Osud ve svých rukou - Kapitola 1 - Povídkový blog\n« Osud ve svých rukou – Prolog\nOsud ve svých rukou – Kapitola 2 »\nOsud ve svých rukou – Kapitola 1\nod autora: Jackie Decker | 5.9.2017 - 19:58 | 10.9.2017 Osud ve svých rukou\nBylo již léto. Dvouměsíční prázdniny začaly studentům Chrámu před dvěma týdny. V samotném areálu hradu zůstávalo jen absolutní minimum žáků a zrovna tak většina kantorů trávila své dny doma se svými rodinami, nebo kdekoliv jinde mimo školu. Ředitel sám pobýval obvykle kdesi v Prvním světě. Ale toho dne čekal na shromaždišti pod Chrámem na velmi zvláštní hosty, které se uvolil přijmout. Vítr cuchal Ivoru Magnussonovi černé sestřihané vlasy. Jeho oblek typický pro manažery Prvního světa, stroze doplňoval chladný a odměřený výraz jeho tváře.\nKouřil už druhou cigaretu při čekání na čas příchodu manželů Žaltynů a přihlášku ke studiu jejich syna svíral pevně ve své ruce. Popravdě nevěděl, zda si to od nich vyložit jako provokaci, nebo jestli to opravdu myslí vážně.\nZ magického portálu pak vystoupili dva lidé. Muž a žena. Ona minimálně o deset let starší než on. A i jemu už bylo kolem třiceti. Jejich šaty byly v Länkerijském stylu pozdního středověku vyvedené z kvalitních látek, ale příliš důstojně svým vystupováním nepůsobili. Ieva se sice držela Ignaie za rámě, jak se slušelo, ale cosi ve výrazu její tváře prozrazovalo nejistotu. Její manžel také nevypadal dvakrát nadšeně z tohoto jednání, ale i přesto došel pár až k řediteli.\n„Pan Magnusson?“ zeptal se stroze muž.\n„Ano.“ Ivor se zamračil a důkladně si je prohlížel. Znak Zatracení ale nespatřil ani na jednom z nich.\n„Obdržel jsem přihlášku ke studiu vašeho syna Gintara.“\n„Je s ní nějaký problém?“ Madam Žaltyniené povytáhla obočí.\n„Technicky vzato, ne,“ přiznal ředitel neochotně a propálil ji přísným pohledem, „ale myslím, že víte, v čem je problém.“\nIeva shlédla na svého muže, který byl o několik centimetrů menšího vzrůstu než ona a ten se ujal slova: „Stejně jako my, ani on nenese Znak Zatracení. Prokletou Perlu ještě nikdy nepoužil a můžeme se za něho zaručit, že se ve škole bude chovat jak má -“\n„Vaše záruka nemá žádnou hodnotu,“ připomněl jim ředitel chladně a potáhl z cigarety.\nNa to se výraz matky změnil na téměř prosebný.\n„Pane Magnussone,“ začala, „žijeme už příliš dlouho v izolaci. My… Víme, že naši předkové udělali chybu. To koneckonců, ani nelze popřít, že… Ale Gintaras za nic z toho nemůže. Nezaslouží si snad každý, druhou šanci? Vždyť on nedostal ještě ani tu první… Je to hodný hoch. Pravda trochu neortodoxní, přiznávám, ale je chytrý. Zvládne přijímací zkoušky, jako každý jiný student jeho věku. Je dost silný i pro její praktickou část. Možná nevystuduje s vyznamenáním, ale věříme, že Velkou maturitu nakonec udělá,“ odmlčela se. Výraz v ředitelově tváři ale zatím pouze potemněl.\n„Pochopte… Žijeme v ústraní. Tam si nenajde přátele, ani nezíská budoucnost. Chceme pro svého syna něco víc, než život, jaký jsme měli sami. Vím, že nemáte děti, ale pomyslete, kdybyste měl… Nechtěl byste pro svého syna, také to nejlepší? Pokud neuspěje, bude to jeho chyba. Pokud svou příležitost promarní, bude si za to moci sám. Ale opravdu si nezaslouží, aby tu možnost dostal?“\n„Nežádáme žádnou protekci,“ vložil se do toho opět chlapcův otec, „chceme jen, aby dostal stejnou šanci, jako kterýkoliv jiný mág z Länkerie. Děti plebejců s magickým Darem mají větší práva, než náš syn…“ nedořekl, aby dal prostor řediteli. Ten si v duchu povzdechl a odvrátil zrak. Nastalo ticho.\nSvým způsobem je Ivor chápal. Chtějí dostat syna mezi ostatní mladé mágy. Dát mu příležitost vymanit se z omezenosti vlastního rodu. Na druhé straně přijmout žáka z Prokletého rodu by s sebou neslo značná rizika. A to jak pro něho samotného, tak pro školu, kdyby se to někdo dozvěděl… Na druhé straně, může soudit chlapce, kterého nikdy neviděl a neměl možnost poznat? Pravda, o dětech měl celkově své vlastní mínění… Ale oni doopravdy žádali vlastně jen to, aby dostal stejnou šanci, jako všichni ostatní. A on nikdy netrpěl potřebou někoho zvýhodňovat ale ani znevýhodňovat.\n„Dobrá,“ vydechl kouř, upustil nedopalek a zašlápl ho, „pokud složí přijímací zkoušky, přijmu ho.“\nManželé si vydechli.\n„Ále,“ dodal Ivor Magnusson a v očích se mu zalesklo, „na přijímací zkoušky se dostaví ve zvláštním termínu a pokaždé než vstoupí na půdu Chrámu, si sám zkontroluji, že není Zatracencem. Pokud bude přijat, nastoupí pod jiným jménem. Nic ho nesmí spojovat s vaším rodem. Výbor ho bude evidovat jako studenta z plebejských poměrů Druhého světa. Na shromaždišti pro takové studenty ho budou vyzvedávat výhradně sluhové, které sami vyberete, kteří budou hrát roli jeho rodičů a to až do doby, kdy studium zakončí.“ Ať už to bude jakýmkoliv způsobem…\nIgnas s Ievou na sebe vážně pohlédli, ale vlastně už byli rozhodnutí, dřív než tato podmínka byla pronesena.\n„Dobrá,“ vydechl Ignas a jeho žena vážně přikývla.\n„Berete doufám na vědomí, že vzhledem k Prokletí, bude oproti ostatním značně indisponován v určitých disciplínách…?“\n„Ano,“ hlesla matka a křečovitě se pousmála, „ale věříme, že i tak se dokáže mezi ostatními prosadit a nijak viditelně nezaostávat. Neustále na sobě pracuje, uvidíte sám…“ Ponechala svou větu neukončenou.\nIvor Magnusson se stále tvářil chladně a odměřeně. Na papír ve své ruce, připsal rozhodným pohybem určené datum a čas.\n„Tady máte termín jeho přijímacích zkoušek. Na ty ho ještě přivedete sami.“ Předal jim ředitel Gintarovu přihlášku s již vepsaným termínem.\nManželé přikývli, převzali papír a portálem se vrátili zpět na svůj ostrov. I ředitel se otočil k odchodu. Nakolik to bylo, či nebylo správné rozhodnutí, mohl ukázat jen čas. Jedinou připomínkou toho setkání zůstal nedopalek cigarety zadupaný v trávě, smíšené pocity ředitele a vítězné mínění Žaltynů. Ani ti však ještě nedokázali odhadnout, co přesně jim to vlastně přinese…\nNa stroze působící bíle vymalované chodbě rodinného hradu postával před dveřmi z borového dřeva nečitelně se tvářící chlapec. Stál neobvykle rovně a působil upjatě. Světle hnědé vlasy, tak trochu do zrzava, mu splývaly na ramena sestřihané kolem obličeje a jasnýma modrýma očima propaloval dveře, jakoby mohl nahlédnout do tajemství za nimi.\nSluha nesoucí podnos s čajovou konvicí a šálky mu nevěnoval jediný pohled. Ani holčička otírající parapet od prachu se ho nezeptala, zda se nebojí vejít. Ale i kdyby se zeptali, Gintaras by stejně nic nepřiznal.\nLevou dlaň svíral křečovitě v pěsti, až se mu nehty zarývaly do masa. On tu bolest ale téměř nevnímal.\nV jednu chvíli se pak bez zjevného podnětu pohnul vpřed. Pravá dlaň dopadla na bronzovou kliku a bez zaklepání otevřel.\nByl tam pokoj, ne zcela nepodobný Gintarovu vlastnímu. Na posteli s nebesy ležel o dva roky mladší bledý chlapec a vedle něj na židli prodlévala v mlčení jeho matka. Sara se po příchozím prudce ohlédla, jak v ní leknutím hrklo. Když však Gintara uviděla, její překvapený výraz se zatvrdil.\nNeuhnul pohledem. Tetiny oči mu nemohly způsobit větší bolest, než si působil on sám.\n„Jdi pryč!“ rozkázala mu hořce. To ho ale neodradilo. Zůstal stát dva kroky za dveřmi.\n„Chci ho vidět,“ oznámil nic neříkajícím hlasem.\nTo už ovšem bylo na Saru Žaltyniené příliš.\n„Vypadni!“ rozkřičela se a její zvlhlé oči uronily první slzy v synovcově přítomnosti. Gintaras nehnul ani brvou. Čelil jejímu zoufalství, jakoby se ho nijak nedotýkalo. Nebylo ničím proti tomu, co sám cítil.\nV té chvíli se Gintarův bratranec na posteli pohnul a položil svou ochablou ruku na klín své matky, která jeho dlaň okamžitě sevřela v těch svých.\n„Nevyháněj ho, mami…“\n„To je dobrý, mami.“ Vyloudil syn na své tváři bolestný úsměv. Sara ještě snad celou minutu žmoulala Mykolaiovu vlhkou dlaň, než se s povzdechem zvedla ze židle. Gintaras už ji téměř dorostl a to byla z jeho rodiny nejvyšší. Působila jako křehká žena, ale ve chvílích jako byla tato, se v jeho tetě, našla nebývalá energie. Vykročila ke dveřím, a když synovce míjela, na okamžik se zastavila, aby mu zašeptala do ucha: „Jestli se mu přitíží, zabiju tě…“\nOdešla. Nad její výhrůžkou se mohl Gintaras jen pousmát. Vždyť jak by to jeho nekouzlící teta chtěla dokázat? I se všemi handicapy, které měl, byl stále ještě silnější a mocnější, než kdy Sara bude. Ani se po ní neohlédl, ale když za sebou zavřela, vykročil k posteli bratrance rychlejším krokem.\nJak je?“ zeptal se se zájmem, ale přiškrceně.\nJak myslíš?“ oplatil mu Mykolas stejnou mincí. Na čele se mu leskl pot a pod peřinou se i v létě nepřestával chvět. I přes to jak se cítil, vykouzlil na rtech unavený úsměv.„Vole,“ utrousil Gintaras, „práh bolesti musíš posouvat! Ale pomalu…“ Jakoby mu to nekladl na srdce už dřív.\n„Druhý stupeň už mi šel…,“ vydechl bratranec a úsměv se z jeho rtů vytratil. Gintara bodlo v hrudi a v ústech mu vyschlo. Viděl to na Mykolaovi už dávno. Byl fyzicky slabší než on sám. Neměl trpělivost ani disciplínu. Chtěl Myka vést. Chtěl mu pomoci, aby zesílil, ale horlivý Mykolas vše uspěchal. A horlivý Mykolas skončil tady…\n„I na druhym stupni máš jednodušší a náročnější kouzla. Nemůžeš je všechny zaškatulkovat. Nemůžeš bez dlouhejch tréninků pokročit dál, pokud na to nemáš vůli…“\n„Ale j-já sem chtěl,“ vydechl bratranec a rozkašlal se. Gintaras nad tím zakroutil hlavou, přisedl k němu, dotkl se jeho čela a ucítil spalující horkost.\n„Vole… Chtít neznamená, bejt dost odhodlanej,“ odtušil, soustředil se na oheň v bratrancově těle, uchopil ho jako nějaký katalyzátor, a v druhé dlani zhmotnil plamen, který tím jak hořel, snižoval Mykolaovu horečku. Živelná magie Gintarovi bolest nepůsobila. Kolikrát našel taková využití ohně, že by jiné ani nenapadla. Tak jako teď.\n„Co to děláš?“ vypravil ze sebe bratranec zvědavě.\n„Dávam tě do kupy.“\n„To nemusíš, se uzdravim -“\n„Práh bolesti musíš posouvat pomalu,“ zopakoval přiškrceně Gintaras co už řekl dřív. „Je zbytečný cejtit víc bolesti než sneseš, to by tě tak akorát zabilo, nebo by to mělo efekt přesně opačnej. Strach z bolesti už by ti nikdy nedovolil naučit se víc.“ Nepodíval se na svého pacienta. Očima se vpíjel do plamene na své dlani a ve tváři se mu usadil vážný temný pohled.