nОнлайн съдебните записи не съдържат адвокат на Балсевич. Те посочиха, че той се е представлявал, докато е искал възстановяване на таксата за ДНК тестване през 2010 г.\n— О, Боже, шегуваш ли се? Сестрата на Йохана, Ким Корнилс, каза, когато АП й каза в телефонно обаждане, че Тейт се е съгласил да отмени условното освобождаване на Дъглас Балсевич. “О, Боже, благодаря ти. Много ти благодаря. Това е добре.”\nКорнилс беше сред роднините на Джоана, които се срещнаха с Евърс в Капитолия по-рано през деня. Тя каза в интервю непосредствено след срещата, че семейството не е получило официално известие от Държавния отдел за поправки, че Балсевич ще бъде условно освободен до четвъртък. Тя каза, че е предупредила Евърс, че предстоят изборите през ноември.\n„Казах, повече или по-малко, вие ще носите отговорност за това. Освен ако не се направят промени, няма да е добре“, каза тя.\nЙохана беше на 23, когато беше намушкана повече от 40 пъти в дома си в Уест Алис. Съпругът й беше осъден на 80 години затвор по сделка за виновен.\nДъглас Балсевич за първи път отговаряше на условията за условно освобождаване през 2017 г. и му беше отказано. Комисията за условно освобождаване на Уисконсин каза в изявление, че той е дошъл пред комисията за пети преглед на 14 април.\nБЕЗПЛАТНО ИЗТЕГЛЯНЕ: Получавайте известия за извънредни новини в приложението FOX6 News за iOS или Android.\nКандидатите за губернатори на републиканците Ребека Клифиш, Кевин Никълсън и Тим Михелс критикуваха условното освобождаване. Никълсън и Клифиш призоваха Евърс да уволни Тейт.\nПол Фароу, председател на Републиканската партия на Уисконсин, обвини Евърс в изявление, че обръща повече внимание на престъпниците, отколкото на жертвите.\n„Не трябваше да е необходимо широко обществено възмущение (за условното освобождаване на Балсевич), за да може Тони Евърс най-накрая да помисли да направи правилното нещо“, каза Фароу.\nCategories Home Tags Wi, нас, Новини, Окръг Милуоки, Престъпност Обществена безопасност, Тони Евърс, Уест Алис, хора Post navigation\nСледващата актуализация на Halo Infinite ще върне танковото оръжие в кампанията\nКъде са и какво знаем досега


Управление на резултатите – Уикипедия\nУправление на резултатите (на английски: Issue management) е термин от областта на връзките с обществеността, с който се означава проактивния процес на предвиждане, оценяване, определяне и реагиране спрямо резултатите от публичната политика, които могат да повлияят върху взаимоотношенията на дадена организация и заинтересованите от нейната работа публики.\nСъщността на концепцията се крие в два главни елемента:\nнавременното определяне на резултата с потенциално влияние върху организацията, и\nстратегически отговор, който да олекоти и дори да извлече полза от последствията.\nВ практически аспект, управлението на резултатите има за цел да оцени какви са тенденциите в общественото мислене по начин, който позволява на организацията да отговори на тези тенденции преди те да са се превърнали в заплаха и причина за сериозни конфликти.\nПонятието е използвано за първи път през 1976 година от консултанта по връзки с обществеността Хауърд Чейс. Когато го създава, той включва в понятието определянето и анализа на резултатите, подбора на потребителите, избора на подходящи тактики и стратегии, реализиране на програми за действие и комуникация, и оценяване на ефективността. Няколко години по-късно, Чейс определя управлението на резултатите като начин да се хвърли мост между корпоративните действия и очакванията на заинтересованите публики.\nГрупа експерти разширяват дефиницията извън функцията на връзки с обществеността. Според тях управлението на резултатите предвижда, изучава и определя приоритетни резултати, оценява ги върху организацията, препоръчва съответната политика и стратегия за свеждане на риска до минимум, разработва общи тактики и реализацията им, оценява въздействието на програмата.