DW - svetska scena i region Balkana - Page 5\nod Brave Heart taj Čet Nov 29, 2018 4:47 pm\nTačka na proces Šešelju\nVojislav Šešelj je u prvostepenom postupku pred Haškim tribunalom oslobođen krivice za zločine protiv čovečnosti počinjene u ratovima u Bosni i Hercegovini, Hrvatskoj i Vojvodini. Poslednjeg dana marta 2016, Pretresno veće francuskog sudije Žan-Kloda Antonetija izreklo je oslobađajuću presuda u odsustvu optuženog, jer je pušten na „privremenu slobodu“ pod obrazloženjem da je teško bolestan.\nIzričući oslobađajuću presudu, predsedavajući sudija Antoneti istakao je da Šešelj nije bio vođa sopstvenih dobrovoljaca Srpske radikalne stranke, jer su oni bili pod komandom JNA, pa nije ni odgovoran za ono što su počinili. U obrazloženju oslobađajuće presude stoji i da je Veće zaključilo da tužilaštvo nije dokazalo da postoji uzročno-posledična veza između Šešeljevih „govora mržnje“ i počinjenih zločina.\nDva člana sudskog veća – predsedavajući Antoneti i senegalski sudija Nijang – nisu našli da je ijedan dokaz o njegovoj krivici utvrđen „van svake razumne sumnje“. Treći član veća, italijanska sutkinja Flavia Latanci bila je drugačijeg mišljenja i oštro je iskazala svoje protivljenje presudi. Ona je u intervjuu za Zidojče cajtung izjavila da je oslobađajuća presuda Šešelju „toliko pogrešna da je nevažeća“.\nKonsternirano takvom presudom, Tužilaštvo Haškog tribunala odmah je najavilo žalbu. U svom dokaznom postupku na prvostepenom suđenju tužioci su izneli dokaze da je Šešelj podsticao na ubijanja i progone, pozivajući dobrovoljce svoje Srpske radikalne stranke da nikog među istorijskim neprijateljima „ne pošteđuju“. A „istorijski neprijatelji“ za njega su Bošnjaci, kojima se treba osvetiti kao „muslimanskim dušmanima“ i Hrvati kojima će „ispostaviti račune za žrtve iz Prvog i Drugog svetskog rata“ i „svetiti im se tamo gde su najslabiji“.\nTakvim govorima mržnje Šešelj je, tvrdili su tužioci, stvarao okolnosti za izazivanje nasilja i direktno upućivao na zločine u ratu, koji je iza sebe ostavio 20.000 mrtvih u Hrvatskoj i 100.000 u Bosni i Hercegovini. Na osnovu iskaza 72 svedoka, tužioci su dokazivali da je Šešelj odgovoran za osnivanje paravojne formacije Srpski četnički pokret, poznate pod nazivom „šešeljevci“, koji su počinili zločine nad Bošnjacima i Hrvatima u Vukovaru, Bijeljini, Zvorniku, Brčkom, Nevesinju, okolini Mostara i širem području Sarajeva. U svojoj završnoj reči u martu 2012, zatražili su za optuženog kaznu od 28 godina zatvora.\n„Oslobađajuća presuda je nerazumna“\nU žalbenoj raspravi u decembru prošle godine, koja je održana pred Većem, zastupnici tužilaštva ocenili su da je oslobađajuća presuda Šešelju koju su donela dvojica sudija Pretresnog veća, „nerazumna“ i sasvim „neobrazložena“. Glavni tužilac Serž Bramerc naveo je da u prvostepenoj presudi nisu uzeti u obzir važni dokazi i da su se dvojica sudija oglušili o „etablirane postulate međunarodnog prava“.\nBramerc je posebno osudio njihov zaključak da je progon bošnjačkih i hrvatskih civila bio neka vrsta humanitarne pomoći. Rekao je da smatra neshvatljivim da Šešeljeve govore mržnje u kojima je pozivao na progon, etničko čišćenje i ubijanje, sudije nisu ocenile kao krivično delo, već kao ohrabrujuće reči kojima je on podizao moral srpskim trupama.\nBramercova ocena rada dvojice sudija u predmetu Šešelj je poražavajuća: „Reč je o fundamentalnom propustu u izvršavanju sudijskih dužnosti“, rekao je on. Šešelj nije ni prisustvovao žalbenoj raspravi. Na poziv sudija Mehanizma odgovorio je da „ne želi više na bilo koji način da učestvuje u postupcima pred međunarodnim sudom“, da se „nikada neće dobrovoljno vratiti u Hag“, te da se „koristi svojim poslednjim podneskom da obavesti žalbeno veće da nema nameru da dođe ni na izricanje žalbene presude“.\nŽalbeno veća Mehanizma razmotrilo je žalbu i usmeno obrazloženje zastupnika tužbe, koji su istakli da „na osnovu dokaznog materijala, ni jedno razumno veće nije moglo da zaključi da na suđenju Šešelju nisu dokazani zločini protiv čovečnosti i da on nije odgovoran za te zločine kao učesnik u udruženom zločinačkom poduhvatu. Tužioci su ponovo naglasili da je optuženi podsticao, pomagao i podržavao zločine koje su njegovi dobrovoljci počinili, da je zato i sam počinio zločine progona, deportacije i prisilnog premještanja u Bosni i Hercegovini i Hrvatskoj.\nSudije su 11. aprila ove godine osudili Šešelja na kaznu zatvora od 10 godina po tri tačke optužnice za podsticanje na progon, deportaciju i druga nehumana dela kao zločin protiv čovečnosti, počinjen u Hrtkovcima u Vojvodini. Dakle, i sudije žalbenog veća oslobodile su Šešelja optužbi za progon nesrba na političkoj, rasnoj i verskoj osnovi, deportacije i prisilno premeštanje u Bosni i Hercegovini i Hrvatskoj.\nMada se posle odbijanja da prisustvuje žalbenoj raspravi zarekao da se nikada više neće obratiti međunarodnom sudu, Šešelj je podneo žalbu na žalbenu presudu, to jest pravosnažnu, definitivnu presudu, koja ni po jednom zakonu ne može da se menja. Njegovo obrazloženje je da mu je pred Žalbenim većem Mehanizma izrečena prvi put osuđujuća presuda i da je zato kazna zatvora od 10 godina prvostepena presuda, na koju ima pravo žalbe.\nTakvu argumentaciju tužilaštvo je u svemu pobilo i Žalbeno veće je konačno stavilo tačku na taj proces. Šešelj ne može da podnese žalbu na žalbenu presudu: kaznu od deset godina zatvora, koju je, istina, već odležao, ništa više ne može da promeni.\nod Brave Heart taj Čet Nov 29, 2018 4:54 pm\nNasilje na granici deli SAD\nSukob oko useljavanja ionako je izazivao napetosti u Vašingtonu. A sada, nakon nasilnih sukoba na američko-meksičkoj granici, čini se da je postizanje kompromisa dalje no ikada. Demokrate i republikanci koriste zaoštravanje situacije za dalje sukobe.\n„Ljudi koriste haos na granici kako bi opravdali političke stavove koje su ranije podržavali“, kaže Aleks Nauratseh, stručnjak za useljeničku politiku sa Kejto-instituta iz Vašingtona. „Sve što se događa duž granice potvrđuje ljudima njihove dosadašnje političke stavove.“\nKonflikt je stigao u glavni grad SAD daleko pre dolaska velikih „karavana“ migranata na granicu. „Članovi političke desnice percipiraju te karavane migranata kao pravu pretnju“, ukazuje Skot Anderson iz trusta mozgova Brukings-institut: „Mnogo se priča o invaziji.“ Politička levica, s druge strane, s punom zabrinutošću gleda na krizu vlade.\nGodinama u Vašingtonu nema pomaka kada je reč o raspravi o reformi useljeničke politike. Što manje mogućnosti migranti imaju da legalno doputuju na južnu granicu SAD, to više raste napetost između dveju zemalja.\n„Kada je reč o temi useljavanja raspoloženje je sumorno“, kaže Mat Dalek, profesor na Univerzitetu Džordž Vašington. „Malo je nade u stvarni napredak“.\nMigranti u pokušaju da pređu reku Rio Tuhuana\nAmerički predsednik Donald Tramp zahteva između ostalog finansijska sredstva za izgradnju svog odavno najavljenog graničnog zida prema Meksiku i time uzima kao nužno zlo zastoj u radu vlade.\nReforma useljeničke politike je, kako kaže Dalek, jedna od Trampovih centralnih tema. Ona je, dodaje, usmerena na njegovu bazu čiju podršku on ne želi da izgubi. „Teško je reći koliko će on popustiti ili pokazati spremnost na kompromis kako bi demokrate pridobio na svoju stranu kada je reč o toj temi.“ Pored toga, useljenička politika deli biračko telo.\n„Ako ništa, političari će problem posmatrati iz ugla sopstvene stranke“, kaže Dalek. „A onda će Tramp da kaže: ’Pogledajte sve te mere koje sam preduzeo kako bi smanjio bezakonje na granici’.“\nDemokrate – stranka sklona useljenicima\nDemokrate bi s druge strane, prema Dalekovom mišljenju, ponovo želele da budu percipirane kao tolerantna stranka, prijateljski raspoložena prema useljenicima i time samo dodatno podstiču raspravu. To može da vodi samo ka većem zastoju.\nSve bi s druge strane moglo da završi u pravnom haosu, prognozira Aleks Nauratseh. Kongres u januaru počinje sa radom sa novim poslanicima u oba doma, ali jednostavno neće biti moguće rešiti ovaj problem, smatra on.\nPored toga, verovatno je da će Predstavnički dom, u kojem će demokrate da imaju većinu, da stavi pod lupu „sve mere koje je predsednik doneo od 2017. godine s ciljem obustavljanja useljavanja“.\nod Brave Heart taj Čet Nov 29, 2018 7:30 pm\nPodizanje carina na proizvode iz Srbije i Bosne i Hercegovine na 100 odsto otvorilo je mogućnost za povećanje izvoza roba iz Albanije za kosovsko tržište. Dosadašnji nivo robne razmene između Albanije i Kosova je nizak, u poređenju sa odnosima između Kosova i Srbije.\nZvanični izvori u Ministarstvu ekonomije i finansija u Tirani navode da je „Albanija u prvih šest meseci ove godine na Kosovo izvezla robu u vrednosti od 85,16 miliona evra“. Istovremeno, vrednost srpske robe izvezene tokom godine na Kosovo iznosi oko 450 miliona evra.\nDa li Albanija može da ispuni zahteve kosovskog tržišta nakon podizanje carina na robu iz Srbije i Bosne i Hercegovine? Doktor Seljami Džepa za DW kaže da će to biti teško ostvarljivo, barem kratkoročno.\n„Albanija nema kapacitet da nadoknadi zalihe pšenice i prehrambenih proizvoda koje je Kosovo do sada uvozilo iz Srbije. Srbija je jedan od najvećih evropskih izvoznika pšenice i brašna, ona je čak jedan od prvih deset u svetu. Preko 2.500 srpskih proizvođača izvoze prehrambene proizvode na Kosovo“, kaže Džepa.\nOn takođe ocenjuje se za se svakako otvaraju nove mogućnosti – tamo gde se stvara praznina zbog carina na srpske proizvode. „Najveći potencijal Albanije je u agro-industrijskim proizvodima“, ocenjuje Džepa.\nU Udruženju industrije i Trgovinskoj komori Albanije ocenjuju da bi njihova zemlja trebalo da iskoristi šansu i poveća izvoz na Kosovo. Te dve organizacije podržale su mere Kosova prema Srbiji i Bosni i Hercegovini – kako navode, ne samo zbog mogućnosti povećanja izvoza albanske robe na Kosovo, već i zbog toga „što je Srbija do sada stalno kršila princip reciprociteta“.\nSve manje robe iz Srbije u prodavnicama na Kosovu\nNikolin Jaka, predsednik Trgovinske i industrijske komore u Tirani za DW kaže: „Srbija sve vreme lobira protiv priznavanja Kosova, a sa druge strane se buni kada Kosovo reaguje“. Srbija godinama blokira upotrebu elektr-dalekovoda od 400 kilovata između Kosova i Albanije. Ona ometa i evropski projekat za izgradnju zajedničke električne mreže na Zapadnom Balkanu i šire“, tvrdi Jaka.\nOn smatra da bi Priština i Tirana što pre trebalo da potpišu ugovore o olakšanju trgovinskih odnosa između te dve zemlje. „Što pre bi trebalo ukinuti administrativne prepreke za uvoz i izvoz, kao i administrativne prepreke na carinskim prelazima. Zatražili smo od Vlade premijera Edija Rame da ukine i tarifu od deset odsto na proizvode koje se prevoze preko ’Nacionalnog puta’ (autoput Priština-Tirana)“, objašnjava Jaka.\nPromene u odnosima između Kosova i Albanije započele su u ponedeljak (26.11.) na sastanku u Peći, gde su Vlade Kosova i Albanije potpisale devet sporazuma o privrednoj saradnji. Ti sporazumi predviđaju između ostalog i povećanje trgovinske razmene kroz ukidanje nepotrebnih prepreka. Izvori iz Vlade Albanije navode da je takođe potpisan i dokument o strateškoj viziji u odnosima između Kosova i Albanije koji predviđa povećanje zajedničkih napora za učlanjenje tih zemalja u Evropsku uniju do 2025. godine.\nPremijer Edi Rama u ponedeljak je izjavio da podizanje carina od 100 odsto bila mera „na koju je Kosovo bilo prinuđeno“. „Srbija profitira od trgovinskih olakšica, a sa druge strane blokira robu sa Kosova. Istovremeno, ona Kosovu neprestano zabija nož u leđa, jer sve vreme vodi kampanju za povlačenje priznavanja Kosova i pokušava da ga ometa gdegod stigne“, ocenio je Rama. „Podizanje carina na 100 odsto nije dakle ekonomska mera, već politički odgovor na ponašanje Srbije.“\nod Brave Heart taj Ned Dec 02, 2018 4:51 pm\nKopovi u Kostolcu - kritika budžeta je da se nedovoljno ulaže u infrastrukturu\nPredlog budžeta Srbije za narednu godinu dobio je izvesne pohvale, ali i brojne kritike. Ocenjeno je da je plan državne kase izbalansiran i realan – sa blagim deficitom od 29 milijardi dinara – što, kako smatraju u Fiskalnom savetu, „daje šansu da javni dug Srbije sa sadašnjih 54 posto BDP-a padne na malo više od 51 odsto“. Bar na papiru budžet predviđa i veće investicije, 165 milijardi dinara nakon ovogodišnjih 127 milijardi.