Хотел Даймънд, Слънчев Бряг\nPochivam.BG Боровец Боровец Хотели Хотел Даймънд\nVilla „Maria Revas” предишен хотел\nХотел Даймънд Хотел 69 от 123 в Слънчев Бряг\nПлати 10, получи 14 нощувки , 14 нощувки в периода 11.09.2022 - 30.09.2022 . » Резервирай\nПлати 5, получи 7 нощувки , 7 - 13 нощувки в периода 11.09.2022 - 30.09.2022 . » Резервирай\nПлати 12, получи 14 нощувки , 14 нощувки в периода 08.09.2022 - 12.09.2022 . » Резервирай\nПлати 6, получи 7 нощувки , 7 - 13 нощувки в периода 08.09.2022 - 12.09.2022 . » Резервирай\nDiamond разполага с просторна рецепция, обменно бюро, лоби бар, основен ресторант, кафене, магазин, mni market, фризьор, лекар, казино, СПА център, спортна зала; интернет зала, билярд, сейфове на рецепция (заплаща се на място). Има голям открит басейн с детска секция и бар на басейна. Шезлонгите и чадърите на басейна са безплатни. На разположение на гостите има масаж, билярд, велосипеди под наем срещу допълнително заплащане.\nВсички стаи са климатизирани централно и са оборудвани със самостоятелна баня с душ, тоалетна, сешоар, телефон, мини бар (доп.заплащане), сателитна телевизия и балкон.\nВсички стаи са с душ, WC, балкон, телефон, мини-бар и климатик.


За сравненията ...\nАвтор Тема: За сравненията ... (Прочетена 2637 пъти)\n« -: 02-01-2015, 11:51:01 »\nПонякога чета един индийски мислител, който имайки милиони последователи, ги събира един ден и им казва нещо от рода: Аз ви освобождавам от задължението да ме следвате. Няма утъпкан път към съвършенството. Истината е земя без пътища. Затова нека всеки тръгне да търси своя такъв. По този начин всички, независимо къде са в развитието си, стават равни. Тръгват от еднаква изходна позиция. Ето как липсата на сравнение с някого или нещо, ни дава лекота по пътя напред.\nRe:За сравненията ...\n« Отговор #1 -: 02-01-2015, 12:40:31 »\nЕ как така четеш индийски мислители, Тихий, нали уж не признаваш никакви авторитети?\nИли , тези ни ги разправяш само на нас , докато ти напредваш тайно и тихомълком?\nНе бива така, приятелю, не бива..\nЗначи индийският мислител иска да каже, че ако извадим няколко ученика от четвърти клас и ги пуснем "сами да си търсят пътя" без обучение в училище или в къщи, то те ще имат равни шансове с останалите ли?\nЩе кажеш - "ама то това е друго" ..\nНе е .. Ние всички сме си ученици. При това - цял живот. А ученик без учител може ли да има ? Ти явно добре знаеш отговора и затова неслучайно четеш индийски мислители\n« Последна редакция: 02-01-2015, 12:46:54 от бате Бино »\n« Отговор #2 -: 02-01-2015, 17:03:03 »\nВ книгата на живота, всяко едно прието насила(без да се почувства или просто защото излиза от устата на авторитет) обяснение изгражда рамка, а всяка рамка е ограничение, защото рефлектира и променя собственото Аз. На фона на подобно обяснение, ще си изградим някаква представа, но тя ще бъде неточна, непълна и често дори подвеждаща, защото в нея ще липсва онази основополагаща искра, която обяснява всичко още преди самият творец да го е формулирал с мисъл, думи или движение. Тоест, ще липсва душата на представата.\nА когато сами си изградим представа, вървеки по собствения си път, осланяйки се на собствените си чувства и умозаключения, обяснение дори не ни е нужно, защото чувствата не се нуждаят от обяснения, опровержения и доказателства. Може ли човек да напише красива музика или поема без прилив на муза, ако ще да е вземал уроци при най-големите виртуози в музиката и прозата? Е какво е музата, ако не и нещо индивидуално и невъзможно за клониране и обяснение чувство.\nДано ме разбирате, какво се опитвам да кажа. Тук, ще взаимствам думите на Тихия и ще кажа, че най-верният път наистина е моят собствен.\n« Последна редакция: 02-01-2015, 17:05:56 от DeNiro »\n« Отговор #3 -: 02-01-2015, 18:05:39 »\nИ ДеНиро и Тихия чудесно разбирам , но едно не ми е ясно : какво щяхме да дирим всички в този форум , ако мислехме точно така ? Всеки щеше да си има своя път и това място щеше да е излишно...?\nПисала съм го вече на няколко места из форума, но пак ще го напиша: ако нямахме опит на т.нар . Авторитети, опита на съфорумците , описали позитивите и негативите на своите начинания , вървейки по пътя на здравословното хранене, как щяхме да решим да тръгнем по своя собствен и ОСЪЗНАТ път ? Никой никого не кара насила нищо да прави, но за това пък , когато реши да предприеме някоя стъпка ( например пречистване, гладуване) може да разчита на съвет тук. И за това съм благодарна , на тези които дават съветите си вече няколко години безвъзмездно Защото с това и за това е ценен този форум!\n« Отговор #4 -: 02-01-2015, 22:29:58 »\nОт как свят светува, има и ще има учители и ученици.\nХора със силно влияние .. лидери и последователи.\nТе не са избрали пътят си, хората са ги направили такива.\nЗа да те изберат, значи си нужен, а това е признание и призвание.\nВсеки в даден момент има нужда от съвет и направление, хубаво е че има хора да споделят натрупалия си опит през годините.\nЦитат на: Тихия в 02-01-2015, 11:51:01\nТихий, на човека сигур му е писнало да се прави на Светая Светих.. ще му мине, споко.\n(сори, не се сдържах, просто ме осени тази мисъл)\n« Последна редакция: 02-01-2015, 22:39:01 от Sha »\n« Отговор #5 -: 02-01-2015, 23:00:28 »\nБлагодаря, Тихия:-) Много добре казано.\n« Отговор #6 -: 03-01-2015, 01:48:23 »\nДоста мъдро, sha.\nПонеже и аз си падам по психологията , този казус с "авторитетите" можем да го доразнищим и в малко по-различна посока\nАма стана късно, нека го оставим за утре.\n« Отговор #7 -: 03-01-2015, 08:56:50 »\nНадявам се правите разлика, между това какво е написал някой някъде и истинската връзка учител ученик. Космически безкрайна е тя. Както съм писал и тук преди, Гуру на санскрит означава: ГУ - тъмнина, РУ - светлина. Този който те превежда от тъмнината към светлината. Като правило учителят избира ученика.\n« Отговор #8 -: 03-01-2015, 10:05:29 »\nТихий, а този твоят мислител ( учител) кога и как те избра за ученик ?\n« Отговор #9 -: 03-01-2015, 21:41:48 »\nХм, аз също мисля, че винаги между хората има и учители и ученици...\nПървите никога не са само учители, а вторите, от дадена степен на научаване, почват да имат свои мисли, решения, действия ...свой Път. Те си обменят мисли (възможно и други енергии) с учителите си, получават или не съвети, въпроси, насоки и пр., а следват Своя Път. Дори и да не искат, пак го следват, той пак е само техен.\nУчителите пък, опознавайки себе си и света, заимстват идеи, гледни точки, неподправен ентусиазъм и пр. от своите ученици, учат се и от техните грешки...\nНе виждам нищо странно или необичайно в тези отношения, в това развитие. Разказът за индийския мъдрец по-горе разбирам като призив, отправен към тези ученици(последователи), които сляпо и буквално са следвали учителя си. Всички знаем важността на избягване на догми, кумири... нали?\n« Отговор #10 -: 03-01-2015, 22:06:28 »\nМда, собственият път обикновено е навътре, а там си сам. И няма два еднакви, няма напреднали и начинаещи.


Здравословни заблуди 2: “E, какво толкова ще му стане от една бисквита!?” | Маги Пашова\nНачало > Детско здраве > Здравословни заблуди 2: “E, какво толкова ще му стане от една бисквита!?”\nЗдравословни заблуди 2: “E, какво толкова ще му стане от една бисквита!?”\nЕдна от темите, които най-сериозно противопоставя майките, е въпросът за храненето на децата: от кое е здравословно и кое не е, през “за” и “против” въздесъщата попара до размотаването на пакетчета с тестeно-захрани залъгалки по детските площадки и предлагането им на своите и чужди деца.\nИменно на практиките по детските площадки в България е посветен този текст, с който се надявам да ви размисля за краткосрочния и дългосрочен ефект от случващото се по тези кътове за игра!\nХраната на детските площадки\nЗа първи път се замислих по темата преди повече от година и половина, когато на дъщеря ми, току-що навършила годинка, любезно й предложиха бисквитка oт пакетче. Дотогава тя не беше опитвала подобни творения за захарната индустрия и за мен не беше проблем да откажа от нейно име. Няколко месеца по-късно обаче сцената се повтори и отказът вече не беше толкова лесен, защото прохождащото дете е любопитно и с готовност протяга ръчички към всичко, което някой му предложи. Оттогава, сме имали не една и две подобни случки и съм изпробвала различни тактики – от любезен отказ, през опит за отклоняване вниманието на детето, тръгване набързо от площадката, до епизодично приемане на предложената солета – когато съм усещала, че отказът ми твърде много ще разстрои детето.\nСитуацията на майката, която не иска детето й да “гризка” (защото това не е ядене!) псевдохрани по детските площадки, е изключително деликатна! Тя има две еднакво губещи опции:\nда откаже и да бъде “лошата” в очите на детето си или\nда приеме и да направи компромис с принципите, по които се старае да го отглежда и храни; с хранитeлните навици, които желае да изгради у него.\nВ повечето случаи, когато съм се опитвала да обоснова отказа си, съм срещала или тотално неразбиране или скептично повдигане на рамене. А някои от най-честите реплики, които чувам, са:\n“Да не мислите, че ще го опазите от боклуците, които ядат в училище?” – “Да, мисля! Целта ми е да изградя у детето си хранителни навици, осъзнатост и разбиране за храната. Когато тръгне на училище и вече е достатъчно голяма да преценява, сама ще избира. Когато е на две обаче, избирам аз!”\n“Ама как няма да му дадете да опита! То е дете!” – “Ами именно защото е дете! Аз не бих опитала Зрънчо, защо да го давам на детето си?!”\nили любимата ми:\n“Е, какво толкова ще му стане от една солета/бисквита/курабийка!?”\nТази вече заслужава по-подробен отговор. Първо една солета/бисквита/курабийка рядко е само една, защото след като веднъж детето опита хрупкавото лакомство, което се топи в устата му, то иска още. А от “още” се случват две неща:\nв краткосрочен аспект – малкото коремче се пълни с комбинацията от брашно и захар, евтини калории без хранителна стойност и когато малко по-късно предложа обяда/вечерята от старателно подбрани и сготвени с любов продукти, срещам отказ след първите няколко лъжички\nв дългосрочен и по-важен аспект – детето научава, че на детските площадки се предлагат забавни неща за ядене, че е приемливо да яде навсякъде и по всяко време; че хрупкавите неща в шумулящи пликчета по кътовете за игра са далеч по-забавни от сервираните от мама на масата!\nПоследиците от горното най-общо протичат в следния сценарий: детето започва редовно да търси храна по време на игра, залъгва се и не изгладнява до часовете за хранене, често започва да отказва сготвената за обяд или вечеря храна, а час-два по-късно отново търси нещо за гризкане. Постепенно от менюто му започват да отпадат храни, а изборът му все по-често да бъде свързан с нещо сладко или тестено – сандвич, пица, паста, бисквити и т.н. Неусетно и за някои може би необяснимо, се сдобиваме със злоядо дете.\nПолезни храни и забавни храни\nЗначи ли това, че никога не бива да даваме на децата си солети, бисквити, сладолед и т.н.? Разбира се, че не. Всяка крайност е излизане от баланса, а всяко излизане от баланса е отдалечаване от здравето!\nЗа да запазим баланса, нека условно разделим храните на две категории – полезни и забавни. В първата група са всички онези храни, които помагат на детето да е здраво и да расте (зеленчуци, подбрани протеини, полезни мазнини). От тях децата се нуждаят всеки ден. Нещо повече, когато тези храни им се предлагат по подходящ начин, в едни и същи часове, без разваляне на апетита с храните от втората група между храненията, всички деца се научават да ядат полезните храни!\nВъв втората група са бисквитите, солетите, курабийките, соленките (или “глутенките”, както шеговито и обобщено ги наричаме вкъщи) и всякакви други неща за гризкане, близане, смучене – схванахте идеята. Дори да се опитвате да придадете здравословен облик на тези храни като ги приготвяте с пълнозърнесто брашно и мед вместо захар, те по същество си остават псевдо храни с минимална хранителна стойност. Предлагането им по всяко време пречи на децата да изгладнеят истински до часовете за хранене, да изградят здрава връзка с храната, да харесват и приемат полезните храни!