„Блажени чистосърдечните, защото те ще видят Бога.“ (Матея 5:8)\nМнозина питат, защо преди беседите се прави молитва и се пее. - В основата на живота лежат три важни елемента: ядене, молитва и пеене. Те са вложени в човешкия живот не от днес, но от преди хиляди години. При започване и при свършване на една работа, хората всякога са се молели и пеели. Само така може да се очаква успех. Започвате ли една работа без молитва и песен, не очаквайте добър резултат. Една българска пословица казва: „Който пее, зло не мисли“. Каквато и да е песента, тя е на място. Няма лоши песни. За добрия човек всички песни са добри - зависи, как гледа той на нещата.\nСледователно, яденето, пеенето и молитвата са три важни и необходими елемента в човешкия живот. Българите казват: „Гладна мечка хоро не играе“. Ето защо, преди да започне някаква физическа работа, човек първо яде, после работи; като се умори, почива си малко и пак започва да работи. Каквото представя яденето за физическия живот на човека, такова нещо е пеенето и молитвата за неговото сърце, за неговия ум и за душата му. Душата на човека се храни с пение и молитва. Като работи умствено и сърдечно, човек пее, моли се и почива.\n„Блажени чистосърдечните, защото те ще видят Бога“. Това е едно от блаженствата, за които Христо с е говорил. Под думата „чистосърдечни“, Той разбирал чистите по сърце. С това Христос искал да обърне внимание на чистотата, като важен и необходим елемент в човешкия живот. Казано е в Писанието, че само чистите по сърце могат да видят Бога. Да види човек Бога, това значи, да бъде щастлив. Днес всички хора искат да бъдат щастливи, но не знаят как. И в стремежа си да придобият щастието по неестествен път, те стават нещастни. Пътят за придобиване на щастието е много прост и естествен - да бъдеш чист по ум, по сърце и по дела. Законът за чистотата е един от основните закони на Битието. От него зависи здравословното състояние на майки, бащи и деца, на общества и народи; от него зависи хигиената на душата. Що е хигиена? Закон на чистотата. Всички заразителни болести се дължат на нечистотата. Както съществуват микроби във физическия свят, така съществуват микроби в духовния и в умствения свят; те са причина на големите сърдечни и умствени катастрофи, които човек преживява. Съвременните лекари изброяват хиляди микроби, а някои учени отиват дотам, че отдават и ръждясването на желязото на особен вид микроби. Те казват, че както микробите изяждат човека, така изяждат и желязото. Понеже са живи същества, и микробите искат да живеят. Това наричат учените „борба за живот”. Някои изказват тази борба в следната формула: „Човек за човека е вълк”. Това е вярно само 50%, а не сто на сто.\nХристос казва: “Блажени чистосърдечните, защото те ще видят Бога“. Чистотата е естествено, праволинейно състояние на материята. За да премине от един свят в друг, енергията на чистотата трябва да се трансформира. За това се изискват специални условия, които наричаме духовни методи и закони. Който знае тези методи и може да си служи с тях, той се ползува от енергията на чистотата и става чист във всяко отношение. Не става ли същото и със слънчевите лъчи? За да се ползуваме от светлината и топлината на слънцето, неговите лъчи минават през неколкократно пречупване, и тогава ние ги възприемаме. Колкото по-чиста е средата, през която те минават, толкова по-правилно се пречупват и толкова по-добре се отразяват върху човека. Външно атмосферата изглежда чиста, но разгледана с увеличително стъкло, в нея виждаме милиони и милиарди микроби, прашинки, нечистотии от различен характер, които трябва да се премахнат чрез дъжд, чрез електричество, за да може човек да се ползува от благотворното влияние на слънчевите лъчи. Порочният човешки живот произвежда особени нечистотии, които отиват в атмосферата и с това препятствуват на онзи живот, изразен в мисли и чувства, който слиза отгоре. Не само това, но тези нечистотии произвеждат и различни физически и психически болести. Това се забелязва особено във време на войни и след войните. Лошите мисли и чувства, които народите, обществата и отделните хора си отправят едни към други, стават причина за сериозни и тежки физически, умствени и психически заболявания.\n“Блажени чистосърдечните, защото те ще видят Бога“. Какво разбираме под думата „сърце“? Като говори за сърцето, Христос разбира онази вътрешна среда в човека, във вид на физически етер, която служи за проводник на възвишените сили, идещи от духовния свят. Ето защо, когато вътрешната, централна част на сърцето е чиста, човек непременно ще види Бога. Под думата „Бог” Христос разбира всички разумни възможности, които се крият в човека. Щом тези възможности минат чистата среда на сърцето, човек става щастлив, блажен и здрав. Да види човек Бога, това не значи, да Го види като някаква външна форма, но да придобие онова благо, което го повдига умствено и духовно. Щом се повдига умствено и духовно, човек става и физически здрав. Като знаете това, работете върху себе си, да станете вътрешно чисти - по ум, по сърце и по дела. Да се чисти човек, това е една от главните задачи на неговия живот.\nКато се говори за чистотата, човек естествено се натъква на противоположното понятие „нечистота“. Има два вида нечистота: физическа и психическа, в която влизат умствената и сърдечна нечистота. За първата нечистота - физическата, човек не е отговорен. Колкото и да се чисти физически, той не може да бъде абсолютно чист. Например, като се храни човек, една част от храната се асимилира от организма и се превръща на хранителни сокове и кръв, а друга част не се асимилира и се изхвърля навън, в вид на нечиста материя. Това е неизбежен процес. Природата се грижи за освобождаването на човека от нечистата материя. За тази цел тя си служи с различни методи: филтруване или прецеждане, разлагане, сгъстяване, разредяване, дестилиране. Както песъчливите пластове в природата служат като филтри за прецеждане на мътната и нечиста вода, също така, чрез различните органи и системи в своя организъм, човек се пречиства и освобождава от непотребните и нечисти вещества. Това пречистване се постига по физически начин. Обаче, за психическото пречистване на човека служат психическите филтри: семействата, обществата и народите. Те са условия за пречистване на човешките мисли, чувства и постъпки. Щом мине през тях, той излиза на повърхността на земята, като чист извор, без никакви мътилки и нечистотии. Нечистата вода се освобождава от примесените и разтворени в нея вещества и чрез дестилация, т.е. превръща се във водни пари и парите й отново се охлаждат във вода. Това се постига или чрез огън, или чрез слънчевите лъчи. Следователно, който иска да се пречисти психически, трябва да мине през огън, или да се изложи на действието на слънчевите лъчи. Страданията, нещастията представят огъня, през който човек минава. Пречистването на човека е свързано с процесите утаяване, прецеждане и дестилиране. Някой изгубил богатството, общественото си положение, жената, децата, приятелите си и казва: Загубих се, потънах дълбоко в земята, нищо не ме радва, никаква светлина не виждам. - Не съжалявай за това. Ти си потънал дълбоко в земята, между земните пластове, за да се пречистиш и след време ще излезеш на повърхността във вид на чист, планински извор. Който мине край тебе, ще се спре да уталожи жаждата си от твоята чиста вода и ще те благослови. Това значи, да те обичат не само хората, но и всички живи същества, да те търсят и да ти благодарят за направената услуга. Тъй щото, когато някой казва, че хората не го обичат, това показва, че той не разбира законите на разумната природа. Той се е спрял пред някоя нечиста, мътна вода, вижда, че не може да пие от нея и страда. За да те обичат хората, приложи търпението си, да почакаш няколко дена, докато минат през песъчливите пластове и се пречистят. След това те ще излязат отново на повърхността на земята, като чист планински извор, и сами ще ти предложат да пиеш от тяхната чиста вода и да задоволиш жаждата си. Ще пиеш от тази вода и ще кажеш: Има любов в света, обичат ме хората. Павел казва: „Ние няма да умрем, но ще се изменим.” Аз казвам: Човек не умира, но като водата на моретата и на океаните, се изпарява, т.е. напуща света и влиза в земята, между песъчливите пластове, да се пречисти и отново да се върне на земята. Това повторно връщане на човека към земята, вече пречистен и свободен, наричаме „новораждане или възкресение“. Следователно, радвайте се, когато се изпарявате и сгъстявате, защото се раждате отново. И майката се радва на своето новородено дете, което излиза от земята като чист извор и й предлага да пие от неговата чиста, бистра вода. Някога това дете е било нейният възлюбен, и след като се пречистил, той иде като нейно любимо дете.\nКато слушат тези неща, мнозина се запитват: Вярно ли е всичко това? Може ли, наистина, човек да се ражда и преражда? - Не само че е възможно, но това става всеки момент в живота. За невежите, които не разбират законите на живота, това е невъзможно; обаче, за онези, които разбират законите, всичко е възможно. Наблюдавайте живота на птиците, на млекопитаещите и ще видите, че в известно отношение те стоят по-високо от човека. Малкото птиченце чисти, маже, глади перцата си - познава закона на чистотата. Когато влиза в дома на господаря си, котката мие, чисти краката си, особено, ако преди това е минала през нечисто място. И тя познава закона на чистотата. Малкото дете, обаче, не може само да се чисти. Дълго време трябва майката да го къпе, чисти, облича, докато му предаде урока по чистотата, и то започне да го прилага. Колко хора днес влизат в Божия храм с чисти ръце и крака? Колко учители, свещеници, проповедници, съдии, управници влизат в собствения си дом, в своята тайна стаичка, с чисти ръце и нозе? След всичко това, хората се оплакват от болести, от епидемии и се чудят, отде са дошли те и как да се освободят от тях. - Няма болести в света, но има нечистотии, носители на зараза, на болести и на смърт.\nСледователно, съвременните хора се нуждаят от хигиена в тесен и широк смисъл на думата. В тесен смисъл на думата, хигиената изисква абсолютна чистота на тялото и на къщата, в която човек живее. В широк смисъл на думата, хигиената изисква абсолютна чистота на ума, на сърцето и на душата. Моите почитания към лекарите, които обръщат внимание на хигиената на тялото, но те трябва да направят стъпка напред, да обърнат внимание на хигиената на сърцето. Сегашните хора се къпят по няколко пъти в месеца; някои се къпят всеки ден. Всички хора отиват на баня, всички се грижат за физическата си чистота, но колцина мислят за духовна баня? Повечето хора не подозират даже, че съществува духовна баня. В духовния свят има баня, топли и студени душове, както и на земята. Съществата от духовния свят знаят, как и кога да се ползуват от душовете. Те не минават рязко от горещи в студени душове и обратно - от студени в горещи, защото знаят законите за преминаване от едно състояние в друго. Като не познават тези закони, някои хора отиват на баня и се обливат ту със студени, ту с горещи душове и, в края на краищата, заболяват от ревматизъм или от друга някаква болест. След това търсят причината вън от себе си. Невежият не може и не трябва да се движи в контрастите на живота. Това могат да правят само възвишените същества. Само Бог, Който стои нависоко и знае законите на слизането, може изведнъж да слиза и да се качва. Само онзи, който има криле, т.