\nAli, tu se zapravo kriju i ključne zamerke Fiskalnog saveta. Navodi se tako da se nedovoljno ulaže u putnu i železničku infrastrukturu, zaštitu životne sredine, prosvetu i zdravstvo. Tako se, tvrde, potkopavaju temelji budućeg privrednog rasta, a time i životnog standarda građana.\nUmesto na infrastrukturu najveći deo novca će se trošiti na naoružanje vojske i policiju, koji će prema predlogu budžeta za to dobiti 46 milijardi dinara. Plate u javnom sektoru će u proseku porasti devet odsto. Ministar finansija Siniša Mali kaže da je glavna odlika budžeta rast, da je on usmeren na povećanje standarda građana i kapitalnih investicija, ali i na olakšice privredi.\nLepe zamisli i pojedine pozitivne ocene ipak nisu impresionirale opozicionog poslanika Đorđa Vukadinovića, koji za DW kaže da „predloženi budžet ne samo da nije razvojni i reformski, nego je klasični status kvo budžet. A taj status kvo koji imamo je loš u ekonomskom i svakom drugom smislu. Tako da po meni on ne zaslužuje prelaznu ocenu.“\nKomentarišući izjavu srpskog ministra finansija Siniše Malog da je reč o budžetu koji će obezbediti privredni rast, Đorđe Vukadinović primećuje da tu nema nikakvog rasta. O tome govori i Fiskalni savet, koji ističe da je Srbija u poslednjih pet godina ostvarila ukupno deset odsto privrednog rasta, a zemlje Centralne i Istočne Evrope su u istom periodu zabeležile rast od dvadesetak odsto.\n„Ako se osvrnemo na ovih nekoliko godina koliko je Srpska napredna stranka (SNS) na vlasti, Srbija je imala najmanji rast ne samo u regionu, nego i u odnosu na druge zemlje Jugoistočne Evrope. Različitim statističkim hokus-pokusima, u kojima prednjači Aleksandar Vučić, oni bar kod svojih birača stvaraju iluziju rasta. A tog rasta jednostavno nema“, kaže Vukadinović.\nIvan Nikolić iz Ekonomskog instituta ipak smatra da se ovaj budžet može posmatrati kao jasno razvojni. „Sada je fokus na razvoju, budući da smo zaokružili rigorozne mere štednje, koje su i dale rezultate. Imaćemo sa druge strane i povećanje tražnje, budući da će se po prvi put nakon nekoliko godina povećati plate, a nešto će se izdvojiti i za penzije. Posebno je važno što se vodilo računa o rashodima, i kako se bude oporavljala ekonomija, tako će se puniti i budžet“, kaže Nikolić za DW.\nPrimedbe koje su se čule o niskom ratu BDP-a u Srbiji Ivan Nikolić posmatra kroz period koji je prošla Srbija, i koji su upravo obeležile mere štednje. „Te mere su se i odrazile na rast BDP-a. Čak je na neki način čudo da smo zabeležili, uz tako drastično smanjivanje plata i kresanje tražnje, bilo kakav rast. Zato bi bilo ispravnije posmatrati ovu godinu i naredni period. Ako tako gledamo, teško možemo reći da je taj rast bio skroman.“\nKritičari budžeta navode da ponovo nema platnih razreda, koji su, podseća se, najavljeni još 2013 godine. Tako se i sadašnji budžet, po rečima Đorđa Vukadinovića, vidi samo kao nova kupovina vremena i odlaganje reformi. Posebno je kritici bilo izloženo preveliko izdvajanje za vojsku i policiju i Vukadinović je svestan da to može ponovo pokrenuti priče o navodnoj militarizaciji Srbije.\n„Taj strah je neopravdan. Mislim da je pravi cilj tog poteza želja vlasti da umiri nezadovoljnike u vojsci i policiji. Nije namera toga da Srbija sad postane neka vojna sila koja će ugroziti susede. Tu je pre svega reč o sprečavanju odlaska kadrova iz tih resora, i želja da ih učine poslušnijim i lojalnijim sadašnjem režimu“, smatra Vukadinović.\nPrioriteti: budžet ili slepi miševi?\nĐorđe Vukadinović objašnjava da je veliki deo budžeta namenjen samim službama i servisima srpske Vlade, a da su za njima takozvana ministarstva sile. „Na trećem mestu su podsticaji stranim investitorima, koji su takođe dubiozni i problematični i nisu se baš previše dobro pokazali u prethodnom periodu“, skreće pažnju Vukadinović.\nKritikovana je i odluka vlasti da javna rasprava umesto mesec dana traje svega par dana, da stotine stranica predloga budžeta stignu poslanicima malo pre skupštinske rasprave te da se rasprava o tom ključnom zakonu objedini u raspravu o šezdesetak drugih zakona.\nVukadinović kao narodni poslanik kaže da je to „samo nastavak politike SNS da od svake sednice pravi ruglo od skupštinske demokratije i farsu od parlamentarnog života. Tako da ćemo za tako važnu stvar kao što je budžet potrošiti manje vremena nego za tačku dnevnog reda u kojoj smo razmatrali zaštitu populacije slepih miševa u Evropi, ili na probleme ptica selica vodenih staništa.“\nNo šta od budžeta mogu očekivati oni kojih se to najviše tiče – građani Srbije? Pre svega mogu očekivati stabilnost, ističe Ivan Nikolić. „Inflacija i kurs, kao neke varijabile koje brinu građane – tu mogu da budu spokojni jer nikakvih promena neće biti. Kako se ekonomija bude oporavljala – a cenimo da će se brži rast nastaviti – otvaraće se i fiskalni prostor za veće plate u javnom sektoru i penzije. To bi trebalo da dovede do realnog rasta koji bi nas približio razvijenijim susednim zemljama“, kaže Nikolić.\nĐorđe Vukadinović sa druge strane ne očekuje ništa drugo osim onoga što su građani imali i ove godine. „To je, dakle, životarenje i preživljavanje, i to ne samo kao pojedinci nego i kao država i društvo.“\nod Brave Heart taj Ned Dec 02, 2018 4:55 pm\nod Brave Heart taj Ned Dec 02, 2018 5:03 pm\nNebojša Medojević (levo) i Andrija Mandić, lideri Demokratskog fronta\n„Rešenjima vanraspravnog krivičnog veća Višeg suda u Podgorici (...) svedocima Medojeviću i Kneževiću je određeno stavljanje u pritvor, jer su i nakon što su bili novčano kažnjeni rešenjima Višeg suda u Podgorici, ponovo odbili da svedoče u predmetima Specijalnog državnog tužilaštva“, saopšteno je iz suda.\n„Ustav propisuje da poslanik ne može da trpi pravne posledice zbog iznetog mišljenja u vršenju svoje poslaničke funkcije, što bi se u konkretnom slučaju moglo tumačiti kao brana za ovakvo postupanje crnogorskih institucija“, navodi naš sagovornik, ali i otvara novu dilemu:\n„U ovom slučaju je reč o uslovnom pritvoru radi potrebe davanja iskaza, gde smo onda svi jednaki, a norma o imunitetu taj deo ne poznaje. Iz tog ugla, pravosuđe procenjuje da ima pravo da obezbedi prisustvo svakog svedoka, dobrovoljno, kroz novčano kažnjavanje ili određivanjem pritvora do dva meseca“, pojašnjava pravnik Marić.\nRadikalno protiv političkih protivnika: Milo Đukanović\nIpak, on napominje da je država mogla da primeni i pravni princip „ko može više, može i manje“. U prevodu, pritvaranje poslanika nije primereno iz društvenog i političkog ugla i stanovišta bezbednosti.\nPolitički novinar dnevnog lista „Vijesti“ Samir Kajošević smatra da će hapšenje Nebojše Medojevića dodatno radikalizovati političke prilike u Crnoj Gori i gurnuti u drugi plan važne političke teme, kao što je priprema uslova za održavanje narednih izbora. Tome u prilog idu i izjave iz redova DF gde ocenjuju da je zemlja „na ivici građanskog rata“.\n„Već u samom početku biće ugrožen rad skupštinskog Odbora za reformu izbornih zakona, jer je teško očekivati da poslanici DF učestvuju u dijalogu, dok su im kolege u zatvoru. Problematično je što je Medojević uhapšen na ulici nakon skupštinskog zasedanja i što je to učinjeno bez skidanja imuniteta, zbog čega treba očekivati radikalan odgovor DF“, navodi Kajošević za DW.\nOn smatra da će podizanje tenzija iskoristi obe strane. „Takva situacija će vratiti DF u centar političkih dešavanja, a praksa je pokazala da se njihovi čelnici najbolje snalaze u radikalnim situacijama. Istovremeno, građanska opozicija će dodatno biti gurnuta u senku ili prinuđena da im se priključi, dok će vlast čitavu situaciju iskoristiti da skrene pažnju sa društvenih i ekonomskih problema“, zaključuje novinar „Vijesti“.\nod Brave Heart taj Ned Dec 02, 2018 5:49 pm\nNaser Orić oslobođen - aplauz i ćutanje\nBivši komandant Armije BiH u Srebrenici Naser Orić oslobođen je optužbi za zločine u Podrinju. Udruženja iz RS traže ukidanje Suda i Tužiteljstva BiH, dok udruženja iz FBiH odobravaju presudu.\nApelaciono veće Suda BiH oslobodilo je u petak (30.11.) Nasera Orića, ratnog komandanta Armije BiH u Srebrenici i njegovog saborca Sabahudina Muhića optužbi za ratne zločine nad Srbima u Srebrenici 1992. godine. Oni su bili optuženi za ubistvo trojice srpskih „zarobljenika" u selima Zalazje, Lolići i Kunjerac, ali je Apelaciono veće potvrdilo prvostepenu presudu kojom su Orić i Muhić oslobođeni optužbi za pomenute zločine.\nPristalice Nasera Orića ispred suda u Sarajevu\nPristalice Nasera Orića su ispred izgrade suda aplauzom pozdravili oslobađajuću presudu, ističući ratne zastave nekadašnje Armije BiH.\nZahvalnost porodicama ubijenih\nNaser Orić je izrazio saučešće poginulim pripadnicima bivše Vojske Republike Srpske (VRS) na koje se odnosila optužnica. „Ovim putem želim da izrazim saučešće porodicama ubijenih i da im se zahvalim i čestitam što su smogli snage i na Sudu BiH kazali istinu - da su njihovi voljeni poginuli u borbama", rekao je Orić.\nOn je dodao da se javnost u BiH mogla uveriti da je proces protiv njega montiran i da je to na kraju i potvrđeno. „Svedok Tužiteljstva BiH u ovom predmetu pod oznakom O-1 je višestruko osuđivan za krivična dela, a Tužiteljstvo BiH bazira sve optužnice u srednjem Podrinju protiv Bošnjaka na izjavama takve osobe. On je pokušao da se predstavi kao borac Armije RBiH, a na kraju je dokazano da to nije nikada bio", rekao je Orić.\nSumnja u pravednost suda\n„Mi danas u znak protesta ćutimo, a ispred Suda Bosne i Hercegovine gde smo čekali presudu, ostavili smo jasnu poruku 'Sud BiH = Naser'. To je naš odgovor na sve ovo što se danas desilo. Pričali smo sve ove godine i za rezultat smo dobili današnju presudu. Od sada ćutimo", rekla je za DW prеdsеdnica Оrgаnizаciје pоrоdicа zаrоbljеnih i pоginulih bоrаcа i nеstаlih civilа iz Brаtunca, Radojka Filipović.\nOvaj protestni natpis "Sud BiH=Naser" je brzo uklonjen.\nNedeljko Mitrović, predsednik organizacije porodica zarobljenih, poginulih boraca i nestalih civila u Republici Srpskoj smatra da Skupština RS zbog oslobađajuće presude Oriću treba da stavi van snage „nametnute odluke visokog predstavnika o formiranju Tužiteljstva i Suda BiH".\n„Oslobađajuća presuda Oriću je kraj vere i očekivanja da će nametnuto Tužiteljstvo i Sud BiH presuđivati isključivo po odredbama zakona, a ne po političkim uticajima i pritiscima" rekao je Mitrović u izjavi agenciji Srna.\nMunira Subašić, predsednica udruženja „Pokret majki enklava Srebrenica i Žepa" kaže za DW da je pravosuđe pod političkim pritiskom, ističući ipak da se sudske odluke moraju poštovati i sprovoditi.\n„Komandant zvorničke policije Goran Savić juče je oslobođen optužbi za ratne zločine u Zvorniku gde su pobijene hiljade bošnjačkih civila. Nikakvih reakcija nije bilo, ni od strane žrtava ni od strane onih koji ga podržavaju, ali svi reaguaju na presudu Oriću", kaže Munira Subašić.\n„Naseru Oriću nije trebalo biti suđeno pred Sudom BiH. Ovo je cirkus i veliki minus Tužiteljstvu BiH. Ne mogu uzimati lažne svedoke i svedoke koji su krivično gonjeni. Naser Orić je i pred Haškim tribunalom oslobođen optužbi za ratne zločine. Sudski proces protiv Nasera Orića je pokušaj izjednačavanja žrtve i zločinaca, ali ono što se dogodilo u Srebrenici, genocid počinjen nad Bošnjacima, nikakvom gumicom ne može biti izbrisano", kaže Munira Subašić.\nOštre reakcije iz RS\nNa oslobađajuću presudu Naseru Oriću reagovali su i politički zvaničnici iz Republike Srpske. Entitetska predsednica Željka Cvijanović smatra da je presuda Naseru Oriću i Sabahudinu Muhiću „još jedna potvrda da je pravosuđe na nivou BiH u funkciji bošnjačke ratne politike". Slične stavove izneli su i predstavnici Saveza nezavisnih socijaldemokrata u institucijama BiH, ali i predstavnici opozicije u Republici Sprskoj.\nod Brave Heart taj Ned Dec 02, 2018 7:18 pm\n„Poslanici moraju da se plaše birača“\nDW: Uzmimo, teorije radi, predsedničke izbore od prošle godine. Od 174 grada ili opštine u Srbiji, predsednik Aleksandar Vučić nije imao najviše glasova samo u pet – Vračar, Savski venac, Stari grad, Čajetina i Senta. Ne bi li većinski sistem** doveo do potpunog jednoumlja u skupštini u situaciji kada imamo dominantnu stranku?\nMladen Mrdalj: Da li bi lokalni kandidat Vučićeve stranke uživao dovoljno poverenje među građanima? Ili bi lokalna izborna jedinica, koja je dovoljno mala, izbacila nekog ko se možda sada uopšte ne bavi politikom? Jer svako ko može da okupi pedeset ljudi mogao bi da se kandiduje ravnopravno protiv kandidata bilo koje stranke – ako je izborna jedinica mala. Drugo, Srpska napredna stranka ili bilo koja stranka ne bi mogla da kandiduje baš bilo koga. Sada mogu bilo koga.