\nЕто защо храните от втората група не бива да се предлагат навсякъде и по всяко време. Ако ги запазим за извънредни случаи – празници, рождени дни и детски партита, пътувания и почивки, детето няма да свързва забавните храни с ежедневните си навици, а със специални моменти. Когато бяхме на почивка миналата седмица, дъщеря ми получаваше топка сладолед почти всеки ден като десерт след обяда. Вкъщи обаче, хапва сладолед не повече от веднъж – два пъти в месеца и дори не й хрумва да го иска по-често.\nАко обичате да приготвяте домашни сладкиши, палачинки или печива, можете да го правите в определен ден от седмицата например в неделя. Това може да бъде специалният семеен ден за вкусни домашни лакомства. Дори може заедно с детето да изберете какво да приготвите, да напазарувате заедно, да му позволите да ви помогне в кухнята. Така то ще свързва почивния ден със забавните храни, но ще знае, че те не се приготвят и предлагат в останалите дни от седмицата.\nОтново на детската площадка\nКолкото до предлагането на храни на детските площадки, изредените вече проблеми далеч не изчерпват списъка. Друг важен аспект е ефектът от предлагането на забавни храни върху все по-големия брой деца с хранителни алергии, за които често пъти това са “забранени” храни. Ако това е вашето дете и ежедневно полагате нелеки усилия да го опазите от храните-алергени, не бихте желали някоя любезна лелка да размахва пред лицето му пакетче с “глутенки”!\nЗаради тях и заради всички деца, би било хубаво ние родителите да променим културата на предлагане на храна и да помогнем на децата да разграничават времето за игра от времето за хранене.\nКато се замисля, такава култура на хранене имаше в нашето детство – играехме с часове навън, прибирахме се следобед за филия с лютеница и отново се връщахме към играта до времето за вечеря. Нямам спомени, някой да ни е предлагал шумулящи пакетчета с храна по време на игра. Ако все пак подобно нещо се случеше, то беше приятна изненада за всички, а не ежедневие.\nИмам приятелка, която се омъжи във Франция и живее в едно селце със семейството си. От нея знам, че там е социално неприемливо да предложиш храна на децата извън часовете за хранене. Подобно поведение се приема с възмущение от родителите, които държат децата им да се хранят само на маса и само в определените за това часове. Навикът за разнасяне и предлагане на храна на детските площадки, в колата, на опашката в магазина и т.н. на практика не съществува! Дори когато си купиха бебешката количка за първото дете, коментирахме, че на количката няма поставка за чаша, защото майките не разнасят кафета и други напитки, докато разхождат бебетата си – друга разпространена у нас практика (без да споменавам цигарата)!\nАз вярвам, че да! И че тя зависи от всички нас – от всеки един родител, който осъзнава значението на храната за здравето на децата си и иска да им изгради полезни хранителни навици.\nВярвам също, че първата крачка по този път на позитивна промяна е информираността! Затова и с този текст, (който стана доста по-дълъг от предвиденото), се надявам да допринеса за тази информираност. Ако вярвате, че може да е полезен на други родители, споделете го.\nРазбира се, една птичка пролет не прави. Така че, колкото повече се пише по темата и се говори, колкото повече хора се присъединят към тази дискусия, толкова по-голям ще бъде отзвукът от нея. И може би ще успеем да я пренесем от детската площадка, към храненето в яслата и детската градина, в училище, в лавките около училище и т.н. (Пак от моята приятелка знам, че във Франция е забранена продажбата на junk храни около училищата.)\nАз със сигурност ще продължа да пиша. И да говоря. На тема детските хранителни навици е безплатния ми уебинар на 24 август, за който можете да се регистрирате ТУК. Отново на децата и храната с много практическа насоченост ще е посветен и смейният ни ритрийт в Банско през септември, за който може да прочетете ТУК. А след тях ще следват и други – статии, лекции, ритрийти, защото за позитивната трансформация са нужни практична информация и действия! Присъединете се и вие!\nPrevious Post: « Здравословни заблуди: “А баба ми като цял живот е яла хляб…”\nNext Post: Активирани зърна, ядки и семена »\n19 August 2015 at 10:30 am\nМного стойностна и добре написана статия. Разбирам отлично майката и споделям мнението й – не бива да даваме на децата вредни храни. Едно нещо обаче ми направи впечатление, докато строго размахваме пръст към невежите, които предлагат солетки, а ние, видиш ли, сме прозряли истината, че това е вредно, всъщност самите попадаме в същата ситуация, давайки на детето си сладолед. Доказано е, че сладоледът е изключително вреден, руската школа диетолози и лечители го заклеймява като храна отрова. Той не трябва да се яде не само от деца, а и от възрастни. Иначе отново ви поздравявам за стойностната статия и споделям напълно мнението ви.\n19 August 2015 at 11:20 am\nБлагодаря ви за коментара. Ще си позволя две пояснения – първо не размахвам пръст, текстът ми не е агресивен, а информативен. И второ, както съм посочила и в него, аз не съм човек на крайностите. Вярвам, че когато човек (дете или възрастен) няма хранителна алергия или друго изискващо рестриктивна диета състояние, епизодичното хапване на “забавните” храни, е напълно съвместимо със здравословния начин на живот. Всеки психолог може да потвърди, че когато на едно дете системно се отказват и забраняват дадени храни, това поражда силно желание за точно тези храни и може да бъде причина за отключване на хранително разтройство през тинейджърските години. Затова дъщеря ми знае, че няма забранени храни, но има храни, които ядем всеки ден и такива, които хапваме 1 – 2 пъти в месеца.\n19 August 2015 at 12:07 pm\nНа площадката пред блока ситуацията е същата. Аз обаче съм против крайностите и особено в периода на растящите зъбки, солетите са хит (без сол – уж за деца). Моето дете има добре структуриран хранителен график и като цяло обича и се храни на маса вкъщи и с компания – т.е. всички да сме на масата. Именно, за да не се прекалява с разните шумолящи, един ден на майтап купихме голяма диня и пъпеш пред блока и “О, чудо!” децата излапаха всичко. Оттогава, вместо да давам по 2 лв за сладолед, хрупанки, солети, зрънчо и какво ли още не – просто купувам 1 кг праскови/грозде, взимаме диня и пъпеш и така. Хем вкусно, хем в правилния час, хем и почти полезно. Един човек да подеме инициатива и нещата се случват.\n19 August 2015 at 12:08 pm\nНа площадката пред блока ситуацията е същата. Аз обаче съм против крайностите и особено в периода на растящите зъбки, солетите са хит (без сол – уж за деца). Моето дете има добре структуриран хранителен график и като цяло обича и се храни на маса вкъщи и с компания – т.е. всички да сме на масата. Именно, за да не се прекалява с разните шумолящи, един ден на майтап купихме голяма диня и пъпеш пред блока и “О, чудо!” децата излапаха всичко. Оттогава, вместо да давам по 2 лв за сладолед, хрупанки, солети, зрънчо и какво ли още не – просто купувам 1 кг праскови/грозде, взимаме диня и пъпеш и така. Хем вкусно, хем в правилния час, хем по-полезно. Един човек да подеме инициатива и нещата се случват.\n19 August 2015 at 12:18 pm\nБоряна, това е прекрасна идея! В един час – всички деца хапват едно и също нещо и при това полезно! Поздравления за инициативата!\n19 August 2015 at 12:30 pm\nЗдравейте, в общи линии подкрепям Вашето отношение по въпроса с вредните храни. Но, надявам се да приемете конструктивно някои несъгласия:\n1. ще използвам клише за Франция и тяхното отношение към храната – ние отиваме натам, откъдето те вече се връщат. Т.е. те са преболедували ерата на пакетираните и полуготовите храни, каквито ние имаме в изобилие едва от 20-тина години. Казвате, че в нашето детство е нямало такива неща (а моето детство е започнало поне 10 години преди Вашето) – ами да, по соцвреме нищо такова нямаше, как да ти дадат кроасан, след като такива чудеса просто не се произвеждаха (за добро или лошо). Като малка аз обожавах бутер тесто, именно защото рядко го опитвах, а сега вече не искам и дачувам за него.\n2. солетките всъщност не са чак толкова вредни, защото са печени (т.е. не се нуждаят от много консерванти) и съдържат брашно, вода и сол. И още нещо – не съм сигурна доколко модерното демонизиране на глутена е правилно.\n3. много зависи от детето – някои деца наистина минават с 1 бисквитка, но други са от типа “без 1 може, но само с 1 не може”.\n4. ако имате 2 деца с малка разлика и работите 10-12 часа, вероятно няма да имате много време или желание да се задълбочавате прекалено в полезността на храните. Домашната пица може да бъде достатъчно полезна, без да изпадаме в подробности. А що се отнася до модерните храни – те просто не са за всеки джоб.\n19 August 2015 at 1:21 pm\nГлупости! Пълнозърнест хляб, био зеленчуци! Един път седмично сладко – направо съм изумен до къде може да достигне желанието на хората да са различни и да се правят на интересни! Дори и да приема , че ще успеете да изградите изцяло здравословен начин на хранене , какво ще постигнете? Ще му спестите ли мръсния въздух или нервите в работата? Които ВСИЧКИ заедно правят живота по здравословен. Сигурно и ваксини не му правите? Правите избора сега вместо него , но може би то не иска да се лишава от детските радости?\nЕто това е в основата на всичко :\nТова което е здравословно обикновенно е гадно на вкус, защото няма подправки. Аи сте хвърлили толкова усилия – а те не са оценени и сега ви е зле.\nличи си, че отделяш време на външния си вид и на хубавите фотосесии, както и типично “женските” списания. Приеми, че може да ти се струва, че не си крайна, но така звучиш. Детето ми не е яло сладолед, нито шоколад, но за сметка на това е яло солети и бисквити и горе-долу всичко върви добре. Не всеки харесва детските площадки и не всички детски площадки са еднакви. И наистина от една бисквита с малко захар или няколко солети – не приемам, че ще дойде края на света, при положение, че не приема друга изкуствена захар. Филията с лютеница беше много здравословна, нали?\nИначе разбирам идеята ти, но това май всеки го знае и във Франция и тук – че не трябва да си разваля човек апетита, както и детето, така че зависи изцяло от родителите. Колкото до попарата – за мен е ужасно безсмислена храна и се радвам, че много рядко детето ми е яло от нея, но понякога баба и и прави и не драматизирам. По същия начин ще приема домашната пица, когато прояви интерес към нея – всичко, но в умерени граници. Дори това сигурно ще ме направи ужасно безотговорна майка – малката е яла един път половин пакет Зрънчо, както и пуканки! Край, сигурно ще стане 150 кг, когато порасне и няма да може да си прави красиви селфита, не знам дали ще мога да преживея. Трябва да почета още малко женски списания, за да разбера смисъла на живота и :)\n19 August 2015 at 2:02 pm\nИ според мен “размахвате пръст” както е написала Мая, не знам защо го отричате. Каква точно полезна информация ми давате, като ми цитирате какво са Ви казали лелките от парка? И от изречението “Тази вече заслужава по-подробен отговор” си лъха леко на агресия, но както и да е. Най-интересно ми беше да прочета, че вечерята се приготвя със старателно подбрани продукти и любов. Чак си представих как избирате по два часа в супермаркета плодове и зеленчуци, опипвайки и оглеждайки старателно всяка една бройка, а после вкъщи свирейки с уста и замечтана по главния герой от новия, хитов, турски сериал, който Ви изпълва с любов, въртите манджи на котлона.\n19 August 2015 at 2:23 pm\nМарина, Марин, Георги,\nВиждам, че доста лично приемате текста ми. Това гузна съвест ли е? И определено пропускате основната му идея. Тик ме става въпрос да броим кое дете колко пакетчета Зрънчо е изяло, а дали е редно да носим подобни храни на детската площадка и изобщо как да изградим полезни хранителни навици на децата.\nЗа ваша информация, вкъщи телевизия не се гледа. Работният ми ден продължава по 10-12 часа, макар работното ми време да не е регламетнирано. Георги, имам прекрасен мъж до себе си, така че нямам нужда да се замечтавам по измислени герои.\nМарина, ако текстовете ми, външният ми вид и начин на живот толкова ви дразнят, защо изобщо си причинявате негативни емоции, четейки сайта ми?\nмного интересна статия.Винаги се удивлявам, когато видя колко деца посещават зъболекарските кабинети с кариеси и др. проблеми.За жалост съм виждала как майки са задължени да купуват и занасят в детската градина именно тези вредни храни – зрънчо, солети, бисквити и др.Но навиците на едно дете се създават още в най – ранната детска възраст, а после , в по – късен период започва борбата с хроничните заболявания.