е. който има знания, може изведнъж да слиза и да се качва. Който няма криле, който не разполага със знания, да не прави такива опити, защото ще си счупи главата. Не е достатъчно да се качи човек на аероплан, но трябва да знае да го управлява. Не може ли да го управлява, ще падне на земята и ще се убие. Мислите ли, че можете изведнъж да обикнете целия свят? Който си постави такава задача, ще опита резултата на своето грандиозно желание. Той ще мине от горещия душ в студения, ще се втвърди преждевременно и ще се натъкне на недоволство и безсмислие в живота; страшно е човек да обезсмисли живота си; страшно е да преживее недоволство от себе си и от окръжаващите. Един млад американец получил от баща си голямо наследство. Като не знаел, как да го използува, той се предал на ядене и пиене, на лек живот. Така изпитал всички удоволствия, докато дошъл до състояние на отегчаване от живота и станал ипохондрик. Нищо не го задоволявало, в нищо не намирал смисъл. Най-после намислил да се самоубие, но не се решавал да тури край на живота си, страхувал се. Той нямал смелостта на онзи англичанин, който се самоубил вместо един италианец. Англичанинът пътувал през Италия и попаднал във Венеция в един хотел, дето пренощувал заедно с един италианец. През нощта той се събудил и видял, че италианецът стои прав пред масата, с револвер в ръка и ту го туря, ту го вади от устата си. - Какво правиш, приятелю, запитал англичанинът? - Направих големи дългове, опетних името си, честта на своя графски род, искам да се самоубия, но не се решавам да направя това. Англичанинът извадил една голяма сума от джоба си, подал я на италианеца и казал: Вземи тези пари, да изплатиш дълговете си. След това той взел револвера от ръката на италианеца и се убил вместо него. Американецът, при своята ипохондрия, не се решавал да се самоубие. Той нямал смелостта на англичанина.\nКогато се говори за самоубийство, ние имаме пред вид убиване на пороците, на слабостите. Човек трябва да бъде смел, да гръмне с пушката или с револвера си върху някой свой порок и да го убие. Някой обича да краде, друг - да лъже, трети - да пиянствува, четвърти - да развращава хората. Нека всеки бъде смел, да гръмне срещу своя порок, да го унищожи. Порокът ограничава и заробва човека, без да принася някаква полза. Той е мъртъв труп, който се разлага и мирише, внася проказата в човека. Какво ще придобиете от едно умряло куче, или от един умрял лъв?\nДа се върнем към примера с американеца, който страдал от ипохондрия. За да се излекува от болестта си, той жертвувал всичко, каквото имал, но не могъл да намери лекар, който да му помогне. Най-после той чул, че някакъв знаменит доктор лекувал ипохондрията. Отишъл при него и му разказал положението си. Като го изслушал, лекарят казал: Обещавам да те излекувам, но с условие да не протестираш срещу метода, който ще приложа към тебе. - Готов съм на всичко, само искам да ме излекуваш. И двамата подписали договора. Преди да пристъпи към лекуването, докторът поискал от болния 25,000 долара. Последният дал исканата сума и влязъл в болницата. Още на другия ден болният бил опериран - отрязали му десния крак под коляното. Като се събудил след упойката, болният се ужасил, като разбрал, че кракът му бил отрязан. Той започнал да вика, да отправя различни хули против лекаря. Постоянно поглеждал към отрязания си крак и си мислел: Какво ще правя сега без крак? По-рано яздих на кон, посещавах балове, концерти, вечеринки, а сега не мога да се движа, вързан съм за леглото. Когато лекарят дошъл да го види, той започнал да плаче, да се моли да му даде револвер да се самоубие. Лекарят го утешавал, като му казвал, че ще му направят хубав крак, с който ще може да се движи свободно. Най-после той се успокоил, примирил се с положението си и започнал да разсъждава философски върху живота. По този начин той се излекувал от ипохондрията. Дал на лекаря още 25,000 долара, с които му направили хубав гумен крак и напуснал болницата съвършено здрав, с права и трезва мисъл за живота и предназначението на човека. Той разбрал, какво представя чистотата за човешкия живот.\nКакво става днес в света? - Същото, каквото с ипохондрика. Много ипохондрици има на бойните полета и, за да се излекуват. Бог изпратил своите асистенти - лекари, да ги оперират. Те за почват своята работа: на едного отрязват ръката, на другиго - крака, на трети - носа, на четвърти - ухото и т.н. Отвред се чуват викове, стенания, плачове, докато най-после утихнат и се примирят с положението си. Всички започват да мислят право, радват се, че иде нова култура в света - култура на любовта, която разширява човешката душа, сближава хората и им дава възможност да се развиват правилно. Новата култура подразбира приложение на Божествения план. Само така човек ще съзнае, че трябва да бъде абсолютно чист, както са чисти ангелите. Да придобие човек чистотата на ангелите, това значи, да бъде готов да служи на Бога, да изпълнява Неговата воля. Днес малко хора изпълняват Божията воля. Защо? - Защото нямат нужната чистота. Само чистият може да види Бога и да Му служи.\nХристос казва: “Блажени чистосърдечните, защото те ще видят Бога“. Като знаете това, стремете се към чистотата, за да видите Бога и да Го познаете. Не можете да Го познаете, ако не Го видите. Всеки може да види Бога поне три пъти през живота си, но при условие, да живее в чистота. Живели ли сте няколко години наред в чистота? Ще кажете, че това е невъзможно, защото живеете между грешници. Ако хората около вас са грешници, и вие сте грешник. Човек не трябва да се оправдава с окръжаващите. Всеки за себе си трябва да реши да живее в чистота и да върши Божията воля. Не казвайте като Давида: „В грях ме зачна майка ми.“\nКоя е причината за съществуването на греха? - Вътрешната сиромашия в човека. Когато обеднее вътрешно, човек започва да греши. Колкото повече греши, толкова повече губи надежда да изправи живота си. Когато човек се види в невъзможност да изправи живота си, Бог слиза от небето и го оправя. Най-много в сто години Бог ще оправи свята, а с него заедно и живота на хората. Ще кажете, че сто години са много, че няма да бъдете живи, да видите този ден. Сто години представят един Божествен ден. Това, което за хората е много и невъзможно, за Бога представя един момент, в който невъзможните неща стават възможни. Нещата са относителни. Ние живеем в относителен свят. Понякога човек преживява минутата като ден, а някога - денят като минута - това зависи от условията, в които е по-паднал. Ако влезете в съзнанието на онзи, когото ще бесят след една година, това време ще му се види като един ден; обаче, ако очаквате своя възлюбен, минутата ще ви се види ден. Затова казваме, че понятието за време е относително. То се определя от интензивността на нашата мисъл. За да схване нещата в тяхната абсолютност, човек трябва да живее едновременно в съзнанието на всички живи същества - от висшите до низшите. Само така той ще си състави ясно понятие, както за животните, така и за хората.\n„Блажени чистосърдечните, защото те ще видят Бога“. Да видиш Бога, това значи, да можеш да се качваш в висшите светове, между разумните същества, и да слизаш долу, между низшите същества, без да се подаваш на техните влияния, без да се заразяваш от техните слабости и пороци. Това значи, да бъдеш чист по ум, по сърце и по тяло, т.е. да бъдеш вътрешно чист: по дух, по душа и по тяло. Всеки може да опита силата на чистотата и да се увери в думите ми. Какво прави градинарят, когато иска да присади някое дърво? Той прави ред опити, докато най-после научи изкуството да присажда. Щом научи това изкуство, той вече не се страхува, дали присадката ще се хване, или не. Същевременно, той трябва да спазва времето за присаждане. Не всяко време благоприятствува за присаждането. Като прерязва кората на дървото, за да закрепи пъпчицата, човек му причинява известно страдание, но без това не може. Невъзможно е човек да се чисти и облагородява, без да мине през страдания. Който е минал през процеса на чистенето, той е познал страданието. Страданията биват два вида: възходящи и низходящи. При първите страдания човек се повдига и облагородява, а при вторите се понижава и ожесточава. За да се справи с ожесточаването, човек не трябва да спре на едно място, но да се движи: щом е тръгнал надолу, трябва да върви в тази посока, докато стигне до дъното. Същият закон се отнася и за възходящите страдания. Щом започне да се повдига, човек трябва непрестанно да се качва, докато дойде до най-високата точка. Изобщо, не се позволява никакво спиране нито при възлизането, нито при слизането.\nКато се говори за слизане, някои се плашат и казват, че предпочитат да не се качват, но не искат да слизат. Това е материалистическо схващане за живота. Щом е дошъл на земята, човек ще слиза и ще се качва. Важно е да знае, как да слиза и как да се качва. За онзи, който не разбира законите, опасност съществува и при слизането, и при качването. Същият закон има отношение и към яденето. Не е достатъчно човек само да яде, но трябва да знае, как да яде. Като яде съзнателно, с приятност и разположение, човек е здрав. Някои хора ядат вкусни яденета, по няколко на едно хранене, разнообразни и добре сготвени, но въпреки това, не са здрави. Защо? - Недоволството убива вкуса им. За такива хора казваме, че вкусът им е лишен от чистота. За да се възстанови вкуса и апетита при яденето, човек трябва да гладува няколко часа или няколко дни. Ето защо, когато детето се сърди и не иска да яде, майката трябва да го подложи на глад. Тя трябва да го остави гладно 24, 36 или 48 часа, да усети глад и желание да яде. Когато човек изгуби смисъла на живота, нека започне да гладува. Като не яде няколко дена, състоянието му ще се подобри, и животът му ще се осмисли. По същия начин постъпва и природата. Тя изпраща на човека различни болести, чрез които организмът му се пречиства и обновява.\nЕдин наш познат, богат търговец, разправяше една своя опитност. Той казваше, че откак започнал търговията, работите му вървели добре - само печалби имал, не познавал, какво значи, да губи човек. Един ден се събудил от сън, но не могъл да стане от леглото си - едната половина на тялото му била парализирана. Веднага извикал лекар. Като го прегледал, лекарят му казал да почива две-три години, нищо да не работи. Той полежал един-два месеца и, като се усетил по-добре, започнал работата си, но каквото предприемал, всичко губел. В една година изгубил десетки хиляди лева. Колкото повече губел в търговията, толкова по-добре се чувствувал със здравето си. Като престанал да губи, той бил вече съвършено здрав. Това показва, че трябвало да даде някъде тези пари: на бедни, на сирачета, за благотворителна цел и др. Понеже не направил това доброволно, природата му дала една болест, чрез която да се изчисти от събралата се в организма нечиста материя. Загубите, които претърпял, представят цирей, който лекарят превързва, за да изтече през него нечистата материя.\nХристос казва: “Блажени чистосърдечните.“ Кои са чистосърдечни? - Които нямат циреи. Всеки човек трябва да се вгледа в себе си, да намери циреите си и да започне да ги лекува. Ще каже някой, че няма циреи. Няма човек в света, който да е свободен от циреи. Ако не много, поне един ще има. Човек не трябва да крие слабостите си. Той трябва да бъде искрен в себе си, да признава погрешките и греховете си. Велико нещо е да признава човек погрешките си. Така той се повдига. Той се обръща към религията, която дава методи на човека за изправяне и повдигане на неговия ум и неговото сърце. Като се ражда и преражда, човек изучава закона на жертвата. Той е готов да се жертвува за благото на своите ближни, които един ден ще съзнаят всичко, което той е направил за тях и ще кажат: Имаше един велик човек между нас, който направи големи жертви, както за отделни хора, така и за нашия народ. Той беше извор, от чиято вода черпехме всички и уталожвахме жаждата си. Блажен е той, защото жертвата, която правеше за ближния си, определи неговия живот нагоре. Той направи жертвата точно на време, когато всички се нуждаеха от чистата вода на неговия извор. Без жертва няма растене. Затова, именно, законът на жертвата съществува не само между хората, но между растенията и животните - в цялата природа.