\nСъществуват противоречия при възприемането на управлението на резултатите от различните практици в областта на връзките с обществеността. Някои смятат, че това не се различава от обичайната им дейност, други са против използването му, поради факта, че управлявайки публичните резултати, организацията може да ги използва за манипулация. В повечето големи корпорации, които използват управление на резултатите, дейността се фокусира върху това как да се отговари на загрижеността в обществото по отношение на дерегулациите, тероризма, глобализацията и други подобни проблеми.\nСпоред главната концепция, дори не винаги административно, управлението на резултатите е част от функциите на отделите за връзки с обществеността. Когато то се възприема като убеждаваща комуникация за влияние върху публичната политика, управлението на резултатите става част от тактическото вземане на решение, а не част от стратегическото планиране вътре в организацията. Когато на процеса се гледа като на адаптиране на организацията и изграждане на взаимоотношения със заинтересованите групи за постигане на общи цели, връзките с обществеността и управлението на резултатите се припокриват и водят до идентични резултати.\nСкот Кътлип, Алън Сентър, „Ефективен пъблик рилейшънс“, ROI Communication, София, 2007, ISBN 9789549335071\nВзето от „https://bg.wikipedia.org/w/index.php?title=Управление_на_резултатите&oldid=9200915“.\nПоследна промяна: в 23:55, на 26 февруари 2019


Витамини в повече, по-малко ползи за здравето - Vitamina Sport\nВие сте тук:Начало»Здраве»Витамини в повече, по-малко ползи за здравето\nИспанската асоциация по ендокринология и хранене твърди, че витаминните добавки следва да се разглеждат като лекарство и като такива, не трябва да се приемат без да се консултирате с професионалист. Витамините на хапчета могат да бъдат вредни дори и при здрави хора. Подходящ пример за това е витамин А и желязо бетакаротени, които са способни да увеличат риска от рак на белия дроб при пушачи и бивши пушачи.\nДруг негативен ефект е, че повечето витамини, смесени с други лекарства се неутрализират. Някои хора консумират наведнъж, антикоагуланти като ситрон, чийто ефект се неутрализира с витамин К. Други, като например калций или желязо, пречат за усвояването на тироидите.\nИменно заради по-горе изброените причини би било най-добре да се вземат витамини и хранителни добавки, само след като бъде потвърдена липсата от специалист на един или повече микроелементи, витамини или минерали. Например една жена в детеродна възраст, има нужда от желязо заради загуба на кръв в периода на менструация. Или в конкретни ситуации, в които витамини трябва да бъдат взети в случай на алергии. Винаги обаче приемането на витамините като добваки, изискват балансиран режим на хранене, диета, препоръчана от лекар, който трябва да реши коя точно е липсата и какъв витамин е препоръчителен.\nТенденцията е да се остави тялото само да намери необходимия баланс. Хората могат да си помогнат чрез упражнения и физическа активност , която генерира оксиданти и с здравословна диета и храна, пълна с антиоксиданти. Европейската асоциация по хранене разбива мита за постигане на вечната младост чрез добавки и антиоксиданти. Специалистите по хранене и здраве твърдят, че приемането на витамини трябва да бъде балансирано с оксиданти, за да бъде от полза за тялото.\nОще в категорията: « Джинджифил - натурално лекарство срещу мускулна треска\tАлкохол и тренировка »