Така,че всеки трябва да направи своите изводи каква храна приготвя в семейството си и как храни децата си.Именно филиите с лютеница ми създадоха тази язва, която години наред лекувам.Днес топлинно – обработени домати и майонези не употребявам в никакъв случай.Така ,че важна, много е важна храната, защото тя води до зависимост в по – малка или по – голяма степен.\nФилията с лютеница я дадох само за пример. В моето детство наистина ядяхме това. Идеята е, че го правихме в часовете за хранене, а не по всяко време. А иначе днес по правило избягвам глутена заради вредите от него и точно на тази тема беше посветена предишната ми публиакция. :)\n19 August 2015 at 2:55 pm\nДаа, поредният размахан пръст. Аз понеже не съм специалист по нищо, само мога да добавя, че всичко което прокламирате тук ще се разбие на пух и прах, когато зa хранителните навици на детето започне да отговаря детската градина или стола в училище. Мисля, че това е по – важният проблем от лелята със солетите.\n19 August 2015 at 3:32 pm\nМаги, нито приемам лично текста Ви, нито имам гузна съвест по този повод, просто защото нямам деца. Да, ще ме попитате защо тогава прочетох тази статия, насочена към майки. Просто защото често с приятелката ми ходим в парка, да разходим племенника и забелязваме как постоянно майките са в някакви войни коя какво носела или не носела, постоянни лекции за това кое колко полезно или вредно било, все едно само те имат нет вкъщи и т.н. Особено пък като разберат, че нямаме дете, ни накацват като мухи на мед и се развихрят с едни теории какво ще е хубаво и какво не да правим с нероден Петко. И винаги се започва с заплашителното изречение: ” Ще видите някой ден като имате деца”. По-скоро понякога ни става смешно, а не дразнещо. С предния пост исках да внеса малко шега за сериалите, явно не ме разбрахте и се засегнахте. Нищо и аз явно не съм Ви разбрал за статията дали е агресивна или информативна, така че сме квит. Намесих сериалите, защото разбирам, че покрай доста изтощителното гледане на едно дете се изглеждат и по няколко серии на ден. Естествено, че Вие си знаете какво си правите вкъщи.\nP.S Ако напишете една статия за това как да се отървем от досадните, всезнаещи майки, докато разхождаме детето, вече ще ми бъде интересно. Поздрави\n19 August 2015 at 3:37 pm\nГеорги, квит сме :) А иначе напълно ви разбирам за преживяването по парковете, защото ние бяхме в подобна ситуация преди да имаме дете :)\nОбикновено не чета подобни статии, нито пиша коментари, попаднах случайно от познат, който ценя и си ококорих очите – какви неща четат хората. Много е ясно, че на площадка не се носят такива неща, но не можеш да спреш хората. Вчера една баба на 80+ години, цялата облечена в черно и със забрадка на главата + внучката и на 10+ раздаваха шоколадчета на децата, което ме изуми наистина (в провинциален туристически град). Не приемам подобно поведение и се радвам, че не посещавам подобни места често – пълни с “мами”, баби, шоколадчета. Нищо лично, и аз нямам телевизор, не чета и Бг-Мама. Просто исках да намигна, че когато имаш блог, който четат доста хора е редно да влагаш малко повече логика и обосновки, иначе всичко е абсолютно плоско. Напълно разбирам смисъла на текста ти, но съдържанието куца. Малко като гръмко заглавие за евтин таблоид, а после вътре се оказва, че изобщо няма нищо общо. Така и не стана ясно защо солетите са вредни, както и бисквитите и как не е осъдена филията с лютеница? Просто за всеки влак си има пътник – аз не приемам подобни статии и просто като видя как изглежда сайта и като си представя колко време е отделено – някой да те заснеме, а после някой да обработи снимките, че да се постигне това кифленско ухилено излъчване. Спирам, всичко най-добро за теб. Слава на Интернет и че го има и на английски и че може да четем и по-стойностни статии.\nп.с. Ако рекламите по телевизията спрат и забранят със закон рекламиране на кренвирши за деца и всякакви други гадости – ей тогава може и да стане нещо.\nп.с.с. наеми малко по-добър фотограф следващия път, ужасно изкуствено изглеждаш на тези снимки, но пък какво толкова, ако се харесваш – става ясно всичко.\n19 August 2015 at 3:49 pm\nАбсоютно права сте, Маги, хранителните навици и предпочитания се възпитават в семейството( като доброто възпитание), а не от лелки по площадки и в шумольщи пликчета. Да не говорим, че мен лично ме е гнус да опитвам храна, в която и друг вече е ровил най- вероятно с мръсни ръце от пясъчника или и други мръсотии. Една майка сподели, че и от бъркане в щедри шумолящи пакетчета, са се сдобили с коксаки.Отделно е пораженческо и гузна съвест заравянето на главата в пясъка и мисленето:”какво да му спестявам на детето, като така или иначе ще се издави в мръсен въздух и стрес на работата”… но човек си замаскира провалите, както му е удобно…\n19 August 2015 at 5:37 pm\nДара, благодаря за подкрепата и разбирането!\n19 August 2015 at 3:54 pm\nСтатията е някак странна, пълна с отрицания и не е много ясно какво ночно е посланието й.Определено е нападателна и е от типа статии, които объркват младите майки, които видиш ли са дали една бисквитка на детето си, и о ужас пият кафе, и вече се чувстват най-ужасните майки на света! За примера с Франция да не говорим, всички знаят, че там преобладават пухкавите тела.Аз се старая да храня детето си с полезна храна, но такива крайности ми идват в повече, преигравате! Не ви се е получила ама изобщо!\nМного добре написано! Точно моето мнение по темата – благодаря за статията, хубаво е като разбереш, че не си единствен в стремежите си :)\nАз смятам, че логика и обосновки има пре достатъчно!Та да не би да пишем книга.В момента коментарите които чета са точно на хора с гузна съвест и точно такива които идват на площадката, в парка и къде ли не с тези “вълшебни “пакетчета с нездравословна храна, карайки децата им да млъкнат поне за малко.А да попитам аз защо не носите кутия с примерно моркови,сливи, грозде?Или и вие ще ми кажете:Как можеш да не му даваш най-сладкото!Пълна заблуда!Не ме интересува какво ще коментирате, защото от такива като вас ми е дошло до гуша.Именно защото ви мързи да избирате ако трябва и два часа продукти за готвене, за това е къде, къде по-лесничко да му вземете пица, снакс и какво ли още не.Престанете да вървите с тези пакети навсякъде!!!Има хора, които се опитват да хранят децата си здравословно и най-важното не ние трябва да се чудим къде да отидем като извадите снаксовете …..Браво Маги!Смятам, че за съжаление нямаме достатъчно здравна култура, но пък такива като теб трябва да има повече!\n19 August 2015 at 5:00 pm\nЖелязна ви е логиката признавам – стига сте излизали със снаксовете, защото ни пречите :D Ако искате можем и да ги свалим от щандовете по магазините, за да не ги гледа детето – защо не най-добре да ги забраним със закон? Панера с плодове седи целогодишно зареден с поне три вида сезонни плодове и детето ми всеки ден си хапва от тях с голямо удоволствие. По същия начин седи въпроса и със зеленчуците, като той знае перфектно къде са и не се свени да си поиска като му се яде. Не виждам проблема обаче като изляза в парка и детето ме помоли за някоя глезотия и да трябва да му откажа, защото видиш ли едната солетка няма да е само една и “той ще си развали обяда/вечерята”. Та това е дете на две години – колко ще си вземе и колко толкова ще изяде? То е навън за да си играе и точно това прави – тича, скача и по някое време идва са солета/бисквита и пак хуква. То не сяда да опъне софрата на пейката. И в този ред на мисли като видите че прекалява просто прибирате нещото под предтекст, че то си е негово, но за момента е ял достатъчно от него и ще си го изяде по-късно – знаете ли колко такива снаксове и бисквите съм доял защото това “после” никога не настъпва защото забравя за него точно след 10 минути. Изключително егоистично и лицемерно е хора, чието цяло детство се е въртяло около белия хляб (защото никой не беше по-голям от него и едно време нямаше такова нещо да не се яде без хляб – да не чува Господ), домашно приготвените лакомства на баба (с брашно тип 500 и Бяла захар Кристал, понякога в комбинация с Пудра захар), домашни козунаци и баници, сокове с нутрасуийт, сладка и компоти бухани със захар и аспирини и всички мазнотии по лафките в училищата от едно време (правени със свинска мас или растителна мазнина и мазни до неузнаваемост). Предлагаме на децата ви по площадките не защото искаме да им стане нещо лошо или да им развалим обяда, не защото да ви правим на пук или искаме да го разболеем детето, а защото не издържаме да гледаме как седи и гледа отстрани без вина виновно заради болните амбиции на майка му да е холистичен нутриционист. Осъзнайте се класово – като искате естествен живот – една колиба в гората и ще си решите всички проблеми. Аман вече!\nИво, каза го точно и на място. Благодаря, че ми спести писането.\nНаталия, какво “крещиш” с тези удивителни. Ако искаш ела на село, ще ти дам да извадиш картофите, да обереш доматите и краставиците, лука, магданоза на баба и ще ти натварим за града, да имаш да си носиш в кутия в парка. Таман ще се успокоиш малко и ще оставиш хората с пакетите да подишат малко, че сигурно сега като те видят и не смеят да прекрачат на алеята :))\nНапълно съгласна :) Много обичам да ми се “карат” по парковете и да ме учат как да си храня детето, какво трябва да правя, как да го обличам и т.н.\nАбсолютно подкрепям Мариана – старая се детето ни да се храни с качествена храна, чисти зеленчуци и подбрани продукти, но това за което се пише в статията ми идва малко too much (както е модерно да се каже – гледам авторката е по модерните неща). Заглавието на статията трябва да е по-скоро как да програмираме детето си – в този ден ще правиш това, в този ще ядеш това – за Бога хора оставете децата ви да растат без да ги вкарвате във вашите клетки! Да, контрола е наложителен, но това тука е Мания. Никой не говори детето да се храни с полуфабрикати и джънк фууд, но вие само дето не ходите да бдите над зеленчуците докато растат в градината. И за да не се разливам още повече искам да ви питам имате ли спомен колко “глутенки” (нали така ги наричахте с надсмешка) сте изяли навремето направени от баба ви с висококачествено брашно тип 500 и захар Кристал…хайде моля ви се. Не съм сигурен дали е нужно да споменавам банички, тутманици, кашкавалки, козунаци и всичко онова, което имаше по лавките едно време (сега не знам как е).\nИмам опит в отглеждането на 3 деца . Бих споделила, че не изкушенията от улицата са опасни. Опасно е когато родителите учат децата на едно, а те самите вършат друго. Когато ти самият ядеш ежедневно плодове и зеленчуци и добри храни , няма нужда да учиш детето си, то те копира. Успех млади родители!\nСъжалявам, но ме изгубихте на ‘да ви размисля’. Наистина ли са необходими тези граматически извращания?\n19 August 2015 at 5:16 pm\nУважаема Маги, уважавам труда Ви да напишете подробно всичко така,както го мислите и смятате ,че повече хора трябва да го научат.Като човек,който се храни нетрадиционно и среща само недоумение и подозрение,искрено Ви пожелавам да обърнете внимание на това,че НА НЕПОДГОТВЕНИ ХОРА НЕ БИВА ДА СЕ ДАВА ИНФОРМАЦИЯ /ДА СЕ ПОМАГА/.Това противоречи на идеята на блога Ви,но нали виждате колко отрицателни,нападателни и злонамерени коментари “заслужихте” ?!\n19 August 2015 at 5:41 pm\nБлагодаря, Инес! Аз пиша това, което мисля, в което вярвам и за което работя всеки ден. Щастлива съм, че има хора, които го разбират и които ме подкрепят. Колкото до хейтърските коментари, те са неизменна част от българската действителност. Колкото по-болни за обществото теми засягаме, толкова по-шумни стават онези, които подкрепят статуктвото и не желаят промяна. Уча са да не обръщам внимание на негативизма и обидите :)\nПрекрасно и верно!\nТака сме си ние българите готови да отричаме и плюем.И много странно-дразнят се от хубаво изглеждаща работеща майка.\nАЗ ПЪК ЩЕ Я ПОЗДРАВЯ ЗА СТАТИЯТА И ЗА ВЪНШНИЯТ И ВИД!\nСамо когато излезем от границите на чалга БГ, разбираме за какво става въпрос!\nНов световен ред и отрова навсякъде. Който иска и разбира да се пази .Който много иска нека си пие вода от чешмата!\nБраво,моето момиче,прекрасно възпитаваш твоето малко съкровище!\nБиби -с обич\nАз също напълно подкрепям Иво и Марияна.А иначе,приятелката на една моя приятелка ми каза….Това за Франция въобще не е вярно,ама въобще,съвсем нормално си е в парка и на площадката да се разменят бисквити и други лакомства,по всяко време децата гризкат по нещо.