\nMykolas mlčel. Ruměnec v jeho tváři už neměl s horečkou nic společného. Zastyděl se a zadíval do zdi. Když Gintaras ucítil, že už má správnou tělesnou teplotu, oheň v dlani nechal pohasnout. Věděl, že ho tím nevyléčí, ale usoudil, že mu to ani nemůže ublížit. Jak seznal, Myk už stačil usnout a přesně to byl odpočinek, který jeho tělo potřebuje k regeneraci. Tmavě hnědé vlasy měl rozprostřené na polštáři a jeho útlá postava působila klidně. Ano, i takové už znala historie jejich rodu. Ty, kteří se nedožili vyššího věku, nebo se nikdy nenaučili kouzlit zvlášť dobře. Zdálo se, že jeho mladší bratranec bude dalším z nich…\nKdyž Ginataras opustil ztichlý pokoj, ještě stále cítil ozvěnu pocitů, které mu svíraly hruď. Šel na trénink šermu za svým strýcem, zatímco v myšlenkách spílal osudu, že se nikdy nevzdá, že všechno přežije a vytrvá až dokonce. Najde řešení a vezme osud do svých rukou, i kdyby to mělo být to poslední, co udělá…\nNa kamenném nádvoří ze čtyř stran obklopeném holými zdmi na něj již strýc čekal. Stál zády k němu, ruce sepnuté v kříži. Delší hnědé vlasy nosil svázané v culíku a cvičný meč odpočíval připravený na stole. Kolem dokola stály stojany s dalšími tréninkovými zbraněmi volně k dispozici jen pro něj.\n„Jdeš pozdě, Gintare,“ pronesl, pro teď jeho učitel, aniž by se otočil.\nOslovený protočil oči a strčil ruce do kapes.\n„Byl sem u Mykolaie,“ řekl na vysvětlenou, aniž by dal najevo jakékoliv emoce.\nStrýc se na něj zprudka otočil. Na rozdíl od tety Sary mu Linus selhání svého syna za vinu nedával, ale pozdní příchody synovce mu vadily. Nebylo to totiž poprvé…\n„Za trest budeš po tréninku půl hodiny krokovat.“\n„Jenom půl hodiny?“ zeptal se Gintaras narážeje na trénink před dvěma dny, kdy se mu trest protáhl špatným provedením kroků až na hodinu. Díky čemuž přišel pozdě k dědovi na lektvary…\n„Vem si meč a postav se pořádně,“ vyzval ho strýc a povzdechl si nechápaje proč to Gintaras dělá. Někdy se zdálo, že je zodpovědnější, než by bylo jeho věku úměrné a vzápětí udělal takovou zbytečnou botu, že by zasloužil tak akorát výprask.\nGintaras udělal, jak strýc řekl a postavil se proti němu. Linus jeho postoj upravil, namísto ukazovátka, rovnou rákoskou. Když konečně stál přijatelně, sáhl strýc po svém meči, čehož Gintaras využil k útoku a přetáhl ho tím svým přes záda.\nLinus se na synovce překvapeně a přísně zadíval. Gintaras se ale pousmál a pokrčil rameny. V očích se mu přitom vyzývavě zalesklo. Proč by koneckonců nesměl využít soupeřovy nepřipravenosti k tomu, aby ho skolil?\nStrýc se rozhodl nekárat synovce i za tenhle výstřelek. Pořád je to ještě kluk, a nad některými věcmi je lepší někdy oči přivřít. Postavili se proti sobě. Očima se pokoušeli číst v tom druhém… Ale než se mohli opravdu pustit do tréninku, vstoupil na cvičební plácek starý uhlazený sluha, který se oběma svým pánům uklonil a nakřáplým hlasem škrobeně oznámil:\n„Rodiče si žádají mladého pána.“\nLinus se po sluhovi ohlédl, jakoby doufal, že si dělá jen nějaký nejapný žert. Ten to ale myslel smrtelně vážně. Jako ostatně vždy.\nGintaras z toho neměl dobrý pocit. Tohle se často nestávalo, pokud s ním chtěli rodiče mluvit, měli čas u snídaně, oběda či večeře, nebo na kterékoliv hodině, které se v jeho výchově sami ujali. Tohle obřadní předvolání mohlo znamenat jedinou věc. Průšvih…\nPřesto se ale ušklíbnul, hodil meč strýci a prohlásil: „Smůla, trest nebude.“ Vypadal opravdu spokojeně. Ne, že by šerm považoval za zbytečnost, ale nechtěl dát najevo své obavy ze setkání s rodiči. Z tréninkového placu odcházel jako king a na strýce se už ani nepodíval.\n„Přičtu ti ho k příštímu!“ zavolal za ním Linus a povzdechl si. Na rozdíl od chlapce věděl, oč jde, a když si bratranec volal syna k sobě, mohlo to znamenat jedinou věc. Byl přijat… Jak to ovšem zrovna Gintaras přijme, zůstávalo otázkou…\nIgnas s Ievou očekávali syna v pracovně. Nevelké místnosti vyvedené ve žlutém odstínu vybavené nábytkem z olšového dřeva, působící stroze a účelně. Otec seděl za svým pečlivě urovnaným stolem a matka stála u něj čelem ke dveřím, kterými starý Žydrünas Gintara přivedl.\nZaklepal, uklonil se, ohlásil příchod mladého pána, vpustil chlapce dovnitř a zavřel za ním dveře.\nGintaras předstoupil před rodiče s hlavou lehce na stranu, zvednutým obočím a palci zastrčenými za opasek. Matka ho za nevhodné chování počastovala přísným pohledem.\n„Stůj pořádně!“ zpražila ho i výtkou. Ne, že by Gintaras věděl, proč by jako měl, ale narovnal se a založil si ruce v kříži, jako to dělával strýc, když na něj čekal.\nMatka si povzdechla a sevřením ramene předala slovo manželovi.\n„Máme pro tebe překvapení, Gintare,“ začal otec tajemně s neproniknutelným výrazem ve tváři.\n„Mam průser?“ zeptal se okamžitě.\nIgnas ho zpražil káravým pohledem a Ieva okřikla: „Mluv slušně!“\nGintaras líně protočil oči.\n„Mám průšvih?“ protáhl, jakoby ho nesmírně unavovalo tam stát a poslouchat je.\n„Zatím ne,“ odtušil jeho otec, „ale s matkou pro tebe máme překvapení.“\n„Dnes jsme se setkali s Ivorem Magnussonem,“ napověděla mu matka s letmým pousmáním.\nChlapec se na to ale zatvářil otráveně. Nikdo z velkých rodů ho nezajímal. Jediní, o které měl, zájem byli Luneclairové, ale z těch zbyl jediný a je kdo ví kde…\nRodiče na sebe stísněně pohlédli. Gintarova reakce je znepokojovala.\n„Je to ředitel Chrámu,“ přihodil otec další nápovědu.\n„No a? Ať je, beru mu to snad?“ opáčil syn znechuceně. To už se Ignas rozzlobil a praštil pěstí do stolu, až v Gintarovi hrklo. Otec se málokdy rozčiloval, natož takto. Navenek by na něm leknutí ale nikdo nepoznal. Necítil strach. Co horšího než to, že ho zrodili, by mu mohli udělat? Ale rozhodně zpozorněl.\n„Snažíme se ti tu něco říct!“ okřikl ho. Ieva pohladila manžela po rameni, aby se upokojil.\n„Proč myslíš, že jsme mluvili právě s ním?“ zeptala se syna téměř jemně.\nGintaras ale mlčel. Moc možností v tomhle případě nebylo, tak proč by to měl říkat nahlas?\nOtec posunul na druhou stranu stolu jeho přihlášku s datem příjímacích zkoušek a syn po ní úkosem přelétl pohledem. Bylo to, jakoby píchli do vosího hnízda, jak se v něm rozdmýchala bouře nepochopení. Vrhl po rodičích ukřivděný pohled.\n„Proč, do prdele?“ vydechl překvapeně. Ústa nechal pootevřená a oči rozšířené. Hlavou zakroutil zcela nechápavě.\nGintare!“okřikla ho znovu matka.\n„Jakej to má smysl? Proč bych se U Merlina hlásil do Chrámu?!“ vyjel na ně.\n„My jsme tě tam přihlásili,“ opravil ho otec naoko trpělivě. Chlapec přelétl pohledem z něj na matku a ta si povzdechla. Tak nějak doufala, že by to mohl vzít jako svou příležitost, ne že ho budou ještě nutit, aby se jí chopil.\n„Mysleli jsme, že to tak pro tebe bude lepší,“ naznačila opatrně.\n„Chcete se mě zbavit?“ zeptal se Gintaras přímo a zamračil se.\n„Ne,“ ujistila ho matka a hlas se jí zachvěl.\n„Tak proč?!“ zeptal se znovu ostře.\n„Proč co?“ Ieva vůbec nechápala, co Gintarovi přelétlo přes nos.\n„No proč? Co to má za smysl? A jak si to jako představujete? Že tam napochoduju se slovy: „Čus volové, já sem Gintaras Žaltynas!“?; to přece nejde…“\n„Ne!“ uťal jeho řeč rázně otec a oba se odmlčeli.\n„Ne, to nejde. Budeš studovat pod jiným jménem a Výbor tě bude evidovat jako syna nekouzlících rodičů z Druhého světa -“\n„COŽE?!!!“ skočil otci do řeči. Ti co ho učili, že má být hrdý na to kým je a na své předky ho posílají zapírat sám sebe? To přeci nemůže být jen tak, to musí mít nějaký hlubší důvod… Něco co by obhájilo tak nesmyslnou věc, jako tenhle za vlasy přitažený plán…\n„To nemyslíte vážně ne? Vždyť to… To co se učí tam, se můžu naučit i doma a… A mnohem líp! Tady když se něco podělá, alespoň budete vědět co mi je a jak s tim naložit… Ale tam? Nikdo mě nebude znát…“ snažil se jim vysvětlit, do jakého pekla se ho rozhodli uvrhnout. „Proč?“ vydechl znovu tu otázku, kterou kladou všichni, když právě jim vloží do života osud nějakou nečekanou překážku. A že tato nebyla první v jeho životě.\nSyn se odmlčel a těkal pohledem z jednoho rodiče na druhého.\n„Protože tady tě nic nečeká.“ Pronesl otec a zatvářil se odměřeně. Už měl Gintarových výstřelků tak akorát dost.\nChlapec změnu v otcově výrazu postřehl a pochopil, že se musí uklidnit.\n„A co mě čeká tam?“ odtušil přiškrceně.\n„Budeš mezi jinými mladými mágy. Kromě vzdělání si tam můžeš najít přátele, třeba i budoucí manželku,“ navrhla mu matka vážně, ale opatrně.\n„Manželku…? Je mi patnáct!“ oponoval a založil si ruce na prsou.\nGintaras si odfrkl.\n„Nemůžu kouzlit, aniž bych cítil bolest, nemůžu nikomu říct kdo sem, nemůžu použít svou Perlu a nemůžu využívat ani Zhmotňování (schopnost tvořit věci z čiré magie pouhou silou představivosti, která se v jejich rodu dědila snad od nepaměti). Copak sem jedinej kdo to vidí?! Jako mágové stojíme za hovno a vy mě chcete poslat mezi ně?“ Pořád mu na tom něco nesedělo. Něco nebylo v pořádku, ale nedokázal přijít na pravou podstatu svého pocitu.\nIgnas už to nevydržel a zprudka se postavil.\n„Ty do té školy nastoupíš, Gintare! Složíš přijímací zkoušky a vystuduješ Chrám! Stálo nás velké úsilí přesvědčit ředitele, aby se s námi vůbec setkal a vyslechl nás, natož aby ti dal příležitost. A ty tu příležitost nepromarníš! Nastoupíš tam a uděláš vše, co se po tobě bude chtít!“\nA bylo to tu zas. Rozhodli o něm. Dostal jasný příkaz a nemělo smysl se proti němu ohrazovat. Jeho otec nechtěl doopravdy slyšet vůbec nic. Nastalo ticho, ve kterém se Gintaras hrdě napřímil. Nezlomí ho. Ani rodiče, ani nějaká pitomá škola. To nedovolí.\n„A co se po mě chce?“ Zeptal se tentokrát věcně a odhodlaně. Jen potemnělý pohled jeho upřených očí naznačoval, jak hluboko si tuhle křivdu vryl do paměti.\nRodiče se po sobě už nepodívali a otec zakončil, co začal: „Abys splnil přijímací zkoušky, nastoupil do Chrámu a studoval v něm až do konce.“\nGintaras vážně a vyrovnaně přikývl.\n„Jak si přejete,“ uklonil se jim hlavou, otočil se na podpatku a odešel.\nMladý pán se za strýcem na šerm už nevrátil. Dokonce nešel ani na žádnou jinou hodinu. Zavřel se ve svém pokoji a sesílal tak dlouho jedno kouzlo, dokud dokázal snášet bolest, kterou mu působilo. Byl by nejraději pokračoval až do bezvědomí, ale rozum ho včas zastavil. Sesul se podél zdi, opřel se o chladný omítnutý kámen a zíral před sebe. Nechápal, o co jde a proč to po něm chtějí, ale pochopil, že oni mu to nevysvětlí. Nedostal na výběr a bude tam muset jít, uspět ve zkouškách, jejichž termín stanovil ředitel na 14. srpna, shodou okolností den jeho 16. narozenin, a nastoupit na školu.