\nOtkud Vam takvo ubeđenje? Imamo poslednjih godina po lokalnim vlastima smene unutar Naprednjaka, očišćeni su ljudi Tomislava Nikolića, Vučić se pojavljuje u svakoj lokalnoj kampanji, na svakom plakatu, sve do nivoa mesne zajednice.\nAli tu je poenta – kada stranka u većinskom sistemu bira ko će biti kandidat u tako maloj izbornoj jedinici, ona obično cilja da postavi nekoga za koga veruje da će sabrati najviše glasova. Tako taj kandidat postaje potreban stranci. Ako je nezadovoljan statusom, a dobro poznaje lokalne prilike, može da se otme stranci i ide samostalno na izbore. Bilo bi jako teško iz beogradske centrale komandovati sa 250 izbornih jedinica. Možda bi uspelo u jednom izbornom ciklusu, a već u sledećem bi se svaka dominantna stranka pocepala.\nRačunica kaže da bi sa 250 poslanika i isto toliko izbornih jedinica te jedinice brojale do tridesetak hiljada birača. I sada imate male lokalne samouprave, još manje od toga, pa su i tamo na vlasti oni koje propišu iz Beograda.\nTako je, osim u nekoliko opština i jednom gradu, koji su zanimljivi baš jer vladajuća stranka nije uspela da nametne svoju vlast. Međutim, kad postoji tako dominantna stranka ili koalicija na republičkom nivou, ona u proporcionalnom sistemu svoju moć projektuje na sve. Vidimo da lokalne samouprave koje nisu pod kontrolom SNS ne dobijaju ni dinar iz budžeta. I ne samo to, nego su direktno pod pritiskom ministarstava unutrašnjih poslova i pravde koji ih šikaniraju.\nTo ne bi moglo da se dešava kada bi poslanici sa lokala u Skupštini mogli da postave pitanje poverenja vladi koja se tako ponaša. Dakle u većinskom sistemu lokalne zajednice imaju metod da pritisnu izvršnu vlast. Sada se nijedna vlast ne boji gubitka poverenja u Skupštini – ona je uhapsila Skupštinu tako da i nemamo podelu vlasti.\nDa li ima mesta za stranke u većinskom sistemu kako ga vidite?\nNaravno. Međutim kod nas se ukorenila pogrešna percepcija da je stranka nešto što ima logo, čak i krsnu slavu. Naše stranke više liče na sekte, paravojne organizacije, stroge hijerarhije koje piramidalno pokrivaju celu Srbiju. One su upravo proizvod sistema koji se temelji na tome da je cela Srbija jedna izborna jedinica.\nStranka može da postoji i kao ad hok koalicija poslanika u parlamentu po određenom konkretnom pitanju. To je skup ljudi koji o jednom političkom problemu misle na isti način. Možemo da imamo stranku vlasnika pasa koji ne žele da se ograničava gde pas može da se olakša i nasuprot njima stranku šetača. To čak ne mora da bude ni formalizovano. U većinskom sistemu bismo u Skupštini imali 250 ljudi koji bi se, u zavisnosti od političkog pitanja pred njima, svrstavali na ovu ili onu stranu.\nAli za šta bismo onda glasali? Ko bi od tih kandidata mogao da izađe sa planom za državnu ili nacionalnu politiku ako, kao što kažete, ad hok odlučuju i ne mogu da formulišu jasan program? Građani ne bi imali pojma šta ih čeka.\nImamo većinski izborni sistem u drugim zemljama poput Francuske, Velike Britanije, Sjedinjenih Država pa tamo ljudi znaju za koje politike glasaju kada glasaju za političara u lokalnoj izbornoj jedinici kojeg šalju u nacionalnu skupštinu.\nU zemljama koje ste pobrojali itekako postoje klasične stranke, a ne ad hok skupovi kakve ste malo pre opisali.\nTe stranke nisu hijerarhizovane paravojne sektaške organizacije koje funkcionišu kako im se naredi sa vrha. Recimo sveži primer 29-godišnje Aleksandrije Okasio-Kortez koja je pobedila na unutarstranačkim izborima u izbornoj jedinici uglednog kandidata establišmenta Demokratske stranke u Americi. To je kod nas nemoguće.\nMala izborna jedinica daje šansu ljudima koji se ne slažu sa vrhom stranke jer je kampanja jeftina u maloj jedinici. Kod nas su kampanje skupe. Upravo ovih dana u dokumentarcu o nastanku SNS vidimo da su oni nužno morali da se okrenu tajkunima kako bi dobili milione evra za kampanju. U većinskom izbornom sistemu pošten čovek to ne mora da radi.\nČini mi se da to što govorite pretpostavlja informisanog birača koji zna kandidate i šta nude i donosi racionalne odluke. Ali takvog birača praktično nemamo. Ne bi li, bez obzira na izborni sistem, dominirala propaganda televizija sa nacionalnom frekvencijom i iz tabloida, a tamo je opet ovaj jedan lider? Kakvu šansu ima protiv toga čovek koji ide od vrata do vrata i deli letke?\nPrednost onoga ko nema iza sebe državnu mašineriju ili sponzorstvo tajkuna je baš u tome što je izborna jedinica mala. Čak i ovaj američki sistem – formalno sličan ovome za šta se ja zalažem – ima problem što je većina izbornih jedinica tako velika da je za uspešnu kampanju potreban veliki novac. Amerikanka koju smo pomenuli imala je sreću da se kandidovala u izbornoj jedinici u Njujorku koja je teritorijalno vrlo mala pa je uspela da je obiđe sa mizernim budžetom.\nNa lokalu u Srbiji se ljudi jako dobro poznaju. Veliki je broj njih koji imaju samo osnovnu školu, a imaju profile na Fejsbuku. Pratim nekoliko lokalnih FB grupa koje okupljaju ljude iz moje opštine i tu je cirkulacija informacija prilično velika. Mala jedinica, gde građani znaju kandidate, znaju čija se deca ponašaju bahato i ko je stvarno završio koju školu – to je šansa da demokratija, koje nama treba mnogo više, siđe među glasače, među obične građane. Tu nema prilike za toliki medijski uticaj koliko za razgovor od usta do usta, od vrata do vrata.\nVerovatno se slažete da svaki zakon, pa i najbolji, može da se izmanipuliše. Zamislite taj džerimendering (crtanje izbornih jedinica po političkoj potrebi stranke na vlasti) koji bi usledio u većinskom sistemu. To se dešava i u boljim demokratijama.\nPostavlja se pitanje ko bi crtao granice izbornih jedinica, da li bi većinska stranka mogla da to radi kako hoće. Bitno je što u Srbiji imamo relativno ujednačeno stanovništvo – ima nekoliko sredina gde dominiraju nacionalne manjine – ali potrebno je nekoliko izbornih ciklusa da se iskristališe ko je za koju stranku glasao, kako bi se onda crtale granice. To jeste bitno pitanje, ali o njemu treba razgovarati tek nakon što se iskristališe neophodnost da prestanemo naprosto da menjamo stranke na vlasti. Jer i ovi koji su sada vlast su nekad bili opozicija pa su obećavali cveće i proleće, i ovi koji su sad opozicija isto obećavaju, ali pre ili kasnije upadnu u nužnost sistema i ne mogu da se ponašaju bitno drugačije nego što se sad ponašaju.\nU teoriji većinski sistem daje prednost jakim, stabilnim vladama u odnosu na koalicione. Mislite da je to dobro za Srbiju?\nTo jeste karakteristika većinskog sistema, ali se zaboravlja na osnovnu, najbitniju funkciju parlamenta – kontrolu izvršne vlasti. To nemamo baš zbog izbornog sistema jer se preko partijskih lista Skupština drži pod kontrolom Vlade. Najbitnije je da poslanici u Skupštini počnu da se plaše svojih birača, a ne samo izvršne vlasti. To je naš najveći problem, a ne da li je skupštinska većina stabilna.\nNije li daleko važnije da budu slobodni mediji, da postoji unutarstranačka demokratija, da se ljudi ne prisiljavaju da glasaju ovako ili onako? Jer to može da se radi i u proporcionalnom i u većinskom sistemu.\nMože, ali Srbija je sa jednom izbornom jedinicom mnogo pogodnije tlo za takve manipulacije. Ovolika koncentracija moći u rukama izvršne vlasti omogućava takve manipulacije. Kada bi Vlada izgubila sigurnost da kontroliše Skupštinu, a poslanici počeli da se plaše svoje izborne baze, tada bi mnogo teže bilo izvršnoj vlasti da drži javne resurse pod svojom kontrolom, poput javnih medija i preduzeća.\nSada smo imali prebijanje Borka Stefanovića, ali ranije je bilo u Mionici i drugim mestima primera gde centrala iz Beograda naređuje slanje crnih džipova dok lokalna policija naravno neće da interveniše u strahu da će izgubiti posao ili biti drugačije šikanirana od strane ministra policije. U većinskom sistemu bi poslanici bili u strahu od svojih glasača i prvi bi zapretili ministru policije da odveže ruke lokalnoj policiji. Dok se taj sistem ne uvede, nećemo moći napred.\nU pripremama za intervju rekli ste mi da za ideju većinskog sistema u Srbiji praktično nije niko od političara. Zašto je to tako?\nMoram da kažem da se Demokratska stranka Srbije zalaže za to, ali to im je jedna od nekoliko desetina tačaka i ne vidim da je primarna. Što se tiče drugih partija, nisam siguran da vide transformacioni potencijal te parole. Plašim se da razmišljaju da dokažu da je Vučić kriminalac i da su Naprednjaci korumpirani što je nastavak kampanje koje je narod sit, a posebno su siti apstinenti – oni su indikator koliko je opozicija nemaštovita.\nDakle, ili opozicija ne veruje u transformacionu moć većinskog sistema, u taj antisistemski program – zaista misle da će narodu dozlogrditi Naprednjaci pa će izabrati njih – ili se opozicioni lideri plaše da bi većinski sistem ukinuo šansu da oni budu kalif umesto kalifa, na čelu velikih partija koje će jednom, eto, oboriti Vučića. Sudbina SNS će verovatno jednom biti ona koju je doživeo DSS, ali naš je problem kako da sprečimo pojavu novog SNS i Vučića koji čuče negde u opoziciji jer ovaj sistem pogoduje takvim organizacijama i likovima.\n*Politikolog Mladen Mrdalj, 1980, je predavač na Visokoj školi za ekonomiju i upravu u Beogradu. doktorirao je na Univerzitetu Northeastern u Bostonu.\n**Proporcionalni izborni sistem kakav ima Srbija podrazumeva da je cela država jedna izborna jedinica u kojoj se, na parlamentarnim izborima, kandiduju liste sa potencijalnim poslanicima. Svaka lista koja pređe cenzus od pet odsto (kao i manjinske liste koje prebace takozvani prirodni prag) ulaze u parlament proporcionalno izbornom rezultatu po D'Ontovom sistemu. Većinski sistem pak podrazumeva da postoji onoliko izbornih jedinica koliko se poslanika bira – glasa se za ličnost, a ne za stranku ili listu.\nod Brave Heart taj Pon Dec 03, 2018 4:29 pm\nDeset godina nakon svog prvog okupljanja na nivou predsednika država i vlada, grupa G20 je kao forum za rešavanje globalnih problema jasno na putu ka beznačajnosti. Osnovan kao sredstvo u borbi protiv velike finansijske krize pre deset godina, formatu G20 polako ponestaje daha. I to ne zato jer je ideja, globalne probleme rešavati globalnim mehanizmom, sama po sebi loša, nego zato jer je jednostavno ponestalo političke volje kod mnogih koji učestvuju u ovom mehanizmu. Samoizolacija, nacionalizam, protekcionizam sve češće služe kao odgovor na posledice globalizacije koja se sve češće doživljava kao nekontrolisani proces.\nVođa ovog trenda je bez sumnje američki predsednik Donald Tramp koji bez ikakvog plana šturo ruši sve oko sebe jer je dekonstruktivista koji želi srušiti trenutni poredak i odstraniti pravila za koja misli da ne funkcionišu u njegovu korist. I pritom stvara nova pravila koja važe samo za njega. Jedino što važi je brz rast popularnosti kod kuće bez obzira na ostatak sveta. No Donald Tramp, i to je ono što je fatalno, nije usamljen.\nRuski predsednik, saudijski prestolonaslednik, turski autokrata i kineski predsednik koji zajednički sede za G20 stolom, ne mare preterano za pravo i pravednost. Ovom klubu „moja-zemlja-na-prvom-mestu" se pridružuje sve više članova. U Meksiku je upravo jedan populista zaseo na vlast. U Brazilu se u predsedničku palatu useljava jedan priznati desni ekstremista. Sve su to loše preduslovi za sedeći samit G20 u japanskoj Osaki.\nProstor oko nemačke kancelarke, kanadskog premijera, francuskog predsednika i predstavnika EU, dakle onih koji su u Buenos Ajresu vijorili zastavom multilateralizma, polako se prazni. Čak se i unutar EU polako širi populizam i sebičnost. Najnoviji primer posle Bregzita je i nova populistička vlada u Italiji.\nKada čovek čita tanušnu završnu izjavu samita G20 stiče utisak da je ovo okupljanje predstavnika dve trećine čovečanstva samo prazno pakovanje. Doduše na papiru je ipak nekako uz muke došlo do dogovora oko reforme trgovinskog sistama ali se u međuvremenu veliki delovi G20 međusobno nameću novim carinama ne bi li dobili što veći komad globalnog kolača. Teorija je jedno, praksa je nešto sasvim drugo.