Моите деца ядат всичко,готвя им разнообразно,обичат плодове и зеленчуци,но в същото време си хапват и бонбони и шоколад и чипс.И да,когато нямам време или желание да сготвя ядем пица и леко отклонение,една френска домакиня отделя не повече от 20 мин за приготвяне на предястие,ястие и десерт. В училище за следобедна закуска какво мислите ,че им дават,сигурно био плодове и зеленчуци,да,ама не.И да,точно мисля като Иво,това си е мания,някакво обсебване.\n19 August 2015 at 6:09 pm\nМного добре написана статия. Не разбирам защо обвинявате жената, че “размахвала пръст”. Тя има право да избира с какво да храни детето си. Естествено сега пазарът е богат с вкусни и не дотам толкова полезни неща. Тук говорим за изграждане на хранителни навици, а не че е проблем една изядена бисквита или солета. И естествено, че детските храни са без подправки- какво полезно има в солта? На една приятелка синът й отказва да яде от детската кухня, защото тя почна да го храни с ястията, които те си ядат и детето вече прави разлика. Колкото по-естествени храни яде човек, толкова по-добре. Но затова са нужни изградени навици, за които в началото е важна ролята на родителите.\nКрасита, виждам, че не си вникнала в коментарите ми и затова ще ти ги обясня още малко – нямам нищо против всеки да си гледа детето както прецени за добре. Проблем ми е когато някой излиза със статия в която открито ме обвинява за това как си гледам аз детето и говори с надсмешка на моите избори все едно ние ядем доматите с колците. Уважаеми мами – интернет е достъпна услуга, ако щете вярвайте и ние четем и можем сами да правим изборите си. А като ви пречим по парковете…ами мили мои не идвайте там – толкова е просто. Не давам на детето ми огънче да си пали цигара, не му сипвам ракийка нито му редя магистралки, че да се чувствам не на мястото си на площадка с проклетите солетки Хрус хрус. Само ако можехте да си погледнете писанията отстрани…\nИ още нещо за “глутенките” , относно коментара на Иво- има деца с алергия към глутена, за голямо съжаление! Иначе няма лошо в приготвените от баба закуски с “брашно тип 500 и захар Кристал”- поне знам какво е слагала, брашното и захарта не са опасни, нали хлябът е направен от брашно. Проблемът са разните там Е-та, оцветители и изкуствени подсладители, съдържащи се в “шумолящите пакетчета”, които не са полезни дори за нас възрастните, пък какво остава за децата.\nИзпадате в изключително частни случаи с децата които имат алергии. Неудобно ми е да коментирам изобщо в тази насока, защото някои освен алергии имат и къде-къде по-големи проблеми като диабет. НО – да си мислите че солетите и гризинките ще ти докарат глутенова алергия е меко казано несериозно. Като коментара на госпожата която яла филия с лютеница и сега заради това имала язва. Без да ме разбирате погрешно – не се присмивам над здравословния ви проблем и съжалявам че го имате въпреки че не се познаваме, но аз също съм ял лютеница а майонеза ям в несвяст и нямам язва (да чукна на дърво). Не бъркайте предразположеността към заболяване с причинител на заволяване защото по тази логика всеки вкусил захар трябва да развие диабет (да не дава Господ).\nПосле – вие бяхте ли когато мляха брашното че знаете какво има? Хал хабер си нямате какво се слага в брашната – да не говорим че изобщо преди нямаше изискване да се пише каквото и да е. Но и така да е не мисля че г-жа Пашова ще се съгласи с вас – до момента много добре отбягва моите коментари :)\n19 August 2015 at 6:16 pm\nOverprotection? Хранителни разстройства в пубертета?\nХахах – bull’s eye Peter :)\nЩе ви разкажа една история за баща ми с който нямаше проблеми да си пием у нас заедно докато бях по-малък. Никога не изпитах това диво желание да отида на дискотека/екскурзия/хижа и да се наливам до несвяст далеч от зоркия поглед на родителското тяло. Помня много купони на които знаех кога пиенето ми е дошло в повече и гледах сеира на онези “примерните” как бяха като държани на въже и как се отрязваха за 40 минути с литър водка почти на екс. Мда много от тях сме ги влачили после в болниците дори на дърти години и бях много благодарен на баща ми че ми го спести. Мисля да спра че усещам как косите ви се изправят от тази ми история и “това вече обяснява много неща” за мене във вашите очи. Но помнете мили дами – от време оно забранения плод е най-сладък и няма такова нещо като вечната майка орлица – един ден орлето излита и е жадно за живот – и тогава става жалка картинката, защото когато нещо се е нагнетявало с години то все ще намери от къде да избие…просто няма как иначе.\nП.п. Сигурен съм че ако се напънете да помислите ще се сетите и вие за такъв пример от вашия живот :)\nсътворила сте наистина стойностна статия (въпреки че никой не може да бъде обективен, давайки личното си мнение), темата е диаболинта и последвалата дискусия го доказва. След като сте решили да споделяте вашето мнение, би било редно да изслушвате не само похвалите, но и критиките, инак не виждам смисъл да влагате време и енергия в развитието на този полезен сайт ( не искам да критикувам, приемете го като съвет). Що се отнася до сладоледите и глутенките е много лесно да бъдат заменени с полезни еквиваленти: домашен сладолед от праскови например или барчета с ядки и мед не костват нито време нито усилия. Можете да поемете инициатива на площадката, на която ходите. Доста са примерите за Полезните площадки и майките, с които е лесно да се разберете. Надявам се да намерите и вашето решение и въпреки това шоколадът ” Кума Лиса” не беше рядко изкушение в детството от миналото. Пожелавам Ви успех и творческо вдъхновение.\n19 August 2015 at 8:42 pm\nЗаради отприщилата се дискусия, ще си позволя наколко финални от моя страна пояснения. Опасявам се, че част от коментиращите не са схванали правилно идеята на текста, а той не е да сме крайни/маняци или майки орлици, както ме определиха някои. Ясно съм написала, че не подкрепям крайностите! Детето ми също е опитвало въпросните “забавни” храни. Идеята ми беше, че това не са храни, подходящи за всеки ден, всяко време и всяко място. Със сигурност не можем да опазим децата от хранителните изкушения, но можем да им създадем ХРАНИТЕЛНИ НАВИЦИ – да разграничават времето и мястото за игра и времето и мястото за храна. На детската площадка се играе, вкъщи на масата се яде. Полезните храни са за всеки ден, лакомствата са за специални случаи. Ако това ви се струва безмислено, крайно, плоско или т.н., много жалко!\nКолкото до децата с алергии и злоядите деца, работя ежедневно с такива деца и ви уверявам, че са повече отколкото си мислите. И техните родители заслужават повече разбиране, подкрепа и толерантност от страна на обществото. Или може би и за тях се отнася препоръката “да идат на село”, която прочетох по-горе? Защото ако е така, е два пъти по-жалко!\nСърдечно благодаря за статията – и аз съм от тези, които изглежда нямат място на нашите площадки и не схващат съвсем идеята, че те не са място за игра, а кухни.\nНе съм сигурна как ще реагирате на това, което ще напиша – яла съм всичко – от домашните лютеници, през индустриалните сладкиши до 30+ години. В тая лудост и кошмар, на майки, баби, дядовци, които ме тикат да си взема, за да не “обидя” домакинята… все пак успяваха да ме убедят, че “всичко е с мярка” – и НЯМА СТРАШНО. Резултатът е – нямам зъб без интервенция – нито млечните, нито постоянните – почти половината са с извадени нерви. От четири години смених режима си на хранене – индустриална захар, солетки, чипсчета… всичко това… може да се каже, че го хапвам за забава веднъж на три месеца. От този момент нататък преглеждам зъбите си всяка година… и нямам нито един кариес. Цитирайте ми филми, смейте ми се, ще кажа само – който има уши, ще чуе.\nИ искам, в тоя момент да ви попитам, мислите ли, че давам от тия неща на детето си? Рожден ден, торти, работи… веднъж в месеца и дотам. Ще познаете ли колко пъти на година боледува едно 4 годишно дете?\nВ крайна сметка грижата за децата понякога се свързва и с това да се му се отказва по нещичко.\nАко пренесем разговора извън хранителните истории – вие съгласни ли сте детето ви да получава всичко, което поиска или му дадат веднага и безусловно? Дали се сещате докъде ще доведе това? Или може децата да чуват по хиляда пъти – не там, не на високото, не тичай, не скачай, не се мокри… но опре ли до храната да сме ларж като арабски шейхове?\nИзвинявам се, ако съм обидила някой и е усетил, че му размахвам пръст. На мен всеки ден ми размахват пръст, дори и от аптеката, откъдето постоянно излизат ментови бонбони за детето ми. Натискът е и от двете страни, и балансът е хубаво нещо, стига да не сме толкова далеч от него, че да не можем да го видим.\nПротиворечите си – първо казвате че нямате зъб без интервенция, после казвате от как смених режима нямам повече интервенции…ами то ако всички са лекувани да не очаквате че на втората година че пломбите ще падат?\nНо да оставим това на страна – направете си експеримента – сл път като отидете на зъболекар споделете това с него, че храните са виновни, а не индивидуалната хигиена на човека и споделете реакция :) Интересно ми стана, смятам и аз да направия същия експеримент :)\n31 August 2015 at 2:43 pm\nПротивореча ли си наистина, като казвам, че зъбите ми са спряли да се развалят за период от четири години и до момента?\nКакво биха ми казали експертите като вас, че преди това съм имала едни гени, а после други? Живейте си вашия живот, статията е за това, че всички правим своя избор. И натикването на Вашата храна, в устите на други деца, не е поведение на цивилизован човек. Яжте каквото си пожелаете – и вие, и децата ви, но ако обичате, не го навирайте в носа на всички останали като единствена алтернатива.\nНе знам защо, но цялата тая дискусия започва да ми прилича на оправданията на пушачите – той животът ми е скапан, аз ако не си запаля една! Само че, когато вашия избор касае здравето на ваште деца, пак ли можем да си позволим да сме така – лежерни на ангро?\n19 August 2015 at 11:34 pm\nПоздравления! Радвам се, че не съм сам! Ще споделя с авторката и аудиторията само две мисли:\n– “И нека храната бъде вашето лекарство и вашето лекарството бъде вашата храна” -Хипократ\n-“Винаги съм чувал да казват, Санчо, че да правиш добро на простаци, е все едно да наливаш в морето вода.” – Сервантес\n19 August 2015 at 11:50 pm\nБраво за статията Маги, напълно подкрепям! Тъжната истина, е че повечето хора попадат в първите две нива на пирамидата на Маслоу. От там произтича и всичко останало.\nЧудно ми е защо хора, които се дразнят от повдигнатата тема или от начина на поднасяне на информацията се връщат да пишат отново и отново, ако и вече да са изразили (културно или не) несъгласието си? Това не говори ли също за някакви неосъзнати болни амбиции за “последната дума”? Честно казано, почти не видях конкретни аргументации срещу тезата на авторката.\nКолкото до последната – Маги, чудесна статия. Браво, че успявате да поддържате положителен баланс на здравословното хранене. Това и не е толкова трудно, не отнема часове за избор на продуктите, нито пък приготвената храна е гадна, каквито изказвания имаше по-горе. Това, че някой не умее да готви, си е лично негов проблем. В магазините продават и бял хляб, кебапчета, “мляко”, “натурални” сокове и прочее деликатеси за всеки вкус. Не е нужно така разпалено да се хейтва, нали?\nВсеки има право на мнение, но ако някой непременно държи да излага теориите си в стил “против” може да си направи собствен блог и да си събира съмишленици. Аз лично не бих отишъл там с цел да ги “поучавам” и да им обяснявам “колко са зле”.\nВсичко хубаво на всички :)\n20 August 2015 at 9:09 am\nМене ми е интересно защо хората които коментират не избират да го правят със собствените си имена а застават с анонимни псевдоними – в хода на коментара ти ясно се разбира татко ли си, баба ли си.\nОтносно връщането – не приятелю, не е болна амбиция да си винги най-отгоре – елементарната култура на спора изисква когато си изказал аргументи против да чуеш какви са аргумнтите на другата страна. Не виждам какъв ви е проблема да си защитите тезата? Много лесно е да дойдеш да си изсипеш словоизлиянието и да забавиш за всичко но какъв е смисъла от това – със същата сила мога да застана на градския площад, да издекларирам коментара си и да продължа. Иначе съм съгласен с тебе – храната и това как се приготвя са две съвсем различни неща – и най-хубавия рибай стек може да се развали ако се пресготви например. Направило ми е впечатление обаче че в последно време хора които не могат да си защитят тезите бързат да класифицират отсрещния като хейтър който е по-скоро тука просто да им прави мръсно и да ги напада отколкото да се опита да проведе нормален разговор.