\n„Tak jo,“ řekl si a tím se i rozhodl. Mám vystudovat Chrám a tak ho vystuduju! Ale nikdo neřekl, jak dobře… ušklíbl se.\nZbytek dne strávil zavřený před světem. Nešel ani na večeři. Do postele ulehl v oblečení a ráno vstával s pocitem zrady.\nOpláchl se jen nedbale, oblékl se, jakoby mu na tom, jak bude vypadat, vůbec nezáleželo. Na snídani došel líným krokem a zachmuřeným výrazem, načež zaujal místo u stolu mezi všemi členy rodiny, kromě stále ještě nemocného Mykolaie.\nTeta Sara ho častovala vyčítavými nenávistnými pohledy. Strýc Linus po očku pozoroval, jestli dokáže odhadnout, co si synovec myslí. Otec syna ignoroval úplně a matka pohledem kárala za vzhled i chování u stolu. Bylo mu to jedno. Vyčítavý pohled děda Kazimera pak pro Ginatara neznamenal už vůbec nic a babička Dorotéja, shodou okolností sestra jeho matky, měla v očích lítost, kterou vnuk jen pohrdal. Juozapas (bratr Dorotéji a Ievy) s Almarine, Mykolaovi prarodiče, mu věnovali jen zdvořilou pozornost.\nGintaras se ovšem choval tak, jakoby ani toho snad nebyl hoden. Nepozdravil, jedl rukama a jediný pohled, který měl pro každého z nich, byl zhrzený.\nPo jídle odložil plánovanou projížďku na koni a namísto toho se zastavil opět u bratrance. Mykolas tam seděl sám a právě dojídal. Oproti včerejšímu dni již nabýval alespoň částečně zdravější barvu.\n„Ahoj,“ usmál se a pozdravil. Gintaras si ale povzdechl a přešel rovnou k oknu. Měl oči upřené do rovin a moře, nad nimiž se tyčilo jejich sídlo.\n„Stalo se něco?“ zvážněl Mykolas a přestal jíst.\n„Je to jako výsměch, nezdá se ti?“ zeptal se Gintaras zcela vážně chmurným hlasem.\n„Co?“ Nechápal bratranec.\n„Že toho moc nevydržíš, když jsi po třech generacích první, koho si z našeho rodu ze živlů vybrala esence? Že ses narodil do Prokletého rodu, když kdyby ses narodil komukoliv tam dole, mohl bys žít mnohem líp?“ Otočil se na Mykolaie a ten na něj upíral nechápavý pohled.\n„Nestěžuju si…“ hlesl opatrně a pokrčil rameny.\nGintaras se od něj odvrátil. Bratrancovy hnědé oči byly jediné, jejichž pohled nesnesl příliš dlouho.\n„Ty si taky nestěžuješ,“ opáčil Mykolas na Gintarovo táhlé mlčení.\nTen přivřel oči. Co mu měl říct? Že si stěžuje každý den? Každou minutu vlastní existence? Že je všechny nenávidí…?\nNe… To by nebyla úplná pravda. Navíc bratrance tím přeci nemůže zatěžovat. Ne! Tohle je jen jeho boj.\n„Posílají mně do Chrámu,“ oznámil mu pak nic neříkajícím hlasem.\n„Fakt? No to je skvělý!“ vydechl Mykolas nadšeně. „Závidím ti…“\nGintaras si povzdechl.\n„Závidíš mi, že mam jít na zbytečný místo, plný zbytečnejch lidí, kde se budu zbytečně snažit dokázat, že sem lepší než sem?“ Z jeho hlasu zazněla hořkost. Ale Mykolas nevěděl, co by mu na to měl říct.\nPár vteřin na to se Gintaras pousmál a na Myka přeci jen znovu pohlédl.\n„Ale víš, co? Dlabu na to,“ rozhodl se, „sou mi volný. Všichni co sou v tom pitomým hradním komplexu sou mi ukradený a taky jim to dam všem náležitě sežrat. I našim… Nejsem loutka! Však ono jim dojde, že to byla pitomost, uvidíš.“ Ten lesk co měl Gintaras v očích byl přesně tím čeho se u něj Mykolas opravdu bál. Značil nejvyšší míru odhodlání, přes kterou nejede vlak.\n„Mam vystudovat, fajn. Ale kamarády? Manželku? Co s nimi! Budu dělat co chci já, ne co chtějí ostatní…“\n„Nechceš si to ještě rozmyslet?“ Mykolaiovi se hlas nechtěně zachvěl.\nGintaras vykročil k němu a pocuchal mu vlasy.\n„Jen klid, bude to fajn. A až se vrátim, budu ti vyprávět, jaký všechny blbosti se mi povedly,“ ujistil ho a pousmál se.\n„Tak jo,“ oplatil mu úsměv Myk. Ačkoliv v jeho podání šlo pouze o nejisté zdvižení koutků.\n„Gintare!“ zavolal za ním ještě, když už byl bratranec na odchodu.\n„Ano?“ otočil se Gint ještě k němu.\nChlapec na posteli sáhl do šuplíku v nočním stolku a z tajné přihrádky vytáhl malý zašpičatělý zlatý medailonek.\n„Měl to bejt dárek k narozkám, ale…“ pokrčil rameny. Gintaras povytáhl obočí, ale nakonec si řetízek převzal.\n„A to mi…bude k čemu?“ zeptal se skepticky.\n„Nevím třeba…jako ozdoba?“ zkusil to Mykolas a uchechtl se. Gintaras si ho přehodil přes hlavu, aby tak udělal nemocnému radost. Dárek se koneckonců neodmítá…\n„Tak nějak?“ S tím na krku si připadal jako ještě větší šašek, než kvůli neupravenému oblečení a rozcuchaným vlasům.\nMykolas se upřímně zasmál.\n„Jo, tak nějak… Si z toho udělej třeba kyvadlo, to se dycky hodí, ne?“ navrhl mu a Gintaras přikývl.\n„Tak jo,“ vypravil ze sebe. „Tak dík…“ Cítil sucho v krku a uvnitř smutek.\nTakové to bylo zvláštní loučení, když ještě nebylo jasné, jestli se do Chrámu skutečně dostane, navíc do přijímacích zkoušek zbýval ještě měsíc času. Ale ti dva věděli, že žádné další loučení mezi nimi už neproběhne. I kdyby pro nic jiného, tak proto, že to Gintaras nedovolí…\nOsud ve svých rukou – Kapitola 2 Gintaras se dozvěděl, že byl přihlášen ke studiu v Chrámu. Největší a jediné oficiální instituci, zaměřené ke vzdělávání mladých nadaných mágů. Rozhodli o něm za jeho zády a i když by toto […] Posted in Novinky, Osud ve svých rukou


Пансіон a chatky Bejčkův mlýn, Slavonice | Проживання.net\nПансіон a chatky Bejčkův mlýn, Slavonice\nПроживання » Чехія » Південна Богемія » район Їндржіхув Градець » Slavonice\nРозміщення: Ve Slavonicích, 2 km od centra města. Okolí Slavonic vás okouzlí množstvím malebných zákoutí, potůčků, modrých hladin rybníků a hlubokých lesů. V okolních lesních rybnících možnost koupání.\nЖитло: Rekreační areál s penzionem, chatkami a minizoo. Chatky (1x2, 4x4 lůžka): 5 chatek s umyvadlem, společné soc. zařízení v budově penzionu, v provozu od 15.5. do 15.9. Penzion (39 lůžek + 8 přistýlek): 15 pokojů stylizovaných podle stromů + 2 apartmá, všechny pokoje jsou kategorie hotel***, s vlastní koupelnou, WiFi připojením, trezorem a LED TV, většina pokojů má minibar. Bezbariérová restaurace s celodenním provozem (40 osob), letní zahrádka (60 osob). Vinný sklípek v části budovy z 16. století. V areálu je také malá botanická zahrada a domácí ZOO (ovečky, kozy, kachňátka a další).\nЦіна: Chatka: 1-3 noci 280 Kč/os/noc, 4 a více nocí 250 Kč/os/noc, i při ubytování jen 1 osoby (neobsazená lůžka se nehradí). Pokoje: 1-3 noci 770 Kč/os/noc (jen 1 osoba 1.000 Kč/noc), 4 a více nocí 690 Kč/os/noc (jen 1 osoba 900 Kč/noc), přistýlka 500 Kč/noc, děti 6-12 let sleva 30 %, děti do 5 let bez nároku na lůžko zdarma, držitel klientské karty sleva 10 %. Domácí zvíře 150 Kč/noc. Poplatek městu Slavonice 10 Kč/os/noc. Pro školní pobyty zvýhodněné ceny. Neomezená snídaně 170 Kč. Ceny jsou včetně DPH, parkování, WiFi. Ceny jsou platné po celý rok.\nАдрес: Penzion Bejčkův mlýn (hotel Bejčkův mlýn), Alena Odutová, Stálkovská 25, 378 81 Slavonice\nrodina (7. 8. 2012, 08.51)\nКористувач був тут розміщений від 25 липня 2012 до 26 липня 2012.\nBěhem letošní dovolené po Čechách jsme vystřídali hodně ubytování, většinou jsme bydleli v kempech v chatkách, ale tak zoufalé, jako to bylo na Bejčkově mlýně,to nikde nebylo. Jak jsme rádi, že zde jsme strávili jen jednu noc. Samotná chatka vč. vybavení není špatná, ale nikdo nám při rezervaci ani nikde na webu ubytování to uvedené není, že mini zoo, která je součástí komplexu, je volně přístupná. Zvířata nejsou uzavřená, ale volně pobíhají mezi chatkami. Nejsme nijak \_"pintlich\_", ale prodírat se do chatky mezi kozami a dávat si pozor, do čích exkrementů na schodech k chatce šlápnu, s tím jsme opravdu nepočítali. Když jsme k chatce spolu s kufry přicházeli, tak na verandě byly zmíněné kozy (5ks), na zábradlí seděl páv a pod schody se choulila smečka prasat. Opravdu proti zvířatům nic nemáme, sami bydlíme skoro na vsi, ale tady nás zvířata nenechala ani vyspat, ráno po 4h se kozel začal dobývat do chatky a nebo si brousil rohy o dveře, to opravdu nevíme. Jsme moc rádi, že jsme zde strávili jeden den s deštěm, neumíme si představit, jak by to vypadalo, kdyby bylo slunečno a nad 30st., protože kvůli neustálým atakům zvěře a smradu, bychom si ani nemohli otevřít okno (natož pak dveře). Jak to vypadalo u chatky po dešti si asi umíte představit, chatičky jsou postavené v kopečku, takže skluz po blátě a \_"ho**ech\_" dolů k parkovišti byl opravdu adrenalin. Situaci jsme chtěli při odjezdu probrat s recepcí, bohužel ta je otevřená až od 10h, tak jsme položili klíček na pult a úprkem opustili místo, kde už se určitě nikdy neukážeme! P.S.: Pro zájemce máme fotodokumentaci neutěšeného stavu okolí chatky, psát můžete na marbes@atlas.cz.\nРайон: Їндржіхув Градець\nЗони відпочинку: Česká Kanada, Vysočina\nІнші характеристики: в млині, винні, для шкіл на природі, з рестораном, зі сніданком, з напівпансіоном, з повним пансіоном, з собакою\nGPS: 49°0'25.57"N, 15°19'48.61"E\nЗ: До: Пансіон a chatky Bejčkův mlýn, Slavonice