\nDonald Tramp će uskoro grupi G20, čijim sastancima je samo sporadično prisustvovao, verovatno zadati smrtonosni udarac. Njegov savetnik za bezbednost G20 smatra suvišnim, iako se radi o jedinom globalnom ekonomsko-političkom mehanizmu kontrole. Publici i biračima kod kuće je u međuvremenu teško objasniti smisao G20 ako na samitu za stolom ionako sedi sve više bahatih sebičnjaka.\nG20 do nije ispunio ni jedan od svojih osnovnih zadataka - oporezivanje digitalnih preduzeća. Ovaj zadatak je opet, na insistiranja SAD, prebačen na prvi samit G20 posle Osake - ako do njega uopše dođe. Spustiti ovaj forum na nivo ministara, kao što je to bio slučaj pre 2008, ili ga u potpunosti raspustiti bi bila pobeda za nacionaliste. A njima ne bi trebalo priuštiti taj užitak. Tako će se samiti G20 i dalje verovatno održavati, ali ovaj forum bi se lako mogao pretvoriti u „dead man walking": kandidata za smrtnu kaznu na putu kao političkom stratištu.\nod Brave Heart taj Pon Dec 03, 2018 4:35 pm\nDok se penjem stepenicama ka ulazu gimnazije Meša Selimović pred unutrašnjim okom mi iskrsavaju slike iz 1977. godine, kada sam istim stepenicama grabio u susret prvom školskom času. Susrešću se sa devojkama i mladićima za koje je moje gimnazijsko doba u Tuzli pre četrdesetak godina vreme crno-bele praistorije. Oni su rođeni u ovom milenijumu. Povod je, međutim, za mene fascinantan. Ta deca su uz pomoć svojih profesorki snimila neobičan dokumentarni film o Srebrenici.\nMirela Šehović, profesorka informatike u tuzlanskoj Gimnaziji objašnjava u tehnički dobro opremljenim prostorijama škole, šta je motivisalo pedagoge da talentovanu decu okupe u filmsku ekipu: „Moja motivacija je bila pre svega da upoznam Srebrenicu, a sa druge strane da učenici nauče sa informatičke strane kako se kreira jedan film. Kako se izlazi na teren, kako se prikupljaju podaci, dokumenti, činjenice”.\nU razgovoru saznajem da je sredstva izdvojila Gimnazija, a manji deo obezbedili su fondacijski donatori. Mirela Šehović dodaje da je film „Kulturno-istorijski značaj Srebrenice kroz prizmu učenika srednje škole" sada sredstvo edukacije ostalih učenika.\nNjena koleginica Minela Tulumović Spahić koja predaje bosanski jezik, bila je zajedno sa njom zadužena za ostvarenje zamisli. Vodeći me u prostoriju gde se okupila mlada filmska ekipa ona napominje kako je većina učenika i profesora bila u organizovanoj poseti Potočarima, ali ne i samom gradu: „Moram priznati, i ja sam prvi put bila u Srebrenici. Dosta stvari me fasciniralo, neke pomalo razočarale, ali sve u svemu stekli smo novu sliku o Srebrenici, što je i bio cilj". Polazište filma je, po njenim rečima, bilo pitanje da li Srebrenica može biti još nešto osim mesta pokolja: „Srebrenica je grad koji ima viševekovnu istoriju i tradiciju, a malo se o tome zna. Postoje antička nalazišta, tragovi srednjeg veka, osmanskog perioda. Deca to nisu znala".\nSnimanje je prvom polovinom ove godine oduzelo učenicima i profesorkama mesec dana. Priprema je trajala duže. Ali učenici, sećam se, jedva čekaju da izađu iz učionice. Pre toga, odabrana je filmska ekipa od šestoro gimnazijalaca. U prostoriji gde na svakom stolu postoji po laptop dočekuju me radoznala lica. Prvi je progovorio Omar Bakija, simpatični sedamnaestogodišnjak. On je bio zadužen za montažu. Njemu je samo snimanje bilo poput igre. A pravi izazov je usledio za računarom: „Najlakše je bilo snimanje filma. To je taj interaktivni deo, upoznajemo se sa novim stvarima, snimamo. Najteži deo je bila montaža". Njegov vršnjak Mak Ibrahimović koji je bio zadužen za kameru manje je razgovorljiv od svog druga ali sve vreme potvrđuje glavom.\nPogleda li se rezultat, a ja sam to učinio pre dolaska u školu, mora se konstatovati da su učenici svoj prvi dokumentarni film snimili na začuđujuće profesionalan način.\nOpet su me misli nehotice odvele u prošlo stoleće. Krajem sedamdesetih ne bi bilo zamislivo da učenici u okviru nastave snimaju filmove. Nije bilo interneta. Tuzlanski bioskopi su bili prozor u svet za koji se činilo da je dalje od meseca. Tehnološka revolucija je nevidljivom crtom odvojila nas iz analogne generacije i ove učenike koji su rasli uz digitalno ubrzanje. I još nešto je drukčije. Ja sam se rodio u svetu bez srebreničkog zločina, a ove devojke i mladići moraju znanje o tom zločinu integrisati u svoje sazrevanje.\nUspehu filma su, naravno, doprineli i ženski članovi gimnazijske filmske ekipe. Emina Osmić je prikupljala istorijsku građu, Lejla Sukanović je bila majstor fotografije, a Mirela Nevačinović je kao organizatorka bila logistički mozak tima. Ni jedna od njih ne vidi sebe u svetu filma posle gimnazije, imaju sklonosti ka poeziji, umetničkoj fotografiji, komunikaciji.\nNajkomunikativnije je ipak jedan mladić. Ahmed Durić je bio zadužen za dokumentarni video materijal. On u slobodno vreme pod autorskim imenom DuriX prilično uspešno postavlja klipove na Youtube i zarađuje džeparac promovišući na internetu tuzlanske firme. Još ne zna da li će film trasirati njegovu profesionalnu budućnost, ali kao i svaki kreativac boji se dosade pa kaže šta neće: „Ne bih da radim nešto što ne volim, pa i kad je dobro plaćeno. Ne želim da provdim mnoge tenutke života u nečemu što mi se ne sviđa“.\nMladalački optimizam gimnazijskih filmadžija je zarazan. A tema je opterećena teškom rečju – genocid. Srebrenica nije mesto kao svako drugo. Ipak grad je postojao i postoji pre i posle jula 1995. Montažer Omar nakon svog filmskog prvenca takođe drukčije gleda na ovaj bosanski gradić: “Često se Srebrenica spominje u negativnom smislu i dovodi u vezu isključivo sa genocidom. To jeste tako, ali ja smatram da moramo da idemo dalje. S ovim filmom smo hteli da prikažemo Srebrenicu kao grad, a ne kao mesto zločina". On dodaje da su u gradu gde su snimali film očigledni ožiljci rata, ali i da je bio iznenađen srebreničkim školama i njihovim tehničkim standadom, jer su to novije građevine sa novom opremom.\nĐaci - filmadžije sa opremom\nOmaru je rad na filmu doneo i orijentaciju za budućnost: „Ja planiram da u budućnosti ostanem u svetu filma. Računarski rad mi dobro ide, pa mislim da je tu moja budućnost".\nObe profesorke su zadovoljne učinkom filmske ekipe. Minela Tulumović Spahić vidi u uspehu projekta potvrdu izbora članova ekipe: „Ovo šestoro su svako na svoj način kreativni, i svako je po nečemu poseban. Koleginica i ja nismo pogrešilr odabravši ove učenike. To se vidi i po rezultatu“. Mirela Šehović takođe ne krije da su novopečene filmadžije premašili njena očekivanja: „Izuzetno sam ponosna na ovu decu. Na terenu su radili kao pravi profesionalci. Sve su sami radili, odredili su šta će snimati, ubacivali su tekst. Mi, profesori smo tu bili samo kao koordinatori, da ih usmerimo". Profesorka informatike najavljuje da će i dobro dokumentovani proces nastanka filma – biti prerađen u film, pa će se koristiti u nastavi.\nIzgleda da su profesori tuzlanske Gimnazije Meša Selimović uspeli u nameri da svojim učenicima približe Srebrencu kao mesto koje ima istorijski kontinuitet života, uprkos činjenici da je svet ime tog mesta zapamtio po smrti. „Pred kraj snimanja videli smo dečije igralište, čuli dečiju graju. Tako završavamo film. To daje nadu da će život pobediti“, kaže Minela Tulumović Spahić.\n"Ekipa" iz gimnazije: Mak Ibrahimović, Lejla Sukanović, Mirela Nevačinović, Emina Osmić, Minela Tulumović Spahić , Ahmed Durić, Omar Bakija.\nDevojke i mladići govore o potencijalu Srebrenice, o lekovitim izvorima vode, franjevačkom samostanu, o srednjovekovnim rudnicima srebra. Emina Osmić je pri tome najtačnije opisala to što je cela gimnazijska filmska ekipa osetila posle rada na filmu: „Nakon posete Srebrenici i ja sam se osećala dobro. Učinili smo nešto dobro. Preneli smo pozitivnu poruku o gradu koji je poznat po tragediji".\nIz posete mojoj staroj tuzlanskoj gimnaziji i druženja sa gimnazijskom filmskom ekipom, sa sobom sam pored nešto sete poneo dobre vibracije. Svet se uprkos svemu obnavlja. Svaki talenat poput vode traži i nalazi svoj put.\nod Brave Heart taj Pon Dec 03, 2018 4:43 pm\nI opet o javnom govoru\nRezolucija Evropskog parlamenta o Srbiji, pre svega amandman o Srebrenici, uzburkali su duhove u Beogradu. Čitava tema se zapravo pretvorila u raspravu o pravno-političkoj terminologiji, ili još preciznije kako bi političari u javnom govoru trebalo da tretiraju temu genocida i ratnih zločina. I dok postoje glasovi koji pokušavaju da fokus umesto na Srebrenicu usmere na sve ono što je pozitivno za Srbiju u samoj rezoluciji, tema součavanja sa nedavnom prošlošću ipak je dobila daleko više pažnje.\nVećina srpskih medija taj amandman, koji je u Beogradu protumačen kao novi uslov za ulazak u Evropsku uniju (EU), ocenjuju kao „sramnu odluku", dok je još oštriji na tu temu bio srpski ministar spoljnih poslova Ivica Dačić. Ministar Dačić primećuje da ovaj „napad na Srbiju i srpski narod dolazi u vreme oslobađajuće presude za Nasera Orića, a sa druge strane nema nikakve osude zločina protiv Srba", i naglašava da je „Srbija do sada milion puta osudila sve ratne zločine, uključujući i zločin u Srebrenici. Pokušaj da se Srbija žigoše kao zemlja kriva za genocid, iako je Međunarodni sud pravde utvrdio da Srbija nema odgovornost za zločin u Srebrenici, ne može doprineti stabilizaciji u regionu", kazao je Dačić.\nLazarevo u Srbiji\nDeklaracija jedno - političari drugo\nAmandman o Srebrenici kao „nejasan i čudan" za DW ocenjuje i Maja Stojanović, direktor Građanske inicijative.\n„Mislim da je taj amandman trebalo jasnije obrazložiti i navesti šta se zapravo od Srbije traži. Država Srbija priznaje sud u Hagu, kao i Međunarodni sud pravde, i ona u Deklaraciji o Srebrenici osuđuje zločin u Srebrenici, na način utvrđen presudom Međunarodnog suda pravde. Država je taj način faktički priznala genocid u Srebrenici. Ono što je problem jeste da državni zvaničnici u svojim govorima i izjavama ne poštuju tu činjenicu", primećuje Maja Stojanović.\nSrpski mediji uglavnom navode da je reč o neobavezujućim dokumentima i odlukama, ali Marko Milosavljević, iz Inicijative mladih za ljudska prava, upozorava da ona može postati obavezujuća ukoliko pojedine zemlje članice EU na tome budu insistirale. Ali, Milosavljević pre svega ovaj amandman Evropskog parlamenta vidi kao brz odgovor na sve ono što se dešava u Srbiji:\n„A to jeste promocija ratnih zločinaca, i negiranje genocida u Srebrenici - što je finale imalo upravo u intervjuu za DW premijerke Ane Brnabić. To je bio jasno izrečen stav zvanične politike u Beogradu, koji jeste neka vrsta relativizacije genocida u Srebrenici", ističe Milosavljević.\nČekanje na zaborav\nMinistar Ivica Dačić je i ovog puta očito imao zadatak da komentariše odluke Evropskog parlamenta, i tu će se po mišljenju Maje Stojanović završiti reakcija srpskih vlasti.\n„Mislim da će se o ovome ćutati, i čekati da sa na to zaboravi. Sada se taj amandman u srpskoj javnosti tumači na razne načine, ali ja želim da ponovim kako mislim da to svakako ne može biti faktički uslov za ulazak Srbije u EU, jer je Srbija to već uradila kroz Rezoluciju o Srebrenici". Jedino što iz Evrope mogu da traže jeste da nema poricanja genocida, nastavlja Maja Stojanović, „što bi moglo da utiče na to da državni zvaničnici ne smeju da izjave kako to nije bio genocid".\nOpozicija prati vlast\nMarko Milosavljević dodaje kako u Srbiji politički mejnstrim jeste da se Srebrenica vidi kao užasan ratni zločin, ali da to nije genocid. Takav stav očito postoji i u opoziciji, skreće pažnju Milosavljević:\n„Imamo sada izjavu Borka Stefanovića, koji je nedavno pretučen, i koji je rekao da bi on isto odgovorio kao Ana Brnabić. Po njegovim rečima to bi učinio jer se u Deklaraciji Skupštine Srbije zločin u Srebrenici ne naziva genocidom. To je zapravo svojevrsna gimnastika da se izbegne upotreba reči genocid", ističe Milosavljević.\nInsistiranje da je reč o neobavezujećem dokumentu, koji nema neku pravnu snagu, pokazalo je u kom pravcu će teći dalja debata u Srbiji oko suočavanja sa prošlošću. Veći deo javnosti i medija je tu činjenicu prihvatio kao neku vrstu olakšanja, jer sve što nije obavezno nije zapravo ni mnogo važno.\nSrebrenica u Bosni i Hercegovini\nMaja Stojanović primećuje da takav pristup dosta dobra odslikava trenutnu situaciju:\n„To nam govori da domaći mediji, pre svega oni bliski vlastima ili u državnom vlasništvu, nastavljaju sa politikom negiranja genocida. To istovremeno nije izveštavanje o činjenicama koje su tu najvažnije. Ali, to što se i danas nastavlja u medijima, kao i u prethodnih dvadeset godina, jeste nepostojanje sistemskog suočavanja sa prošlošću", smatra direktor Građanske inicijative.