\nП.п. А пък подобни изказвания като “направи си собствен блог и там пиши” или “това си е моята стена във фейса – иди си коментирай на твоята” ми звучат толкова инфантилно че наистина ме карат да си задам въпроса за чий продължавам да се опитвам да водя с дискусия с хора когато разсъжденията им и аргумнтите се ограничават до ниво първа група в градината. Ето ти куклите, дай си ми парцалките.\nП.п.2. @Татко – не знам дали усети но ти цитира литиретурен герой който откровенно бива разглеждан като луд и с надсмешка в целия роман на Сервантес.\n20 August 2015 at 5:55 am\nНа мен статията ми подейства мотивиращо, тъй като твърде често съм започнала да отстъпвам пред “обществения натиск”, съзнавайки напълно, че солетите съвсем не са само брашно и вода, царевичните пръчици са от 100% ГМО царевица, а бисквитите освен бяло брашно и захар съдържат и хидрогенирани мазнини и куп набухватели. А всъщност на детето му е все едно какво яде, като беше под година редовно излизахме от вкъщи с резен ябълка да си чеше венците и не можех да разбера защо всички останали бебета в парка и ходещи, и в колички държат солета в ръка? Сега купувам понякога солети от лимец, вярно не се срещат навсякъде, а би трябвало. Попара не съм правила никога, едно време просто не е имало друго, но защо и до днес се настоява с тази “традиция” включително и от лекари, не ми е ясно? Като цяло откакто имам дете си давам сметка, че в България е много трудно да си проправи път нещо ново, влиянието на предходните поколения е изключително силно, а доколкото виждам и новите ожесточено си бранят статуквото.\n20 August 2015 at 9:24 am\nИ нещо последно и ви оставям – Маги видях че ще си правите някакъв ритрийт (каквото и да е това на български). Това което ми направи впечатление е че към хотелчето има закуска и вечеря в пакета – моя въпрос е храната съобразена ли е с мирогледа и това което изповядваш? Ако да – браво! Ако ли не и “това те хотелите си го определят” защо го включваш в пакета на хората – мислех че хора като вас не ги мързи да готвят и да си носят от вкъщи. Та това са само два дни.\nИво, от толкова многословни словоизлияния от Ваша страна, така и не стана ясно каква точно теза защитавате. Аз моята я синтезирах в няколко прости изречения по-горе.\nКолкото до ритрийта, да всичко в него, включително храната, е съобразено с мирогледа ми.\nПродуктивен ден Ви желая!\nМоже би ако се бяхте опитали да вникните в думите ми щяхте да разберете каква теза защитавам, но кому е нужно – чукча писатель чукча не читатель.\nТова което защитавам и което следвам е че едно дете не може да избира хранителния си режим, но то не бива да се ограничава до определени места за хранене и времена за хранене нито до храни.\nОтносно мястото и времето: от малко бебе детето суче на поискване. Смятам че не мога да определя винаги нито аз нито съпругата му колко да му сложим че да се наяде и затова от малък го оставям да яде колкото си иска и когато си поиска. Моето дете не яде по много, но яде на често – него ще го видите на всеки два-три часа да дъвче нещо – дали ще е обяд (основно ястие) или плодче следобяд или някоя от т.нар. забавни храни. Идеята ми е че детето ми от обяд до вечеря има поне още две хранения и щом му се е прияде на площадката, ще си му дам там (било то и не винаги полезна храна) без да се притеснявам, че някой като вас ще бълва змии и гущери щото “видиш ли го тоя простак не стига че си храни детето с глутенки ами дразни и нашите деца”.\nОтносно храната: твърдо съм против кренвирши и всякаквите растителни деликатеси и докато мога ще му взимам чисто от гадости месо с проверен произход. Против съм полуфабрикати но нямам против съпругата ми да направи баница. Факт е че тази истерия покрай дамгосването на глутена не я разбирам. Вие казвате че търсите баланс – за мене ми звучите крайна в изказванията си. Аз също търся баланс в храните които давам на детето си но не го ограничавам от нищо – давам му да опита от всичко и не се притеснявам от “какво толкова ще му стане” защото Знам че нищо чак толкова не може да му стане. Естествено последната дума какво ще яде имаме аз и съпругата ми (че иначе само ще сме на шоколад) но не виждам проблем да си получи десертче след вечеря (примерно линд имат страхотни мини яйца – 6г тежат, индивидуално опаковани – достатъчно да го залъже че е получил награда, недостатъчно да го превъзбуди).\nКакто и да е – всеки по пътя си, то е ясно че тука нищо продуктивно не може да излезе, което е истински жалкото защото сме големи хора и не ни отива. Имате някакви амбиции и претенции за нещо, но очаквате всички да са съгласни с вас и едва ли не коментарите да са секция за оди и възхвали. Изненада – не са! Благодаря ви и успехи за напред в попрището.\nНа мен пък изобщо не ми пречи населението, което се мъкне с всякакви храни по площадките. Има право, защо да не се мъкне с храна, щом така са си преценили? Също така напълно схванах основната идея – че трябвало да се възпитават хранителни навици у децата. Но ми се струва, че някои майки прекалено много се фокусират върху тази “мисия”. Аз твърдо вярвам, че децата имат изключително добра способност да подбират правилно и сами храната си, най-вече докато са малки (между 0 и 3 г.) Никога не съм налагала някакви рамки в това отношение върху сина ми. Ако видех, че нещо не му допада, просто не настоявах да го яде. За мен може това да е най-вкусното и здравословно нещо на света, но ако на него не му харесва? От друга страна, никога не съм му налагала ограничения какво, кога и колко да яде. Давала съм да опита абсолютно всичко, което се е появявало на масата ни (включително твърд алкохол е близвал, а сега ме убийте с камъни). Само люта чушка все още не съм му давала да опита :) След като опита той сам си решава дали му харесва или не. Давала съм му от всички ужасно вредни храни – като се започне от шоколад (на 1 г.) и се мине през всякакви снаксове, чипсове, солети, сладоледи, бонбони и въобще всичко, което може да ви дойде на ум. Всичко е опитвал. Въпросът е какво сам си подбра и продължи да яде 5 години по-късно – супи, салати (винаги пресни), мляко, яйца, сирене (без тях не минава и ден дори), плодове в огромни количества (винаги имам поне 3 сезонни плода) – минава взима си плод и заминава… Какво е опитвал (отлично знае какво е демек), но твърдо отказва да консумира или консумира изключително рядко – шоколад, сладолед, чипс, пица, кюфтета, пържоли, баници, палачинки…. Е, или съм случила на дете, или пък просто му повярвах, че може и сам да избере по-добре от мен и не сгреших… Вие сами си решете :)\n20 August 2015 at 12:48 pm\nМаги , според мен Иво много интересно , увлекателно и с чувство за хумор каза и разказа мнението си , фактът , че дори не се опитвате да вникнете в думите му , доказва твърденията му , че имате диктаторско мислене и се опитвате да го налагате . Преди време бях се вманиачила като Вас , защото смятам , че въпреки използваната от Вас известна фраза на Аристотел “Умереност във всичко ” , всъщност умереността ви е малко повече . Единственото за което съм напълно съгласна е размъкването по детските площадки на храни и то не заради качествата и , а заради това , че не особено хигиенично , особено когато има пясъчник. Моята баба , светла и памет , почина на 94 години , най-общо – наистина белият , мек хляб, както е споменал Иво , беше на особена почит (мегаглутенка ) , захарта почти умерено , към в повече и пр. Почина с бистър ум и неугасено чувство за хумор. В последната и година , т.к. и беше трудно нощем да става от леглото , винаги в една метална кутия и оставях обикновени вафли , както казваше – като и загорчи от нещо да си вземе . Освен , че давам пример за това , че човек може и да не залита прекалено и пак да живее прекрасно , искам да кажа , че и двамата с бран ми сме отгледани от нея , но се храним различно . Според мен и ти и детето ти , ще сте по-щастливи и здрави , ако не си толкова вглъбена в храната . Хубав ден на всички .\nПриятна и полезна статия, Маги! Поздравления за усилията да създадете отрано добри хранителни навици на малкото си детенце! Да, невръстните деца ядат това, което им дадат възрастните.. Те нямат всъщност никакъв избор, също както не са си избрали родителите.\nОтносно един коментар, в който се заплашително се споменава, как в детската градина и училище няма да можете да си опазите децата от вредни храни, и за това има решение, само трябва да се подеме инициатива за промяна. Пример: в странство( няма да споменавам държавата, за да не се намери някой “засегнат”или да не предизвиквам излишни “вълнения”;) в детските градини, а и в училище има две алтернативи за хранене на децата- или с храната, предлагана в градината/ училището, или със домашно приготвена храна, която всеки си носи за детето в специално пригодени за това кутии. Аз съм избрала втората алтернатива, не само, защото предпочитам аз да подбирам и приготвям това, което то яде, а и поради факта, че детето ми не харесва предлаганата в градината храна. Познавам много родители, които правят същото за децата си всеки ден. Да, отнема малко време и усилия, но определено си заслужава:)\nА що се отнася до предлагането на храни по площадките в България или в чужбина, според мен, елементарна култура е първо да се попита родителя, дали може да се предложи на детето му нещо, каквото и да било..\nИ наистина, малко повече позитивизъм, толерантност и по-малко злобни чувства биха били само от полза за всички навсякъде!поздрави! Яна\nСпоред някои проучвания които четох скоро , жена , която на 18 години започва да си слага червило по един път на ден до 50 -тата си година изяжда 9 кг червило , имайки предвид състава им , се оказва , че много по -нездравословно е да си слагаш червило , отколкото да изядеш един шоколад . Не разбрах пола на детето ви , но смятам , че трябва да му забраните да яде червило , като за тази цел е необходимо да му дадете пример и да не слагате повече такова . Горното може да звучи като заяждане и почти е такова , но пък е научно доказано .\n20 August 2015 at 1:06 pm\nЕ, то от който и от двата пола да е детето, все ще му се случи да яде червило някой път :)\nРадвам се, че има майки, на които не им е все едно какво ядат децата им! Отгледах дъщеря си само със здравословна храна.Наложи се да воювам с баби, роднини, познати.Обаче в първи клас детето ми не изяждаше своя здравословен сандвич, а съучениците я черпеха с пакетирана боклучива храна.Надявам се,че с времето дъщеря ми ще стане по-разумна ,но личния пример е много важен :)\nЛичният пример е винаги най-важния! Неслучайно ги наричат първите седем. Това визирах като споменах по-горе за забранения плод. Моята теория (тъй като ми предстои да проверя след 4 години дали ще стане практика) е че ако детето не е ограничено и знае че това нещо може да го получи и в къщи при определени условия (да се разбира че няма да му е вечерята с която ще се наяде, а по-скоро като десерт, награда и т.н.) то тогава няма да е толкова изкушено от другите деца (които най-вероятно набиват в несвяст защото и те в къщи не получават). Те са деца за да грешат и да се учат от грешките си. Както ние продължаваме в хода на живота си да променяме и преструктурираме хранителните си навици, виждания и култура на хранене така ще са и те. Колкото и да ви се иска нямате контрол над това :)\n20 August 2015 at 1:38 pm\nНаправо не мога да повярвам какви коментари са писали някои хора тук :( Проблемът е, че за да имат определен подход към децата си, първо трябва да имат определен подход към себе си. Ако майките по-горе, които се държат все едно се опитваш да им вземеш баницата от ръката, нямат навика да се грижат за здравето и фигурата си, това трудно ще могат да го предадат на децата си. Въпреки, че пак не разбирам – ако не го направиш заради детето си поне, то за какво? Такива хора позволяват манджата да ръководи живота им и не използват храната по предназначение – а то е да се гради (клетки, имунитет и т.н) . Да, може би в детската градина ще го хранят с боклуци, но това трябва да ви мотивира повече да не го храните с такива и извън детската градина. Да- една бисквита не е толкова страшна, но това казва и Маги. Тя казва, че пази тези неща за празници и уикенди, а не за щяло и нещяло, гладно и негладно.