Proč chce mít Británie více jaderných zbraní? | 31. 5. 2021 | Britské listy\nV březnu Velká Británie překvapila řadu expertů na jadernou politiku oznámením, že zvyšuje limit pro svou zásobu jaderných hlavic z 225 na 260. Obrat v dekády trvající redukci byl oznámen ve vládní "integrated review" týkající se bezpečnosti a obranné politiky, napsali Wyn Rees a Azriel Bermant.\nKdyž Británie počátkem 80. let získala z USA rakety Trident D5, její možnosti překračovaly britské vojenské potřeby a bylo přijato rozhodnutí nerozmísťovat na raketách maximální počet hlavic. Ponorky Trident mohou nést více hlavic a udeřit přesněji, než si Británie myslela, že je třeba.\nRozsah britských jaderných sil se řídil ohledy týkajícími se představ o tom, co znamená "minimální deterent". Británie usilovala o to vystavit riziku určitý počet nepřátelských cílů.\nProtiraketová obrana v okolí Moskvy vedla Británii v 70. letech k vylepšení penetrability předchozí střely Polaris v rámci programu Chevaline, aby zajistila, že by její hlavice dokázaly touto obranou proniknout.\nRozsah britského deterentu byl stanovován s ohledem na mnohem větší americké možnosti. Británie a její spojenci byli historicky vzato znepokojeni možností, že by se USA mohly zdráhat použít své jaderné síly na obranu spojenců a věřila, že je nezbytné vlastnit "druhé centrum rozhodování", v němž její vlastní zbraně budou užity v případě nejvyšší národní nouze.\nBritská vláda uvádí, že rozhodnutí rozšířit zásoby jaderných zbraní je vedeno zhoršováním strategického prostředí a technologickými hrozbami. Rusko modernizuje své jaderné síly od roku 2007 a investuje do nových technologií jako jsou podvodní jaderné bezpilotní prostředky a hypersonické střely. Čína zvyšuje své jaderné schopnosti a její současné nepřátelství vůči Tchaj-wanu zvyšuje riziko čínsko-americké konfrontace.\nKromě toho si je Británie vědoma potřeby odstrašovat nové jaderné státy a nové hrozby jako kybernetické útoky. Británie je odhodlána nahradit své čtyři ponorky Trident novou generací plavidel, aby si uchovala deterent do poloviny století.\nPro některé je překvapením, že v britském rozhodnutí sehrála svou roli ruská vylepšení.\nZápadní zpravodajské služby monitorují zásadní vylepšování protiraketové obrany Moskvy a přilehlých oblastí - není to poprvé, co protiraketová obrana ruského hlavního města ovlivnila britské strategické myšlení.\nNedávno odtajněné dokumenty ukazují, že takové obavy byly vyjadřovány již počátkem 80. let a dokonce vyvolaly spor mezi Margaret Thatcherovou a Ronaldem Reaganem. Hlavní příčinou napětí bylo odhodlání Reaganovy administrativy prosadit program SDI.\nAmeričtí příznivci SDI považovali smlouvu o protiraketové obraně (ABM) z roku 1972 za překážku, která omezuje rozmisťování americké a sovětské protiraketové obrany. Nicméně britská vláda ji měla za zásadně důležitou pro udržení strategické stability a pojetí odstrašování založeného na hrozbě jaderné odvety. Považovala ji za klíčovou záruku stability a zabezpečení britského jaderného deterentu.\nBritánie se obávala, že možné zrušení smlouvy ABM a americké rozmístění protiraketové obrany v kosmu povede Rusy k vylepšení vlastních obranných systémů se škodlivými důsledky pro nezávislý britský jaderný deterent.\nBushova administrativa nakonec v roce 2002 od smlouvy ABM odstoupila. Pád smlouvy otevřel cestu vylepšování ruských protiraketových systémů i americkým programům protiraketové obrany.\nBritánie se svým minimálním deterentem je citlivá na vývoj ruských nebo čínských ofenzivních nebo defenzivních jaderných systémů, které by mohly podkopat její jaderné postavení.\nBritánie se rozhodla, že zvýšení ofenzívních jaderných kapacit poskytuje nejefektivnější způsob, jak vyvážit rizika, jimž čelí - a je připravena tolerovat břemeno rozšiřování jaderného arzenálu.\nVelká Británie - politika a společnost | Budoucnost NATO a OSN | Americká protiraketová základna v České republice | Radar v Brdech - klíčové argumenty


Vedení ČSSD zůstalo prakticky beze změny - iDNES.cz\nVedení ČSSD zůstalo prakticky beze změny\n12. dubna 1999 8:08, aktualizováno 8:08\n- Vedení sociální demokracie zůstane i po 29. sjezdu téměř beze změn. Své posty bez problémů obhájili předseda Miloš Zeman i první místopředseda se opět stal Vladimír Špidla, proti nimž nekandidoval vůbec nikdo. Místopředsedou pro řízení strany se místo odstupujícího Ivo Svobody stal Karel Kobes. Dalšími místopředsedy byli zvoleni Petra Buzková, Petr Lachnit a Zdeněk Škromach.\nDelegáti odevzdali staronovému šéfovi sociální demokracie přes osmdesát procent hlasů. "Budu usilovat o to, abychom si uchovali svoji pracovitost, svoji inteligenci a to, co je ze všeho nejdůležitější - svůj charakter," poděkoval účastníkům sjezdu Zeman.\nfunkci zastává od roku 1993\nfunkci zastává od roku 1997\nMístopředseda pro řízení (finance):\nve funkci je nováčkem\nfunkci zastává od roku 1990\nfunkcí byl pověřen v roce 1998\nDodal pak, že lidé, kteří umějí pracovat s plným nasazením, jsou daleko důležitější než předseda strany.\nZeman byl do čela ČSSD zvolen poprvé v roce 1993 na sjezdu v Hradci Králové a nejvyšší postavení ve straně se mu podařilo obhájit v neděli vlastně už počtvrté. Sám před časem prohlásil, že chce stranu vést jen do roku 2001 a poté odejít z aktivní politiky. Nedělní volba ovšem jen prokázala, že se uvnitř strany těší stále větší podpoře.\nZatímco před dvěma lety o jeho zvolení rozhodlo 72 procent delegátů, v neděli o téměř devět procent více. Nepochybnou roli sehrál fakt, že Zeman dokázal dovést svou stranu k volebním výsledkům v parlamentních volbách, které otevřely sociálním demokratům cestu do vlády.\nMísto Svobody přichází Kobes\nNovým místopředsedou pro řízení zvolili v neděli nad ránem na pražském Výstavišti delegáti 29.sjezdu strany Karla Kobese. Ve druhém kole opakované volby získal 299 hlasů, což je 52,2 procenta.\nPro protikandidátku Světlanu Navarovou hlasovalo 235 delegátů, to je 41 procento z celkem 572 hlasujících.\nKobes, kterého nominovala středočeská organizace ČSSD, bude zodpovídat za hospodaření, správu stranických financí a činnost aparátu sociální demokracie. Dosud vykonával funkci místopředsedy pro řízení ministr financí Ivo Svoboda, který sice byl pro opakované hlasování mezi nominovanými, kandidovat však odmítl.\n"Těším se na spolupráci s předsedou Milošem Zemanem, s hospodářskou radou, se stranickými grémii a s vámi se všemi," řekl krátce po svém zvolení Kobes s kyticí v rukou. Doplnil, že svou funkci chápe jako závazek.\nMístopředsedkyně ČSSD Petra Buzková\nMístpředseda ČSSD Karel Kobes\nPrvní místopředseda ČSSD Vladimír Špidla\nPředseda ČSSD Miloš Zeman\nMnozí sociální demokraté nesouhlasí s útoky NATO\nNejmodernější médium a zastaralý stranický obsah\nTémata: ČSSD, Dům roku, Miloš Zeman, Parlamentní volby, Petra Buzková, Vladimír Špidla, Zdeněk Škromach


10 nejlepších hotelů blízko: Red Sand Dunes - TripAdvisor\nNejlepší hotely blízko: Red Sand Dunes, Mui Ne\nHotely blízko: Red Sand Dunes\nPřečtěte si recenze atrakce Red Sand Dunes\n133 z 503 zařízení odpovídá Vašim filtrům. Vymazat všechny filtry\nFiltrHotely50 km od: Red Sand Dunes\n0,4 km od: Red Sand Dunes\nČ. 1 v kategorii cenově nejvýhodnějších z 148 hotelů v Mui Ne\n2,6 km od: Red Sand Dunes\nČ. 2 v kategorii cenově nejvýhodnějších z 148 hotelů v Mui Ne\n0,6 km od: Red Sand Dunes\nČ. 3 v kategorii cenově nejvýhodnějších z 148 hotelů v Mui Ne\n0,7 km od: Red Sand Dunes\nČ. 4 v kategorii cenově nejvýhodnějších z 148 hotelů v Mui Ne\n1,7 km od: Red Sand Dunes\nČ. 5 v kategorii cenově nejvýhodnějších z 148 hotelů v Mui Ne\n2,7 km od: Red Sand Dunes\nČ. 6 v kategorii cenově nejvýhodnějších z 148 hotelů v Mui Ne\nČ. 7 v kategorii cenově nejvýhodnějších z 148 hotelů v Mui Ne\n2,1 km od: Red Sand Dunes\nČ. 8 v kategorii cenově nejvýhodnějších z 148 hotelů v Mui Ne\n3,0 km od: Red Sand Dunes\nČ. 9 v kategorii cenově nejvýhodnějších z 148 hotelů v Mui Ne\n2,8 km od: Red Sand Dunes\nČ. 10 v kategorii cenově nejvýhodnějších z 148 hotelů v Mui Ne\n3,3 km od: Red Sand Dunes\nČ. 11 v kategorii cenově nejvýhodnějších z 148 hotelů v Mui Ne\n7,0 km od: Red Sand Dunes\nČ. 12 v kategorii cenově nejvýhodnějších z 148 hotelů v Mui Ne\n3,7 km od: Red Sand Dunes\nČ. 13 v kategorii cenově nejvýhodnějších z 148 hotelů v Mui Ne\n4,4 km od: Red Sand Dunes\nČ. 14 v kategorii cenově nejvýhodnějších z 148 hotelů v Mui Ne\n4,1 km od: Red Sand Dunes\nČ. 15 v kategorii cenově nejvýhodnějších z 148 hotelů v Mui Ne\n4,8 km od: Red Sand Dunes\nČ. 16 v kategorii cenově nejvýhodnějších z 148 hotelů v Mui Ne\n5,4 km od: Red Sand Dunes\nČ. 17 v kategorii cenově nejvýhodnějších z 148 hotelů v Mui Ne\n4,9 km od: Red Sand Dunes\nČ. 18 v kategorii cenově nejvýhodnějších z 148 hotelů v Mui Ne


Vozový park tramvají se v Praze bude obměňovat pomaleji. Vedení města se dohodlo se Škodou Transportation, že dodávky nových vozů Škoda 15T ForCity rozloží na delší období. Zároveň se domluvily na prodloužení záruční doby.\nDopravní podnik musí šetřit\nAby bylo na prémie managementu, který si je rozhodně zaslouží. Třeba ten nápad, že pojedete 24kou a ta se jako mávnutím kouzelného proutku změní ve 14ku. Tohle je světový unikát, který by měl být zapsaný jako kulturní památka UNESCO!!! Člověka, který tohle vymyslet, bych dal do muzea, protože takový jedinec se skutečně jen tak nevidí. DNA tohoto člověka by měla být podrobě zkoumán, určitě by to napomohlo k nalezení genu geniality. Kolik hodin bude trvat než se v pondělí sesype doprava v Praze?\nRe: Dopravní podnik musí šetřit\nNikoliv Dopravní podnik, ale Ropid a konkrétně Martin Jareš, mail jares.martin@ropid.cz, nebo ropid@ropid.cz, tel. 224 234 737.\nTunel v DP\nNejdřív DP vytunelujou a pak šetřej na nás....\nFakt logický. Borci nejprve objednají 250 souprav, které nejen, že do té doby nebyly v Praze testovány, ale ani neexistovaly. Argumentovalo se tehdy tím, jak jsou nové soupravy nutně potřeba, pro úplnou nízkopodlažnost, ale také pro levnější provoz. Čeho jsme byli následně svědky? Musely se hromadně měnit koleje ze žlábkových na bezžlábkové a musely se upravit mnohá místa, kde tramvaj prostě drhla. To stálo pěkný balík peněz navíc, co by při pokračování rekonstrukcí starých vozů, zejména do Prahy vhodné vozy typu T3 (ony nebyly vlastně staré, za svůj život prošly několikrát kompletní obnovou, T3 tu mohly jezdit dále). No a teď dostala tato matematika další trhlinu, najednou chce nákup 15T odložit, že jako ušetří. Já se ptám, co jako ušetří? 15T jsou nasmlouvané za cenu, za kterou už Praha nikdy tyto soupravy nedostane a je z dnešního pohledu docela výhodná. Pokud nebude docházet k zásadnímu snížení využití souprav, budou v budoucnu stále potřeba, nastává nám tu tak dluh do budoucna.\nSuper, ještě by mohli vrátit, nebo někomu\nprodat ty Porche, a modernizovat pár T3, ty jsou stejně nejlepší.\nRe: Super, ještě by mohli vrátit, nebo někomu\nOny úžasné Porsche nejsou ve stavu, kdy by je někdo byl ochotný za solidní cenu koupit. Opět daň za experimenty, místo toho aby se koupily ojeté, ale osvědčené typy jezdící na západě se spoustou náhradních dílů a knowhow servisních firem.\nsuper, aspoň T3 budou jezdit dýl\nDopravní podnik musí šetřit.\nTo je jasné, když ho málem rozkradli. Nakonec se dozvíme, že Dopravní podnik už nebude ani převážet cestující.\nRe: Dopravní podnik musí šetřit.\nNedivil bych se kdyby to někoho napadlo. Když nebudou vozit lidi, vozidla vydrží déle a spotřebují méně takže se ušetří spousta peněz :)\nto je jediné podstatné z článku!Ale zase to bude jen takové politické kecáníčko!\nže byste si to pražané neměli nechat líbit a měli byste vytáhnout do ulic. To se týká vás!\nSpíš by si měli přestat kupovat lítačky... za takovýhle "služby"...