\nMarko Milosavljević kaže da to jesu možda neobavezne odluke, ali mi ne znamo kakav će stav o tome imati neke pojedinačne članice Evropske unije. Zato mislim da će od tumačenja pojedinih zemalja zavisiti koliko će to zaista biti neka ozbiljnija prepreka na putu Srbije ka EU.\n„To pitanje bih ipak više prebacio na teren unutrašnje politike, jer Srbija mora da razmisli zašto je to važno za samo društvo, ali i za region. U tom smislu mislim da bi trebalo izmeniti neke odredbe Krivičnog zakona, koje na pogrešan način regulišu negiranje ratnih zločina i genocida. One se ne oslanjaju na presude Haškog tribunala, niti Mehanizma za krivične sudove. Ti delovi zakona se moraju promeniti, i u tom slučaju ne bismo imali ovo što imamo danas a to je promocija osuđenih ratnih zločinaca i negiranje ratnih zločina i genocida. Na taj način bi društvo napravilo jedan otklon i distancu prema ratnim zločinima i ratnim zločincima", napominje Marko Milosavljević.\nod Brave Heart taj Pon Dec 03, 2018 6:09 pm\nIzraelska policija je danas poredložila podizanje optužnice protiv premijera Izraela Benjamina Netanjahua za mito u korupcionaškom slučaju koji se tiče izraelskog telokomunikacionog giganta Bezek. Policija je rekla da je istraga pokazala da postoje dokazi da se optuži Netanjahu i njegova supruga Sara za primanje mita, prevaru i izneveravanje poverenja.\nPolicija je rekla da je istraga uključila svedočenje 60 svedoka i da je otkriveno da su Netanjahu i šef Bezeka Šaul Elovič umešani u odnose zasnovane na mitu. Policija je takođe preporučila podizanje optužnice protiv Eloviča i članova njegove porodice.\nŠaul Elovič, 22.02.2018.\nOdluku o tome da li će optužnica biti podignuta donosi državno tužilaštvo, a to može da potraje mesecima.\nSlučaj Bezek, poznat i kao Slučaj 4000, je najozbiljniji od svih za koje se Netanjahu sumnjiči. Netanjahu je do prošle godine bio zadužen za ministarstvo komunikacija i nadgledao propise koje se odnose na tu oblast. Postoje osnovane sumnje da su ljudi bliski Netanjahuu promovisali propise u korist telekomunikacione kompanije Bezek koji su joj doneli milione dolara u zamenu za pozitivno izveštavanje o premijeru na novinskom sajtu te kompanije Vala (Walla). Bivši novinari koji su radili za pomenuti novinski sajt Vala (Wall) su svedočili da su bili pod pritiskom da ne izveštavaju negativno o Netanjahuu.\nPolicija je još ranije preporučila podizanje optužnice protiv Netanjahua u dva druga slučaja korupcije. Reč je cigarama, nakitu, šampanjcu u vrednosti od 230 000 evra koje je porodica Netanjahu ilegalno dobila od holivudskog producenta Arnona Milhana i australijskog preduzetnika Džejmsa Pakera. Netanjahu im je zauzvrat omogućio poreske olakšice.\nU oktobru je počelo suđenje Netanjihuovoj supruzi Sari. Optužena je, između ostalog, da je između 2010. i 2013. u finim restoranima na vladin trošak naručila hranu u vrednosti od 83.000 evra, iako je porodica imala svog kuvara.\nNetanjahu: „Lov na veštice"\nNetanjahu je porekao da je bilo šta lose učinio, odbacivši optužbe kao "lov na veštice” koje su pokrenuli mediji. "Policijske preporuke koje se tiču mene i moje supruge nikoga ne iznenađuju. Odluka o tim preporukama je doneta i one su procurile pre nego što je istraga počela", naveo je Netanjahu u saopštenju.\nDemonstracije u Izraelu protiv korupcije i Netanjahua, februar 2018.\nLiderka opozicione levičarske partije Merec Tamar Zandberg rekla je tim povodom da Netanjahu ne može ostati premijer "ni minut duže" s obzirom da se radi o najozbiljnijem slučaju mita do sada. Ona smatra da on nema moralni mandat da zadrži funkciju i da mora podneti ostavku danas, a da Izrael mora ići na izbore. I druge opozicione stranke su se brzo produžile pozivima na Netanjahuovu ostavku.\nod Brave Heart taj Uto Dec 04, 2018 5:30 pm\nPre tačno 20 godina potpisan je Vašingtonski sporazum. Njime se od muzeja traži da ispitaju poreklo svojih umetničkih dela i da ih vrate vlasnicima ukoliko su ta dela ukrali nacisti. Ali, to se ne poštuje.\nAmerički vojnik u skladištu sa ukradenim umetninama, 24.04.1945.\nIstoričari smatraju da je za vreme Drugog svetskog rata najmanje pet miliona umetničkih predmeta promenilo vlasnike. No, iako se radi o "najvećoj krađi u istoriji", kako je to na jednom skupu u Berlinu rekao američki diplomata i advokat Stjuart Ejzenstat, ta tema se često gura pod tepih. Ejzenstat je jedan od onih koji su pre 20 godina pokrenuli inicijativu da se umetnička dela koja su ukrali nacisti identifikuju i restituišu. Tada su se predstavnici 44 zemlje složili da će ispitati svoje muzejske zbirke. Taj sporazum važi kao revolucionaran.\nDvadeset godina kasnije, Mark Masurovski poručuje da je taj projekat propao. Ovaj istoričar je saosnivač projekta HARP (Holocaust Art Research Project) osnovanog 1997. u Vašingtonu. Zadatak tog projekta je istraživanje arhiva. On je, hteo to ili ne, postao aktivista restitucije. Napamet zna imena bar desetak tužitelja koji još nisu našlil svoju pravdu. Možda je Ejzenštat bio previše optimističan. Nestalo je više od 100.000 slika. A kada naslednici od muzeja traže dela slavnih umetnika kao što su Pikaso ili El Greko, upetljavaju se u sudske procese koji traju decenijama.\nU ovakvim albumima je Hitler vodio evidenciju o svojim umetninama\nIstraživanje porekla umetničkih dela (iz sopstvene zbirke) posle Drugog svetskog rata je decenijama bilo tabu-tema. Kustosi iz čitave Evrope nisu se zanimali za to da li su dela svojevremeno otimali nacisti. "Kada sam sredinom 90-ih počeo da radim za Sotebi, moto je glasio: ne pominji rat, kaže Lusijan Simons, šef odeljenja za istraživanje porekla umetničkih dela ove poznate aukcijske kuće: "Ako je, na primer, neki od umetničkih objekata bio iz zbirke nacističkog funkcionera Hermana Geringa, tražilo se da se to poreklo sakrije i da se umesto toga napiše: nekad u posedu jednog visokog službenika nacističke vlasti."\nRestitucija nije pravno obavezujuća\nNi pravno nije bilo prava na povraćaj. U Evropi su privatni zahtevi prema pravnim odredbama gotovo u svim zemljama - zastareli. Prema nemačkom Građanskom zakoniku, vraćanje umetničkih predmeta nije obaveza ako su predmeti u posedu muzeja više od 30 godina. U Francuskoj zakon jednostavno zabranjuje da se umetnička dela oduzimaju državnim institucijama.\nNajveća tekovina Vašingtonskih principa je u tome što je na institucije izvršen moralni pritisak. Potpisnici traže da muzeji postanu maksimalno transparentni i da podnosioci zahteva dobiju neograničen pristup arhivama. U izjavi se od vlada traži da stvore strukture koje pravim vlasnicima omogućuju da nađu svoja umetnička dela i postignu "pravedno i fer rešenje". Mnogi u toj formulaciji ne vide ništa pravedno niti fer.\nAmerički vojnici 50 divizije Treće armije u rudniku soli i slika Eduara Manea\nPrema izveštaju Vašingtonske konferencije o holokaustu iz 2014. godine, većina država koje su 1998. potpisale Vašingtonske principe otada nisu preduzele - ništa. Samo pet od 44 države - Nemačka, Francuska, Holandija, Austrija i Velika Britanija, formirale su komisije za poravnavanje u sporovima oko spornih umetničkih dela koja su opljačkali nacisti. U SAD su propali svi pokušaji da se formiraju takve komisije, što znači da naslednici moraju da se pripreme na skupe sudske procedure kako bi ostvarili svoje zahteve. I pored toga, SAD su još i najpovoljnije mesto za tužitelje, jer je tamo 2016. potpisan Akt o otuđenoj umetnosti za vreme holokausta (HEAR).\nPrivatne zbirke i aukcijske kuće - ni u Nemačkoj ni u inostranstvu - nisu u obavezi da vraćaju dela iz svojih zbirki. No, i pored svega, pozitivno je to što je debata o umetničkim delima koja su ukrali nacisti postala deo suočavanja sa holokaustom - pa je tako postala deo javne debate. No, sa restitucijom se slabo napreduje a poslednji svedoci iz vremena holokausta za nekoliko godina više neće biti među živima.\nod Brave Heart taj Uto Dec 04, 2018 5:35 pm\nSituacija s klimatskim promenama „nikada nije bila toliko ozbiljna" i to treba da podstakne međunarodnu zajednicu da učini mnogo više u borbi protiv tih promena, izjavila je danas zvaničnica UN Patricija Espinoza u Katovicama, prvog dana konferencije UN o klimi - COP24.\n„Ova godina će biti među četiri najtoplije ikada registrovane godine. Koncentracija gasova sa efektom staklene bašte u atmosferi je na rekordnom nivou a njihovo širenje se povećava", navela je Espinoza.\nSkup o klimi u Poljskoj na kome učestvuju predstavnici 200 zemalja će trajati do 14. decembra. Ministri i neki šefovi vlada treba da se pridruže pregovorima u ponedeljak kada će se Poljska kao domaćin skupa založiti za zajedničku deklaraciju o osiguranju „pravedne tranzicije" za industrije fosilnih goriva u okviru napora za smanjenje emisija gasova s efektom staklene bašte.\nPariskim sporazumom iz 2015.godine zemlje potpisnice su se složile da treba zadržati stanje zagrevanja planete ispod dva stepena Celzijusa, a idealno bi bilo 1,5 stepeni u odnosu na predindustrijsku eru. Tokom vikenda je 19 vodećih svetskih privreda na samitu G-20 u Buenos Ajresu potvrdilo svoju posvećenost Pariskom klimatskom sporazumu iz 2015. godine. Jedino su Sjedinjene Američke Države još jednom potvrdile da ne prihvataju taj sporazum.\nTokom vikenda su destine hiljada ljudi izašli na ulice Kelna, Berlina, Brisela na proteste zbog klimatskih promena.\nU Briselu je danas više od 65.000 ljudi učestvovalo u do sada najvećem maršu o klimi u Belgiji, kako su ocenili organizatori. U glavnom gradu Belgije gradski saobraćaj je danas bio besplatan. Demonstranti, među njima čitave prodice sa malom decom, su u mirnoj šetnji nosili plakate s natpisima o očuvanju planete.\nU Berlinu i Kelnu se u subotu je sa istim zahtevima demonstriaralo ukupno 35 000 ljudi. Od vlade se posebno traži da ugalj što je pre moguće bude izbačen iz upotrebe. Demonstranti su nosili transparente sa sloganima "Stop uglju" i "Budućnost bez uglja". Demonstranti u Kelnu su ponovo pozvali i na očuvanje Hambaške šume kojoj preti uništavanje od strane energetske kompanije RWE koja hoće da proširi svoj površinski rudnik lignita.\nNemačke vlasti nameravaju uskoro da predstave plan o ukidanju upotrebe uglja narednih decenija. Pod pritiskom pokrajina koje imaju značajne rudnike uglja, kao što su Saksonija, Brandenburg i Saksonija-Anhalt, rad Vladine komisije za odustanje od uglja je upravo produžen do januara. Komisiji treba više vremena da razmisli o konkretnim merama za strukturne promene - pre nego što predloži konkretan datum i plan za odustajnje Nemačke od ovog fosilnog goriva.\nod Brave Heart taj Uto Dec 04, 2018 5:39 pm\nLNG-terminal na Krku – deo geopolitičke bitke\nPomoćnik američkog državnog sekretara energetiku Frensis Fenon izjavio je nedavno da bi dugo odlagani terminal za tečni prirodni gas (LNG) na Krku, Hrvatsku mogao da pretvori u vodeću energetsku silu u regionu.\nSAD, koje guraju sopstvene LNG-planove za Evropu, podržavaju slične projekte u Poljskoj i Nemačkoj kao način da se oslobode zavisnosti od ruskog gasa. Savetnik za energetiku Mladen Pejanović nazvao je to „gasnim ratom“ Rusije i SAD.\n„Terminal povećava značenje Hrvatske u geopolitici jugoistočne Evrope“, izjavio je za DW Jan Mus, stručnjak za jugoistočnu Evropu. „Osim u na severu Poljske, centralna Evropa će sada dobiti pristup na dodatnom terminalu za LNG na jadranskoj obali. Krk je prolaz Hrvatske za politiku centralne i istočne Evrope“.\nTerminal kao geostrateški faktor\nProjekat LNG-terminala na Krku od strateškog je značaja i za EU, koja ga podržava sa 101,4 miliona evra. Kako EU smanjuje sopstvenu proizvodnju gasa, ona će sve više da zavisi od uvoza u naredne dve decenije, što znači da će ono što bude danas odlučeno, imati dugoročne posledice za buduće puteve snabdevanja, za energetsku i širu geopolitiku.\nEvropske potrebe za uvozom, odnosno razlika između potrošnje i proizvodnje raste. Sa 200 milijardi kubnih metara 2016. očekuje se da će do 2022. godine porasti na 290 milijardi kubika.\n„Razviće se gusta mreža malih energetskih centara“, očekuje rumunski ministar energetike Viktor Grigoresku. Međutim, „tržište centralne i istočne Evrope još nije potpuno povezano, a to je dinamika povezujućeg procesa koji daje strukturi svoj oblik – što neke države stavlja u bolji položaj od drugih“.