\n20 August 2015 at 1:57 pm\nНегативните коментари съвсем не ме изненадват, но се радвам, че има и толкова много, подкрепящи написаното, това ми дава надежда, че един ден нещата ще се променят към по-добро. Нямам нищо против всеки да носи каквото иска на площадката, стига да не го навира в ръцете на детето ми! Няма да забравя как една учтива баба буквално напъха в ръцете на детето ми суха паста, след като неколкократно ѝ отказах и ѝ обясних, че детето ми е алергично към шоколад! Еми съжалявам, но да черпиш чуждо дете без разрешение от родителя за мен е крайно неприемливо, особено предвид, че все по-голям процент от децата са с алергии! Не съм крайна, в доста случаи разрешавам на детето си от така наречените “забавни храни”, но се старая да го избягвам, когато е възможно. Това са моите трикове за справяне със ситуацията:\n– Ранна вечеря в къщи и после навън: лятото, когато денят е по-дълъг и жегите в 5 часа все още са непоносими, просто вечеряме по-рано и после излизаме. Така дори и детето да се изкуши от солети или бисквита, ще опита само една, защото ще е сито.\n– Давам му плодове, кисело мляко или друга лека закуска, преди да излезе – след градина обикновено е озверял от глад и ако няма да вечеряме рано, то му давам нещо леко, за да не се нахвърли на нечии солети на площадката.\n– Най-важното: личният пример. Нямаме телевизор в къщи и не купуваме пакетирани храни. Когато пазаруваме в магазина, синът ми не ги разпознава като нещо забавно за ядене. Ако все пак поиска нещо, му обяснявам защо не е добра идея, вече е на 4 години и в повечето случаи разбира доводите ми.\n– Гледам да се движа повече с майки, които споделят моите виждания.\nТова са моите начини да избегна, доколкото мога, тъпченето по площадките, идеята да се носят плодове за всички деца също е страхотна и ще я приложа.\nПоздрави за статията Маги , възгледите ни са доста сходни :)\nЗдравейте, реших и аз да изкажа мнението си. Драги приятели, не си мислете, че мамите със солетите и царевичните пръчици са неинформирани и не знаят кое е хубаво и кое – не. Даже напротив. Повечето са изчели доста неща в нета, още преди да родят.Може и такива да има, но повечето, които аз лично познавам и наблюдавам честно да Ви кажа направо си нямат пари. Забелязвате ли, че ходят със солети, които струват 30ст., зрънчо, който и той е 40ст и обикновени бисквити за 80ст. Това е реалност, бе хора. Имам приятели с квартален хранителен магазин. Зареждат по 1-2 суджука и още толкова луканка за точно определени хора в квартала и всичко останало във витрината е кренвирши. 30% от комшиите /понеже в квартала се познават/ пазаруват на вересия. Повечето от майките обличат децата от дрехи на килограм или от деца на роднини и приятелки, но рядко си признават. Моят приятел продава перилни и почистващи препарати. В доста малки магазини му вземат кутии с дози за пране, защото ги отварят и продават дозите на бройка, иначе няма продаване цялата кутия. Ще кажете, кой купува една доза за 1 пране? Еми много просто – струва 50-60ст, нищо че излиза по-скъпо, ама не ги даваш наведнъж. Мога още много примери да дам, но ще разтегна много локума. Като цяло исках да кажа, че да се храниш правилно, здравословно и т.н. не винаги е въпрос на култура и желание.\nМалко съм провокирана от коментарите в статията и може би ще е добре някои от нас да я прочетат отново.\nГледната точка на автора не толкова свързана с това кои са правилните храни и кои не са, а по-скоро с това кои са правилните хранителни навици и кои не са.\nЩе дам следния пример – аз и сестра ми имаме 5 години разлика. Майка ни винаги е имала желание да ни храни еднакво. Когато аз съм била малко дете обаче не е имало “пакетчета”, но когато сестра ми беше малко вече ги имаше.\nИмаше период от детството ни, в който сестра ми се изхранваше на пакетчета и отказваше обяд и вечеря, а аз не го правех (не поради осъзнатост, а поради навици). Като вече пораснали момичета аз имам здравословно тегло и изглеждам добре, а тя въпреки че спортува много по-активно, има наднормено тегло (или упорито се бори с него, но борбата е постоянна).\nВсяка събота и неделя сутрин сме закусвали мекици, тиганици и палачинки, които мама е направила. Хранителната стойност на това е отрицателна – брашно, захар, олио и течен шоколад. Все пак това не ми е попречило да имам добри хранителни навици за цял живот и да оценявам разликата межди полезни и забавни храни.\n20 August 2015 at 6:06 pm\nМаги, напълно Ви подкрепям! Имах същия проблем с моите деца по площадките. Вече са по-големи и в повечто случаи сами отказват предлаганите боклуци. За себе си не мога да кажа, че съм с фанатична био-насоченост, но определено не разбирам това непрекъснато тъпчене с пакетирани храни по площадките. Последните са предназначени за игра не за тъпчене.\nНегативните коментари Мария са изтрити и много ми е тайна авторката с каква цел го прави,всички да ахкат каква статия е написала и тя да се бие в гърдите или не знам.Явно мнението на другите не я интересува с изключение на тия дето я подкрепят.Абсолютна “свобода на словото”\nСтенли, негативни коментари тук има достатъчно и са видни за всички, които имат време и желание да ги четат. Изтрити са неприличните, вулгарни и откровено просташки реплики, каквито няма да допусна на сайта си. Като автор, модератор и човек, който плаща, за да съществува този сайт, имам това право и ще се възползвам от него. Така както вие се възползвате от правото си да изразявате мнение.\n20 August 2015 at 8:39 pm\nДокато изчаквах любимия да поправи казанчето на тоалетната :), се зачетох в статията и безбройните коментари, които е провокирала (не успях да стигна до края). ДА, жалко е, че на неподготвени хора не бива да се дава информация и да се помага и ДА, жалко е, че днес масово родителите не изграждат навици у децата си – било то хранителни, за сън или др.\nУважаема Маги, продължавай в същия дух! Хората като теб ще се множат, но за това ще е необходимо много време…\nP.S. Изключително съм впечатлена от нивото на првописа на коментарите, които прочетох. Това е радост за окото ми. :)\n20 August 2015 at 10:47 pm\nГлупости! Няма нищо по-хубаво от лятна ваканция и сладолед! Поне веднъж на ден купувам и на двете си деца, те са здрави, щастливи, доволни и усмихнати!\nКогато родих първото си дете, нямаше много информация. Имаше сокчета, попара, кисело мляко и много зрънчо в градинката. Тя вече е на 17, слава Богу всичко е наред (като изключим разни не особено остри алергии) и се тъпче с боклуци. Оправдавах се, че не мога да предпазя детето в училище и просто няма смисъл. Номер 2 се роди 7 години по- късно, вече при навлязъл интернет. Беше захранена … ами когато си поиска с … каквото докопа от масата. На нашата маса нямаше нищо от което да се притеснявам. Така и не опита Зрънчо и бисквитка, макар че бях убедена, че като тръгне на училище “лафката” ще промени всичко. Сега е на 10. Мисля че бисквити е яла веднъж през живота си. Има джобни и пълната свобода да си купи с тях каквото реши. Ходи и яде супа и салата в много добро съседно заведение. Училищната храна и е солена, а госпожата казва, че в началото е била единственото дете, което не харесва и съответно не ходи в лафката. Сега от нейния клас не ходи почти никой. За сметка на това салати се поръчват ден предварително, защото иначе не им смогват. Дерзай напред! Благодарение на такива като теб успяхме да накараме цял един клас да се храни с нормална храна. И то съвсем осъзнато и доброволно!\nА случайно да ви е хрумвало, че хората, които предлагат солети на вашето дете също възпитават децата си – в общуване чрез споделяне, например, в преборване на естествено вродения егоизъм и пр.? Хранителните навици са изключително важни, както и езиковата култура (визирам ритрийт, уебинар и junk), но те се формират у дома и ако положите добри основи, “лошите” майки и баби по детските площадки ще са последния ви проблем за решаване. В моите очи масата от модерни, начетени и претенциозни майки са изключително жалка картинка – сите кърмени на обществено място, проследявани в утробата на майките си с 4D видеозоните, предпазени от глутенова нетолерантност или “плесничка” в детска възраст. А репликата с кафето и цигарата, ако не е размахване на пръст, здраве му кажи.\n20 August 2015 at 11:33 pm\nЗдраве му казвам, Мая!\n21 August 2015 at 9:49 am\nНе успях да изчета всички коментари, но реших и аз да напиша мнението си и опита си. Голямата ми дъщеря е на 6 години. Докато беше бебе, до около две годишна възраст бях изключително стриктна относно храната ѝ. Вярно, че съм ѝ правила за закуска попара и съм ѝ давала солети и обикновени бисквити (други почти не беше опитвала), но никога не съм носила на площадката храна, а ако се налага да отсъстваме повече време от къщи и не може да се храни у дома, носих парченца плодове и зеленчуци. Шоколад опита след втория си рожден ден. След това отпуснах много режима и ѝ позволявам и да си хапне нещо, с което ще я почерпят на площадката, и вкъщи и досега не се притеснявам да ѝ давам лакомства. В резултат детенцето е слабичко, но с добър апетит, има си мяра сама за вредните храни и в повечето случаи, когато я попитам какво иска – плод или бисквита, избира плода. Самата тя има желание за здравословна храна, а от моя страна съм си решила, че вече забрани почти няма (освен шоколад вечер). Научила съм я, че има храни, от които се хапва по малко (например 1 парченце вредна храна на ден), а други може да яде без ограничение и изключително рядко имаме моменти, в които настоява за второ парченце шоколад или още една бисквитка. Изумена бях, когато тази година отидохме на почивка и тя предпочиташе плодовете пред тортите, които предлагаха в почивната станция. Изводът за мен е, че ако на съвсем малка възраст създадеш правилни навици на хранене (говоря за до около година и половина – две), след това няма да има нужда от ограничения и забрани.\nБлагодаря за споделения опит, Лили! И аз вярвам в това!\n21 August 2015 at 12:15 pm\nЗдравей Маги, поздравявам те за статията!\nТаня, съпругата на Иво\nЗдравейте, аз съм колкото за, толкова и против, мнението, изказано в тази статия, и всички последвали коментари. Не искам да споря и да убеждавам никой в нечия правота, защото тук не става дума за математическа формула. Единен и правилен отговор мисля, че няма. Аз бих препоръчала на всички просто да живеят ДНЕС и ТУК, а не да решават според това какво е било преди или какво е сега някъде другаде, където много неща са различни. Надявам се, че ще си направите труда да прочетете ето тази статия: http://www.momichetataotgrada.com/article/az-sm-i-losha-majka.html#.Vdb1rvntmkp\nАз се опитвам да направя детето си силно, борбено и независимо от мен. Да е щастливо, да знае, че може да разчита на мен и да ми вярва, но да се научи да се справя и без мен, защото няма винаги да съм до него и да мога да му кажа кое е добро и кое не.\n21 August 2015 at 1:32 pm\nТаня, благодаря за включването! Аз също познавам и харесвам посочената статия, както и други на същата авторка! Вярвам, че всеки осъзнат родител търси правилната формула за грижа и възпитание на детето си. И да, формулата на едни се отличава от тази на други. Едва ли има 100%-во верен и еднакво работещ за всички модел. Моят текст е по-скоро апел за зачитане на чуждия избор – онези родители, които не искат децата им да ядат ежедневно определени храни, често пъти нямат избор, ако всички останали деца на площадката ги хапват. Имено затова вярвам, че е добре да се разграничава времето за игра от времето за храна. А оттам нататък всяко семейство само определя как да храни децата си според разбиранията си и не на последно място спред възможностите си.\nИ да, изцяло съм съгласна с вас, че част от баланса е да сме и “лоша майка” понякога :)\nНе съм майка, но харесвам статията и смятам, че в нея има много истини. Двете основни са: много е важно да се създадат правилните хранителни навици у детето, а и дори у пораснал човек (п.с. не съм майка) и никой няма право да предлага храна (независимо дали е полезна или не) на твоето дете.\nБез да изпадам в подробности – науката за храненето се развива бързо, точно толкова бързо колко се променя и технологията и начина на живот. Според мен да си затваряме очи пред новите открития по отношение на храненето, е като да си затваряме очите, че съществува интернет и смартфон. И не, съвсем не казвам, че всички трябва да се заменим черешите с годжи бери, а просто да сме отворени, да излезем от зоната си на комфорта и да разсъдим върху новата информация, която получаваме.