Сряда, 11 Август 2021 11:08\nОще в момента, в който чухме, че Ридли Скот започва снимките на филм за модна къща Gucci, всички затаихме дъх в очакване. А когато видяхме първите кадри на лейди Гага и Адам Драйвър вече беше ясно, че нямаме търпение за премиерата на филма.\nВоден от цяло съзвездие изключителни актьорски таланти, сред които носителите на множество награди и номинации – Лейди Гага, Адам Драйвър, Джаред Лето ( който претърпява невероятна визуална трансформация), Джеръми Айрънс и живата легенда Ал Пачино, Домът на Gucci ще ни потопи в един забележителен, изкусителен свят на богатство, стил и власт, зад който обаче се крие грозната истина за най-първичните и низки човешки страсти и въжделения.\nЩе бъдем специални гости в Домът на Gucci oт 26 ноември само в кината. А дотогава ви оставяме да се насладите на специалните плакати, посветени на главните герои във филма.\nОще в тази категория: « "Сексът и градът" от 2021: новият стил на Кари Брадшоу MINOÀR – един отличаващ се моден дизайн с български гени »


Изкуството на съблазняването: защо французите се смятат за експерти в любовта | ELLE.bg\nКаква е тайната на френските любовници?\nЕстети, гастрономи, тънки познавачи на хубавото вино, винаги елегантни и - чудесни любовници. Това е стереотипът за френския мъж. Особено ако си представите Ален Делон, Венсан Касел, Луис Гарел и Гаспард Улиел. Или и четиримата наведнъж. Казват, че французите не се притесняват да бъдат разкрепостени, а l'amour à trois далеч не е предела на фантазиите им.\nВероятно световната слава на френския любовник започва с целувка - от френската целувка, както я наричат британците през миналия век, от чиста завист. Още тогава в Европа се знае, че французите са ненадминати на любовния фронт и страстната целувка „с език“ се превръща в запазена марка на добрия любовник.\nНо преди първата целувка трябва да преминете през запознанство и среща, която с френски ухажор винаги изглежда като празник. Французите умеят да съблазняват, флиртуват изискано и затова изглеждат искрени и уверени в чувствата си. Тяхното ухажване прилича на танц, в който партньорът ви води леко и умело. Освен това те се грижат за външния си вид, като успяват да изглеждат елегантно дори в розови ризи и на всяка възраст.\nКогато излизате на среща с французин, трябва да следвате три правила: облечете красива рокля, отпуснете се и се забавлявайте. Второто е по-трудно, но ще ви донесе куп приятни бонуси, които ще помните цял живот. Подходът à la française към запознанствата е толкова романтичен, че е време да се установи международен стандарт, базиран на него. Французите наистина знаят как да го правят красиво – всичко, без значение какво си помислихте в момента.\nВсъщност на френски език няма ясна аналогия с думата „среща“, което означава, че няма от какво да се изнервяте. Съществува остарял термин rendez-vous, който обхваща всичко от разходка с любимата леля до посещение при лекар. Срещата по френски е време за tête-à-tête с акцент на романтиката, а не за среща в Starbucks, където да се разпитвате като на интервю.\nПригответе се да се озовете в галерия, ресторант, Булонския лес - навсякъде ще се чувствате като кралица, за която се грижат перфектно. За французина говоренето е свято: той просто трябва да ви заслепи с остроумие, лекота и фини познания в областта на изкуството. В същото време ще почувствате искрен интерес към вас като личност, а това е безценно във времената на безразличие. И, разбира се, французите нямат морални проблеми с прехода към секс. Правенето на любов (в същия Булонски лес), признаването на чувствата или предложение за брак са приемливи варианти за развитие на събитията. От гледна точка на французина, бързото развитие на романтичните отношения не противоречи на логиката: ако не сте стигнали до секс на първата среща, явно нещо се е объркало.\nФренският любовник не витае в облаците, а възприема реалността във всичките й цветове, включително в сиви нюанси. Що се отнася до връзките, той има впечатляващ набор от концепции и възможности. Жителите на страната, чиято столица е призната за Град на любовта, от най-ранна възраст са научени да се справят с чувствата - не в крайностите на срещите „за цял живот“ или раздялата „завинаги“, а в широк спектър от възможности. Вместо да се стремят към щастлив край или пълна разруха, французите се чувстват комфортни с взаимоотношения с различни нива на страст, от умерена до изпепеляваща. И като говорим за страст, те не се притесняват от физически несъвършенства и са готови да се отдадат на любовта, на светло или на тъмно, без да се притесняват колко перфектна е неговата (и вашата) фигура.