\nКак се изявява законът на жертвата между растенията? - В стремежа им да се повдигнат нагоре. Благодарение на този стремеж, семето, специално житното зърно, е готово да се пожертвува, да бъде посадено в земята, за да изникне един ден на повърхността и да започне своето развитие. Обаче, нито стремежът е достатъчен, нито почвата - има още три елемента, необходими за развитието. Те са: топлина, светлина и влага. Същите елементи са необходими и за развитието на човека. Влагата представя живота, топлината - любовта, а светлината - истината. Какво са, в същност, любовта и истината, не може да се определи в няколко думи. Ако искате да знаете, какво представя любовта, изговаряйте тази дума по няколко пъти на ден, в определено време и в продължение на един месец, да видите, какви сили се крият в нея и как действува тя върху човека.\n“Блажени чистосърдечните“. Посейте тези думи в съзнанието си, както градинарят сее плодове в своята градина, и наблюдавайте, какви резултати ще имате. След известно време думата „чистосърдечен” ще оживее в вас и ще се ползувате от плодовете й. Всяка дума трябва да се посее, да даде добри плодове. Това значи, да проверявате всяко нещо, за да създадете в себе си убеждение. Не мислете, че думата „чистосърдечен” е отвлечена. Тя има отношение към ума, сърцето и тялото на човека. Блажен е човек, когато има условия да възлиза и да слиза и може да използува тези условия. Думата „чистосърдечен” е съставена от две думи: чист и сърце. Сърцето е център на живота, затова чистосърдечният знае отде иде и накъде отива. Той разбира процесите на слизането и качването. Той знае, че е дошъл от слънцето и пак ще се върне там. Разликата между него и останалите хора се заключава в това, че той знае, отде иде и къде отива, а те не знаят. Като говоря за Слънцето, имам пред вид седемте планети: Венера, Юпитер, Марс, Сатурн, Меркурий, Уран, като елементи на живота. При слизането си на земята, човек постепенно се сгъстява, след което отново се разредява, минава през планетите и се връща там, отдето е дошъл. Това наричат хората „смърт“, а ние го наричаме „заминаване“. Човек се явява на земята и изчезва, както кометите. Преди години се яви Халеевата комета, която предизвика различни тълкувания между учените. Някои се произнесоха, че тя предсказва свършването на света. Светът не се свърши, но се обяви общоевропейската война, която донесе катастрофа на народите. Със своята опашка тя помете много хора.\n„Блажени чистосърдечните“. В този стих Христос обръща внимание на чистотата, като условие за връзка на човешката душа с Бога. Чистотата повдига човека, а нечистотата го понижава. Един италиански художник искал да нарисува образа на Христа. Дълго време търсил подходящ образ, докато най-после срещнал един 21 годишен младеж, с чисто, свето лице и го помолил да дойде в дома му да му позира. Младежът се отзовал на поканата на художника, който нарисувал образа на Христа и останал доволен от своята работа. След десетина години художникът намислил да нарисува образа на Юда и търсил лице, което да напомня Юда. Не се минало много време, той срещнал един 30 годишен човек, спрял го по пътя и му казал: Съгласен ли сте да ми послужите за модел? - Съгласен съм. Художникът започнали работата си и, като свършил картината, благодарил на младия човек, че му услужил да нарисува образа на Юда. Крайно изненадан от думите на художника, младият човек го запитал: Господине, как е възможно, преди десет години да ви позирам за Христа, а днес - за Юда? - Ти сам ще отговориш на този въпрос, спокойно казал художникът.\nКоя е причината, че едно и също лице може да представи и Христа, и Юда? В кого се крие погрешката? - В самия човек. Докато е живял чист и свят живот, той напомнял Христа. Щом изопачил живота си, той приел чертите на Юда. Вината е в младия човек, а не в художника. Тъй щото, не се сърдете, ако някой художник вижда в лицето ви чертите на Юда. Блажени сте, ако в лицето ви той намира чертите на Христа. Имайте търпението, да ви нарисува той, за да видите сами чертите на лицето си, живо свидетелство на вашия живот. Добрият и лошият живот се отпечатват върху човешкото лице. Затова е казано, че няма нищо „скрито-покрито“ в света.\nЧовек трябва да работи върху себе си, да придобие смирение, да бъде готов да се изправи. Не можеш да станеш велик човек, ако не си смирен. Един знаменит художник рисувал портрета на едно видно лице. Портретът бил в естествена големина, от главата до краката. Като дошъл до обущата, затруднил се, не му се отдала тази работа. Той бил смирен, затова се обърнал към един голям майстор-обущар, да тури няколко линии върху обущата на модела, да изправи погрешката му. Поласкан от това, обущарят, със свойствения замах на добър майстор, направил своите бележки, и картината била завършена. Обаче, той взел четката на художника и пожелал да тури още няколко линии и на други места на картината. Художникът дръпнал четката от ръката му и казал: Приятелю, останалата работа не се отнася до твоята специалност. Смирение е нужно на човека, да знае, коя работа е за него и коя не е. Ако дойде при вас една майка и ви представи добри методи за възпитание на децата, изслушайте я внимателно. Тя има право да говори по въпроса за възпитанието. Ако дойде при вас един съдия и ви изложи начини за изправяне на човечеството, както и на отделния човек, изслушайте и него внимателно. Той е работил в тази област, има опитност и може да говори върху това.\n„Блажени чистосърдечните.“ Защо са блажени? - Защото те виждат Разумността, която работи в свети. Те я разглеждат като велик закон на целесъобразност, който има пред вид повдигането на цялото човечество. Който познава този закон, той не бърза с разрешаване на въпросите. Защо трябва да се бърза? Ще кажете, че има много въпроси за разрешаване и трябва по-скоро да се разрешат. Радвайте се, че има много въпроси за разрешаване - ще имате работа за много години. Ако хамбарят на земеделеца е пълен с жито, трябва ли да бърза по-скоро да го изяде? Всеки ден ще яде, колкото може, а останалото ще посее, ще раздаде на сиромаси, и те да се радват на изобилието в живота. Някои мислят, че като отидат на онзи свят, ще почиват, ще пеят и ще се веселят. - И почивка ще има, но и работа ще има, даже повече, отколкото на земята, дето има мъчение, труд и работа. Христос зове при себе си именно тези хора, които са познали мъчението и труда, за да могат да работят. Той казва: „Елате при мене, вие, отрудените и обременените“. Това са хората, които са познали мъчнотиите и са ги победили. Бог е доволен от онзи, който побеждава мъчнотиите и излиза над тях.\n„Блажени чистосърдечните“. Защо трябва да бъде човек чист? - За да се кали. Чистотата предава устойчивост на характера. В много български песни липсва, именно, устойчивост в характерите. В тези песни виждаме недоволството на жената от живота, от нейното богатство и търси щастието си по пътя на сърцето. Тя среща човек, който й предлага да бягат, но после бяга от нея. Ще изнеса няколко песните да видите разочарованието на жената.\nНапримѣръ всички жени, мѫже отиватъ на баня, нѣкой пѫть единъ пѫть на мѣсеца, другъ пѫть - два пѫти, нѣкои - три пѫти или повече, но колко отиватъ на духовна баня? Ще кажете: „Има ли духовна баня?“ Да има, има духовна баня и душове има въ духовния свѣтъ. Нѣкои отъ васъ, като отидатъ на баня, постѫпватъ така: влѣзатъ въ водата, нагорещатъ се и отъ тамъ на студени душове. По-голѣмо безразсѫдство, по-голѣма грѣшка отъ това нѣма. Когато желѣзото се нагорещи и послѣ изведнъжъ охлади, то се втвърдѣва. Ако искате да хванете нѣкой ревматизъмъ, ако искате вашиятъ умъ, сърдце и душа да се втвърдятъ, правете такива душове. Слѣдъ такива разстройства, никой лѣкарь не може да ви помогне и у васъ ще започнатъ да се явяватъ различни болести. Природата казва: „Никога да се не правятъ рѣзкости, постепенно да се минава отъ едно състояние на друго“. Това състояние да минавашъ направо отъ топло на студено и обратно е състояние на боговетѣ само, а не и на хората. Само Богъ, Който стои нависоко, може да слѣзе отъ високо на низко; само орелътъ, който е научилъ изкуството да лети, само той може да направи това. Но този, който нѣма крилѣ, който нѣма знания, да се не заема за такива нѣща, защото ще си счупи главата.\nИскате нѣкой пѫть да се качите на нѣкой аеропланъ, но не умѣете да го управлявате и ще паднете. Това прилича на нѣкой човѣкъ, който иска изведнъжъ цѣлъ свѣтъ да обича и си турва единъ студенъ душъ, но слѣдъ това опитва обратния резултатъ на втвърдяване на своята душа. Какъвъ ще бѫде обратниятъ резултатъ? Недоволство и безсмисленость въ живота. Ще приличате на онзи богатъ американецъ, на когото бащата оставилъ 100 000 лева. Ялъ, пилъ, изпиталъ всички удоволствия и най-послѣ го хваща болестьта ипохондрия. Искалъ да се самоубие, но нѣмалъ доблестьта на този англичанинъ, съ когото се срѣщналъ въ Венеция, като пѫтувалъ прѣзъ Италия. Този англичанинъ вижда една вечерь единъ италиански графъ, който взелъ единъ револверъ, турва го въ устата си, изважда го и пакъ го турва. Пита го англичанинътъ: „Какво искашъ да правишъ?“ - „Бѣхъ богатъ, но сега осиромашахъ, та искамъ да се самоубия.“ Англичанинътъ изважда пари, плаща му дълговетѣ и се самоубива вмѣсто графа. Но този ипохондрикъ американецъ не е билъ тъй доблестенъ.\nТози боленъ американецъ започналъ да посѣщава всички лѣкари, да иска тѣхнитѣ съвѣти. Харчилъ, харчилъ пари, но не могълъ да намѣри лѣкарството си, защото съврѣменната медицина не познава начини, по които да се лѣкуватъ такива болести. Най-послѣ отива въ Ню-Йоркъ при единъ знаменитъ лѣкарь и го моли да му помогне. „Ще ти помогна, но ще направя условие съ тебе, че каквито методи да употрѣбя за твоето лѣкуване, нѣма да протестирашъ.“ - „Готовъ съмъ да се подчиня на този договоръ“, отговорилъ болниятъ. „Ще платишъ най-напрѣдъ 25 000 лева за първия прѣгледъ.“ Дава паритѣ. Взима го лѣкарьтъ на лѣчение и казва на помощницитѣ си: „Направете операция на този боленъ, като му отрѣжете дѣсния кракъ подъ колѣното.“ Отрѣзватъ крака му и като се събужда, вижда се безъ кракъ. Съ това изчезва ипохондрията, започва да мисли: „Колко бѣхъ едно врѣме щастливъ, можахъ да ходя по балове, да ездя на конь“ и т.н. Едва дочаква да се яви лѣкарьтъ и като го посрѣща, изсипва всички епитети, които съврѣменната култура дава. Лѣкарьтъ му казва: „Ти сега си много инервиранъ, успокой се, а слѣдъ двѣ седмици азъ ще дойда при тебе да те видя.“ Въ това врѣме болниятъ започва да плаче, да се моли или да го излѣкуватъ или да го убиятъ, това не е животъ. Лѣкарьтъ му казва: „Азъ ще ти направя единъ много хубавъ кракъ, съ който ще живѣешъ много добрѣ за въ бѫдеще, за който ще платишъ още 25 000 лева.“ Слѣдъ това този американецъ се успокоилъ, изчезнала всѣкаква ипохондрия и заживѣлъ щастливъ животъ. Съ това, той се научилъ да познава какво е чистота.\nТова, което ви казвамъ, може да го провѣрите, не говоря само на теория. Ще питате: „Какъ може да се провѣри?“ - Много лесно. Напримѣръ онзи, който ще присажда нѣкое растение, пита какъ се присажда и се научва. Взима една малка пѫпчица, едно клонче отъ нѣкое хубаво дърво и го турва подъ кожата на нѣкое по-просто. Но трѣбва да се знае, че не на всѣко врѣме се присажда, а само тогава, когато има сокове. Тѣзи сокове се казватъ „млъзга“. Слѣдъ като турите тази пѫпчица подъ кожата на това растение, това ново клонче ще придобие новъ животъ. Така ще заживѣе у васъ и всѣка добра мисъль, все по сѫщия законъ. При това присаждане, при това цѣпване ще има болка, но безъ това не може. Всѣкога, при процеса на чистенето, има два вида страдания: При единия видъ страдания настѫпва облагородяване, а при другия - озлобление, ожесточаване. Вториятъ случай е, когато ние слизаме вѫтрѣ въ живота, при което се ожесточаваме, ставаме груби, искаме да разрушимъ свѣта и по този начинъ на присаждане сѫ се родили всички прѣстѫпници, защото тѣ, като не разбиратъ закона, спрѣли сѫ се въ една посока, а е трѣбвало да слѣзатъ до дъното.