\nМного рядко пиша коментари, но ми стана ужасно неприятно, че хора не просто нападат статията и информацията, която даваш (това даже мога да го приема), а нападат теб като личност и дори осъждат външния ти вид.\nПоради тази причина, смятам, че е добре да получиш поне още един положителен коментар.\nПожелавам ти успех в работа и повече отворени към новото читатели.\nСтатията е изключително интересна и полезна. Прочетох и коментарите и немога да разбера като има хора, които не са съгласни с автора на статията защо се заяждат и изобщо какво търсят в този блог??? Някакъв Иво и жена му незмам коя така и така правили и така и така мислили за своето дете. ами ОК де ама Маги е изказала своята позиция в своя блог, с която позиция не се натрапва на никой, а тук някакви нищоправковки се чудят как да се заяждат, защото е написано нещо, с което те не били съгласни. Ами като не сте съгласни прав ви път, повечето, които сме прочели статията сме я харесали и сме съгласни с Маги.\n23 August 2015 at 12:39 am\nПиша и се чудя дали ще ме разбереш…коментарните секции са сложени за коментари – едни споделят, други не. Магдалена Пашова като администратор и модератор на сайта има пълното право да трие и премахва хора от дискусията. Дискусия по принцип има когато двама или повече души аргументирано се опитват да защитят противоположни тези. В противен случай това нямаше да са коментари а избрани оди за възхвала към авторката. Щом коментарите продължават да са тука за разлика от нечии други то явно имат цел, която на вас ви убягва. Подобен род коментари са абсолютно излишни (визирам вашия) – ако ще казвате нещо смислено, направете го, ако ще споделите личен опит – още по-добре, но ако искате да подтикнете темата в заяждане и нападки без никаква почва…нека да кажем че ще получите подобаващо внимание – а именно никакво.\nП.п. Следващият път когато решите да се обърнете към мен си преструктурирайте изказа – елементарната култура го изисква. Покажете че я имате или докажете обратното.\n21 August 2015 at 11:53 pm\nЗдравейте! Струва ми се, че на детето наистина нищо няма да му стане, нито ще си промени хранителните навици от една солетка или бисквитка – освен ако няма хранителна непоносимост. Обичаят наистина е досаден, но какво да се прави, хората го правят с най-добри намерения. Е, щом имат добри намерения, тия същите хора трябва да се научат да се съобразяват с хранителните навици на другите хора. Но не е повод за театър и дърлене, нито в градинката, нито в нета. Да откажеш любезно е изкуство, трябва да си спазиш принципите си и да не обидиш другия човек. И възпитанието както на детето, така и на околните става с доброта и положителен личен пример, а не с назидателен пръст, не с образуване на вина и фарисейство, или казано по-модерному, талибанство. Не е лесно, наистина. Що се отнася до глутена, бих се радвал повече хора да спрат да си го причиняват. Ще останат смаяни, когато усетят от какво са се отървали. Но това не става с упреци и надменност на просветения спрямо профаните. Пак казвам, не е лесно. Различният човек дразни, но това е част от ролята му. Въпросът е различният човек да не дразни излишно, натяквайки превъзходството си. Който не разбира това, просто има още да учи себе си, преди да поучава околните. Успех с уебинаря и другите начинания:)\n23 August 2015 at 1:30 am\nНай-накрая един полезен и мъдър коментар. Въпреки че е на различната позиция по въпроса е толкова обран и добре структуриран че наистина подбужда към размисъл. Адмирации за което!\nПредлагането на лакомство, споделянето с други – то изгражда човек и го прави по-малко егоист. Да дадеш от най-сладкото ти не е лесно нито лошо. Естествено когато говоря за споделяне то трябва да става с информираното съгласие на родителите. Но не е и лошо да откажеш и също така трудно да се въздържиш – това също е важен урок който трябва да се научи. Колкото и вие трябва да приемете това което ние правим, толкова и ние трябва да приемем това което вие правите. Да приемеш и да си съгласен с нещо са две много различни неща.\nИ за финал ако позволите да дам съвет – когато правите отказ колкото по-кратък е той, толкова е по-категоричен в ушите и очите на другите. Измислянето на здравословни проблеми е за мен дърпане на дявола за опашката. Изпадане в подробности в повечето случаи ще генерира реакция от типа “още едни от голямото добрютру” и коментари от сорта на “хайде, хайде вземи си моето дете че мама няма да ти вземе” или нещо подобно. Едно “не, благодаря” трябва да е достатъчно за всеки разбран непознат на площадката. Ако ли не то е кауза пердута.\n22 August 2015 at 1:03 am\nИскам да вярвам, че раздразнението ви произтича не толкова от това, че децата ядат солети, а от това, че други майки предлагат на детето ви от тях. Права сте. Живея в САЩ – страната пословична с нездравословното хранене и хранителните алергии. Много българи тук осъждат местните в странности, НЕчерпенето с храна е една от тях. Много често чувам “Какво може да навреди една бисквитка на дете, което тежи повече от мен, родителите му сигурно го тъпчат с хот-дог така или иначе”. Има една подробност обаче – няма как да знаем със сигурност дали е така, или това дете има здравословен проблем, с който родителите се борят. Тук никой не си позволява дори да експериментира с мисълта да предложи храна на дете навън, защото последиците при лош развой на събитията може да са жестоки за предложилия. Ако детето дойде и си поиска (понякога това се случва), трябва да попиташ родителя му дали може да си вземе. И ако отговорът е не – значи не, казваш на детето “Съжалявам, мама/татко не разрешава” – без коментари, без спорове с родителя му. И така трябва да бъде. Читателите ви, които ви критикуват, може би са ви разбрали погрешно. Aз лично трябваше да прочета поста ви два пъти за да разбера дали протестирате срещу черпенето с бисквити, или по-скоро критикувате избора на храна на другите родители към техните деца. Второто би било крайно и нередно, защото най-малкото не ви влиза в работата. Вие сте отговорна вашето дете, те за техните. Поздравявам ви за избора, и не го намирам ни най-малко за краен, правилното хранене е ключ към живота без хронични болести в бъдеще. И вярвам, че не ви е лесно да се борите с българската пресилена любезност в това отношение. Моят начин да откажа джънк за детето ми когато сме в България, е просто да кажа, че се борим с алергия. Това, колкото и неправилно да изглежда е единственият начин да ме оставят на мира и е своеобразна (и безболезнена) победа за мен. Успех ви желая!\n24 August 2015 at 2:44 am\nЧудя се, защо си загубих времето да изчета всички коментари … може би за да се убедя, че достатъчно добре познавам странната народопсихология на българина. Видях доста хора, които откровенно хейтват. Един изписа десетина коментара без да става особено ясно какво иска да каже. Други, търсят одобрение на това което правят без значение, колко правилно или погрешно е. Има и интелигентни включвания като на Hadess.\nНякой студент по психология може да анализира коментарите като дипломна работа.\nМоето мнение по темата – човек ако не иска да му се случва това, което се случва на повечето хора около него, не трябва да прави като тях.\nКъсмет е, че има хора като Маги, които се интересуват и ни поднасят непозната информация за храната. Малцина от хората около нас я знаят, осмислят и следват.\nМисля, че някой ден това ще бъде масово знание, но дотогава Маги и хората като нея ще трябва да понесат още много хейт. Примерите от историята не са по-различни … Галилей е осъден, защото е твърдял, че земята се върти около слънцето, което е било обратно на масовото мнение тогава.\nНапълно подкрепям Маги. Много ми е трудно да се боря с бабите. Иначе на площадката все още се справям и ние сме със солети.\n28 August 2015 at 3:05 pm\nИнтересни са ми призивите за позитивизъм, а същевременно яростно хейтвате бабите, позволили си да дадат бисквитка. Иначе съм съгласна, че агресивното бутане на храна е признак на лошо възпитание, ако ще да черпят детето с годжи.\nЗа мен вкусовете се наследяват, аз не обичам сладко, но и двете ми деца обичат.\n“Глупости! Няма нищо по-хубаво от лятна ваканция и сладолед! Поне веднъж на ден купувам и на двете си деца, те са здрави, щастливи, доволни и усмихнати!”\nЙей, доволни и щастливи, в един малък сладолед има 20гр захар (10 захарчета), плюс това което изяждат през целия ден, скрито във всевъзможни храни с перфектно ИЗПИПАНИ етикети…\nАко хората си правеха труда да гледат документални филми за храната ДНЕС, а не да слушат какво казва този и онзи или каквото е било “едно време”, нямаше да има толкова спорове а обосноваване с факти.\nГорещо ви препоръчвам на всички филма “Fed up (2014)”, образовайте се, хора.\nЧудесна статия, благодаря ви! Аз не възпирам сина си от нищо, понеже не обича т.нап. джънк фуудс, а полезната хапва с голямо удоволствие. Но напоследък имаме проблем с едно единствено нещо – Зрънчото на площадката…. Мамите носят всеки ден по 5-6 пакета Зрънчо и ако не си тръгнем веднага той изяжда по поне 1 пакет на аванта и после не иска да вечеря! И аз като Вас не искам да влизам в конфликт и мисля, че хората имат нужда от информираност и съобразяване с другите. Разбира се, никой не може да промени друг човек, съобразяването е въпрос на култура и възпитание. И аз като Вас смятам, че тези със Зрънчото трябва да се съобразяват с Нас, не ние с тях, но явно винаги ще има хора, при които егоизма надделява.\n25 September 2015 at 10:54 am\nПонеже случайно попаднах на няколко коментара /нямах време да ги изчета всички/, искам да Ви извиня от името на всички българи. Много лоша черта /не само на нашето общество, разбира се/ е, когато не си съгласен е мнението на някой да нападаш личността му, а в това число дори и външния му вид. Снимките са чудесни и аз виждам една стилна жена с много интелигентно излъчване.\n25 September 2015 at 11:01 am\nДа ВИ се извиня, прощавайте за грешката. Коментарите за кифленското и изкуствено излъчване, на които попаднах по-горе, считам за изключително груби и неверни! Продължавайте да пишете, заради хората, които Ви разбират!\n14 November 2015 at 5:24 pm\nЗдравейте,поздравявам Ви за статията.Искам да кажа няколко неща:\nАз съм отгледана през 90те без никаква вредна храна,майка ми беше от онези “фанатични” жени които не позволяват нищо,не бях опитвала нищо което връстниците ми похапваха,отделяше часове наред да готви и обяснява ползите и вредите от определени храни въпреки,че работеше на две места.Това което изгради в мен е отговорност и преди и сега аз нямам желанието да ям боклуци,нямам навика да си купувам безалкохолни напитки и захарни изделия,така отглеждам и своята дъщеря и може да съм крайна,но това е успешен модел който следвам.Неприятното в случая е,че майките с различни виждания или няма да прочетат този апел,или ще се опитат да нападнат тези които апелират,нямалошо,агресията е форма на безсилие и слаба информираност.Успех\n20 August 2016 at 12:03 am\nНямам време да изчета всички коментари, но статията наистина много ми хареса! Аз съм майка на 4 годишна госпожица и дали от неинформираност или от слаби ангели аз съм от тези майки с шарените пакетчета и в момента се боря с последиците от тези свои, така лекомислени решения. Детето ми обожава да яде боклуци(сандвичи, пици и т.н.) и в същото време не желае и да чуе за салата или ябълка… освен ако салатата не е с майонеза, а ябълката карамелизирана. Много виновна се чувствам за това, защото виждам как се отразява това на развитието й и на тялото което тя в момента оформя. Много по-трудно ми е да я ограничавам сега отколкото би било ако бях помислила за тези неща преди да опита тези всички боклуци. Ще водим тежка битка. Тежка ще е и за мен и за нея защото аз съм допуснала да стигнем до тук, но няма да и позволя да расте с наднормено тегло и всичките му последици. Мили майчета на малки дечица взимайте мерки колкото се може по-рано.\n20 August 2016 at 9:51 am\nНес, благодаря за коментара! Няма място за самообвинения! Всяка майка прави за детето си най-доброто според възможностите и знанията си в даден момент. Няма и непоправими грешки! Дори сега детето да проявява повече интерес към сладките храни с повече търпение, изобретателност и личен пример, можете да пробудите интереса му и към другите!