Z Pěticestí (1004 m) se vydáme po Jiráskově cestě směrem ke Komářímu vrchu. Tak se totiž jmenuje rezervace ve východní části Orlických hor. Tvoří ji zbytek přirozeného porostu zakrslé horské bučiny s přechodem na subalpinské smrčiny. Horská kleč, která je tu také k vidění není ale původní.\nDostaneme se až na Mezivrší, kde se nachází rozcestník. Na něm zjistíte, že se po zeleně značené turistické trase můžete dostat do 25 kilometrů vzdáleného Rychnova nad Kněžnou. Několik desítek metrů od rozcestníku mimo značenou cestu stojí samostatný pěchotní srub. Odtud je zajímavý výhled. To se už pomalu dostáváme k rozcestníku u odbočky U Anenského vrchu.\nAnenský vrch (991 m) míval na svém vrcholku až do roku 1937 kapli sv. Anny. Byla postavena roku 1766 hajným Johanem Kastnerem z Horní Rokytnice.\nRekonstrukci a úpravy prodělala díky hraběnce Ernestině von Nostitz-Rieneck. Vedle kaple stával kamenný kříž a socha sv. Marie. Přišel ale rok 1937. Začala výstavba linie opevnění. Kaple byla rozebrána a sestavena ve vsi Hadinec (vzdálené odsud asi dva kilometry). Před první světovou válkou tu stávala rozhledna, byla celodřevěná. Podle dochovalých fotografií lze usuzovat, že tu byla později postavena ještě rozhledna vyšší. Ale dřevěné rozhledny nemívají dlouhou životnost. Od roku 2010 zde ale stojí kovová rozhledna, takže se nyní dostanete až do nadmořské výšky nad 1 000 metrů. Pří tomto výletu tu ještě ale nebyla.\nPo prohlídce vrcholu se vracím k rozcestníku, kde se "rozloučím" s Jiráskovou cestou, která pokračuje k betonové pevnosti Hanička. Pokud byste chtěli projít Jiráskovu cestu až do konce, došli byste do Litomyšle. My ale odbočíme na zeleně značenou cestu, vedoucí do Horní Rokytnice a Rokytnice v Orlických horách. To už budeme až do cíle dnešního výletu scházet z kopců. U závory kde začíná zákaz vjezdu cyklistů se ještě otáčím směrem k Anenskému vrchu. Bunkr je vidět a cesta klesá k Plachtě. Po vyjítí z lesa jsou k vidění první stavení. U statku v Horní Rokytnici stojí památná mohutná lípa.\nNyní musíme jít asi kilometr po asfaltové silnici a u rozcestníku odbočit na Rokytnici v Orlických horách. Dá se odstud dojít i do Neratova. Tam je dlouhodobě opravován kostel, v poslední době byly vyrobeny i nové "báně". Mají tam i poštovnu (další je například na vrcholu Sněžky).\nPřes pastviny dojdeme kolem vodárny, ze které je hezký výhled na město, až do centra. Před tím se ale můžeme kochat hezkými průhledy na část Orlických hor.


Ačkoliv má IC-703 tuner automatický, měl jsem vzhledem k tomu, že mám anténu typu kus drátu, na některých frekvencích problém s nastavováním a v TRXu to cvakalo jako v šicím stroji. Koupil jsem si tedy na začátku listopadu tuner MFJ-904H. V úvodu musím říci, že koupě nelituji. I s novým tunerem jsem však měl problémy na osmdesátce. Protože musím stále něco zlepšovat, hned jsem začal studovat schema. Chvíli jsem dumal a pak mě "přímo kopnula myšlenka," co by to udělalo, kdybych z jednoho tuneru udělal dva. Neupravený tuner pracuje jako T článek. Má tam však jednu propojku, která umožňuje přímé spojení antény s TRXem. A už jsem to měl vymyšlené. Na světě byl též článek L. Dost vyprávění vše napoví obrázky.\nTuner před úpravou\nTuner po úpravě\nZásah do tuneru je tak minimální, že velmi snadno lze vše uvést do původního stavu. Ani L mně neladí 1,8 MHz, to však vyřeší až nová anténa. Na L ladím 3,5 - 7 - 10 a 14 MHz. Na T 18 - 21 - 24 a 28 MHz, vše bez problémů. Vytvořil jsem si tabulku a přizpůsobování jde velmi rychle. Úspěšnost bastlení se mi projevila v lepších reportech. Na obrázku dole nevyladěný tuner. Sotva jsem stačil dát stránky na internet, mám vyřešené "ladění" na 160 tce a to s mojí antenou, která má rozměry "baj vočko". Na cívku tuneru jsem přidal 2 závity a hned jsem to vyzkoušel. 19. 11. 07 v 16.40 se mi ozvala HA1DAE, která mi dala report 599 na 1,815, za chvíli to byla DM7DX na 1,833 MHz, též za 599. Jsem rád, že se mi zpřístupnilo další pásmo, které se mi zdá býti zajímavým.\nVšem úpravám však není konec. Vyzkoušel jsem snad vše, co bylo k vyzkoušení metodou pokus-omyl a poslední úprava je sice poněkud nezvyklá, ale funguje nejlépe a to na všech pásmech. Nevím jak se budou tvářit odborníci, já jsem však spokojen. Protože budu laborovat zřejmě dál, objednal jsem si na toto bastlení PSW metr, dvacetipolohový přepínač a 3 kondíky a jestli se mi podaří sehnat rolšpulku, bude pole neorané. Do tohoto tuneru již nemíním zasahovat.\nSNAD JIŽ POSLEDNÍ VERZE\nNejdříve jsem si na prkénku vyzkoušel jak by má LW, kterou jsem nakonec udělal dlouhou 82 metrů, ladila s PÍ článkem. Byl jsem velmi mile překvapen, že to ladilo nejlépe. Proto jsem neváhal a tuner jsem napevno předělal. Teď mi to ladí na všech pásmech bez problémů, ani nemusím měnit nastavení kondíků, jen přepínám cívku. Poslední verze cívky na dvou slepených toroidech + mezikruží, které umožňuje lepší letování na 12ti polohový přepínač, má celkem 36 závitů. Začátek je směrem od anteny: 4 x 4z, 4 x 3z, 4 x 2z. Drát jsem volil slabší, 0,5 mm, což na QRP plně vyhovuje a všechny závity se na toroid vejdou. Původní jádro bylo ze 3 slepených toroidů, jeden jsem odstranil, protože jsem měl problémy s vkládáním do skříňky. Na všech pásmech 1,8 - 3,5 - 7 - 10 - 14 - 18 - 21 - 24 je PSV 1 - 1,2 jen na 28 je 1,5. pří vypnutém ATU IC703. Při zapnutém ATU se vše ladí na PSV 1. Názorně je to vidět v tabulkách dole.\nStále to však mělo jeden podstatný nedostatek, že anténa nemá zem. Vzal jsem tedy toroid neznámého původu a motal jsem. Vyskošel jsem mnoho různých počtů závitů. Skončil jsem na 42. Nejen, že mám klid na duši, podstatné je, že to nerozhodilo tabulku ladění a pozoruji podstatné snížení QRN a příjem je "čistější"\nA toto je výsledek celého snažení\nA takto vypadá moje anténa - těch 82 m je nataženo cik cak a navíc se překřižuje. Odborníci pravděpodobně kroutí hlavou, jak to může fungovat a ono to opravdu funguje. Holt jsem byl postaven před problém jak ve svých podmínkách anténu natáhnout a ono to vyšlo a dobře funguje i bez ATU a ku podivu jde do všech směrů. "Udělal" jsem již Vladivostok a Japonsko, 2x USA, Severní pól a na jih mám zatím nejdále Maroko. 26.12.2009 se mi splnil můj sen, "udělat" Austrálii. V 10:06 UTC se mi na moji výzvu na 14,056 M ozval John in Toowoomba VK4TJ, což je vzdálenost od mého QTH 15.575 km. Na 5W bezva!


Fobia zine » BRUTAL ASSAULT 2011, vol.16 – den třetí\n» Reporty » BRUTAL ASSAULT 2011, vol.16 – den třetí\n20. 8. 2011BRUTAL ASSAULT 2011, vol.16 – den třetí\nSobota 13.8.2011, Jaroměř – pevnost Josefov\nNa DRACONIAN jsem se těšil. Jejich doom metal možná není nikterak objevný, ale jejich tvorba obsahuje zajímavé melodie, ve správnou dobu umí přitlačit na pilu a hlavně nenudí. A DRACONIAN nenudili ani na BA. Sice dorazili bez klávesáka, ale přesvědčiví byli i tak. Nejsem až tak velkým příznivcem modelu „kráska a zvíře“, ale v tomto případě mě střídání hrubého mužského vokálu s tím ženským nevadí. Je to i tím, že pěvkyně Lisa má příjemnou a přirozenou barvu hlasu. A navíc je na ní hezký pohled. Příjemné vystoupení, kterému by určitě slušela tma a delší set (nehráli ani určených 35 minut). (Goro)\nDRACONIAN jsou jednou z mála kapel, které se nenechaly otrávit hlasy o přežitém žánru a pořád si hrají ten svůj doom metal s mužským chropotem a ženským čistým zpěvem. A navíc jej hrají s noblesou a takovým zápalem, že by jim kdejaká „in kapela“ mohla závidět. Povedený koncert. (Johan)\nHrát ve dvě hodiny odpoledne nebývá na festivalu většinou žádný med. Norové KVELERTAK si ovšem na nedostatek zájmu stěžovat nemohli, bylo vidět, že jejich debut oslovil značnou část návštěvníků. Kvelertak se fanouškům odvděčili našláplým vystoupením a musím říct, že jejich punk metal rock´n´roll a bůhví co všechno ještě živě výborně fungoval. Na rozdíl od desky měli mnohem špinavější zvuk a myslím, že to kapele jen prospělo. (Bubu)\nStránky EXIVIOUS hlásají nový styl, já ale říkám: „Velké prd!“. A pro ty, co nevěří, doporučuji zaostřit na kapelu GORDIAN KNOT. Co naplat, že v EXIVIOUS působí členové CYNIC a TEXTURES, když výsledný produkt je jen neškodné pidlikání podle vzoru sólo, sólo, sólo... vyhrávka… a pak to celé 141341234 zopakujeme, aby všichni viděli, jak to na ty nástroje umíme. Nemělo to hlavu, nemělo to patu. Velké zklamání, minimálně hudebně... a tak nezbylo jen okoukat nějaké ty technické fígle zahrané s přehledem a lehkostí. (Corbow)\nSKYFORGER jsem viděl na vůbec prvním koncertu v Čechách v roce 2004 na Open Hell Festu. Už tehdy se mi hodně líbili, ještě víc pak v klubu v Praze o rok nebo dva později. A bavili mě i na Brutalu. Jejich pagan metal s dudami má vše potřebné, aby zaujal, ale vyhýbá se prvoplánovitým juchačkám a halekačkám, a i díky blackmetalovému odéru zůstává dostatečně potemnělý. Kapela nenechává náhodě ani kostýmy a pódiovou show a tak jedno zapadá do druhého a výsledkem byl další silný zážitek. (Johan)\nLetití FORBIDDEN z Bay Area se nám v minulém roce vrátili povedeným albem Omega wave a svým příjezdem nám umožnili spatřit další z klasiků žánru. Pánům to šlapalo slušně a bylo vidět, že si hraní užívají. Prostě klasický thrash amerického střihu zahraný s jistotou matadorů, ze kterého sice nespadne čelist, ale u kterého si budete spokojeně podupávat do rytmu. (Goro)\nHAEMORRHAGE jsou jasným úkazem, že netřeba házet veškerý grind core do jednoho pytle a i v tomto ranku jsou kapely, které mohou potěšit nejen kované grindery. V Čechách oblíbení Španělé si na rozdíl od loňské návštěvy na Obscene Extreme přivezli sebou kytaristku Anu, která se zde ale ujala basy, protože se pro změnu nedostavil stabilní člen sestavy Ramon. Ale to nic nesebralo na přesvědčivosti a zábavě, které se nám dostalo. A tak půlhodina jejich setu byla napěchovaná gore tanečností, tu carcassovským nádechem a neustálým zmiňováním slova pathology. Na pódiu nemohly chybět ani nezbytné rekvizity jako amputovaná noha či mozek, s kterými si krví zašpiněný Lugubrious celou dobu pohrával. (Coornelus)\nHAEMORRHAGE má každý rád (úsměv). Jsou totiž zábavní. A navíc je jejich grind stravitelný i pro ty, kteří jinak nad tímto extrémním žánrem opovržlivě mávají rukou. Zpěvák a vrchní šoumen Lugubrious je pro každou špatnost, takže si hraje s torzem lidské nohy, mozkem či se převtěluje v hafana močícího na odposlechy. Fanoučci drobné Any mohli být spokojeni, fešná blondýnka dorazila i