\nТакъвъ е случаятъ съ онзи пѫтникъ, който е пѫтувалъ нощно врѣме прѣзъ една пропасть и падналъ тамъ. Успѣлъ да се залови за единъ клонъ и така е прѣстоялъ закаченъ за клона цѣли 7 часа, прѣзъ което врѣме е прѣкаралъ най-ужасно състояние. Започналъ да вика, да плаче и казвалъ: „Свърши се моятъ животъ, подъ мене има грамадна пропасть.“ Какво било неговото очудване обаче, когато на сутриньта вижда, че подъ него пропастьта, която той си въображавалъ, била само 15 см. Затова ако си падналъ, ако си грѣшенъ, падни до дъното. Азъ наричамъ падналитѣ, грѣшнитѣ хора, тѣзи които слизатъ надолу - герои, тѣзи, които се качватъ нагорѣ, пакъ наричамъ герои, само че еднитѣ сѫ герои на падането, а другитѣ - герои на качването. Еднитѣ сѫ герои на падането, защото като паднатъ, иматъ смѣлостьта да се качатъ, а тѣзи, които се качватъ, сѫ герои на качването, защото иматъ смѣлостьта да слизатъ. Разбирате ли тази дълбока философия на живота?\nНѣкои казватъ: „Азъ не искамъ нито да се качвамъ, нито да слизамъ.“ Това е едно материалистично схващане. Когато ядете, не е въпросъ какво ядете, а какъ ядете. Трѣбва да ядете съ приятность, съ удоволствие. Човѣкъ, който не може да яде сладко, не може да бѫде здравъ. Нѣкои родители, майки наготвятъ на дѣцата си месо, яйца, баница, а тѣ сѫ все недоволни и недоволни. Виноватъ е вкусътъ, трѣбва да има чистота въ вкуса. Такова дѣте трѣбва да се подложи на гладъ. Нека майка му го остави да гладува 24 часа, 36 часа, 40 часа, 50 часа, ще види какъ ще обикне всѣка храна. Въ такива случаи най-малко 50% ще има подобрение у дѣцата. Това е единъ общъ законъ въ природата и когато човѣкъ започне да изгубва смисъла въ живота, създаватъ се болеститѣ. Тѣ сѫ необходими за нашето прѣчистване. Най-напрѣдъ изгубваме вкуса си и си казваме: „Е, какъ хубаво по-рано ядохме.“ Минатъ се 5-6 деня, тогава започваме да се радваме на изгубеното.\nКогато дойде въпросътъ за възпитанието, рекохъ, дръжте се за природата, вижте какво вършатъ въ нея растенията, животнитѣ, изворитѣ, какво вършатъ горѣ облацитѣ, а оставете всички английски, американски и други методи. Наблюдавайте какъ изгрѣва Слънцето, което единъ пѫть виждате задъ облацитѣ, черно, а другъ пѫть ясно, хубаво. Така ви виждамъ и васъ често. Казвате: „Не съмъ разположенъ днесъ.“ Рекохъ, около вашето слънце има малко облаци, ще дойде буря, вѣтъръ и ще се проясни вашето слънце. Защо е този вѣтъръ? Срѣщамъ единъ господинъ, виденъ български търговецъ и го запитвамъ как мисли върху този въпросъ. Той казва: „Отъ опитъ ще потвърдя, че това е тъкмо тъй.“ Започна да разказва: „Въ живота си азъ не знаяхъ какво е несполука, всичко ми вървѣше по медъ и масло. Ставамъ една сутрина и виждамъ, че половината ми тѣло е парализирано. Лѣкаритѣ ми казаха да не работя 3-4 години нищо. Слѣдъ това започнахъ азъ работата си, но първиятъ пѫть изгубихъ 8 000 лева, а вториятъ - 2 000 лева и слѣдъ това се окончателно излѣкувахъ.“ Тѣзи изгубени 10 000 лева сѫ направили голѣма промѣна въ него. Той е трѣбвало тѣзи пари да ги даде на бѣдни, на лѣкари или да бѫдешъ отъ нѣкого ограбенъ. Тѣзи пари сѫ били една нечистота у него, тѣ сѫ единъ цирей, който трѣбва да се излѣкува, като за цѣльта лѣкарьтъ прави единъ разрѣзъ и го изчиства.\nСега на въпроса на думитѣ Христови: „Блажени чистосърдечнитѣ.“ Какво подразбира Христосъ под думата „блаженъ“? Той разбира първо: стремежъ на човѣка нагорѣ. Второ: този стремежъ да е точно наврѣме, за да има съотвѣтствующъ стремежъ отгорѣ надолу. Сѫщиятъ законъ дѣйствува и въ природата. Когато посѣете едно ябълчно или житно зърно, не само то трѣбва да има сила да расте, не само по-хубава почва му трѣбва, но му трѣбватъ други 3 необходими елементи за растенето му, а именно: свѣтлина, топлина и влага. Сѫщото е и за човѣка. Трѣбва да има стремежъ, но му трѣбватъ и тѣзи три Божествени елементи: топлина, свѣтлина и влага. Влагата, това е животътъ, топлината - Любовьта, свѣтлината - Истината. Нѣма да ви ги тълкувамъ, защото ако започна да ви тълкувамъ що е Любовь ще отида много далечъ. Бихъ желалъ да дойдете съ мене, да повторите тази дума извѣстно число пѫти и то прѣзъ извѣстно врѣме въ деня и ако това правите само нѣколко мѣсеци, тогава ще разберете какво нѣщо е любовь.\nКато ме слушате, ще кажете: „Господинъ Дѫновъ говори каквото му скимне.“ Турцитѣ казватъ за човѣкъ, който говори каквото иска, така: „Чокъ билямъ, чокъ...“, т.е.: „Който много знае, много говори, той много страда.“ Сега искамъ да провѣрявате и опитате моята мисъль. Но ще кажете: „Къмъ какво да се стремимъ?“ Посѣйте една ябълчна сѣмка и наблюдавайте какъ тя ще изникне, какъ въ нѣколко години тя ще се оформи, а вие проучвайте всичко това. Затова и азъ ви рекохъ: „Посѣйте въ себе си думитѣ „блажени чистосърдечнитѣ“. Не считайте тази мисъль отвлѣчена, тя има отношение къмъ вашето тѣло, сърдце и умъ. Блаженъ е човѣкъ, когато има условия отдолу нагорѣ да се качва, а има условия и да слиза отгорѣ надолу и може да използуватъ тѣзи условия. А чистосърдечни сѫ тѣзи, които разбиратъ процеса на слизането и качването. Сърдце - значи центъръ, да знаешъ отъ кѫдѣ произлиза твоятъ животъ.\nПѫтувахъ единъ пѫть отъ София за Варна. Българитѣ иматъ обичай да питатъ за кѫдѣ пѫтувашъ, отъ кѫдѣ идешъ и т.н. Хубавъ, обичай е, но когато често те питатъ - омръзва. Сѣдя въ едно купе, а въ сѫщото нѣколко души български адвокати се разговарятъ по нѣкои важни политически въпроси. Азъ съмъ се вдалъ въ размишления и наблюдавамъ природата. Единъ отъ господата ме запитва: „Отъ кѫдѣ сте?“ - Рекохъ, отъ Слънцето. Казва: „Тогава, кажи какво има тамъ?“ - „Тамъ има хора, но съ по-висша култура, тамъ хората не се боятъ и азъ съмъ дошълъ тукъ на земята.“ Господинътъ отговори: „Тогава и азъ съмъ отъ Слънцето.“ Да и вие сте, но не знаете, че сте дошли отъ Слънцето, а азъ зная, че съмъ отъ Слънцето. Нѣкои питатъ: „Отъ кѫдѣ е Господинъ Дѫновъ?“ - Отъ Слънцето.\nХристосъ казва: „Блажени чиститѣ по сърдце.“ Първо нѣщо у човѣка е чистотата. За да поясня мисъльта си, ще приведа единъ примѣръ. Единъ знаменитъ италиански художникъ искалъ да нарисува Христа и дълго врѣме тьрсилъ субектъ, който да прилича малко на Христосъ. Най-послѣ намѣрилъ единъ младежъ 20-21-годишенъ и го помолилъ да му позира и нарисувалъ образа на Христа. Слѣдъ 3-4 години, у сѫщия художникъ се явява желание да нарисува Иуда. Дълго врѣме търсилъ лице, което да му напомни Иуда. Най-послѣ намѣрилъ единъ младежъ, който му приличалъ малко на Иуда. Художникътъ го помолилъ, ако иска, да му служи за моделъ. Младежътъ се съгласилъ, но му отговорилъ: „Какъ така сега да ти служа като моделъ на Иуда, когато прѣди 4 години ти рисува по мене Христосъ?“ Кѫдѣ е грѣшката сега, та въ едно и сѫщо лице да се рисува и Христосъ и Иуда? Грѣшката е била у младежа. Въ продължение на 4 години младежътъ е живѣлъ толкова пороченъ животъ, та си измѣнилъ лицето. Тъй че, когато нѣкой пѫть човѣкъ се нахвърли върху нѣкого, като този художникъ, той има право. Затова и ние трѣбва да търпимъ.\nТамъ имамъ либе и друго -\nКога ще дойде чистотата? Когато човѣкъ започне да мисли, че не умира. Прѣди нѣколко дни дойдоха при мене трима младежи: единъ музикантъ, другиятъ се учи за лѣкарь, а трѣтиятъ - съ различни убѣждения. Първиятъ казва: „Дотегна ми животътъ, искамъ да се самоубия.“ Питамъ го: „Ти ли създаде този животъ, ако си го ти създалъ, отнеми го.“ Ще бѫдешъ по-голѣмъ герой, ако издържишъ всичко. Музикантинътъ казва: „На мене не ми върви, каквото и да направя, не ми излиза.“ Рекохъ му: „Ти си много сухъ, влага ти трѣбва да тебе.“ А какво значи влагата? Трѣбва да обичашъ хората. Трѣтиятъ казва: „Съ мене всѣкога е противното, каквото искамъ, обратното излиза.“ Рекохъ му: „Ти страдашъ отъ много мочурлуци, трѣбва да се канализирашъ, да станешъ по-сухъ.“ Станете тримата една тройца и взаимно ще си помогнете.


Орловец - AtlasTravels\nОрловец e петзвезден хотелски комплекс, построен през 2005. Намира се в центъра на курорта Пампорово между хотелите Перелик и Снежанка.\nХотел Орловец е на 7 етажа и разполага с 210 легла, разпределени в 98 двойни стаи и 7 апартамента. Всяка стая е оборудвана с телефон, кабелна телевизия, мини бар, сешоар, сейф. На разположение на гостите е 24 часов рум сервиз. От всяка стая се разкрива гледка към Родопа планина. Интериорът и разположението им осигуряват уют, спокойствие и комфорт на гостите.


Мнения на реални клиенти на Асти Артхотел оценки - Синеморец цени и оферти, мнения, снимки и карта хотели visit.BG\nМнения на реални клиенти на Асти Артхотел, Синеморец\nИлия (възрастна двойка ) от 26 Юли 2020 до 02 Август 2020\nМариета (възрастна двойка ) от 16 Юли 2020 до 19 Юли 2020\n· Внимателен и отзивчив персонал, който спазва стриктно мерките срещу пандемията.\nДобавен на 21 Юли 2020 В 12:57: от Асти Артхотел\n· Благодарим Ви за отзива и за хубавите думи!\nМария (възрастна двойка ) от 17 Юни 2017 до 22 Юни 2017\n· Чувствахме се уютно, като у дома си! Много спокойно! Всичко е изпипано! Кухнята е много добра. Цените направо ниски, като за море! Лично аз съм очарована от лястовичите гнезда, пълни с бебета по това време на годината.\nГост (семейства с малки деца ) от 01 Август 2016 до 05 Август 2016\nАнелия (възрастна двойка ) от 16 Юли 2016 до 23 Юли 2016\nРосен (възрастна двойка ) Публикувано на 19 Август 2013\nМалина (възрастна двойка ) Публикувано на 30 Юли 2013\nЛюдмил (семейства с малки деца ) Публикувано на 07 Август 2009


Топ 10 на най-често подаряваните подаръци за жени | ArtEliza Craft\nТоп 10 на най-често подаряваните…\nПодаръците за жени са едни от най-трудните за избиране за мъжете и от най-лесни за самите жени, които трябват да подарят нещо на своя приятелка, колежка или роднина. С настъпването на празниците сигурно често ви се случва да си задавате въпроса? ” Какво да подаря на приятелката си за празника?” или пък “Кой е най-подходящия подарък за празник?”. В тази ще споделим с Вас няколко идеи за подаръци за жени.\nЗа да ви спестим безсънни нощи или натоварващо до краен предел нервите ви ровене из женски форуми, решихме да съставим топ 10 на най-желаните и подарявани подаръци за жени.\nКоя жена не обича цветя? За повод или без, с този подарък е малко вероятно да сгрешите. Може да закупите букет истински рози или любимите й цветя, но те ще увехнат.\nНовата тенденция е да се подарява букет, единично цвете, цвете в чаша или кашпа, друг вид аранжировка и тн. и то направени от хартия. Може да бъде и в комбинация с бонбони във вътрешността на цветето. Така цветето ще й остане спомен за дълго време и няма да увехне и не иска поливка или поддръжка.\nАко искате да има нещо сладко и алкохол да стане вечерта или деня по романтична вземете кошница. Според вида кошница може да има различни неща вътре, повечето магазини биха сложили вътре каквото предпочитате.\nНие предлагаме кошница съдържаща ядки /така ще има и за вас нещо/, вино или друг алкохол, шоколад, шоколадови бонбони, декорация двете, персонализиран етикет и тн.\nСъщите такива кошници може да са аранжирани с ваши продукти и да са сложени и под вид на кутия. Избора зависи от вас!\nЕдин от най-често срещаните подаръци за жени. Коя жена не обича красиво и стилно бижу още повече и ако е изработено ръчно. Когато подарявате на една жена бижу, ръчно направено, тя е наясно с уникалността му и с това, че не може да бъде повторено. Този жест към нея ще я зарадва повече, защото я смятате за уникална и сте помислили за нея.\nБижутата от полимерна глина и от смола вътре със сушени цветя са хит и дълго ще се задържат на пазара. Иникални са с това, че не могат да бъдат повторени дори и един път.\nДори и най-скъпият и марков парфюм може да не е по вкуса на този, на когото го подарявате. Затова е много рисков подарък, освен ако не познавате човека много добре или не знаете личните му предпочитания.