Всички знаем, че истинската красота идва отвътре, но има и един бранд, който разбира и се вдъхновява от вътрешната красота на жените, когато създава своите продукти. Изключително горди сме да съобщим на своите клиенти, че в края на 2021 година, Curly поставя ново начало, стартирайки партньорството си с Innersense Organic Beauty!\nINNERSENSE е бранд, работещ с изцяло натурални продукти, който ще ви накара отново да се влюбите в своите къдрици, придавайки ви усещането за красота, която идва отвътре навън.\nЛюбовта е чиста и красива емоция, а специалистите зад INNERSENSE вярват, че именно това трябва да изпитваме и към своята коса. Продуктите са създадени от професионалисти за къдравите момичета по света и разказват история за любовта към косата и грижата ни към нея.\nINNERSENSE приема мисията за грижите към къдриците лично, професионално и емоционално. Историята на бранда е абсолютно докосваща сърцето. Любовна история между двама опитни професионалисти по красота, които споделят страст към здравето, косата, красотата и планетата. Грег и Джоан Старкман основават марката през 2005 г., когато осъзнават необходимостта от чисти, органични и нетоксични продукти за грижа за косата с професионално качество. Те се довериха на своя вътрешен разум, набавяйки най-висококачествените и сертифицирани биологични съставки, в най-чистата, най-концентрирана форма, за да създадат пълна, наградена линия от безопасни, устойчиви и без жестокост продукти за лична хигиена.\nПостоянният резултат са формули, които хидратират, подхранват и ревитализират всички типове коса. Прекрасната любовна история, започнала между двама души, прерасна в цяла общност, пълна с любов - любов към планетата, хората и красивата коса.\nЕкипът на INNERSENSE създава уникални продукти с призив да се доверим на вътрешното си чувство по пътят в търсенето на външната красота, която идва именно с любовта и добрата грижа.\nCurly предлага гамата от продукти на INNERSENSE, подходяща за къдрава коса, която включва измивни продукти, масла, пяни и стилизиращи балсами.\nЗапочвайки с „това, което е в опаковката“ и стигайки до самият амбалаж, INNERSENSE прокламира напълно натурална изработка в съответствие с новите екологични стандарти. Продуктите са напълно освободени от токсични вещества, базирани на изцяло био-съставки и в служба на по-здравата и красива коса. Опаковките на продуктите са изработени от рециклиран полиетилен, който подлежи на последващо рециклиране.\nInnersense Organic Beauty е световен лидер в движението за чиста красота и се продава в световен мащаб онлайн, в салони, търговци на чиста козметика и луксозни търговци на дребно.\nИзпитани, проверени и одобрени от нас, продуктите на INNERSENSE са нашата препоръка с любов към къдриците и грижа към косата.\nПрисъединете се към нас и се влюбете отново в косата си!\nРазгледайте продуктите на Innersense Organic Beauty!\nНе пропускайте да ни последвате в социалните мрежи за curly съвети и къдрави хитринки!


Лучано се връща в “Бенетон” да оцветява посивелите пуловери - 24chasa.bg\n13.01.2018 20:58; Виолина Христова, Рим\nМагазин на компанията в Италия\nЗа новата рекламна кампания гуруто на комуникацията Оливиеро Тоскани отиде в народен квартал на Милано, за да снима клас с 28 деца от 13 националности и 4 континента.\nАлесандро Бенетон със съпругата си - бившата ски шампионка Дебора Компаньони, и децата им.\nЛучано Бенетон тръгва от продавач на платове. СНИМКИ: ИНСТАГРАМ\nФирмата доста се продъни, след като попадна в ръцете на синовете му\nСтарият патриарх на най-цветната компания в света се връща на бойния фронт. На 82 години Лучано Бенетон слиза от яхтата, с която доскоро обикаляше света, за да се наслаждава на парите и пенсията си, и поема отново управлението на фирмената лодка.\nКакто се оказа, тя е доста продънена, след като попадна в ръцете на синовете му. И не само – от години марката, станала прословута в света с колорита от ярки цветове, изглеждаше като потънала в прах и сивота. Тя\nтъй като се мъчеше да им пласира продукти, които нямаха нищо общо с имиджа на United Colors - “Обединените цветове”.\nЯдосаният от ситуацията основател на марката сега взема отново кормилото в ръце заедно с 2 години по-малкaта си сестра Джулиана.\n“През 2008 г. оставих компанията с печалба от 155 млн. евро. Сега я поемам с пасиви от 88 млн. евро за 2016 г.”, изплака Лучано Бенетон в интервю за в. “Република”.\n“Докато другите по света ни имитираха, United Colors гасяха цветовете си. Магазините ни, които бяха пълни със светлина, сега са тъмни и тъжни като в комунистическа Полша. Спряха да правят пуловери. Това е все едно да спрете водата на един акведукт. Видях в магазините ни\nруски военни балтони\nс широки рамене и мръсносиви на цвят.”\nЗа новия ренесанс, за който се готви в “Бенетон”, Лучано е извикал отново своя гуру – 75-годишния Оливиеро Тоскани. Това е фотографът, който с ефектните си кампании за комуникация беше превърнал в миналото “Бенетон” от фабрика за пуловери в свят с хиляди лица. Скандалните и предизвикващи полемики кампании на Тоскани направиха от “Бенетон” модел, който да се следва, калейдоскоп от цветове, вкусове, култури и хора с различни цветове на кожата.\nВсичко това, градено с години, беше обаче обилно посипано с патина и прах, след като възрастният Лучано предаде компанията на наследниците си. Те се концентрираха в страничен доходоносен бизнес, включващ инвестиции в летища, магистрали, ресторантьорство, финанси, и\nбизнес – веселите\nФамилният холдинг под ръководството на втория син на Лучано – Алесандро, се превърна в империя с 12 млрд. евро годишен оборот и с 64 000 служители по света. Това стана, след като Алесандро Бенетон си даде сметка накъде духа вятърът на финансите. Той остави кормилото на “Бенетон” в ръцете на външни мениджъри, които нямат нищо общо с фамилията, и обърна поглед към други хоризонти. За патриарха Лучано обаче всичко това беше като удар по шестото му дете, за каквото смята създадената от него компания. Затова, след като раздаде шамари наляво и надясно и уволни доста от хората по върховете, той сграбчи здраво волана на марката и натисна газта.\nОливиеро Тоскани също изрита всичко загнило, натрупало се около “Бенетон”, и освободи място за новата си кампания за пролет-лято 2018. За да я направи, отиде в “Джамбелино”, народен квартал в Милано, и снима в едно училище 28 деца от 13 националности и 4 континента. “Това не е бъдещето, а настоящето”. Така Тоскани\nкъм Италия и ЕС.\n“Тръгваме от интеграцията. Това са хилядите, които са рискували живота си и този на децата си за по-добро бъдеще. Между тях може да има и престъпници, но има и идеи, страст и много смелост. “Бенетон” има нужда от това”, казва Тоскани.\nЛучано Бенетон се ражда преди 82 г. в Тревизо, Северна Италия. Въпреки че фамилната компания “Бенетон” е основана заедно с братята му Джилберто и Карло и със сестра му Джулиана, именно Лучано е човекът с нюх, на когото се дължи успехът ѝ.\nЛучано е големият син на Роза и Леоне Бенетон, който навремето печели от отдаването на автомобили и велосипеди под наем. Когато баща му почива, Лучано е едва на 10 г. Оставя училището и започва работа в магазин за платове. Няколко години по-късно сестра му Джулиана му поръчва да изработи пуловер по мярка, като единственото условие е да е жълт. За онези времена това е нещо необичайно, тъй като родителите не обличат децата си с ярки цветове. Въпреки това обаче много познати на семейството започват също да си поръчват жълти пуловери. Младият Лучано си дава сметка, че може да\nинвестира в ярките\nцветове, които да\nна търговския продукт.\nПрез 1965 г. четиримата братя и сестра Бенетон отварят първия магазин на фамилната марка в Понцано Венето, малко италианско градче в област Венето. Идеята на Лучано е да отворят магазини в центровете и в най-елегантните части на градовете. За да разшири мрежата си, фамилията Бенетон за пръв път в Италия въвежда и модела на франчайзинг. През 1971 г. Бенетон отваря магазин и в столицата на модата – Париж.\nМоделите на пуловерите са семпли, направени са обикновено от вълна, но цветовете им винаги са ярки. През 1974 г. Лучано Бенетон купува марката Sisley, която става част от компанията майка. През 1980 г. “Бенетон” дебютира с магазин и в Ню Йорк. Малко след това патриархът Лучано, президент на групата, си дава сметка, че спортът може да се окаже чудесен метод за интернационализирането на марката.\nи във Формула 1\n– ражда се тимът “Бенетон Формула Лимитед”, чийто шеф е Флавио Бриаторе.\nИменно Бенетон лансира кариерата на Михаел Шумахер. Скудерията на “Бенетон” е спечелила 27 гранпри в 260 състезания. Групата се лансира и в сферата на ръгбито и баскетбола, където също купува клубове.\nГодини по-късно се ражда и “Фабрика” - центърът за изследвания в сферата на комуникациите, графиката, фотографията, киното. През 1999 г. групата прави друга успешна стъпка – влиза в компанията за магистралите в Италия, а после в “Оливети” и “Телеком”. През 2000 г. обаче напуска Формула 1.\nСлед серията успехи идва 2006 г., когато по случай 40-годишнината от основаването на марката Лучано Бенетон решава да я предаде в ръцете на сина си Алесандро. Днес марката присъства в над 120 страни.\nЛучано Бенетон има и политическа биография – той е бил сенатор от Републиканската партия. Баща е на четири деца, родени между 1962 и 1969 г. от съпругата му, както и на син от връзката си с италианска бизнесдама.\nНационалното събрание на Венецуела обяви днес, че президентът Николас Мадуро е узурпатор, предаде Ройтерс. Заявлението на законодателния орган последва бойкотираното встъпване в длъжност като\nЗеметресение с магнитуд 6,8 разлюля днес Вануату, предаде ТАСС, като се позова на Геоложкия институт на САЩ. По информацията на института епицентърът на земетресението е бил на 114 километра\nЛидерът на британската опозиционна Лейбъристка партия Джереми Корбин внесе вот на недоверие към правителството на консерваторката Тереза Мей, след като министър-председателката изгуби ключовото\nПредседателят на Европейския съвет Доналд Туск призова тази вечер за намиране на "положително решение", след като британските депутати отхвърлиха споразумението за Брекзит, предаде Франс прес.\nКурц: Няма да има предоговаряне на сделката за Брекзит\nАвстрийският канцлер Себастиан Курц каза, че няма да има предоговаряне на сделката за Брекзит. Той направи това изявление, след като британският парламент не я подкрепи по-рано тази вечер,\nЮнкер: Опасността от оттегляне на Великобритания без споразумение днес нарасна\nПредседателят на Европейската комисия Жан-Клод Юнкер изрази съжаление за резултата от днешното гласуване в парламента в Лондон, с което бе отхвърлено постигнатото споразумение с ЕС по оттеглянето на\nБританският парламент отхвърли споразумението за излизането на Обединеното кралство от ЕС, което премиерът Тереза Мей договори с Брюксел, съобщи Ройтерс.\nИталия: Да закрием ЕП в Страсбург, само харчат пари\nУправляващото в Италия популистко Движение “Пет звезди” призова да бъде закрито седалището на Европейския парламент в Страсбург и го нарече пилеене на пари, предаде ДПА.\nМей: Длъжни сме да изпълним волята на избирателите, изразена на референдума\nБританският премиер Тереза Мей призова тази вечер британските депутати да уважат резултата от референдума за Брекзит и да гласуват в подкрепа на споразумението за излизане от ЕС,