\nHrvatski Sabor usvojio je zakon o izgradnji terminala u junu, a LNG Hrvatska u državnom vlasništvu nedavno je izabrala kompaniju „Golar Power“ kao ponuđača za plutujaći rezervoar i pogon za pretvaranje gasa od 140.000 kubnih metara (godišnje, tehnički kapacitet je 2,6 milijardi kubika).\nRijeka, mart 2018: protesti protiv izgradnje LNG-terminala\nUkupni troškovi izgradnje terminala procenjuju se na 250 miliona evra, iako Hrvatska procenjuje ukupne investicione troškove – uključujući gasovode i kompresorske stanice – na oko milijardu evra.\nHrvatska je već dugi niz godina pokušavala da izgradi terminal za LNG. „Ali u Hrvatskoj nema dovoljne potražnje za gasom“, izjavio je za „Euractiv“ Fred H. Hačinson, predsednik i izvršni direktor „LNG Partners“. „Ko god da ga bude gradio, finansirao i rukovodio njime, nadam se i profitirao, mora da ima i predstavu o tome kako da obezbedi potražnju za gasom.“\nNišta iz SAD\n„SAD ne izvoze samo energiju, već i slobodu“, rekao je ranije ove godine američki ministar energetike Rik Peri.\nProizvođači LNG u SAD nisu zainteresovani za odlazak u Hrvatsku zbog nedovoljne potražnje – za gasom, a ne zbog slobode, pretpostavlja se. U prvom krugu javnog tendera za podnošenje obavezujućih ponuda (koji je već istekao), LNG Hrvatska je, kako se čuje, primila samo jednu ponudu i to od hrvatske INA za samo 100 miliona kubnih metara godišnje.\nHrvatska troši oko tri milijarde kubika gasa godišnje i domaća proizvodnja zadovoljava oko 65 odsto potreba. Štaviše, Hrvatska je nedavno obnovila svoj dugoročni ugovor o gasu sa „Gaspromom“, što pokriva osnovne potrebe zemlje, tako da će potražnja za dodatnim LNG na samom hrvatskom tržištu biti u najboljem slučaju ograničena i neizvesna, kaže za DW Akos Lodž iz Centra za Globalnu energetsku politiku na Univerzitetu Kolumbija.\nRusija, koja je obustavila izgradnju gasovoda Južni tok, najavila je ranije ove godine da bi mogla da ponudi gotovinu za izgradnju terminala na Krku. I nije iznenađujuće to što je tom prilikom predloženo snabdevanje ruskom naftom i gasom po pristupačnoj ceni.\nKatar i SAD mogu da budu potencijalni dobavljači, veruju analitičari. „Ali pretpostavljam da će kupci u regionu jednostavno da odlučuju na osnovu toga ko nudi najjeftiniji i najfleksibilniji LNG na tržištu“, kaže Lodž.\nHrvatska već dobija ruski gas po prilično konkurentnim cenama, a zemlje u regionu uglavnom ne gaje odbojnost prema ruskom gasu, poput Poljske i baltičkih država, pa će verovatno biti manje spremne da plate premiju za alternativni izvor snabdevanja gasom u obliku LNG, dodao je Lodž.\nDrugi mogući snabdevač je Azerbejdžan, koji je aktivno uključen u južni koridor, gasovod od 3.500 kilometara od Bakua do Evrope koji bi trebalo da bude položen 2020. godine.\nMađarska i Hrvatska najavljuju izgradnju gasne stanice koja bi omogućila protok gasa između tih dveju zemalja. Mađarski premijer Viktor Orban i Peri susreli su se u Budimpešti u novembru, i Peri je pozvao mađarsku vladu da otkaže rusku energiju za druge projekte. Terminal Krk bi mogao da bude prilika za Budimpeštu da decentralizuje snabdevanje energijom nakon 2020. godine, kada ističe njen dugoročni ugovor o snabdevanju gasom iz Rusije.\n„Kako stvari stoje, Mađarska je jedino značajno tržište u regionu koje može da podrži razvoj hrvatskog projekta“, smatra Lodž. „Još konkretnije, sudbina projekta verovatno je u rukama jedne ili dve mađarske kompanije za trgovinu gasom (jedna državna i jedna privatna)“, kaže Lodž, dodajući da su Mađari donedavno gledali na rumunski gas kao primarni izvor koji može da pomogne u odvajanju od Rusije.\nTerminal takođe može da snabdeva gasom Bugarsku i Ukrajinu, dok bi Bosna i Hercegovina, nakon ukidanja Južnog toka, mogla da odustane od ruskih zaliha i da se takođe priključi na terminal na Krku.\n„Terminal na Krku, zbog ograničenih kapaciteta, neće značajnije uticati na evropsko tržište gasa, ali će biti presudan za mađarsko tržište s kojeg bi mogao da utiče i na druga tržišta. I, što je najvažnije, u kriznim trenucima može da posluži kao vrlo važan izvor“, kaže za DW Klaus-Diter Borhard, direktor odeljenja za Interno energetsko tržište pri komesarijatu EU za energiju. On dodaje da veruje da je zajednička hrvatsko-mađarska vlasništvo najrealnija opcija za projekat na Krku.\nod Brave Heart taj Sre Dec 05, 2018 5:17 pm\nNATO ili neizvesnost?\nAktiviranje Akcionog plana za članstvo (Membership Action Plan – MAP) je „istorijski korak“ za Bosnu i Hercegovinu na njenom putu ka evroatlantskim sistemima bezbednosti. To je poruka većine zvaničnika iz entiteta Federacije BiH, koji pozdravljaju poziv koji je NATO uputio BiH da realizuje prvi Godišnji nacionalni program.\nLider Hrvatske demokratske zajednice (HDZ) i donedavni član Predsedništva BiH Dragan Čović, tim povodom se oglasio na svom Tviter-nalogu: „Želim da iskažem zadovoljstvo i pozdravim odluku saveznika nakon današnjeg ministarskog sastanka NATO u Briselu, gde je BiH pozvana da dostavi svoj prvi Godišnji državni program“, napisao je Čović.\nThankful to @NATO allies and @jensstoltenberg.\nŽelim iskazati zadovoljstvo i pozdraviti odluku saveznika nakon današnjeg ministarskog sastanka #NATO-a u #Brussels, gdje je #BIH pozvana da dostavi svoj prvi Godišnji državni program.\n11:50 AM - Dec 5, 2018\nMeđutim, aktuelni predsedavajući Predsedništvu BiH Milorad Dodik se i pre današnje (5.12.) sednice u Briselu usprotivio aktivaciji MAP za BiH, pozivajući se na rezoluciju Skupštine entiteta Republike Srpske. „Ništa od MAP. Mene obavezuje rezolucija RS o vojnoj neutralnosti“, rekao je Dodik. Slične su reakcije i drugih srpskih zvaničnika iz RS.\nBiće „političkih problema“\nVojnopolitički analitičar iz Federacije BiH Đuro Kozar kaže da je iz Brisela upućen poziv BiH da se i definitivno odluči o ulasku u NATO. „Ovo je velika šansa za BiH koju naša država ne bi trebalo da propusti, tim pre što je i svim dosadašnjim strateškim dokumentima Predsedništva BiH i Zakonom o odbrani predviđen ulazak BiH u NATO“, kaže Kozar za DW.\nOn, međutim, naglašava da će u tom smisli biti „političkih problema“, posebno kada je reč o RS. „U RS je nedavno usvojena Rezolucija o vojnoj neutralnosti, prema kojoj BiH ne bi trebalo da ulazi ni u jedan vojni savez. To će morati da raščisti Predsedništvo BiH, jer odluka o realizaciji MAP koju je potpisao i Nebojša Radmanović nikada nije opozvana“, kaže Kozar.\nZaključak iz 2009. još uvek na snazi\nPredsedništvo BiH je 10. juna 2009. usvojilo Zaključak o upućivanju zahteva za Akcioni plan za članstvo, koji je zvanično uručen 2. oktobra 2009. godine u mandatu članova Predsedništva BiH Nebojše Radmanovića, Harisa Silajdžića i Željka Komšića. Radmanović je i tada bio visokopozicionirani član Dodikovog Saveza nezavisnih socijaldemokrata (SNSD).\nU pismu NATO Radmanović je 2009. godine, između ostalog, naglasio: „Još jednom smo potvrdili našu predanost vrednostima Alijanse, kao i našu volju da ostanemo proaktivan, vidljiv i pouzdan partner koji deli teret današnjih izazova. Iznad svega, podvukli smo našu želju da postanemo punopravna članica NATO, što je od strateške važnosti za BiH“, napisao je Radmanović.\nNedžad Ahatović: Garancije NATO u direktnoj suprotnosti s velikosrpskim ratnim ciljevima\nMeđutim, sa slabljenjem međunarodnog političkog, ali i vojnog prisustva u BiH, RS menja kurs u pogledu integracije BiH u evroatlantske sisteme, okrećući se Srbiji i ruskim interesima na Balkanu, ocenjuje vojni analitičar iz Federacije BiH Nedžad Ahatović. „Garancije koje bi NATO pružio BiH u smislu očuvanja njenog teritorijalnog integriteta i suvereniteta, u direktnoj su suprotnosti sa velikosrpskim ratnim ciljevima“, kaže Ahatović za DW.\nRezolucija o vojnoj neutralnosti RS\n„Ključni razlog našeg protivljenja ulasku BiH u Severnoatlantski savez je taj što je NATO tokom proteklog rata bombardovao RS, a potom i našu maticu Srbiju“, kaže članica Parlamentarne komisije BiH za odbranu i bezbednot Dušanka Majkić. „To bombardovanje bilo je besomučno i naše emocije su protiv tog vojnog saveza. Koliko god bili važni argumenti Federacije BiH, toliko su važni i naši argumenti iz RS“, kaže Majkićeva za DW.\n„Ja sam te stavove često iznosila i našim sagovornicima iz NATO, i nisam imala osećaj da me ne razumeju. Takođe, podsećam da je Skupština RS usvojila Rezoluciju o vojnoj neutralnosti kojom su svi prethodno doneseni akti Skupštine RS koji se odnose na članstvo BiH u NATO prestali da važe. Niko od srpskih predstavnika u institucijama BiH neće moći da tvrdi drugačije ili da usvoji nešto novo“, kaže Dušanka Majkić.\nAlijansi se žuri\nGovoreći o konkretnim prednostima ulaska BiH u NATO, Đuro Kozar naglašava da bi se država na taj način politički i bezbednosno dodatno stabilizovala.\nĐuro Kozar: Odluka o realizaciji MAP koju je potpisao i Nebojša Radmanović (SNSD) nikada nije opozvana\n„To bi ovoj zemlji otvorilo i bolju perspektivu za strana ulaganja, jer niko ne želi da ulaže kapital u nestabilne države. NATO je u ovom slučaju ipak 'progledao kroz prste' BiH koja nije u potpunosti registrovala vojnu imovinu kao vlasništvo države. Federacija BiH je to učinila, ali RS nije“, podseća Kozar.\nNaš sagovornik ističe da se Alijansi „žuri“ kada je reč u prijemu BiH, iako ona u tom smislu nikoga ne prisiljava. Đuro Kozar smatra da je reč o „važnim geostrateškim interesima“, jer NATO na tom području želi da ima preimućstvo u odnosu na Rusiju, koja, dodaje, preko Srbije i RS želi da zastupa političke, ekonomske, pa i vojne interese na Balkanu.\nod Brave Heart taj Sre Dec 05, 2018 5:27 pm\nNemački i francuski minstri finansija, Olaf Šolc i Bruno Lemer\nNakon 16 sati pregovora, ministri finansija Evropske unije u načelu su se dogovorili oko reformskog paketa za monetarnu uniju. S naglaskom na „u načelu“. Sve te predloge još bi trebalo da potvrde lideri zemalja Unije. Osim toga, većina reformskih namera nije usklađena s konkretnim podacima o budžetu. Radi se samo o dogovorenim konceptima i metodama koji su dogovoreni kako bi evrozona uskoro postala otpornija na krize.\nUprkos tome, nemački vicekancelar i ministar finansija Olaf Šolc dogovorene reforme opisao je kao „veliki korak unapred“ koji će „uneti bezbednost u naše živote“. No Šolcovo oduševljenje počiva na činjenici da se, nakon meseci zastoja, stvar pomakla s mesta, te da je pronađen kompromis između Nemačke i Francuske. Ciljevi su, doduše, bili mnogo viši od koncepta koji je prihvaćen.\nMinistri su se dogovorili oko sledećih reformi:\n- Zajednički budžet za evozonu\nKako kaže Šolc, 19 zemalja-članica dobiće „nešto poput“ sopstvenog budžeta za projekte unutar monetarne unije. Iz tog budžeta bi se poticale investicije unutar Unije kako bi se ekonomski nivo zemalja-članica dugoročno uravnotežio. Ipak, taj budžet neće biti poseban, već integrisan u postojeći budžet svih 27 zemalja-članica.\nTaj budžet uklopiće se u okvire budžeta koji će biti na snazi nakon 2021. Još uvek nije poznato koliko će iz tog budžeta stajati na raspolaganju. Francuski predsednik Emanuel Makron voleo bi da taj iznos bude trocifren u milijardama. Nemačka je tu mnogo opreznija i skromnija. Zna se da neće biti nekog „evro-ministra“, kako je to priželjkivala Francuska.\n- Evropski monetarni fond\nEvropski stabilizacioni mehanizam (ESM) „težak“ 750 milijardi evra dobiće nova ovlašćenja. ESM će ubuduće delovati kao poslednje osiguranje u ophođenju s bankrotiranim kreditnim institutima unutar evrozone. Time bi bio povećan stepen odbrane banaka od finansijskih spekulacija – tako bar veruje šef ESM Klaus Regling.\nEvro bi morao da ostane stabilan\nESM bi ubuduće trebalo ranije da priskače u pomoć u slučaju da neka od zemlja-članica zone upadne u finansijske poteškoće. Delovanje ESM trebalo bi da bude preciznije usklađeno s Evropskom komisijom. Međunarodni monetarni fond (MMF), koji je do sada bio „u igri“ isključivo zbog insistiranja Nemačke, ubuduće će igrati mnogo manju ulogu. Kao krajnji stepen, ulogu MMF trebalo bi da preuzme ESM i brže – u slučaju potrebe – kreditima priskače u pomoć.\n- Novi digitalni porez\nEvropska unije bi najkasnije od 2021. Trebalo da uvede tzv. digitalni porez na poslovanje velikih internet-koncerna. Porez bi pre svega trebalo da se odnosi na dobit od onlajn-oglašavanja i da bude primenjivan tamo gde se poslovi i obavljaju. To znači da sedište firme više neće igrati neku ulogu pri oporezivanju. Kada Gugl u Nemačkoj zarađuje novac, tad bi se i porezi obračunavali tamo, a ne u Luksemburgu ili Belgiji, odnosno tamo gde je fizičko sedište firme za EU.