\nМожете да вземете дори по евтина марка и да го дадете на хендмейд магазин или творец, за да може да го аранжива в букет или друго. Може да го опакова по привлекателен начин и така ще спечелите вниманието на жената, вместо да кършите пръсти дали е нейния парфюм.\n5. Плюшена / Текстилна играчка, ръчно изработени сувенири\nНезависимо от възрастта, подарък, който може да остане за спомен винаги е актуален. Преценете според възрастта и интересите на дамата, дали да подарите плюшена или текстилна играчка, дали да е декоративна чиния или пък красива ръчно направена декорация за дома.\nВсе по-актуални за подаръци за жени стават и бутилките с алкохол в комплект с чаши ръчно декорирани или рисувани. Ако искате да разнообразите подарете текстилна играчка, мека и пухкава с ръчна написан надпис върху нея, поръчан от вас.\n6. Дрехи / обувки / чанти\nЗлатно правило на женският гардероб “Нямам какво да облека, но нямам и място в гардероба.” В случая максимата на Мечо Пух “Колкото повече, толкова повече” властва с пълна сила.\nИзмерете тайно дължината на стелката или ширината на тениската и поръчайте да Ви нарисуват тениска или кецове. При ръчно рисувания текстил никога няма да сбъркате с подаръка. Така подаръка ще е оригинален, уникален и неповторим. Когато е специално поръчан, една жена ще се чувства наистина специална.\n7. Гифт карта\nДоста нашумял напоследък подарък. Когато искате да подарите нещо, но пък не можете да измислите или пък “тя си има всичко”. Просто ѝ купете гифт карта за определен магазин или за свободно ползване. И вие ще си спестите главоболията и получателя ще е доволен. Магазините за хендмейд вече предлагат такива.\nАко това не е половинката ви, или пък близка приятелка, по-добре не рискувайте с подобен подарък, тъй като може да се получат конфузни ситуации.\nМоже да подарите закачливо бельо с надпис или нарисувано отгоре с картинка. Напоследък доста навлизат памучните цели бодита с рисунки. Много млади дами започват да носят такива отдолу, а отгоре къси блузки и едно такова нарисувано боди бил чудесен подарък.\n9. Екстремни преживявания\nПоследните години все повече хора се престрашават да тестват смелостта си и да вдигнат адреналина си на макс. Скок с парашут, бънджи или пък управление на хеликоптер, вариантите са много.\n10. Домашни любимци\nЕдин хубав и мил подарък, но не забравяйте, че е доста отговорен, не е нещо, което с лека ръка да зарежем или подарим след това. Уверете се, че човека иска животно, че има възможност да го гледа и няма член на семейството му, който да е против или пък да има алергия.\nАко имате други предложения за подаръци за жени или от опит сте открили подарък, който се харесва много сред жените. Молим ви, бъдете благосклонни и с останалите мъже в нужда и ни споделете в коментарите по-долу.\nAuthor: Elizabeth Angelova\nPreviousPrevious post:Защо да изберем Ръчно Рисувана Тениска или Текстил?NextNext post:Пожелания за Младоженците от Кумовете\nГалерия налични десени-Бутилки за наричане\nПожелания за Младоженците от Кумовете\nЗащо да изберем Ръчно Рисувана Тениска или Текстил?\nКак ще ни разпознаете сред другите творци?\nДамска тениска "Синя Пеперуда 2" 36.00 лв. с включен ДДС\nДамска тениска "Окото на Ра" 37.00 лв. с включен ДДС


Мярка 4.2 Инвестиции в преработка на селскостопански продукти\nКраен срок за кандидатстване: 03.10.2019 г.\nТериториален обхват: Проектите трябва да се изпълняват на територията на община Лом\nПодпомагането по мярката има за цел повишаване конкурентоспособността и устойчивостта на предприятията от хранително-преработвателния сектор в община Лом. Повишаване производителността на труда, подобряване на качеството, добавяне на стойност и преработка на земеделска продукция, модернизиране на физическите активи на предприятията преработващи земеделски продукти с цел производство на нови и качествени продукти, включително такива свързани с къси вериги на доставка.\nИнвестициите, обект на подкрепа, следва да са свързани с преработка на продукти в обхвата на Приложение I към Договора за ЕС или на памук, с изключение на рибни продукти.\n1. Изграждане, придобиване и модернизиране на сгради и други недвижими активи, свързани с производството и/или маркетинга, включително такива, използвани за опазване компонентите на околната среда.\n• преработка, пакетиране, включително охлаждане, замразяване, сушене, съхраняване и др. на суровините или продукцията;\n• производство на нови продукти, въвеждане на нови технологии и процеси;\n• опазване компонентите на околната среда;\n• производство на енергия от ВЕИ за собствените нужди на предприятието, вкл. чрез преработка на растителна и животинска първична и вторична биомаса;\n• подобряване на енергийната ефективност и за подобряване и контрол на качеството и безопасността на суровините и храните.\n3. Закупуване, включително чрез финансов лизинг, на специализирани транспортни средства, включително хладилни такива, за превоз на суровините или готовата продукция.\n4. Изграждане/модернизиране, включително оборудване на лаборатории, които са собственост на кандидата, разположени са на територията на предприятието и са пряко свързани с нуждите на производствения процес, включително чрез финансов лизинг.\n5. Достигане на съответствие с международно признати стандарти за системи за управление, разходи за въвеждане на добри производствени практики, системи за управление на качеството и подготовка за сертификация в предприятията.\n6. Закупуване на софтуер, включително чрез финансов лизинг.\n7. Ноу-хау, придобиване на патентни права и лицензи, за регистрация на търговски марки и процеси изпълнение на проекта.\n8. Подобряване на безопасността и хигиенните условия на производство и труд.\n9. Подобряване на качеството и безопасността на храните и тяхната проследяемост.\n10. Подобряване на възможностите за производство на биологични храни, чрез преработка на първични земеделски биологични продукти.\n1. Земеделски производители (физически или юридически лица), регистрирани по Наредба №3 от 1999 г., чието стопанство е с минималния стандартен производствен обем не по – малко от 2 000 евро.\n2. Еднолични търговци и юридически лица, с основна дейност производство и преработка на хранителни продукти в някои от следните сектори:\n• Мляко и млечни продукти, включително яйца от птици\n• Месо и месни продукти\n• Плодове и зеленчуци, включително гъби\n• Пчелен мед\n• Зърнени, мелничарски и нишестени продукти\n• Растителни и животински масла и мазнини\n• Готови храни за селскостопански животни\n• Гроздова мъст, вино и оцет\nВАЖНО: Кандидатът/ получателят на финансова помощ трябва да има постоянен адрес – за физическите лица, и седалище и адрес на управление – за едноличните търговци и юридическите лица на територията на община Лом.\nРазмер на допустимите разходи по проекта и % на финансовата помощ\nА) За кандидати с размер на стопанствата от поне 8000 евро СПО:\nМинимален размер на допустимите разходи: 5 000 лева.\nМаксимален размер на допустимите разходи: 100 000 лева.\nФинансовата помощ е в размер на 50 % от общия размер на допустимите за финансово подпомагане разходи, като същата може да се увеличава в следните случаи:\n• За проекти представени от млади земеделски стопани финансовата помощ се увеличава с 10 %;\n• За проекти с инвестиции в райони с природни и други специфични ограничения финансовата помощ се увеличава с 10 %;\n• За проекти с дейности, подпомагани по линия на ЕПИ за селскостопанска производителност финансовата помощ се увеличава с 10 %;\n• За проекти с инвестиции в стопанства изпълняващи ангажименти по мярка „Биологично земеделие” или сходни ангажименти по мярка 214 „Агроекологични плащания“, направление „Биологично земеделие“ от ПРСР 2007 -2013 г. финансовата помощ се увеличава с 15 %.\nМаксималното комбинирано подпомагане за един проект на индивидуален бенефициент е не повече от 70 % от общия размер на допустимите за финансово подпомагане разходи.\nБ) За кандидати с размер на стопанствата от 2 000 до 7 999 евро СПО:\nМинимален размер на допустимите разходи: 5 000. лева.\nМаксимален размер на допустимите разходи: 30 000 лева.\nФинансовата помощ е в размер на до 60% от общия размер на допустимите за финансово подпомагане разходи, като същата може да се увеличава в следните случаи:\n• За проекти представени от млади селскостопански производители – 10 %;\n• За проекти с инвестиции в райони с природни и други специфични ограничения – 10 %;\n• С 15% за проекти с инвестиции за изпълнение на дейностите:\n– инвестиции за преработка на суровини от чувствителни сектори\n– инвестиции за въвеждане на нови и енергоспестяващи технологии и иновации;\n– инвестиции за постигане стандартите на ЕС, подпомагани по мярката, вкл. такива за намаляване на емисиите при производство на енергия от биомаса;\n– инвестиции за преработка на биологични суровини и производство на биологични продукти;\n– инвестиции за насърчаване на кооперирането и интеграцията между земеделските стопани и предприятия от преработвателната промишленост;\n– инвестиции, чието изпълнение води до осигуряване на устойчива заетост;\n• Проекти, интегриращи хоризонталните приоритети за иновации, опазване и възстановяване на околната среда, включително биологично производство, икономия на ресурси и адаптация към климатичните промени – 10 %.\nМаксималното комбинирано подпомагане за един проект на индивидуален бенефициент е не повече от 80 % от общия размер на допустимите за финансово подпомагане разходи.\nАко кандидатстването по мярка „Инвестиции в преработка/маркетинг на селскостопански продукти“ представлява интерес за Вас, ние от „Евро програми” ЕООД можем да Ви съдействаме за това, като Ви предоставим следните услуги:\n1. Да направим лична подробна консултация, в рамките на която да Ви запознаем в детайли с условията и процедурата за кандидатстване по мярката\n2. Да оценим потенциала на проекта ви да се пребори за безвъзмездно финансиране, съобразно критериите за оценка по мярката.\n3. Да подготвим Бизнес плана, Заявлението за кандидатстване и Декларациите, които се внасят за оценка.\n4. Да ви съдействаме за избор на доставчици и изпълнители по проекта.\n5. Да подготвим междинните и финалния отчети и заявките за изплащане на финансовата помощ.\nАко нашите услуги представляват интерес за Вас, кликнете ТУК, за да заявите лична подробна консултация.\nпреработка на земеделски продукти\nПриемът по мярка 6.4 ще бъде през Септември-Октомври 2022\nНов прием по мярка 6.4 е предвиден през 2022 година


Черно море отпътува за София със Старокин и Зехиров - sportove.net\nВолфсбург – Байерн 0:0 (гледайте тук)\nНесебър – ЦСКА 1948 0:0\nРеал Мадрид – Леванте 0:0 (следете тук)\nНачало / Футбол / Черно море отпътува за София със Старокин и Зехиров\nЧерно море отпътува за София със Старокин и Зехиров\nДобавено: 11:36 07.12.2017\nОтборът на Черно море отпътува рано сутринта за София с група от 18 футболисти. В клубния автобус на “моряците” се качиха Орлин Старокин и Атанас Зехиров, които пропуснаха мача с Ботев заради травми. Старокин не взе участие и в срещата със Славия.\nДвамата вече са възстановени и са на линия за двубоя със Септември, който е последен за 2017 година.\nВ групата обаче място не намери Николай Минков. Футболистът се контузи по време на тренировката на тима във вторник и получи почивка. Минков има болки в глезена, които му попречиха да тренира.\nДнес “моряците” ще проведат последното си занимание преди двубоя със столичани на базата в с. Герман днес следобед. Мачът между Черно море и Септември, с който ще бъде открит 20-ият кръг на Първа професионална лига, е в петък от 17:30 часа на Националния стадион “Васил Левски”.\nГрупата на Черно море: Емил Михайлов, Иван Дюлгеров, Ондрей Сукуп, Илиас Хасани, Александър Александров, Ертан Томбак, Стефан Станчев, Емил Янчев, Илия Миланов, Мариян Огнянов, Орлин Старокин, Атанас Зехиров, Георги Илиев, Антон Огнянов, Александър Цветков, Мартин Минчев, Марек Кузма, Сукуна.