zahrála na basu, nicméně tvářila se pořád chladně, jako kdyby ji to ani nebavilo. Zato to bavilo rozjuchaný kotel i odpírače grindu – mě (úsměv). (Johan)\nŠpanělská patologická grindová brigáda spáchala opět výtečnou pitvu. “We are Haemorrhage from fuckin´ Spain” zařval pološílený zakrvácený patolog Lugubrious a rozjela se 40 minutová goregrindová smršť. Vidět HAEMORRHAGE je nádhera, na jedné straně Lugubrious, potácející se ve zběsilých pohybových kreacích po pódiu, občas hryzající do přinesené atrapy končetiny, a na druhé straně kytaristka Ana s téměř nezúčastněným výrazem. Podle toho, s jakou vervou Lugubrious řval „I am a Pathologist,“ mu noha evidentně chutnala… (Bubu)\nGENITORTURERS jsem nikdy neslyšel, ale to co jsem o nich zaslechl, nebylo, slušně řečeno, nic moc. Za poslech nic nedám a když jsem stál na místě, říkal jsem kolegům, že dva songy dám, to mě snad nezabije. A ba ne, zabilo by. A tak po necelé jedné skladbě jsme kolektivně prchali. Počítám že GENITORTURERS smete vlna kritiky, ale ono to bylo vážně strašné, muzika charakterizovaná jako industrial metal byl v podstatě ostřejší rock amerického stylu pro blbé, navíc doplněn odpornou vizáží všech členů kapely. V tomto směru vynikal kytarista, o němž jsme se po setu dohadovali, zda to byla žena, či muž, a v neposlední řadě zpěvačka, která vypadala jakoby si spletla Jaroměř s Perlovkou. (Coornelus)\nNejodpudivější kapelou celého festivalu byli GENITORTURERS. Přesto mě potěšili (smích). Když jsem tohle seskupení kolem manželky šéfa MORBID ANGEL uviděl (bezpohlavní hastrošárna) a uslyšel (bezpohlavní elektro marnost), neváhal jsem a vyrazil ke stánku F.O.B. a začal vykládat, jak perfektní kapela zrovna hraje... A našel se jeden zvědavec, který se šel podívat (úsměv). Pak mi sice vynadal a kroutil hlavou, ale legrace byla... a díky této příhodičce je tu o kapele i odstaveček (smích) – jinak by mi nestála ani za jednu větu. (Johan)\nBostonští BLOOD FOR BLOOD dorazili se svým hard corem a s davem se nemazlili. Nicméně jako u většiny podobně zaměřených kapel, i v tomto případě mě několik skladeb bavilo, ale poté se mi jeden song začal slévat s druhým, nedokázal jsem pořádně udržet pozornost a spíše jsem pokukoval po vedlejším pódiu, kdy že tam vypukne další dění. Prostě klasický, profesionálně a s energií odehraný hard core. Nic víc, nic míň. (Goro)\nPolská ikona VADER mě před lety na Brutalu dokázala dostat do kolen. Luxusní originální zvuk a super show. Pln natěšení jsem naběhl před Metalshop stage… a... a... a nic. Doprčic, to, co bylo dravým žralokem se zuby ostrými jako břitva, stalo se teď jen ožužlávaním starého kapra. Nevěřícně kroutím hlavou a pak mi to asi celé dojde. Po tom, co se Peter ujal samovlády, zřejmě nejde hledat jakousi chemii soudržnosti mezi jednotlivými členy v kapele. A to je asi to pomyslné lusknutí prsty, které vysouvá jakoukoliv performanci z šedivého davu. Ale nechci jen hanit, VADER byl určitě to lepší, co se v sobotu dalo vidět. (Corbow)\nVADER jsem viděl poněkolikáté, ale tentokrát jsem se nechytil... Kapela mě vůbec nepřesvědčila. Nepochopil jsem ani dva covery v třičtvrtěhodinovém setu – BLACK SABBATH zazněli na letošním BA již podruhé, hit Raining Blood od SLAYER zase neměl potřebnou šťávu – ústřední riff sice zabíjí takřka v jakémkoliv provedení, ale zbytek VADER nezvládli, ani hudebně, ani vokálně. Pro mě zklamání. (Johan)\nZ letošního vystoupení VADER mám rozpačité dojmy. Kapela se sice snažila dostatečně, ale něco tomu tenhle večer chybělo. Nebyl to ten parní válec, na který jsem byl od téhle polské úderky zvyklý. Navíc příliš nechápu zařazení coverů. Zahrát BLACK SABBATH v době, kdy měl koncert gradovat… Což o to, skladba je to povedená a VADER ji zahrát bezesporu umí. Nicméně mít s ohledem na festivalové vystoupení časově omezený set a na svém kontě tak bohatou diskografii (vč. povedené novinky), asi bych upřednostnil něco z vlastní dílny. Úplný průšvih to nebyl (letitá Cricified one potěšila), ale už jsem VADER viděl v lepší formě. (Goro)\nTrala la trala la tralalala la (smích). TURISAS jsem vydržel registrovat (o vnímání se mluvit nedá) přesně tak dlouho, jak dlouho trvá cesta kolem pódií pryč z areálu. V minulosti jsem se na jejich adresu vyjadřoval umírněně, ale už jsem dostal rozum (úsměv) – je to opravdu veliká blbost. (Johan)\nANATHEMA, má kapela číslo jedna v období kolem Eternity a Alternative 4, mě pohladila. Mezi všemi těmi tvrďáky působila svěžím a „nad věcí“ dojmem. Loňskému albu We´re Here Because We´re Here jsem sice nevěnoval takovou pozornost, jako výše uvedeným majstrštykům, ale hned po návratu z Brutalu jsem to napravil. A ono to tam pořád je. Pořád jsou naléhaví, atmosféričtí – jak na desce, tak na živo. V Josefově si ANATHEMA hraní vyloženě užívala, všichni byli samý úsměv, a myslím, že takové vřelé přijetí, jakého se jim dostalo, vůbec nečekali. Hlavně Lee, která si zazpívala zhruba v polovině skladeb, byla vyloženě nadšená. A aby jim v paměti tahle paráda uvízla na věky, vytáhl během setu Vincent foťák a nadšený kotel si zvěčnil. Zazněly zejména skladby z aktuálního alba, ale došlo i dva překrásné hity z Alternative 4 – a v tu chvíli jsem byl „ztracen“, ANATHEMA to u mě v sobotu vyhrála na celé čáře! Fragile Dreams, to je pořád nádhera. (Johan)\nANATHEMA měla po všech těch sypanicích a brutalitách působit pro uši jako pohlazení. To se splnilo. A třebaže svým rockovým zaměřením plným melancholie byli na letošním ročníku spíše za zjevení, od začátku se těšili značné a hlasité podpoře, která je samotné možná překvapila. Thin Air, Closer, A natural disaster (se skvělým vokálním duetem), Deep, Fragile dreams a další věci ten večer prostě fungovaly naprosto znamenitě a slavily zasloužený úspěch. Když se k tomu připočte skvělý zvuk a suverénně hrající kapela, která si koncert evidentně užívala, bylo jasné, že pro moji osobu se bude jednat o jeden z nejsilnějších zážitků celého festu. Potěšila i jistota obou pěvců a Lee byla opravdu roztomilá. Hlavně když se pokoušela o metalový řev. Ne, opravdu nemám co vytknout. (Goro)\nANATHEMA aneb zkouška tolerance přítomného publika. Rockových formací na Brutalu moc nevystupuje, vystupovala kdy vůbec nějaká. Začátek setu byl na chlup stejný jako na podzim v Praze. První čtyři skladby z posledního alba We’re Here Because We’re Here a potom průřez tvorbou, té, kdy už ANATHEMA na doom metal rezignovala. Letošní vystoupení by šlo charakterizovat jako „na vlně nadšení“; kdo na ně cíleně přišel, musel být spokojen a stejně tak to cítila kapela, která si ten večer náramně užívala a rozdávala úsměvy na všechny strany. Mě osobně sobotní show nedostala tak jako v roce 2008, kdy jsem od nich nečekal nic a dostal jsem všechno, ale i letos působili jako milé zpestření mezi těmi všemi brutály. (Coornelus)\nBrazilsko-„český“ soubor jihoamerických písní a severoamerických tanců je ve výborné formě. SEPULTURA šla v posledních letech kolem mě, sice jsem registroval nahrávky s přerostlým černochem, ale nějak jim nemohl přijít na chuť. Ani letošní Kairos mě nedokázal přinutit k opakovaným poslechům. Jenže živě je to jiná třída. Sice jsem viděl jen část setu (abych nabral síly na následující Švýcary), ale podle všeho to valilo dál pořád stejně... parádně. (Johan)\nTRIPTYKON budou už asi napořád bráni jako pohrobci CELTIC FROST. A asi se tomu nikterak nebrání, protože od této legendy měli ve svém playlistu několik skladeb (Procreation of the wicked a Circle of the tyrants). Ale nejen hlubokou historií žijí TRIPTYKON. Došlo samozřejmě i na vlastní tvorbu a ta tento večer nikterak nezaostávala. Právě naopak. Vážně bych nevěřil, že studiový materiál bude znít živě tak sugestivně a navíc vizuální vložka tomu dodá další rozměr. Jak jen popsat tu majestátní atmosféru plnou zla, temnoty, minimalismu… To se musí vidět a hlavně slyšet. Z mistra Fischera doslova vyzařuje charisma a vypadá jako někdo, kdo právě odsloužil černou mši a odskočil si na pódium, kde pokračoval v šíření temnoty. Ve společnosti mladé krve mu to zjevně svědčí. Nesmírně silný zážitek a opravdu důstojná tečka za téměř končícím festem. (Goro)\nTRIPTYKON pro mě tahákem rozhodně nebyli, z CD jsem jim na chuť nepřišel, a že bych byl fanoušek CELTIC FROST, to se také nedá říct. Jenže sobotní večer to změnil. Po počátečním otrkávání jsem se do druhé poloviny dokázal ponořit a byl jsem jejich. Temná, apokalyptická, valivá, ale i efektivně gradující, taková byla přesně hudba, která se valila z pódia. Doom/sludge v jejich podání bavil, i když vás zrovna zatloukali svými temnými riffy do země. V dobré pohodě se nacházela celá kapela, kde krom hlavního protagonisty musela jisto jistě všechny zaujmout basačka, která do svého nástroje jednoduše řečeno bušila, a to s velkým nasazením. TRIPTYKON, to byl můj sobotní top. (Coornelus)\nThomas Gabriel Warrior Fisher se po krachu znovu obnovených CELTIC FROST obklopil mladou krví, které nevadí starosvětská muzika a která se při jejím provozování dokonce baví (úsměv). Hlavně princezna s obráceným křížkem na čele Vanja byla do hudby zcela ponořená a s basou pověšenou proklatě nízko vytrvale pařila. Charismatický šéf TRIPTYKON v roli kazatele vykládal své temné vize doprovázené potemnělou pomalou muzikou a člověk mu musel věřit každé slovo, každý zatěžkaný riff. A když vytáhl trumf v podobě staršího kusu z éry CELTIC, otevřelo se v pevnosti samo peklo. (Johan)\nKATAKLYSM jsem nikdy příliš neposlouchal a bral je jako death/grind masakr, což není zrovna můj nejoblíběnější šálek čaje. V podstatě ze zvědavosti jsem si po Fisherovcích řekl, že chvilku stání ještě vydržím a ejhle – všechno jinak. Perfektní deathmetalová mašina, které nejsou cizí ani melodie, mě hodně bavila. Celý set jsem sice nevydržel, ale každopáně si tihle Kanaďané v mých očích (a uších) pořádně polepšili. (Johan)\nZatímco na minulých ročních řada blackovek dopadla bídně (často kvůli mizernému zvuku), raraši 1349 zametli s kdekým. Chladní jak severská zima a zároveň čpící černotou jak pekelný oheň, k tomu fantastický zvuk a precizní výkony všech muzikantů – co víc si mohli ortodoxní blackmetalisté přát? Jednoduše nic, víc nikde dostat nemůžou. Když nebudu brát SATYRICON jako blackovou kapelu (podle mě už hranice žánru překročili), pak právě 1349 byli nejlepším černým spolkem letošního Brutalu. Ale jen o prsa – těsně v závěsu se udrželi MAYHEM a překvapivě i KHOLD – černokněžníkům letos vyšlo vše náramně. (Johan)\nKHOLD jsem viděl jen z části, ale velmi příjemně mě překvapili. Ač blackeři, do žádných závratných rychlostí svou muziku netlačí, sázejí spíše na ponurou atmosféru a tahle sázka jim vychází. (Johan)\nPřečteno: 3452x Autor: redakce | Další články autora\nDatum: 20. 8. 2011\nFotoGalerie (Počet obrázků: 100)\nTOPík dne třetího\nDo tohoto dne se probouzíš řádně natěšen, leč i s nostalgií, že dnes vše končí, ale grády to mělo pekelný. Zde je má extraliga: 1349, Kataklysm, Sepultura a jen těsně o malé kozičky rohatý :-)) ligoví: Triptykon, Khold, Haemorrage, Skyforger, Forbidden a nevím čo sa něpáčilo na Cryptopsy (zvuk poblíž mistrů zvuku parádní a až tak tragicky bych je neviděl). Průser dne: Vader (dávám si kolečko kolem zvukaře, leč nic se nedostavilo, až na poslední dvě skladby bylo něco slyšet) a kožešníci Turisas (stylově již nemají co nabídnout). Hřích (můj) dne: na Absu jsem nebyl přítomen :-( , ale nutno podotknout, že jsem to kompenzoval obžerstvím :-)) a na Ahab naše výprava již nevydržela čekat. Jinak upozorňuji jednoho ze zdejších redaktorů, že kožich Turisas a šatní skříň mu příště nepovezem :-)) , už by za těch několik ročníků mohl mít dostatek rozumu a znalostí, a vědět co si na BA vzít a co ne :-)) . Tak zase příští rok v pevnosti: Welcome to Hell!!! immortal | 22. 8. 2011 23:35:15\njen bych doplnil, že zklamání live byli Cryptopsy a As I lay Dying... live to byli opravdu ořezávátka :-( manafob | 20. 8. 2011 18:59:29