\nEvropljani nastoje da taj porez uvedu i na globalnom nivou, zajedno sa SAD i Kinom. Ali do sada postoje otpori. Ukoliko dogovor unutar foruma G20 ili OECD do 2021. ne bude uspeo, Nemačka će jednostrano uvesti taj porez.\nMinistri su takođe dogovorili da dalje rade na bankarskoj uniji. Tu je pre svega sporno pitanje kako ostvariti zajedničko obezbeđenje uloga. Do sada je pravilo po kojem država u slučaju stečaja banaka garantuje za uloge do 100.000. Rizici u zemljama poput Italije, Grčke, Španije ili Kipra su zemljama poput Nemačke i Holandije, još uvek je previsok i zato odbijaju da prihvate to pravilo. Broj nestabilnih kreditnih fondova u bankama evrozone pada, ali mora biti dodatno smanjen. Zato se ne zna kada će zajedničko obezbeđenje uloga (EDIS) stupiti na snagu.\nEvropska komisija sastavila je spisak reformskih koraka koji ni deset godina nakon finansijske krize još nisu preduzeti. „Mnogo toga još nismo ostvarili“, priznao je ministar Šolc. Ipak, prvi koraci su očigledno načinjeni.\nod Brave Heart taj Sre Dec 05, 2018 5:35 pm\n„Nije nam dozvoljeno zapošljavanje žena u skladištu“, kaže Lange. „Nemački Zakon o radu zabranjuje ženama da podižu više od 12, 5 kilograma, a šrafovi su napravljeni od gvožđa. Ono je teško, tako da ništa ne možemo da uradimo.„Čak iako je ta žena stvarno jaka?“\nod Brave Heart taj Čet Dec 06, 2018 5:47 pm\nGenerlani sekretar NATO Jens Stoltenberg: sledeći korak je na Bosni i Hercegovini\nU cilju podržavanja reformi doneta je i odluka o pozivu BiH da aktivira Akcioni plan za članstvo u Savezu. ”Spremni smo da prihvatimo podnošenje prvog godišnjeg nacionalnog programa BiH što uključuje i praktične mere za političku ekonomsku i reformu odbrane. To će pomoći BiH da se pripremi za članstvo. Sada je na BiH da načini sledeći korak i odluči da li će da prihvati ovu ponudu", poručio je Generalni sekretar NATO.\nU sedištu NATO u Briselu kažu da je i pored neispunjenih uslova, kao što su popis vojne imovine, namera Alijanse da godišnji nacionalni plan kao instrument podrške refomama učini dostupnim za BiH. Navodi se da je isuviše vremena u BiH potrošeno na predizborne kampanje i izbore i da je sada neophodno da brzo formira vlast i da se država vrati poslu sprovođenja reformi. ”Fokus NATO je na odbrambenom i bezbednosnom sektoru. Jasno je iz NATO perspektive da se ovom odlukom ne nudi članstvo u Alijansi niti se zemlja primorava da odluči da li će da pristupi Alijansi", navode diplomatski izvori u NATO.\nOpunomoćenica EU za spoljnu politiku i bezbednost Federika Mogerini: važno je da Bosna i Hercegovina zadrži kurs ekononmskih reformi\nKao sledeća punopravna članica NATO u Briselu se vidi Makedonija i to na proleće 2020. godine, dok se za BiH naglašava da ”još puno posla ima da se uradi na putu ka članstvu". ”Svaka država sama odlučuje o svojim bezbednosnim i odbrambenim aranžmanima. Ključin princip je pravo izbora . Mi smo otvorili tu mogućnost za BiH, a na državi je da odluči kako i kada će da sarađuje sa NATO", navode u Alijansi. Dodaje se da se da se o saradnji sa NATO razgovara sa vlastima u Sarajevu i još jednom poseća da bi u cilju daljeg napretka zemnlje u procesu evroatlantskih integracija bilo dobro što pre formirati vladu posle izbore u zemlji.\nDžuvo: Prilika koja se ne sme propustiti\nAmbasador BiH pri NATO Amir Džuvo je u sedištu Alijanse ocenio je da je da je Godišnji akcioni plan početak istinske partnerske saradnje BiH i NATO. ”U pitanju nisu samo vojne reforme već i na drugi reformski procesi u BiH koji su neophodni da bi država postala članica NATO", kaže Džuvo. On je naveo da će zemlja da nastavi da ispunjava ”Talinski uslov", što je uknjižba perspektivne vojne imovine, ali i da očekuje, paralelno, odluku o početku rada na Godišnjem akcionom planu. Prema njegovim rečima, BiH bi, kao i Hrvatskoj i Crnoj Gori pre nje, trebalo do 8 godina da ispuni uslove za ulazak u Alijansu. Za zamenika ministra spoljnih poslova BiH, Josipa Brkića, poziv za aktivaciju MAP-a je najpozitivnija integraciona vest za BiH u 2018. godini. ”Ministri NATO su odlučili da pruže ruku BiH. Tu ruku treba da prihvatimo i pokažemo da smo spremni na sledećei korak integracija BiH u NATO", poručio je Brkić iz Brisela.\nU Briselu podsećaju da se NATO složio da se MAP za BIH pokrene u aprilu 2010. godine kao posebno prilagođen program koji predviđa savetovanje, pomoć i praktičnu podršku prilagođenu individualnim potrebama zemalja koje žele da se pridruže Alijansi. Odluka o aktiviranju MAP-a za BiH doneta je na sastanku ministara spoljnih poslova NATO članica kojem je prisustvovala i i šefica EU diplomatije Federika Mogerini. ”Za EU je bitno da BiH zadrži fokus na ekonomskim reformama, kao i da se rad na evropskoj perspektivi zemlje nađe među prioritetima posle izbora u zemlji", poručila je Mogerini. I generalni sekretar NATO Jens Stoltenberg i šefica EU-diplomatije Federika Mogerini naglasili su da je ceo region Zapadnog Balkana od ključne strateške važnosti i za EU i za NATO. ”EU perspektiva svih partnera sa Zapadnog Balkana je jasna. Naša saradnja sa Zapadnim Balkanom je veoma dobra, a u oblastima koje se odnose na bezbednosnu saradanju kao što su borba protiv terorizma, prevencija radikalizacije, borba protiv organizovanog kriminala je ključna", poručila je Mogerini.\nod Brave Heart taj Čet Dec 06, 2018 5:51 pm\nod Brave Heart taj Čet Dec 06, 2018 5:55 pm\nod Brave Heart taj Čet Dec 06, 2018 8:08 pm\nod Brave Heart taj Pet Dec 07, 2018 5:44 pm\nOživljavanje Južnog toka: "Biće začas!"\nMeđutim, kako podseća Andrej Gurkov u svojoj analizi za Dojče vele, od četiri isprava planirana kraja izgrađena su samo dva kroz Crno more od kojih jedan kapaciteta 15,75 milijardi kubika ima definitivnog kupca – turski državni koncern Botas koji će tim gasom snabdevati evropski deo zemlje. Mnogo godina je taj region opskrbljivan dugim putem preko Ukrajine, Moldavije, Rumunije i Bugarske, a sada će ganc nove cevi dovoditi gas direktno od proizvođača. „Bez rizika i taksi za tranzit", piše Gurkov.\n„Verujem da se ide na to da se nešto i ostavi Ukrajini, bar neki dinar, iako je cilj da se i ruta Severnog i Turskog toka premeste sa tog tržista, da ga zaobiđu, mora se naći neko rešenje", kaže nam predsednik Udruženja za gas Vojislav Vuletić.\n„Ruta Južnog toka trebalo je da uđe na teritoriju Srbije od Zaječara, sa vrha planine Balkan, jer je ta trasa odgovarala s obzirom na tadašnji plan projekta. Sada, kada gas dolazi odozdo, trebalo bi da prati rutu to jest ulaz kod Dimitrovgrada", kaže Vuletić.\n„Gazprom je došao do granica EU, rekao: evo došli smo, vi dalje gradite kako želite i kako vam odgovara a mi ćemo pustiti gas", sažima to Vuletić.\nI srpski parlament je o tome raspravljao. Ministar finansija Siniša Mali, braneći budžet za narednu godinu, rekao je da je ta investicija važan projekat za energetsku nezavisnost Srbije. Menja se naziv „sistem za transport prirodnog gasa Južni tok" nazivom „magistralni gasovod granica Bugarske-granica Mađarske". Do sada je ipak sprovedena eksproprijacija tek na delu trase.\nPredsednik srpskog Udruženja za gas Vuletić takođe se pita kako se došlo do te vrednosti investicije. „Procena je relativna, jer kaže se da će gasovod biti kapacita 15 milijardi kubnih metara, ali ne zna se koliki će biti radni pritisak gasa, a o toga zavisi veličina cevi, dimenzije i slično, što utiče na cenu."\nAli ako je Srbija išta naučila iz epizode „Južni tok", onda da ni pompezna najava, potpis, a ni zavarena cev nisu garnacija da će radijatori na kraju biti topli.\nod Brave Heart taj Pet Dec 07, 2018 5:47 pm\nJordan je primio više od 600.000 sirijskih izbeglica. Vlada u Amanu međutim pominje brojku od gotovo 1,3 miliona. Neki Sirijci su se proteklih meseci vratili u domovinu. Ali za mnoge to ne dolazi u obzir.\nRaba kuva kafu i sipa je u fildžane. Kafa je ovde pravi mali luksuz koji ona sebi jedva da može da priušti. Ona živi u dvosobnom stanu na periferiji jordanskog glavnog grada Amana sa svoje četvoro male dece. Porodicu izdržava porodicu radeći povremene poslove i zahvaljujući podršci Organizacije za izbeglice. Život te 40-godišnje Sirijke je težak, ali uprkos tome, ona ne želi da se vrati u svoj rodni grad Homs. U svakom slučaju, ne sada.\n„Bojim se da će moj sin biti prisiljen da ode u vojsku ili da će na neki drugi način da izgubi život u Siriji. Već je dovoljno strašno to što je njegov otac ubijen“.\nRaba je nekada sa svojom porodicom živela u svojoj kući, u blizini njenih roditelja i sestara. Njen muž je radio kao stolar, a i Raba je ponešto zarađivala radeći u tkaonici vune. Pored toga, brinula se o deci. A onda je došao rat i porodica je pobegla u Jordan. Nakon što se njen muž iz Amana još jednom otišao u Siriju da donese potrebna dokumenta, više ne nije vratio. „Moj muž je ubijen dok je pio čaj u kući svog rođaka. Raketa je pogodila kuću.“\nRaba u međuvremenu već pet godina živi u Jordanu. Fatima i Basma, dve najmlađe kćerke, i ne pamte oca. Njihova starija sestra imala je deset godina kada je otac stradao: „Ne želim nazad u Siriju, jer moj tata više nije živ. Tamo ne može da se živi“.\nU Homsu gotovo više nema gde da se živi\nNjihova porodična kuća u Homsu odavno više ne postoji, a rođaci su se raselili u svim pravcima: „Imam brata koji živi u Libanu, sestru koja se iselila u Nemačku i drugu sestru koja je iz Homsa prešla u Hamu. Moji roditelji žive u Turskoj“, kaže Raba.\nU Jordanu je Raba stvorila svoju malu mrežu. Njena mlađa deca tu idu u školu, njena starija kćerk se tu udala. Raba se oseća sigurno u Amanu. Baš kao i Huda. Ta 58-godišnja Sirijka živi sa svojim mužem i kćerkom u malom stanu na istoku grada. „Ne možemo da se vratimo u Siriju, jer je naša kuća srušena. Nemam više smeštaj. Moj muž je bolestan i ne može više da radi i da zarađuje novac. Osim toga, strah nas je da u Siriji nije bezbedno“, kaže Huda.\nI ona je iz Homsa. Četvrt u kojoj je živela, skoro u potpunosti je sravnjena sa zemljom. Kada ona priča o tome, na licu joj se vidi očaj. Ona gotovo uopšte više ne računa s tim da će još jednom videti svoju domovinu. Njen suprug ima problema sa diskus-hernijom, njoj bi trebalo da bude ugrađen pejsmejker. Zbog skupih medicinskih tretmana, porodica je veoma zadužena. Povratak u Siriju teško je zamisliv. Još manje nekakava ponovna izgradnja njihove kuće.\n„Kada mislim na Siriju naviru mi sećanja i briznem u plač.“\nod Brave Heart taj Pet Dec 07, 2018 5:50 pm\nCreate a forum on Forumotion | Umetnost, Kultura i Zanimanja | Misc | © phpBB | Besplatan Forum međusobnog pomaganja | Kontakt | Signalizirajte zloupotrebu | Napravi bezplatan blog