Сръбска Дюлева Ракия Певац 0.7 л\nНачалоРАКИИ Сръбска Дюлева Ракия Певац 0.7 л\nАрт. #: 01224\nВид Ракия: Други Плодови\nRakia Podrum Pevac Dunja / Ракија Жута Дуња\nВисококачествена натурална ракия от Жълтата дюля, с разпознаваемия си вкус и аромат, впечетлява още на първа глътка.\nДестилерия Podrum Pevac се превърна в символ на спазване на традициите и внедряване на най-новите технологии, които водят до изискани вкусове на ракия от най-високо качество.\nPodrum Pevac започва да пише историята си не толкова отдавна през 2008 г., която допълва всеки ден със силата на опита и я превръща в най-фините аромати и вкусове на ракиите, на които е трудно да се каже НЕ!\nПроизводственият завод се намира близо до Крагуевац, в малкото прибрано село Цветоевац /Cvetojevac/, където се създава магията за приготвяне на ракия. Производственият капацитет достига 100 000 литра годишно, докато експортният потенциал през 2019 г. достига 60% от общото производство, което е още едно потвърждение за качество и успех. Внимателният процес на дестилация на модерна 500-литрова дестилационна колона, задвижвана от автоматизиран парен котел, създава изискан комплекс от аромати, които носят лек и разпознаваем вкус на удоволствие.\nPodrum Pevac произвежда ракии с автентични аромати на дюля, круша, слива, малина, кайсия, лоза и слива, които носят необичайно удоволствие на всички сетива. Това, което го откроява, са изданието на две специални раки от дюля с добавка на прополис и мед Medena, а пълната сензация на пазара е ракията Zlatni Pevac с 23-каратови златни листенца. Дизайнът на специално проектираните бутилки и опаковки е неразделна част от създаването на марка, която се разпознава от първата глътка! Винаги има достатъчно причини за живот!


Палетни стелажи в Стелажи и щандове в гр. Варна - ID26255303 — Bazar.bg\nИнструменти, 24 378 Машини и промишлено оборудване, 20 954 Селскостопанска авто техника, 10 906 Индустриална авто техника, 4 911 Медицинско оборудване, 3 021 Хотелско и ресторантьорско оборудване, 2 851 Фризьорско и козметично оборудване, 1 969 Виж всички Офис обзавеждане и материали, 1 016\nДруго търговско оборудване, 1 411 Оборудване за магазин, 645 Витрини, 414 Везни, 358 Вендинг машини, 263 Рекламни табели, 195 Кафе машини, 189 Виж всички Манекени, 169 Машини за сладолед, 84 Сейфове и каси, 57 Машини за сок, 51 Колички за царевица, 32\nгр. Варна Публикувана/обновена на 10 ноември в 23:25 ч.\nСтелажи на ТОП цени. Всички видове размери и натоварвания.\nДвойни палетни стелажи с ролки гр. Пловдив 13 ноември 270 лв\nстелажи за склад гр. Пловдив 19 октомври 28 лв\nПалетни стелажи, складови стелажи най-голям избор! гр. Асеновград, Пловдив 14 октомври 28 лв\nупотребявани палетни стелажи гр. София 12 октомври Не е указана\nПалетни стелажи за склад ( рафтове ) гр. Плевен, Индустриална зона - Запад 01 октомври 1 лв\nПалетни стелажи (стелажи за европалети) на най-добри цени гр. Пловдив, Гагарин 20 септември 569 лв\nСреднотежки стелажи (стелажи за ръчно складиране) на най-добри цени гр. Пловдив, Гагарин 20 септември 219 лв\nЛеки стелажи (стелажи за магазин) на най-добри цени гр. Пловдив, Гагарин 20 септември 81 лв\nСтелажи, стелажни системи, стелажно оборудване на най-добри цени гр. Пловдив, Гагарин 20 септември 81 лв\nСтелажи за складове и магазини гр. Асеновград, Пловдив 19 септември 28 лв\nПалетни стелажи гр. Пловдив 07 ноември 30 лв\nПалетни стелажи гр. Асеновград, Пловдив 31 октомври Не е указана\nТагове: палетни палетни стелажи палетни колички вени палетни колички втора ръка палетни колички линде палетни колички пловдив палетни колички софия палетни стелажи втора ръка палетни стелажи цени


Секси белезници с пухчета сини на цвят - еротичен подаръкПодарете забавен и нестандартен еротичен подарък на вашето гадже или момчето/момичето, което харесвате с лек намек да го използвате в най-скоро време. Със сините белезници с пухчета буквално ще "заковете" нежно партньора си без да може да мръдне докато не изпълни желанията ви. Ако смятате, че половинката ви е палава в леглото и..\nСекси белезници с пухчета лилави на цвят - еротичен подаръкПодарете забавен и нестандартен еротичен подарък на вашето гадже или момчето/момичето, което харесвате с лек намек да го използвате в най-скоро време. С лилавите белезници с пухчета буквално ще "заковете" нежно партньора си без да може да мръдне докато не изпълни желанията ви. Ако смятате, че половинката ви е палава в ле..\nСекси белезници с пухчета черни на цвят - еротичен подаръкПодарете забавен и нестандартен еротичен подарък на вашето гадже или момчето/момичето, което харесвате с лек намек да го използвате в най-скоро време. С черните белезници с пухчета буквално ще "заковете" нежно партньора си без да може да мръдне докато не изпълни желанията ви. Ако смятате, че половинката ви е палава в легл..\nСекси белезници с пухчета леопардови на цвят - еротичен подаръкПодарете забавен и нестандартен еротичен подарък на вашето гадже или момчето/момичето, което харесвате с лек намек да го използвате в най-скоро време. С леопардовите белезници с пухчета буквално ще "заковете" нежно партньора си без да може да мръдне докато не изпълни желанията ви. Ако смятате, че половинката ви е пал..\nНай-забавната игра - Туист Вземете най - забавната семейна игра Туист с инструкции на български и английски. Основното правило е да балансираш и координираш движенията и позата на тялото си по възможно най-забавния и приятен начин но без да падаш. Ще се справите ли с задачата ? Ако мислите, че можете да смените позата на тялото без да паднете докато тялото ви е оплетено с това на някой ..\nСекси белезници с пухчета червени на цвят - еротичен подаръкПодарете забавен и нестандартен еротичен подарък на вашето гадже или момчето/момичето, което харесвате с лек намек да го използвате в най-скоро време. С червените белезници с пухчета буквално ще "заковете" нежно партньора си без да може да мръдне докато не изпълни желанията ви. Ако смятате, че половинката ви е палава в ..\nСекси белезници с пухчета розови на цвят - еротичен подаръкПодарете забавен и нестандартен еротичен подарък на вашето гадже или момчето/момичето, което харесвате с лек намек да го използвате в най-скоро време. С розовите белезници с пухчета буквално ще "заковете" нежно партньора си без да може да мръдне докато не изпълни желанията ви. Ако смятате, че половинката ви е палава в леглото..


Villa Bellamar - НАЙ-НИСКИ ЦЕНИ от agoda.com\nВиж всички 59 места за настаняване в Санари-сюр-Мер.\n391 Allée Kisling, Ancien Chemin de Toulon, Санари-сюр-Мер, Франция, 83110 - Много добро местоположение - вижте на картата\nПовече за Villa Bellamar\nНезависимо дали сте турист или пътувате по бизнес, Villa Bellamar е перфектен избор за настаняване в Санари-сюр-Мер. Оттук гостите имат лесен достъп до всичко, което този оживен град може да предложи. С удобното си местоположение хотелът предлага лесен достъп до всички градски забележителности, които задължително трябва да се видят.\nНасладете се на висококачествените удобства по време на престоя си тук. В някои стаи са на разположение хидромасажна вана, отопление, събуждане, балкон/тераса, телевизор с LCD/плазмен екран, които ще помогнат на гостите да релаксират след дългия ден. Възможностите за отдих, които хотелът предлага са гореща вана, сауна, голф игрище (в радиус от 3 км), открит басейн, гмуркане, които също предоставят бягство от ежедневието и предразполагат за пълна почивка. Каквато и да е причината за Вашето посещение в Санари-сюр-Мер, Villa Bellamar е идеалното място за една вълнуваща почивка далеч от всичко.


Рамстек със свинско месо | Кулинария | Български Фермер\nРамстек със свинско месо\nЯстието няма да отнеме много време за приготвяне, а впечатленията от вечерята ще са запомнящи се. Готви се много лесно и най-важното - бързо.\nПродукти: 800 г свинско месо, 2-3 яйца, 6-8 суп.лъж. галета, 5-6 суп. лъж. брашно, подправки на вкус (сол, черен пипер), олио за пържене\nПриготвяне: За приготвяне на рамстековете е най-добре да изберете по-постно месо, например шол. Ако все пак има мастни прослойки е по-добре предварително да ги изрежете. Когато избирате месо за това ястие, препоръчително е да вземете прясно свинско месо. Така вашите стекове ще станат сочни и вкусни. Думата рамстек се превежда като месо за пържене. Свинското месо трябва да бъде нарязано на филии през влакната и дебелината на стековете да е около 1,5 до 2 cм.\nНачукайте внимателно получените стекове, но не прекалявайте, тъй като свинското месо вече е доста крехко. Поръсете от двете страни с предпочитаните подправки - сол, черен пипер или специална подправка за свинско месо.\nПреди пържене месото трябва да се оваля в панировка. В широка чиния сипете брашното, а в друга - галетата. Яйцата се разбиват с готварска тел или вилица в дълбока купа. За приготвянето на рамстековете не е задължително да се използва брашно, но е по-добре да се придържате към рецептата. Така свинското месо ще стане по-крехко. Когато всичко е готово, можете да започнете да пържите стековете. За целта, първо сложете начуканите пържоли в чинията с брашното и ги оваляйте от двете страни, след което ги потопете в разбитите яйца. Завършете с галетата като се стараете тя равномерно да покрие месото от двете страни.\nСипете олиото в дълбок тиган, загрейте го и поставете в него стековете. Нарязаното свинско месо се приготвя много бързо, така че е достатъчно да пържите на средно силен котлон. Първо пържете от едната страна до образуването на хрупкава коричка и обърнете, така че другата страна да покафенее.\nВремето за готвене зависи от това дали свинското е от младо животно или от по-възрастно, но обикновено това е около пет минути от всяка страна.\nГотовите стекове можете да сервирате с гарнитура по избор или с лека сезонна салата. Пресните зеленчуци са много подходящи за това ястие.