Skoncujte s nadměrným hlukem s akustickou stěnou ze sádrokartonu | Modrastrecha.cz\nPokud chcete snížit přenos zvuku z vedlejší místnosti nebo chodby, můžete zvolit řešení v podobě sádrokartonové předsazené stěny. Ta se montuje z jedné strany místnosti ke stávající stěně. Je však třeba zvolit správný materiál a postup, který zajistí požadované odhlučnění.\nPokud je původní stěna dostatečně nosná a můžete do ní kotvit, provádí se montáž akustické předstěny pomocí stavěcích třmenů a sádrokartonové desky, ideálně Modré akustické desky Rigips, se upevňují na konstrukci z kovových CD profilů. Konstrukci je vhodné doplnit o minerální izolaci v tl. 40 mm, která zlepší akustické vlastnosti celé konstrukce.\nJeště než se však pustíte do práce, spočítejte si spotřebu materiálu na stavbu předstěny v kalkulačce Rigips. Poradí vám s vhodnou skladbou konstrukce, množstvím profilů, správným tmelem i dalším příslušenstvím.\nProč právě Modrou akustickou desku Rigips?\n· Už 12 let spolehlivě tlumí hluk ze sousedních místností\n· Lze ji použít na příčky, předstěny i podhled\n· Impregnovaná varianta si poradí i s odhlučněním koupelny\n· Zajistí potřebnou požární odolnost konstrukce\n· Jako jediná na trhu obsahuje technologii Activ'Air® pro odbourávání formaldehydu\nJak postupovat při montáži předstěny?\nInstalace rastru i samotné opláštění je poměrně snadné a jako šikovný kutil to jistě zvládnete svépomocí. Při montáži je však nutné si ohlídat i správné provedení detailů, které může negativně ovlivnit výsledné výsledky odhlučnění. Doporučujeme proto navštívit Školu suché výstavby Rigips, kde vás naučí nejen základy práce se sádrokartonem, ale i všechny vychytávky, které vám usnadní montáž a zjednoduší práci. Ohledně správné volby materiálu, skladby konstrukce i s kalkulací vám poradí technická podpora Rigips, tel. 226 292 224.\n· Modrá akustická deska Activ'Air® (do koupelny vyberte variantu s impregnací)\n· CD profily a UD profily\n· Minerální izolace ISOVER Piano\n· Stavěcí třmeny\n· Rychlošrouby typu TUN\n· Samovrtné šrouby typu LB\n· Spárovací tmel Rifino Top (pro základní i finální tmelení)\n· Výztužná skelná páska\n· Natloukací hmoždinky\n· Napojovací pěnové těsnění\nKrok 1: Vyměření polohy\nNa podlaze si vyměříme polohu obvodového UD profilu pomocí značkovací šňůry, tzv. „brnkačkou“, pomocí profilu nebo laserem. UD profily před jejich osazením podlepíme pěnovým napojovacím těsněním Rigips, čímž zlepšíme akustické vlastnosti konstrukce.\nKrok 2: Montáž UD profilů\nUD profily připevňujeme plastovými natloukacími hmoždinkami (v případě betonové podlahy), případně jinými vhodnými připevňovacími prostředky dle druhu podlahy. Jejich vzájemná rozteč je max. 800 mm. Vzdálenost prvního připojení od rohu místnosti je max. 200 mm.\nKrok 3: Podlepení a kotvení stavěcích třmenů\nStavěcí třmeny před jejich připevněním na zeď také podlepíme napojovacím těsněním. Podle budoucího umístění CD profilů vyměříme polohu stavěcích třmenů. Rozteč svislých CD profilů je 625 (600) mm. Maximální vertikální rozteč třmenů je 1 250 mm. Poslední horní třmen umisťujeme do takové výšky, aby horní přesah CD profilu byl max. 250 mm. Stavěcí třmeny kotvíme k podkladní zdi pomocí plastových natloukacích hmoždinek.\nKrok 4: Dokončení rastru konstrukce\nPo připevnění stavěcích třmenů postupně montujeme svislé CD profily. Jejich délku volíme tak, aby při vložení CD profilu do spodního UD profilu byla mezi horním koncem CD profilu a stropem mezera přibližně 50 mm. Jednotlivé CD profily zůstávají v podlahovém UD profilu volně nasunuty, UD a CD profily vzájemně nespojujeme. Po nasunutí do podlahového UD profilu je postavíme do svislé polohy a spojíme s předem namontovanými stavěcími třmeny pomocí šroubů do plechu typu LB. Použijeme vždy dvěma šrouby na jeden třmen. V rohu místnosti připevňujeme třmen jen z jedné strany, opět dvěma šrouby LB.\nKrok 5: Vložení minerální izolace\nMezi profily konstrukce vložíme minerální izolaci, pro lepší akustické vlastnosti doporučujeme ISOVER Piano. Vkládáme ji vždy bez mezer v celé ploše konstrukce.\nKrok 6: Opláštění sádrokartonovými deskami\nOpláštění konstrukce provádíme Modrými akustickými deskami Rigips, které osazujeme nastojato. V ideálním případě používáme celé desky, menší díly jsou přípustné při dodržení jejich min. výšky 400 mm. Zároveň není možné umisťovat více menších dílů těsně nad sebou. Ohrozilo by to mimo jiné i výsledné akustické vlastnosti konstrukce. Vodorovné i svislé spáry sousedních desek vzájemně střídáme min. o 400 mm, aby nedocházelo k vytvoření křížových spár. Pro připevňování Modrých akustických desek ke svislým profilům používáme šrouby typu TUN v rozmezí 250 mm. U podlahy je vhodné ponechat cca 10 mm širokou spáru, kterou posléze vyplníme spárovacím tmelem.\nKrok 8: Tmelení\nNa závěr zatmelíme hlavy šroubů a spáry mezi sádrokartonovými deskami. Pokud se chcete vyhnout následnému celoplošnému broušení, vyzkoušejte tmelení bez broušení se sádrovým tmelem Rifino Top.


Nejde nainstalovat 7.10: GRUB Error 21 [vyřešeno]\nAutor Téma: Nejde nainstalovat 7.10: GRUB Error 21 [vyřešeno] (Přečteno 21867 krát)\nRe: Nejde nainstalovat 7.10: GRUB Errror 21\n« Odpověď #25 kdy: 28 Říjen 2007, 14:43:43 »\nJeště jen pro zajímavost - kdyby to náhodou někomu pomohlo.\nopenSUSE jsem instaloval hned na začátek disku: s LiLo se mi to povedlo, s GRUBem ne (skoro všechno jsem nechával na hodnotách nabídnutých instalátorem). Při instalaci jsem zvolil Local APIC disabled.\nKdyž jsem měl funkční openSUSE na sda1, který byl do 1024 cylindrů, tak jsem to zkusil nainstalovat ještě jednou na nový oddíl, který byl až za 2000 c.: s GRUBem to opět nešlo, s LiLo to opět šlo. Jako bootovací ale zůstal označen sda1, tak si nejsem úplně jist, jestli to při bootování nepoužívalo něco odtamtud.\nNicméně teď se snažím postupovat přesně podle nettezzaumanova návodu - takže ještě jednou díky za něj.\nVysvětlení: fat32 oddíl tam mám jen dočasně pro přenesení dat (říkal jsem si, že i kdyby se všechno podělalo, tak z fat32 se to dá vždycky zachránit, narozdíl od ntfs - a s ext3 zkušenosti nemám). Po instalaci jsem chtěl fat32 smazat a nahrát data buď (jak navrhuješ) na ext3 a použít driver do windows, nebo zkusit, zda opravdu umí Ubuntu 7.10 zapisovat na ntfs.\n« Odpověď #26 kdy: 28 Říjen 2007, 14:51:51 »\nCitace: XomboX 28 Říjen 2007, 14:37:57\nV BIOSu akorat stacilo zmenit diskovy radis z nejakyho ADHCI na IDE.\nBIOS jsem prolezl už stokrát, ale nic takového tam nenašel. Ne všemu rozumím, tak jsem experimentoval jen trochu, nic nepomohlo, tak jsem vrátil default.\nIntegrated Peripherals - On-Chip ATA Devices -IDE\_RAID Control mám nastaveno na IDE (možné je ještě RAID a disabled)\nAdvanced BIOS Features - IOAPIC function mám disabled\nAdvanced BIOS Features - HDD S.m.a.r.t function mám enabled\nNic dalšího, co by to mohlo ovlivnit tam nevidím, ale díky za tip.\n« Odpověď #27 kdy: 28 Říjen 2007, 15:05:07 »\nneni to chyba grubu! to co jsem videl je proste chyba partition-table -- ony ty instalatory pracujou s tim co jim das -- pokud jim das zprzneny disk s nejakejma oddilama, oni si to nejak upravi a prizpusobi, ale fungovat to nemusi!\npokud si onen disk zformatujes nejdrive rucne a das jim ho cisty, nebo to cely zformatujes v tom -- je to jinak! potom to pujde i s grubem.\n« Odpověď #28 kdy: 28 Říjen 2007, 15:35:02 »\nSouhlas. Já tomu plně věřím, že by to GRUB nějak zvládl (kdyby bylo něco nastavené jinak...). Já jsem jen psal, co jsem dělal a jak to dopadlo. No a mé dvě instalace se lišily pouze volbou zavaděče a GRUB nefungoval, kdežto LiLo ano. Tuším, že je to nějaký side-efekt toho, že LiLo není tak dokonalé a já mám někde něco nastavené špatně. Možná byl problém v tom, že jsem vytvořil uprostřed disku zálohovací fat32 oddíl (sda2), který pak instalátor zmátl - teď ta data přesouvám do logického oddílu na konci disku a fat32 pak smažu, abych se dostal do stavu, jaký navrhuješ.\nJinak se nepopouzím (klidně tvrdě do mě), naopak děkuji za pomoc. S příkazovou řádkou nemám problém, fdisku se taky nebojím, jen jsem si v jeho manuálové stránce přečetl: "fdisk does not understand GPT and it is not designed for large partitions. In particular case use more advance GNU parted." No a já mám některé oddíly velké, tak jsem radši používal GParted, což jsem myslel, že je nástavba na parted. Popravdě mi GParted stále padá, takže bych radši použil něco na příkazové řádce, ale manuálová stránka k parted není příliš sdílná (musel bych se to učit, ale já o ta data nechci přijít).\n« Odpověď #29 kdy: 28 Říjen 2007, 15:50:08 »\nne. ja bych rekl, ze 320Gb je malej disk --- velke partition nemysli hracky co mame pod stolem ale serverove disky v Tb..\n« Odpověď #30 kdy: 28 Říjen 2007, 16:01:08 »\nDobře, to máš pravdu, asi tím large mysleli opravdu terabajty.