Na Univerzitetu Crne Gore nagrađeno 18 najboljih studenata - Gracija\nNa Univerzitetu Crne Gore nagrađeno 18 najboljih studenata\nNa Univerzitetu Crne Gore (UCG) nagrađeno je 18 najboljih studenata, koji su postigli izuzetan uspjeh i pokazali kako treba sticati znanja i vještine, a priznanja koja su dobili vide kao podstrek da nastave usavršavanje za profesije za koje se školuju.\nRektor Univerziteta Crne Gore, Vladimir Božović, kazao je da mu je izuzetno zadovoljstvo što ima priliku da se obrati najboljim predstavnicima najvrednijeg dijela Univerziteta Crne Gore – studentima i to ne slučajno baš na današanji datum.\n“Nije slučajno što smo baš ovaj datum odabrali da obilježimo vaše uspjehe i posvetimo ga samo vama. Danas obilježavamo Međunarodni dan studenata, prisjećajući se žrtava 1939. godine, kada su nacisti pogubili 20 čehoslovačkih studenata koji su protestovali protiv okupacije. Više od 1.200 studenata je tada odvedeno u koncentracione logore, dok su domovi i univerzitet pretvoreni u kasarne”, podsjetio je Božović.\nIako živimo u vrlo izazovnom vremenu, današnja borba studenata, kako je poručio, na sreću ima drugačiji karakter.\n“Ipak, ne bi smjela da bude sa manja žara i hrabrosti u odnosu na one kojih se danas sjećamo. Danas, vaš glas, vaše znanje, kreativnost čuje i vidi cijeli svijet. I time, ova vaša borba ima širi zahvat nego ikad u istoriji. Možda je zato i vaša odgovornost veća. Ali, neka je! To ne smije nikog da sputa ni da uplaši”, rekao je Božović\nPoručio je da studenti imaju moralni i intelektualni kredibilitet da u društvu budu glasni, da se pobune, suprotsave nepravdi i raznim društvenim devijacijama, ali i da pohvale dobre ideje.\n“Mi, vaše kolege i profesori, smo tu da vam damo i zamah da ostvarite svoju ulogu u društvu, kao slobodoumni, sposobni, obrazovani i kreativni mladi ljudi. Dragi studenti, UCG je kuća u koju ste uvijek dobrodošli i kad završite, ali kojoj u budućnosti treba vaš dobar glas i vaša pomoć. Ovo je na izvjestan način apel svim da se snažnije utemelji “alumnistička” kultura. Prvobitno, riječ alumnus imala je značenje “sin koji se brine o drugom”. Vi ste kćeri i sinovi ove kuće gdje ste hranjeni znanjem, u kojoj ste intelektualno i obrazovno sazreli, pa računamo da nas, naš UCG nećete zaboraviti”, jasan je Božović.\nPoručio je da je pored nastavnih obaveza, zahtjevnih prepreka, period studiranja riznica najljepših uspomena.\n“Stoga, ispunite ovo vrijeme ljepotom, tim posebnim studentskim uspomenima, koje će vas hraniti u decenijama nešto oporijeg života od ovog u kome danas uživate. Još jednom najsrdačnije čestitike na izuzetnom uspjehu dobitnicima nagrada, uz želju da nam i ubuduće donosite radosti poput ove današnje”, rekao je Božović.\nPredsjednik Studentskog parlamenta Saša Roćen, kazao je da je biti uspješan student izuzetna stvar, na ponos onih koji ostvaruju takve rezultate, ali i njihovih porodica, a biti najbolji na svom fakultetu i dobitnik tog priznanja, privilegija je odabranih.\n“Zato možemo reći da su danas sa nama privilegovani i najbolji među najboljim visokoškolcima. Vi ste svijetli primjer u ostvarivanju akademskih ciljeva, pojedinci koji ste pokazali na koji način treba sticati znanja i vještine. Siguran sam da je priznanje koje danas dobijate smo podstrek da i u narednom periodu nastavite da budete posvećeni svom usavršavanju, kako bi u budućnosti mogli da preuzmete odgovorne uloge u profesijama za koje se školujete. Znanje koje posjedujete, kroz buduće profesionalne pozive, treba da nadogradite, steknete potrebno iskustvo i dodatne vještine, koji su neophodni da odgovorite izazovima koji očekuju i vas, ali i društvo u cjelini”, rekao je Roćen.\nU ime studentske organizacije, poručio je da će i u narednom periodu voditi računa o tome da studenti dobiju bolje uslove za studiranje i bolju poziciju u crnogorskom društvu.\n“Naša vrata su uvijek otvorena za vas, a vaši predlozi i sugestije korisni inputi u zastupanju interesa svih visokoškolaca pred nadležnim državnim institucijama. Budite primjer svojim koleginicama i kolegama, budite dostojni nasljednici onih koji su se borbom za studentska prava, pobrinuli da budemo ponosni na 17. novembar i dan koji visokoškolci u svim državama svijeta obilježavaju kao svoj dan”, kazao je Roćen.\nNagrađena studetkinja Biotehničkog fakulteta, Borjana Premović, rekla je da joj je veliko zadovoljstvo što se nalazi među odabranom grupom mladih, perspektivnih ljudi, a nagrada je potvrda rada i truda, ali i motivacija da nastavi sa usavršavanjem.\n“Poslije trogodišnjih osnovnih studija, planiram da upišem dvogodišnje master studije u svojoj državi u nadi da će Crna Gora obezbijediti mladima budućnost i priliku za usavršavanje”, kazala je Premović.\nStudent šeste godine Medicinskog fakulteta, Vukašin Stojanović, kazao je da nije bilo lako postići uspjeh i da nagrada za njega predstavlja veliku privilegiju i motivaciju za dalji rad.\n“Medicina je sinonim za cjeloživotno učenje. Buduće usavršavanje planiram u zemlji i inostranstvu. Veoma je bitno da mladi ljudi uče, usavršavaju se. Dobiti priviledgiju da budete najbolji i da se to vrednuje u nekoj struci, ili na fakultetu je zaista veliko. Budućnost društva temelji se na takvim mladim ljudima. Čast mi je što sam u društvu odabranih”, rekao je Stojanović.\nNagrađeni su: Dženana Đurković, studentkinja Ekonomskog fakulteta sa prosjekom 10, Ilija Zeković, student Fakulteta dramskih umjetnosti sa prosjekom 10, Mia Kružić sa Fakulteta političkih nauka i prosjekom 10, Tijana Drobnjak sa Filološkog fakulteta i prosjekom 10, Samra Mujević sa Filozofskog fakulteta i prosjekom 10, Helena Blagojević, studentkinja Fakulteta likovnih umjetnosti sa prosjekom 9.97, Iva Drekalović, studentkinja Muzičke akademije sa prosjekom 9.97, Vukašin Stojanović, student Medicinskog fakulteta sa prosjekom 9.96, Kristina Davidović, sa Fakultet za turizam i hotelijerstvo, čiji je prosjek 9.95, Vladimir Novović, student Elektrotehničkog fakulteta, čiji je prosjek 9.92, Luka Velašević sa Prirodno-matematičkog fakulteta sa prosjekom 9.83, Borjana Premović, studentkinja Biotehničkog fakulteta sa prosjekom 9.80, Dino Jonuz sa Pomorskog fakulteta u Kotoru, čiji je prosjek ocjena 9.78, Emina Međedović sa Metalurško-tehnološkog fakulteta i prosjekom 9.71, Andrea Medin sa Mašinskog fakulteta i prosjekom 9.53, Anja Glogovac, studentkinja Građevinskog fakulteta, čiji je prosjek 9.33, Vučić Filipović sa Pravnog fakulteta, koji ima prosjek 9.33 i Divna Stanović sa Arhitektonskog fakulteta, prosjek 9.30.\nJednostavan, brz i ukusan doručak


Qué bonito amor - Page 12\nRe: Qué bonito amor\nby Ángel on 28.03.13 20:37\nMda. On to uvek radi.\nAli ocigledno ima dobru prodju cim to bude u svakoj seriji.\nby salem on 29.03.13 13:52\nAli kakve veze to ima sa serijom,odnosno samom pricom?I sto rece neko gore ne mogu mu oprostiti sto je unistio divan original\nby Miloš92 on 31.03.13 20:34\nŠta drugo reći nego to je Mejia.\nby Aurora on 31.03.13 21:32\n@Stefan wrote: Jeste Angelica Maria majka\nIstu stvar je Salvador Mejía napravio u telenoveli Triunfo del amor u vrijeme Uskrsa,María Magdalena je bila čini mi se Carmen Salinas (Milagros),a Isus Krist je bio ja mislim Pablo Montero (Cruz),ne sjećam se više,ali uglavnom identične scene koje je sada snimio u telenoveli Que bonito amor,snimao je i 2010 u telenoveli Triunfo del amor povodom Uskrsa,ako se netko sjeća i te scene u seriji Triunfo del amor su u Meksiku bile prikazane točno na Veliki tjedan,a kod nas nešto malo kasnije jer se serija kod nas (Hrvatska) počela prikazivati 2 mjeseca prije završetka emitiranja u Meksiku,a sad vidim da iste gluposti ponavlja i ovdje,očito mu je to postala nekakva tradicija ako snima neku seriju u vrijeme kada se bliži Uskrs\n@salem wrote: Ali kakve veze to ima sa serijom,odnosno samom pricom?I sto rece neko gore ne mogu mu oprostiti sto je unistio divan original\nSa serijom mislim da nema nikakve veze i nije mi jasno što mu to treba i ovo je već 2.serija u kojoj to radi,1.put je to napravio u seriji Triunfo del amor,baš me zanima u kojoj sljedećoj će istu ovu glupost napraviti,nadam se više niti u jednoj i da mu je ovo zadnja glupost,znam da on zna u serije koje snima staviti mali milijun nebuloza (npr;Ukleta Mariana gdje se čovjek pretvarao u sokola ),ali ovo s Isusovim mućenjem i smrću mu je vrhunac gluposti koje je napravio u telenovelama\nby Srki22 on 20.03.18 18:32\nDa li je neko ovo odgledao do kraja ?\nJa sam bacio pogled na par epizoda, ali s obzirom da pratim i original, nisam mogao da se zadrzim na ovome... Slazem se sa ostalima da su unistili jednu kvalitetnu, savrsenu seriju.\nOno pevanje zvuci tako amaterski i bez emocija, a muzika je nesto sto je temelj ove serije, jer preko nje glavni likovi se upoznaju, zavole, svadjaju, pate, oprastaju...ocekivao sam da ce Meksikanci u tome da nadmase Kolumbijce,jer ipak su to marijaci, ali QBA je definitivno samo bleda kopija LHDM.\nJorge Salinas je potpuni promasaj za glavnog lika, Peniche za Milamoresa... izgledaju smesno. Dannu ja gotivim i delovala mi je kao odlican izbor za Rosario, ali lik je previse patetican, pobozan... Carolina/Rosario je daleko bolja. Generalno, previse provlace crkvu kroz seriju,pocevsi od imena glavne junakinje,pa onaj "oltar" u pansionu gde je odseo bogatas,gde se mole oboje i svasta jos. Ovde su El Coloso i kcerka vlasnika bara ljubavnici,sto je tipican sapunicarski zaplet.\nLjudi,ako volite ovakve price, mlad glavni par sa neverovatnom hemijom, originalne i zanimljive sve sporedne likove, sjajan zaplet, zdrav i prirodan humor i meksicku narodnu muziku, pogledajte umesto QBA originalnu verziju-kcerku marijacija, remek delo kolumbijske RCN televizije! Postoje i epizode sa prevodom.


Centar za podršku djeci sa smetnjama u razvoju dobio poklone od SŠC „Petar Kočić“ | gradzvornik.org | Dobrodošli na zvaničnu prezentaciju grada Zvornika\nPočetna / VIJESTI / Centar za podršku djeci sa smetnjama u razvoju dobio poklone od SŠC „Petar Kočić“\nCentar za podršku djeci sa smetnjama u razvoju dobio poklone od SŠC „Petar Kočić“\nPosted on 19. maja 2020. by Zoran Eric in VIJESTI\nCentru za podršku djeci sa smetnjama u razvoju i njihovim porodicama danas su zaposleni i učenici Srednjoškolskog centra „Petar Kočić“ uručili poklone koje su kupili sredstvima prikupljenim od prodaje ulaznica za humanitarni koncert.\nPsiholog Marijana Ćirković rekla je da su pokloni koje su dobili iz ove škole veoma značajni jer doprinose kvalitetnijem radu i socijalizaciji djece.\n„Ova škola prati i često pomaže rad Centra svojim donacijama te tako čine ljepšim boravak svih naših korisnika u njemu.“\nDirektor škole Biljana Pisić rekla je da u martu ove godine, zbog pandemije virusa korona, nisu uspjeli sprovesti niz humanitarnih akcija.\n„Jedna od njih je i koncert, upravo dva dana prije zakazanog termina za njegovo održavanje proglašena je vanredna situacija, ali je naš Savjet učenika vrijedno radio zajedno sa koordinatorima, profesorima Marijom Stjepanović i Stanislavom Tomićem koji su od prodaje karata prikupili 800 KM. Kako očekujemo da će Centar uskoro početi sa radom odlučili smo da im uručimo ono šta im je potrebno kako bi u prvim danima nakon otvaranja korisnici imali sve uslove za realizaciju aktivnosti.“\nOd prikupljenog novca kupljena su dezinfekciona i sredstva za higijenu, kao nešto što je trenutno najpotrebnije, te didaktički materijal za igre i razne radionice koje se u Centru realizuju, napomenula je predsjednik Savjeta učenika Kristina Todorović.\nCentar za podršku djeci sa smetnjama u razvoju i njihovim porodicama koji ima preko 50 korisnika, otvoren je 2015. godine, a njegov rad finansira Gradska uprava Zvornik.


Koliko je bitna so kod ishrane krava - Domaćinska kuća\nKuća » Agro vesti » Koliko je bitna so kod ishrane krava\nKoliko je bitna so kod ishrane krava\nZa zdravlje životinja značajna je uravnotežena ishrana vitaminima i mineralima. Grupa preživara (biljojedi) gde pripadaju krave, u osnovnom obroku imaju potrebu za određenim dodacima(suplementima) u ishrani, kako bi njihov organizam normalno funkcionisao. Mineralne materije koje je nemoguće uneti ishranom iz trave i sena a ne proizvode se u telu krave, treba dodati u hranu.\nSo je kravama neophodna da bi regulisale vitalne funkcije kao što su: pravilno funkcionisanje nervnog sistema,probavnog, rada mišića. So takođe pomaže regulaciju vode u organizmu, utiče na zdrav rast i povećanje telesne mase. Unos soli u kravlji organizam snižava visok nivo kalijuma koji je prisutan u njihovom organizmu koji bi, bez soli kao suplementa u ishrani, doveo do pojave brojnih oboljenja.Potreban je za normalizaciju kiselinsko-bazne ravnoteže .\nMinimalna stopa potrošnje po danu za krave je od 30-40 grama stočne ili obične soli. Količina dnevne potrebe oscilira u zavisnosti od količine suve materije obroka, godišnjeg doba, starosti životinja, faze proizvodnje mleka i produktivnosti životinja. Upotreba soli je posebno značajna u periodu intenzivnog rasta goveda, zimi(kada postoji nedostatak korisnih komponenti), tokom bremenitosti i dojenja teladi.\nNedostatak soli u ishrani dovodi do zdravstvenih problema poput: smanjenja proizvodnje mleka, mršavljenja, slabog apetita, neobičnog ponašanja (lizanja zidova štale, grickanje drvenih predmeta), pobačaja, neplodnosti.\nVisoka koncentracija soli u organizmu krava nije ništa manje opasana za životinju, jer može uzrokovati: povraćanje, dijareju, slepilo, grčeve, paralizu, kao i bolesti bubrega, probleme s kostima,trovanje solju.\nSo se kravama može davati u rasutom stanju (u posudama) ili u blokovima (stočni kamen), koji krava liže u meri u kojoj joj je to potrebno. Kravama omogućiti pristup soli po volji, kako bi mogle da ga konzumiraju u meri koja im je potrebna, takođe obezbediti i celodnevni pristup vodi za piće u meri koja im je potrebna. Situacije u kojima krave preteraju sa solju moguće su jedino kada im nije obezbeđen pristup vodi za piće neposredno nakon konzumiranja soli. U retkim slučajevima zbog nedostatka vode može doći do trovanja solju.[/b]\nSledećaPočela isplata novca po hektaruSledeći