Срещата между правило и ценност\nРазговор с Веселин Методиев\nХристо Буцев: Днес е добър ден за разговор за гражданската активност в духовната сфера. И за въпрос като: кога ще стигнем европейското ниво на активност?\nВеселин Методиев: В този въпрос се крие цялата същина на прехода от тоталитарно общество в демократично. Държавните институции сами не са в състояние да изграждат гражданска активност, особено в сферата, в която нося отговорност вече две години и половина. Духовната сфера не е място, където държавните институции ще определят реда. Държавните институции могат само да определят правилата. Един министър може да внесе в правителството законопроект, парламентът да го превърне в закон, т.е. в правило, съдебните институции да следят за спазването му, но това съвсем още не значи, че обществото ни е демократично, ако самото гражданско общество не санкционира, не превърне това правило в ценност. Могат да бъдат изградени много правила, които обществото да не приема за ценни. Срещата между правило и ценност ражда устойчивостта на гражданското общество, на демокрацията.\nХристо Буцев: Въпросът е доколко нормите съответстват на необходимостите, на тенденциите в общество, доколко ги следват, доколко се стремят да ги “изтеглят” напред, да ги водят...\nНикола Вандов: Тези процеси се преплитат...\nВеселин Методиев: Точно така е. Когато обществото каже: не бива да нагрубиш другия, да му правиш зло, това вече ражда ценност; като държавна институция от тази ценност трябва да направиш правило и да го върнеш обратно на гражданското общество и то да се произнесе: това е правилото, което исках от държавата за тази ценност - да не нагрубявам, да се чуят всички мнения. В България обаче стереотипите поставят проблем - ние сме живи хора, живели в определено време, в което отношението гражданин-държава не работеше. Опитваме се да наваксваме - от една страна, чрез ренесанс на български обществени отношения от преди Втората световна война, градени още от Възраждането; от друга страна, да настигаме европейски правила, вече изградени на базата на ценности, които тяхното гражданско общество е прокламирало.\nХристо Буцев: Въпросът обаче е дали самото общество, първо, носи в себе си онези ценности “от преди”, за които говорите, и второ, дали то има в себе си достатъчно желание да върви по пътя, който се чертае нормативно.\nВеселин Методиев: Много е трудно да дам обобщаващ отговор, но мисля, че нашето българско общество носи в себе си всички общочовешки ценности.\nХристо Буцев: Да слезем тогава на земята. Създадоха се училищни настоятелства? Работят ли те?\nВеселин Методиев: Да. И именно училищните настоятелства активизират поведението на учителите и децата. Те ни мотивираха да създадем законопроект за общински училищни настоятелства, т.е. да изградим вече цялата институционална рамка, в която да работят училищните настоятелства. Когато има общинско настоятелство, то ще помогне да се изгради цялата мрежа, а и ще формира цялостна политика на училищните настоятелства на територията на дадена община.\nХристо Буцев: Там където има настоятелства и те работят, учебният и възпитателният процес по-леко ли върви?\nВеселин Методиев: Да, категорично, защото училищното настоятелство помага да се решат много битови въпроси, които институцията - било общината, било министерството - на даден етап не могат да решат. Простичък пример: обучението по информатика, създаването на компютърен клас. Когато усилията са и на общината, и на министерството, и на училищното настоятелство, компютърният клас е факт. Говоря не за сега, а за всичките тези десет години от 1990 г. насетне.\nХристо Буцев: Тоест училищното настоятелство е обществена институция, която подпомага държавните усилия?\nНикола Вандов: Би трябвало и да контролира.\nВеселин Методиев: Може би тази му втора функция на контрол не е развита...\nХристо Буцев: Да контролира обаче какво - учебния процес?\nВеселин Методиев: Да контролира поведение на децата, на учителите; да се произнесе: в нашето училище смятаме, че има деца, които заслужават упрек поради лошото си възпитание вкъщи. От друга страна, да кажат: в нашето училище има учител, който не си върши добре работата, той не дава достатъчно знания, той по-скоро влиза в конфликт, вместо да води по пътя на знанието. Този контролен елемент е класически за българското Възраждане и за новото време. А сега училищните настоятелства все още не го ползват.\nХристо Буцев: Нямате намерение да въвеждате права на училищното настоятелство върху съдържанието на учебния процес, на учебния материал?\nВеселин Методиев: Не, няма го като практика в миналото. Не го виждам като необходимост и днес.\nХристо Буцев: Защото крайната точка на свободата на училищното настоятелство е американският случай, където в отделни градове теорията на Дарвин е забранена за изучаване, тъй като родителите не вярват в тази теория.\nВеселин Методиев: Не мога да си представя европейски пример в тази посока... А ние сме европейци и традицията ни е европейска. Когато градиш едно общество и една модерна държава, в която коренна традиция няма, а САЩ са емигрантска държава, тогава можеш да въвеждаш много новости и няма да срещаш никакви трудности. А когато си градиш образованието в традиционни общества, в които има култура и цивилизация, които непрекъснато ти напомнят за себе си, експериментите се правят внимателно. Много е погрешна и изключително спекулативна е представата, че през тези десет години в българското училище и образование са влезли американски модели. Аз за две години и половина не съм се срещал с американски модели. Дори, да кажем, тестът като инструмент за изпитване. В него има, разбира се, американски принос в образованието в световен мащаб, но в никакъв случай това не е американизация на българското училище.\nНикола Вандов: Няколко пъти употребихте понятието “гражданско общество”. Съществува ли то у нас? Какви проблеми възникват пред него? Държавата съзнава ли полезността на съществуването на структурите на гражданското общество и какво прави тя от риторично словосъчетание гражданското общество да стане реален фактор за общественото развитие?\nВеселин Методиев: Отговорът е - да, съществува в етап на развитие, не е нещо изградено, нещо завършено. Ще дам пример със себе си, разбира се, как аз търся този диалог с обществото. Появява се дебат, встрани от държавните институции, за университетската мрежа, и се чуват мнения: много са университетите в България, за малка България 42 университета са много. Започваме разговор, в който защитавам тезата, че нашата университетска мрежа трябва да се оптимизира, което не означава сливане, механичен сбор на университети, но означава общи усилия, като институционалната рамка може да бъде конфедерация - първа стъпка за общи усилия занапред. Върви този разговор, съветът на ректорите посрещна идеята много агресивно, реши, че държавата ще тръгне изкуствено да формира някакви нови университети. След това разбраха, че са сбъркали, започнаха да говорят за конфедерацията. Появиха се и други мнения, на отделни колегии: в една колегия казват, че това е разумно, в друга - че не е разумно. В крайна сметка след половингодишна дискусия не се стигна до общо съгласие. За конфедерациите не беше изградена норма, защото не се получи това съгласие вътре в обществото.\nХристо Буцев: А вие не смятате ли, че даването на права на толкова много университети вреди на самия учебен процес, че то е в явна вреда на самите студенти?\nВеселин Методиев: Ето едно мнение на гражданското общество, с което безспорно трябва да се съобразя. Моят конкретен отговор е следният: когато в 1995 г. българският парламент направи тази стъпка, не е било получено съгласие от обществото. Т. е. държавата е тръгнала да решава проблема, без да е постигнато общото мнение на обществото. Такава грешка се поправя много трудно. Но ще ви кажа и защо една промяна е постижима. Сега във Варна тече дискусия (тя, между другото, е тръгнала от 1992 г.). Там има един частен университет, едно висше военно училище и три държавни университета. Но там коментират тази ситуация, гражданската общественост започна все по-активно през последните две години да се включва в дебата. Лансирана е една идея от организацията, която представлява завършилите военноморското училище - те говорят за морска академия, много интересни неща, които споделят публично: във вестници, дискусии, правят се срещи между ректорски ръководства и академични съвети, след това хората се връщат в своя университет, споделят какво са чули, обсъждат го. Ето го постижението, това е едно място, където ще бъде постигнато съгласие и ще се намери решение.\nНикола Вандов: По места се интересуват повече от престижността да имат ВУЗ в града си, отколкото от това какво ще “произведе” той, ще бъде ли обществено потребен. Качеството на образованието до голяма степен би трябвало да зависи от научния и преподавателския потенциал, а той не е безграничен.\nВеселин Методиев: Ние говорим или за София, където е държавата в съзнанието на хората, или говорим за нашия град, и пропускаме мястото, което условно можем да наречем региона. Когато говорим, примерно, за университетите в Северна България, спокойно можем да погледнем нейния западен дял, да видим във Видин, Враца и Монтана какво е състоянието, да помислим малко върху този регион - той има ли изградени филиали, на кого са тези филиали, има ли нужда населението от този вид образование, което в крайна сметка дава професия. След това да отидем в централната част - Плевен, Велико Търново, Свищов, Русе. Прекрасен университет има в Свищов, с много богата традиция, градът се чувства университетско градче в онзи смисъл, в който сме го виждали в цяла Европа. Търново, с цялата му история, с цялата му носталгия по миналото и романтика, която носи. Русе, българският град на нашето Възраждане, най-европейският ни град. Ето, ако дебатът е погледнат през тази призма и се появи и регионът между града и държавата (в образа на София), тогава решенията по-лесно се намират и съгласието може по-лесно да бъде постигано. Когато конфронтацията е нашият град срещу държавата, решение няма.\nНикола Вандов: Държавата не изпуска ли принципно по-важния контрол на изхода, контрола върху качеството на придобитото образование?\nВеселин Методиев: Да, и по това имаше искане, а вече има и правило - държавен изпит в Закона за висшето образование, санкциониране на дипломата с държавния печат.\nНикола Вандов: Как бихте коментирали съждението, че държавата заделя пари, за да получи квалифициран човешки ресурс, а той мечтае да напусне страната? Не финансираме ли по-богатите от нас?\nВеселин Методиев: По показатели дали искаш да прекараш останалата част от живота си извън твоята страна, ние, българите, се намираме на най-малкия процент; да, ние искаме да пътуваме, искаме да работим другаде, но искаме и да се върнем. Точно Жечев казва в “Митът за Одисей”: това не е митът за странстващия човек, това е митът за връщащия се човек. Ето я българската гледна точка. Аз мисля, че малко се злоупотребява с желанието на младите хора да са мобилни. Младият човек иска да отиде да учи, да работи...\nНикола Вандов: Ако работи там, значи ние произвеждаме потенциал, който другаде произвежда продукт...\nВеселин Методиев: Мисля, че това е принос на българското образование, след като дава такава висока степен на възможности да се реализираш навсякъде.\nХристо Буцев: Качеството на българското образование все още ли се смята за високо?\nВеселин Методиев: В дадени области има категорични примери. Студентите от Софийския университет по физика над 50 процента веднага намират работа било в структури на европейските институции, в самите държави на Европа, било в САЩ. Този пример не може да изведе общо правило за всички, разбира се, но има определени области, в които наистина имаме принос и мисля, че можем основателно да се гордеем с това.\nХристо Буцев: Прави ли се нещо за подкрепа на структури на гражданското общество, на тези самодейни (не ме е срам от тази дума) институции?\nВеселин Методиев: Думата си има огромна стойност, когато е с цялата романтика на българското Възраждане. Тя е ценност. Какво може да се направи? Ще дам пак пример от собствената си работа. Заварих заповед на заместник-министъра на образованието от предишния екип да не се общува с неправителствени организации в средното образование. Те не могат да бъдат партньори, защото едва ли не ще “замърсят” българското училище. Точно обратния подход имаме ние - протягаме ръка на всяка неправителствена организация, която иска с нещо да бъде полезна. Но най-тежкото, което трябва да признаем, е, че нямаме силен неправителствен сектор, поради липса на инициативност на самите хора в гражданското общество. Тук няма упрек, по-скоро го казвам като констатация. Особено е характерно това за сектора култура. Непрекъснато се търси подкрепата на държавата в казионния смисъл - помещения, финансиране. Когато държавна институция се ангажира с помещенията и финансирането, волю-неволю ти ставаш казионна организация. Може би още едно обяснение е, че не е укрепнал финансовият свят. Българският бизнес не е укрепнал, ние сме притеснени от неговия произход, от манталитета му, ние се притесняваме да отидем на среща с него. Много тежък въпрос, нерешим от държавата.\nХристо Буцев: Не знам дали се чувствате комфортно в българско правителство, след като констатирате, че обществого ни не се интересува много от собствената си съдба. Иначе щеше да си създаде собствени органи, които да работят в областта на културата...\nВеселин Методиев: Има и друго: еретизмът на българина, стремежът към отрицание. Мисля, че е много важно това да бъде променено, но то става с волята на самото общество, на самата интелигенция. Трябва да се търсят конструктивните отговори. Казано по-простичко, аз имам правото да критикувам в момента, в който дам доказателство, че сам съм съградил нещо. Но да чакам държавата да се грижи за мен и да я критикувам непрекъснато, или да критикувам друга, например, неправителствена структура на обществото, мисля, че нямам право. Първо трябва да съм дал доказателства, че мога сам да свърша нещо. Обикновено критиката заради самата критика блъска нещата по нанадолнището.\nХристо Буцев: Факт е обаче, че не мога да дам никакъв пример днес на група хора, с някаква колективна цел за постигане в областта на духовното - и които се организират, и чукат по масата пред държавни органи, пред обществени организации...\nВеселин Методиев: Използвахте израз, за който веднага искам да кажа, че негодувам - да тропна по масата. Това не е мостът, не е пътеката, по която се минава. Разговорът изисква голямо умение от двете страни. Няма разговор само с една страна. Ние сме по-слабички в диалога. Това не е от днес, това е нещо, което наблюдавам в модерната ни история през последните 120-150 години. Бяхме склонни през 1990 - 1991 г. да казваме: комунизмът е виновен. Да, той е виновен, той е допринесъл за неумението да се разговаря, но то не е негово дело. Умението да водиш диалог е ключът към неправителствения сектор, към правенето на граждански сдружения, в крайна сметка, към тяхното финансиране.\nНикола Вандов: Казвате, че правилата, стимулиращи развитието на гражданското общество, на третия сектор, са създадени, че проблемът е в осъзнаването, артикулирането на интересите...