\nТе знаят много за тайните и вярват, че мистериозността в разумни граници е полезна за връзката. Французинът няма да остави вратата на тоалетната отворена, докато върши собствените си неща там, няма да бърза да променя статуса си във Facebook или да признава на партньора си за всичко, което се случва в живота му. Запазването на лично пространство е много важно ,както за мъжете, така и за жените, а партньорът не е непременно „най-добър приятел“. Според френския мъж жената (както и той самият) има право на много приятели-познати от противоположния пол - и партньорът не е длъжен да знае за тях. Свободата е на първо място - статистиката показва, че 55% от френските мъже са изневерили на половинката си поне веднъж, като същевременно искрено уважават жената до себе си.\n„Да, искаме да ви почерпим с шампанско и стриди, да ви купим бельо и бижута, да подарим цветя и да ви се възхищаваме. Звучи старомодно, но всички тези желания се пробуждат в нас още с прохождането ни в най-ранна възраст “, споделя актьорът Жан Дюжарден в интервю.”Французите сме късметлии – надарени сме с харизма и сексапил. Може би това е средиземноморският начин на живот, вино, кухня и маниери на обличане. Задържаме вратата, подаваме ръка, ставаме, когато дамата седне на масата. Ние просто знаем какво правим и винаги помним: първо дамите - в секса също. Може би французите имат само един недостатък: обожаваме да се оплакваме. "\nфранцузин , добър любовник , любов , Венсан Касел , Ален Делон\nДа, това е Рио! Влюбените Тина...


Три тихи езера, разположени на няколко метра едно от друго на угаснал вулкан на остров Флорес в Индонезия. Две от тях са оцветени в различни нюанси на зелено, а третото е черно-червено. Носят романтични имена: Тиву Нува Мури Коо Фай - Езерото на младите мъже и девици; Тиву Ата Поло - Езерото на омагьосаните хора; Тиву Ата Мбупу - Езерото на старците.\nВулканът се е формирал от разтеклата се на голяма територия изригнала течна лава. По-къдно върхът му и пропаднал образувайки голяма калдиера.Забележителното е, че в кратера на вулкана има три езера, разположени на височина над 1600 м, оцветени по различен начин: в черно, кафяво и синьо. През 1960 г. същите езера са били в цветове мляко с какао, червеникаво-кафяво и синьо. Тридесет години по-рано те били обагрени по същия начин, какъвто са и в наши дни. Досега никой не е открил причината за оцветяването на водите, нито пък за промяната на цветовете им. Смята се, че са оцветени в зелено от разтворените в тях серни съединения, а червеният цвят на третото идва от железните соли съдържащи се в лавата.\nКакво мислите за една почивка на Сейшелските острови? Сейшелите са островна държава, намираща се на общо 155 острова в Индийския океан, влизаща в територията на континента Африка, от който отстои на около 1500 км. Островите са чудесно място са почивка или просто екскурзия, за тези, които искат да избягат от напрегнатото си ежедневие. Населението на република Сейшели е най-малкото от всички суверенни държави в Африка.\nЗа любителите на морския живот, гмурканията и всякакви други морски спортове, Сейшелските острови предлагат най-пъстрия морски живот, богатство от морски обитатели във всички цветове на дъгата, особено около по-отдалечените коралови острови. Регистрирани са над 1000 вида риби.\nОсвен това Сейшелските острови са приютили и най-голямото семейство морски птици на света. От 1960 година риболовът с харпуни и динамит е забранен и благодарение на това популацията се е увеличила и може да се видят най-различни видове риби. Забранен е и ловът на морски костенурки, които бяха заплашени от изчезване. На няколко защитени острова видовете се възстановяват, но за жалост има и незащитени територии, на които морските риби, костенурки и акули, продължават да намаляват.\nФиордът Милфорд Саунд е в красивия район Фиордленд, на другия край на света, в Нова Зеландия. Той е наречен "Осмото чудо на света" от писателя Ръдиърд Киплинг. Името, което си е заслужил не е случайно. Величествената гледка на фиорда Милфорт Саунд, може да ви накара за момент да забравите къде се намирате - дали в нашия свят или някой фантастичен. Стръмните почти отвесни стени, надвиснали над тъмната бездна на фиорда напълно могат да ви погълнат. И си заслужават всяка похарчена стотинка, за да се види.\nОт 1954 година тунелът Хоумър е отворен за движение. От тогава Милфорд Саунд е една от предпочитаните туристически дестинации в Нова Зеландия. Фиордът обаче далеч не е единственото красиво място, което си заслужава да се види. Още преди да стигнете до него, по пътя ще видите прекрасни, магически пейзажи още в долината Елингтън, която се намира непосредствено преди Милфорд Саунд. Огромни, извисяващи се на над 1000 метра планини, с върхове със снежни шапки, ще се изпречат на пътя ви, а през тях минават най-зашеметяващите, каскадни водопади, които някога сте виждали. И всичко това се влива в малки, кристално чисти езерца.\nПо количество на валижите, фиордът Милфорд Саунд е на второ място след планините на Таити. При проливни дъждове, нивото на водата може да се повиши с цели седем метра. Може би ви звучи страшно, но всъщност това добавя само малко драма и мистика към и без това обвитите във вечни мъгли върхове на фиорда и неговите стени, над които греят многоцветни дъги. При често случващите се поройни дъждове, отвесните стени се превръщат във водопади с невероятни каскади.\nФиордът Милфорд Саунд е чудесно място за екзотична екскурзия сред дивата и непокорена природа на Нова Зеландия. Самият фиорд е образуван преди повече от 20 000 години от гигантски ледници. Благодарение на тях, сега имаме налице чудо на природата с дължина от 19 километра и широчина от 2.5 километра, покрито с вечнозелени тропически гори и с богата флора и фауна.\nНай-големият археологически обект на Велико Зимбабве са неговите Руини. Намират се на около 30 километра на югоизток от град Масвинго, Зимбабве. В близост са до Великите египетски пирамиди. Самите Руини не са нищо повече от камъни, но така разположени, че впечатляват с прецизната си изработка. Руините на Велико Зимбабве са изградени от правилни, правоъгълни камъни от гранит, прецизно разположени един върху друг. И това без дори да са слепени с хоросан помежду си.\nВнушителните паметници на древното археологическо изкуство вече са полуразрушени, което може да се обясни с факта, че са близо на 1000 години. Строени са около 1250-1450 г. сл. н.е. Старинни постройки от този вид се срещат само в тази част на Зимбабве и никъде другаде в Африка.\nГранитните руини на Велико Зимбабве, са пръснати на обща площ от 200 кв. метра, а името на приютяващата страна идва точно от тях. Велико Зимбабве е наричано и Каменният град, и като такъв се появява на картата на Африка за първи път през XIII-ти век. В следващите 300 години, градът успява да се разрасне дотам, че с право да се наложи като столица на една обширна империя, чиято основна търговия е била със злато и слонова кост. Именно периодът, когато са строени и сградите, от които сега са останали внушителните руини, е бил пиковият период на просперитет в империята. Тогава населението е било повече от 20 000 души.\nСкоро по мерките на историята, империята на Велико Зимбабве започва да запада - около 15-ти век. През 16-ти век, европейците, които първи откриват тази част на континета за първи път стъпват край въпросните руини на Велико Зимбабве.\nДнес тези гранитни грамади с форма на правоъгълници са под егидата на Юнеско, с право носещи печата на част от световното културно наследство, и като такова са чудесно място за вашата екскурзия, ако търсите екзотика с дъх на старите велики времена, когато земята сякаш отеква от звуците на африкански обреден тъпан.