\nВеселин Методиев: Три групи правила има. Първата са политически правила - този въпрос е зад гърба ни, тоталитарната държава си е отишла. Втората група правила са законите, уреждащи взаимоотношенията на културните институции. Може би не са най-добрите, трябва да се усъвършенстват, но ги има. Третата група правила са финансовите, там също има много работа, в момента главно поради валутния борд - силовите ограничения за данъчни облекчения, които са наложени, за да бъдат съхранени парите на държавата. Да кажа, заради доброто име на нашето правителство, ние завършваме 1999 г. с 6 милиарда марки валутен резерв - непознато явление за България. Разбира се, за да се получи това, нещо друго изостана: системата на данъчни преференции. Тази група правила обикновено най-често е тема на разговор в средите на културния сектор, и аз приемам обвиненията, че там има да се направи още много.\nНикола Вандов: Кога според вас ще дойде времето, когато ще можеш да взимаш пари без притесненията, че утре ще бъдеш обвинен за вземане на мръсни пари?\nВеселин Методиев: Не трябва да го чакаме, трябва да поемем отговорността. Когато взема пари от дадена фирма, за да издам книга, и бъда атакуван: “Ти от кого взе пари?”, трябва да мога да кажа: “Свестни хора са, изкарват си парите, помогнаха и на мен”. “Ама те са мутри” - примерно ми отговарят. Ще попитам: “Откъде знаете, че са мутри? Имате ли доказателства, та обвинявате тези хора?” Ние малко лесно лепим етикети и може би доста среди в нашия бизнес вече са чисти или са били чисти дори преди пет години и днес са готови да помогнат. Аз имах такъв проблем по повод отоплението на училищната мрежа в първата зима, която бях министър. Един от бившите министри дори написа: “Аз с дявола ортак бих станал, само и само да има отопление в училището.” Моят отговор е: с дявола ортак няма да стана, и не станах. Но това не означава, че няма да защитя онзи, към когото съм проявил доверие, молейки го да ми помогне финансово. Тоест ще поема отговорността за това, че даден човек си е платил данъците и е намерил възможност да ми помогне в моята работа. Говоря вече не като министър, а като човек, който иска да направи хубава книга с протоколите на Учредителното събрание с коментарии. Работя върху нея. Преписвам фактически речите и там, където искам да си кажа мнението, го правя. Работейки върху това от няколко години, си мисля, че трябва да го правим двама души. И в коментарите да има диалог върху речите, хубаво е да има две гледни точки, някъде може спор да се появи, моето мнение да е едно, а на колегата друго. Това за читателя ще бъде още по-полезно. Но тази книга сигурно ще струва няколко хиляди долара, които ще трябва да потърся, когато завърша работата.\nХристо Буцев: През лятото на 1999 г. публикувахме интервю с Огнян Сапарев, ректор на Пловдивския университет. Той беше доста притеснен... Държавните университети ще вържат ли бюджетите с новия републикански бюджет?\nВеселин Методиев: Да. Първо, не се намалява субсидията, тя се увеличава, с малък процент, разбира се. Второ, не беше премахнато изцяло платеното висше образование, а беше оставено да довърши докрай. Третото е, че държавната такса също е приход. За нея след вашия разговор с г-н Сапарев ясно и категорично беше разяснено, че тя не се облага с ДДС, от което се притесняваха господа ректорите, т.е. това е чист приход за съответния университет. Останалото е умението да си управляваш ресурсите. Без стриктно управление на собствените си пари даден университет никога няма да има финансова стабилност или финансово развитие.\nНикола Вандов: Напоследък се оспориха изборите на двама ректори, превишаващи определената в закона възраст. Възниква въпросът за напрежението между автономията на ВУЗ-овете и задължителното спазване на законите.\nВеселин Методиев: Мисля, че има достатъчно вътрешна сила в автономията на институцията вътре в университетите, за да се справят с подобни случаи. С тези два случая, например, много лесно може да се справят. Но трябва желание да се спази закона.\nНикола Вандов: То е задължение...\nВеселин Методиев: Задължение е, но знаете, че зад задължението стои човек, той трябва да има вътрешната убеденост, че трябва да го направи. Ако я няма, законът, дори конституцията са предвидили за това други институции, в случая - съдебните.\nХристо Буцев: След като излязат от всички нароили се университети няколко поколения “недоносчета”, които не могат да си намерят работа, голяма част от тах ще умрат. Естествен процес който години, векове наред в Западна Европа е отсявал добрите от лошите университети. Ние имаме ли толкова време пред себе си, толкова хора?\nВеселин Методиев: Поне две неща искам да кажа веднага. Първо, България има много време пред себе си. Това го казвам с абсолютна вътрешна убеденост. Като народ сме се доказали, с всичките си кривици и правици. Перспективата, според мен, не подлежи на никакъв остракизъм. Можем да иронизираме, можем да правим някакъв дебат, но това е по-скоро за да запълним малко свободно време. Второ, няма опасност от “недоносчета”. Този наплив към висшето образование в България след 1990 г. и тази огромна университетска мрежа не е българско явление. Познават се такива ситуации в Европа - особено след Втората световна война: рязко нарастване на броя на студентите. Обяснението е, че във време на икономическа криза всяко семейство търси решението за своето дете в това да го образова колкото се може повече, по-дълго, за да излезе по-късно на пазара на работна ръка, правейки го с ясно съзнание, че му дава още малко време да си потърси пътя в живота, а не че това висше образование със сигурност ще му даде неговата професия във времето. Тоест хората са направили компромиса в себе си с ясното съзнание, че младият човек няма да бъде непременно реализиран с университетската си професия в живота. Вярното е, че такива неща се решават дълго. В Англия въпросът с огромния брой студенти след Втората световна война е намирал управленски решения във времето, когато Маргарет Тачър в края на 60-те и началото на 70-те години става министър на образованието. Близо 30 години е решаван въпросът как да се намали приемът; разбира се, там не е имало такъв демографски срив, какъвто ние имаме в България. С други думи, тези хора ще си намерят пътя в живота, някои от тях ще успеят, други няма да успеят, мисля, че това е естествено, в това няма нищо фатално. Самата университетска мрежа със собствените си усилия трябва да реши въпросите колкото може по-бързо, да не чака момента, в който самият демографски срив ще я затисне - той е затиснал до IX клас българското средно образование. През 2003 - 2005 г. той ще се отрази и на висшето образование. Има колеги, депутати от опозицията, които ми казват, защо се занимаваш с всичко това, да му мисли който е министър тогава. Моят отговор е - защото така сме правили дълго време и затова сме на този хал. Нека вземем решенията сега, нека направим нещо сега, за да предотвратим трудностите, които ще се изсипят тогава. Ще ви дам пример в числов израз: в България са се родили през 1980 г. 127 хиляди деца, а миналата година 65 хиляди; тази година приемът във висшето образование е 45 хиляди първокурсници. Ще опрем до това: колкото деца са се родили, толкова да приемем в университетите. Това е нелепо. Не можем да взимаме такива решения, не са разумни - заради България, заради младите хора на България, заради науката на България, заради университетите на България.\nХристо Буцев: Това означава целият този наследен преподавателски потенциал, който всъщност предизвика създаването на тези университети, да се пенсионира, да се намали.\nВеселин Методиев: Вече започват и тези проблеми да се появяват. Пак с пример, който за съжаление се оказа типологичен: научих, че в катедрата по история на България в Софийския университет тази година при пенсионирането на един от професорите, при доста неприятния случай със смъртта на друг от тях и при предстоящото пенсиониране на третия професор по нова българска история, следващият в катедрата е главен асистент. Когато го разказвах това пред господа ректорите на медицинските университети в България, те попитаха: “За коя катедра при нас искате да ви кажем същото”.\nХристо Буцев: Това означава, че професорите умишлено не дават професури.\nВеселин Методиев: Това означава нещо, което проф. Николай Генчев - в типичния му стил на ирония и на сарказъм, го каза преди 15 години в Приморско по време на Школата на младите историци: “У нас няма школи, ние всичките сме в една, марксическа школа.” Това означава, че наистина не са градени школи, или, ако са градени някъде, те са много малко, те не са станали начинът на изграждане на приемственост. Сигурно има много фактори, обяснения и аргументи, но тази реалност тежи, тя трябва да е пред очите на всяка университетска среда, на всяка колегия, тя трябва да търси бързи решения. Зная, че са трудни, но трябва да ги търси, не може да ги намери държавата. Какво може да направи тя - да гради такива правила като случая с пенсионната възраст, т.е. да даде заявка, че трябва да се търси подмладяване и да го направи в правило...\nНикола Вандов: Разбрах, че в НАТФИЗ освен г-н Руков никой не иска да бъде ректор...\nВеселин Методиев: Ще ви дам политическия пример. Да се занимаваш с политика, при условие, че искаш да спазваш много точно правила, да се отнасяш с много голяма отговорност към това, което правиш, не е лека работа. Защото в политиката страстите и емоциите са най-много, обществото следи политиката най-много от всичко останало. Там ежедневието те кара да правиш компромиси в името на стабилността на обществото, на държавата. На хората, които се занимават с политика, им е много трудно поради тези неща. Тоест те са станали управленци не поради амбицията към властта, както обикновено се мисли. Лично познавам такива хора в нашата политика, които ежедневно понасят много големи трудности в личен план, но са се заели и го правят. Правят го с успех, по-голям, по-малък, но са се ангажирали. Не можеш да не се ангажираш, когато говориш за институцията, за твоята колегия, за гилдията. Ако стоиш само отстрани, ставаш еретик - както би казал Цветан Стоянов.\nХристо Буцев: Стигаме до въпроса за производството на кадри в науката, а най-късо казано: за ВАК.\nВеселин Методиев: Тази дискусия е към приключване. Тя върви 10 години, има много за и против. Сега предстои да бъде приет от правителството проект за закон за научните степени и звания, в който няма ВАК. Има система, която гарантира автономията на висшето училище да произвежда своя преподавателски потенциал, да го възпроизвежда в доценти и професори, и която гарантира чрез научното жури силата на докторантурите (както “малкия”, така и “големия” доктор). Много критика има, но мисля, че повече не можем да чакаме. Нека тази система започне да работи, нека премахнем администрирането в науката, и този риск, за който се говори толкова много, нека го поемем. Защото увеличаването на броя на доцентите и професорите в страната, които са млади хора, за мен е много приемлив риск.\nХристо Буцев: Ако са доценти и професори с всичко, което седи зад тези думи...\nВеселин Методиев: Те винаги ще бъдат доценти и професори под въпрос. Особено в областта на хуманитаристиката, защото мярката на световната наука в природоматематеческия дял е леснооткриваема. А е много трудно да направиш това в хуманитаристиката. Много е трудно да намериш мерилото в рамките на световните правила по история, по литература, по театрознание и да ги приложиш за онзи, който става доцент или професор по националната ти идентичност. Там винаги ще има спор, защото винаги колегията ще каже: “О, неговият труд за балканските войни не е най-добрият.” Винаги ще има такива спорове, те са естествени.\nНикола Вандов: По силата на вашето предложение, ако човек е професор в Пловдивския университет и отиде да преподава в Шуменския, отново ли ще бъде професор?\nВеселин Методиев: Не, той е професор или доцент на своя университет. Професор на България не може да има, той е за дадения университет. Когато позволиш на институциите да се развият неразумно, отговорността е много по-тежка; когато позволиш на хората неразумно да се развият, отговорността е много по-лека. Аз вярвам в хората, имам много по-голям скептицизъм към институциите, там правилата трябва да са много по-строги, за хората правилата трябва да са много по-свободни. Когато един стойностен учен е професор в Софийския университет, той безспорно ще печели от институцията, и ще губи, ако е професор в друг университет, където самата институция не му носи този престиж. Вижте политическия рейтинг - всеки, който е ръководител на институция, самата институция му носи положително влияние. Политик, който не е ръководител на институция, може да е два пъти по-активен и с повече умения, общественото внимание го изпуска от погледа си.\nХристо Буцев: Да поговорим за така наречените българо-турски учебници.\nВеселин Методиев: Няма българо-турски учебници. Има международни инициативи (за които съм давал разяснения в парламента) за обсъждане на текстовете от учебниците по история. Това правим и ние, и не само с Турция, но и с Румъния, с Гърция. Правили сме го и с Югославия, ще го правим и с Македония, с всичките си съседи. Турция е най-чувствителната тема, защото някак си не успяваме да надживеем миналото. Не искаме да потърсим идентичност чрез настоящето. Има неща, които са ни сблъсквали преди, има неща, които са ни събирали. Думите, с които работи Съветът на Европа, са толерантност, доверие. Никой не иска да ти каже: “Трябва да си пренапишеш учебника.”\nХристо Буцев: След като румънците прочетат нашия учебник, където пише, че въстанието на Асен и Петър е българско, а в техния сигурно пише друго, след като и турците прочетат нашия и ние техния, какви са следващите стъпки?\nВеселин Методиев: Румъния вече е направила стъпката. Румънският министър на образованието направи изцяло нов учебен план, в който акцентът е върху цивилизация и култура, не върху политика и върху сблъсъци. Аз дори малко се притеснявам, че той иска децата в IX клас да имат много добра грамотност върху Ренесанс, върху барок. Така че въпросът за династията на Асеневци по неизбежност ще излезе от дискусията, защото дискусията ще отиде другаде. Нашият предмет в образователния минимум след V клас се нарича “История и цивилизация”. Самото му име вече ни води в такава посока. Но ние не ще отстъпим от знанието за националната си история. В никакъв случай.\nХристо Буцев: Тоест целта не е уеднаквяване?\nВеселин Методиев: Не, то не е и възможно. След доста години можем да стигнем на Балканите до момента, до който Франция и Германия стигнаха - да се направи френско-германски учебник. Можем да си го поставим като задача, но тя не е изпълнима в близките години.\n10 декември 1999 г. В деня, когато България очакваше да бъде поканена за започване на преговорите за присъединяване към Европейския съюз, екип на "Култура" разговаря с Веселин Методиев, по това време заместник министър-председател и министър на образованието и науката. След реконструкцията на кабинета господин Методиев се върна в Парламента. Публикуваме разговора с него, защото сме убедени, че изказаните съждения са резултат на натрупан в продължение на две и половина години управленчески опит, който не бива да бъде пропилян