\nBTW: Ono je v tom manuálu i: "fdisk is a buggy program that does fuzzy things. Avoid it if you can.", ale to už se dostáváme trochu mimo téma (off topic). Nechci si hrát na žádného experta - opakuji, že jsem v Linuxu začátečník (windows lama, který vzal za vděk barevným klikátkem).\n« Odpověď #31 kdy: 28 Říjen 2007, 16:15:28 »\nCitace: Milvus 28 Říjen 2007, 14:51:51\nAha, takto to mas nastaveno OK. Byl to jen napad. Diskuzi budu sledovat i dal, kdyby me neco napadlo, tak se ozu.\nZatim goodluck, nettezzaumana te urcite dovede ke zdarnemu cili ;-)\nAsus A6JC-Q003, Ubuntu\nUbuntu User number is #12210 Monday, applications choke Tuesday, Wednesday, RAID set's broke Thursday, let out the magic smoke but on Friday, I patch bugs Monday, my xorg conf is toast Tuesday, Wednesday, CPU roasts Thursday, it won't even POST but on Friday, I patch bugs\n« Odpověď #32 kdy: 28 Říjen 2007, 16:59:57 »\nOpravdu koukám, že máte velké zkušenosti s rozdělováním disků a vůbec. Jelikož i nějaká tvorba vám není proti srsti, tak mě napadlo, zda by jste nechtěl přidat k návodu na instalaci nějaký slušný pokec o ručním rozdělování.\nSám automatice nevěřím, co si nerozdělím sám, to nemám. Ale nejsem schopen podat dostatečně fundované vysvětlení ručního dělení pro BFU. To, co jsem tam zplodil mě moc neuchvacuje... A s dělením disků a Grubem tu na fóru je tuna dotazů.\nCo vy na to, šlo by to?\n« Odpověď #33 kdy: 28 Říjen 2007, 17:07:42 »\ndiky za duveru -- muzu se pokusit, ale jak jsem psal, jsem desne konzervativni. Dodrzuju urcita (dnes mozna davno prekonana) omezeni a nikdy jsem to v podstate nedelal jinak ..\nzpusob ktery pouzivam mam dokonale odzkouseny a vzdy jsem s nim rozchodil vse k cemu jsem se primotal..\n..akorat jak rikam -- je to "oldschoolove" reseni.. ale klidne to napisu, pac to funguje ve 101%\nheled milhouse -- a jestli mi jeste jednou Vyknes, tak ti snizim karmu. a basta\n« Odpověď #34 kdy: 28 Říjen 2007, 17:41:23 »\nHmmm, tak to budu asi brzo na 0. Ok, budu se snažit na to nezapomenout.\nOno je jedno, jak moc to je pro začátečníky konzervativní, hlavní je, aby to fungovalo! Jde spíš o to, aby to pochopil BFU...\n« Odpověď #35 kdy: 28 Říjen 2007, 17:49:48 »\nuz to smolim ..\ndneska to asi nebude, pac si vsechno zkousim, abych mel jistotu (resp. zkousim delat ruzne blbosti s diskem), ale dodam..\n« Odpověď #36 kdy: 28 Říjen 2007, 18:55:08 »\nAno, konzervativní nekonzervativní, hlavně že to funguje.\nMoje aktuální situace: sda1(ntfs), sda2(ext3) a sda3(swap) naformátovány dle návodu včetně velikostí.\nNa sda1 právě nainstalovány WinXP, sda2 zatím bez Ubuntu. A s čím mám problém teď?\nZálohovaná data jsem dal do ntfs logického oddílu (sda5), který je v extended oddílu (sda4). Tento extended oddíl má ale jen 70GB je na konci disku a já ho neumím zvětšit (aniž bych přišel o ta data).\nProč jsem ho neudělal rovnou na těch 250GB? Protože jsem tam měl předtím ta zálohovaná data na fat32 oddílu.\nZkoušel jsem extended oddíl zvětšit pomocí fdisk, cfdisk, parted a GParted a nic nepomohlo. Nevíte náhodou co s tím?\n« Odpověď #37 kdy: 28 Říjen 2007, 19:28:09 »\nnettezzaumana: To nemusí být hned.\nMilvus: Na všechny tyto akce používám GpartedLiveD, ale pokud vím, zvětšit disk doleva(k začátku) njde. Ale stejně to je velice ošemetná operace, takže doporučuu si někde půjčit disk a zálohovat. Takto jsem přišel o data... :/\n« Odpověď #38 kdy: 28 Říjen 2007, 21:10:03 »\nto Milhouse: GParted Live CD mi nějak neumělo najít můj disk. Myslím ale, že v Ubuntu DesktopCD (ne)umí GParted přesně to samé, tedy že zvětšit extended oddíl "doleva" pomocí GParted nejde.\nHurá, právě se mi to podařilo pomocí Partition Magic 8.0 - škoda, že není (čti nenašel jsem) nějaký svobodný software, který by to uměl.\n« Odpověď #39 kdy: 28 Říjen 2007, 21:14:04 »\n.. kvuli Tvym trablum jsem se pustil do:\ndo 24 hodin dodam zbytek, coz budou jasne kroky typu:\n1) otevri terminal\n2) zadej $ sudo -i\n3) zadej $ fdisk -l\nmrkni na to, snad ti to nebude uz zitra treba\n« Odpověď #40 kdy: 29 Říjen 2007, 00:22:41 »\nDěkuji, how-to na dělení disku vypadá dobře. Jenže mně to stále nefunguje a hlásí GRUB Error 21 uááá... (ale neboj flintu do žita neházím... zatím)\nVše jsem se snažil udělat podle tvého návodu (už jsem si byl téměř jist, že to je to pravé).\nTakže fstab -l:\nDisk identifier: 0x000d9833\n/dev/sda1 * 1 829 6658911 7 HPFS/NTFS // WinXP "C:"\n/dev/sda2 830 842 104422+ 83 Linux // ext3 "/boot" pro Ubuntu\n/dev/sda3 843 976 1076355 82 Linux swap / Solaris\n/dev/sda4 977 37638 294487515 f W95 Ext'd (LBA)\n/dev/sda5 977 2123 9213214+ 83 Linux // xfs "/"\n/dev/sda6 2124 2633 4096543+ 83 Linux // xfs "/home"\n/dev/sda7 2634 27408 199005156 83 Linux // ext3 200GB\n/dev/sda8 27409 37638 82172443+ 7 HPFS/NTFS // "D:" pro Win\nkernel /vmlinuz-2.6.22-14-generic root=UUID=01d9545c-9e3d-4602-a387-145d37150e6e ro quiet splash\nkernel /vmlinuz-2.6.22-14-generic root=UUID=01d9545c-9e3d-4602-a387-145d37150e6e ro single\nOproti tvému návodu je logický oddíl s ntfs až poslední a je za tím ještě kus bez filesystemu, ale to by snad nemělo vadit.\n« Odpověď #41 kdy: 29 Říjen 2007, 07:50:40 »\nNeměl by logický oddíl začínat na sda5 místo sda4?\n« Odpověď #42 kdy: 29 Říjen 2007, 09:59:48 »\nNa sda4 mám extended partition až do konce disku - a ta musí být primární, tedy jedna z prvních čtyř. První logický oddíl mám opravdu až na sda5.\nV návodu, který mi dávál nettezzaumana v tomto vlákně je to taky tak:\nCitace: nettezzaumana 28 Říjen 2007, 13:51:45\n// zde je muj vypis z disku:\n/dev/sda1 * 1 797 6401871 7 HPFS/NTFS // C: pro wokna -- protoze mam xp a ne vistu, tak mi bohate staci 6.5Gb\n/dev/sda2 798 810 104422+ 83 Linux // /boot pro linux na ext3 -- mam ho 100Mb\n/dev/sda3 811 944 1076355 82 Linux swap / Solaris // swap pro Linux o velikosti me ram (mam ho 1048MB)\n/dev/sda4 945 14593 109635592+ f W95 Ext'd (LBA) // Logicka part do konce disku\n/dev/sda5 945 2984 16386268+ 7 HPFS/NTFS // d: pro windows o vel 16Gb\n/dev/sda6 2985 4068 8707198+ 83 Linux // / pro linux o vel 8.5Gb na XFS\n/dev/sda7 4069 4515 3590496 83 Linux // /home pro Linux o vel 3.5Gb na XFS\n/dev/sda8 4516 14593 80951503+ 83 Linux // /mnt/data v Linux aka z: ve windows na ext3 o vel 80 Gb do konce disku\nPak napsal howto a tam se předpokládám přepsal:\nCitace: nettezzaumana 28 Říjen 2007, 19:28:31\nIdealni rozlozeni je nejen dle vyse zminene gentoo-wiki nasledujici:\n/dev/hdx1 Primary - WindowsXP C: - 4GB minimum + bootable flag\n/dev/hdx2 Primary - Linux /boot - 78MB // 10 cyl, ext3 -- potom pujde editovat i ve win\n/dev/hdx3 Primary - Linux swap - 2x ram // pri ram => 1024 staci bohate 1x (resp. swapowani neni treba)\n/dev/hdx5 Extended - extended partition - maximum available size // obvykle do konce disku\n/dev/hdx6 Logical - WindowsXp D: - velikost dejte dle libosti, me staci 15GB na bezne veci a 1-2 novejsi hry..\n/dev/hdx7 Logical - Linux / - doporucuju 8-10Gb, jako filesystem bych v dnesni dobe volil reiserfs nebo XFS\n/dev/hdx8 Logical - Linux /home - zavisi na chuti a stylu uzivatele -- ja mam /home jako "prestupni stanici" mezi oddilem s\nhlavnimi daty, a proto ho davam max do 5GB na ext3.. Pokud ho date na ext3, budete ho moci pomoci driveru pro\next2-3 pro win normalne pouzivat i pod win\n/dev/hdx9 Logical - Linux /mnt/data - obvykle do konce disku. V pripade, ze pouzijete ext3, budete ho moci pouzit i pod win.\n(fat nesmi dostat dalsi sanci )..\nRe: Nejde nainstalovat 7.10: GRUB Error 21\n« Odpověď #43 kdy: 29 Říjen 2007, 12:00:15 »\nHurá- po pěti dnech téměř nonstop úsilí první úspěch. Ubuntu mi bootuje z disku- místo GRUBu jsem musel dát LILO. Pokud toto čte někdo nový, tak pro jistotu dodávám, že jsem asi výjimka (nejspíš kvůli kombinaci specifického hardwaru a BIOSu) - obvykle by měl fungovat GRUB líp než LILO (krom toho že nabízí více možností).\nJak jsem postupoval? Naformátoval jsem disk podle výše zmíněného návodu.\nNejdřív jsem zkusil Desktop CD a GRUB - nefungovalo (viz předchozí příspěvky).\nDnes jsem vložil Alternate CD, nejdřív zkusil "rescue system" - to jsem se dostal do shellu, stáhl lilo, ale instalace se nepodařila: hláška "bterm" místo "TERM" či tak něco.\nDruhý pokus Alternate CD- instalace, ruční rozdělění disku - připojil jsem již vytvořené oddíly "/boot", "/" a "/home". Dotaz, zda pokračovat v instalaci, i když oddíly jsou neprázdné (už tam bylo Ubuntu nainstalované z minula) - dal jsem "ano". Instalace se v půlce zasekla.\nZnovu Alternate CD, ale tentokrát jsem dal nepokračovat v instalaci do neprázdných oddílů. V následujícím menu jsem vybral "Instalovat LiLo" - dotaz, zda pokračovat do neprázdných oddílů - tentokrát jsem dal "ano". Pak se začalo instalovat docela dost věcí (určitě ne jen samotné LILO), restart a naběhlo Ubuntu. Teď mi zbývá dát do lilo.conf záznam pro Windows a modlit se... (jo a ještě jít mezitím do školy)\n« Poslední změna: 19 Duben 2008, 15:12:34 od Anna Taliánová »\n« Odpověď #44 kdy: 30 Říjen 2007, 06:19:25 »\nGRUB nefunguje lip nez LILO, jen ma vice moznosti.\n« Poslední změna: 19 Duben 2008, 15:13:09 od Anna Taliánová »


BMW řady 6 F06 Gran Coupe (od roku 2010) - baterie | Jakou Baterii\nBMW řady 6 F06 Gran Coupe (od roku 2010) – baterie\nBMW řady 6 ve verzi F06 Gran Coupe byl vyroben od roku 2010. Zveme vás na seznam baterií odpovídajících jednotlivým verziím motoru.\nZákladní parametry baterií vhodné pro BMW řady 6 (2010-):\nBMW řady 6 F06 Gran Coupe - benzínových motorů:\n640 i - se systémem Start-Stop\n640 i xDrive - se systémem Start-Stop\nVýše uvedené verze BMW řady 6 jsou vybaveny systémem Start-Stop, a v tomto případě bychom měli používat baterie vyrobené v technologii AGM. Rozměry odpovídajících baterií se pro jednotlivé výrobce mírně liší a činí: 353x175x190 mm nebo 354x175x190 mm. Parametry těchto baterií jsou nejméně 92 Ah kapacita a 850 A startovací proud. Všechny baterie odpovídající výše uvedeným motorům mají upevnení B13.\n650 i - se systémem Start-Stop\n650 i xDrive - se systémem Start-Stop\nM - se systémem Start-Stop\nVýše uvedené verze BMW řady 6 jsou vybaveny systémem Start-Stop, a v tomto případě bychom měli používat baterie vyrobené v technologii AGM. Rozměry odpovídajících baterií se pro jednotlivé výrobce mírně liší a činí: 392x175x190 mm nebo 393x175x190 mm. Parametry těchto baterií jsou nejméně 105 Ah kapacita a 950 A startovací proud. Všechny baterie z výše uvedeného seznamu mají stejnou kapacitu 105Ah a startovací proud 950 A. Všechny baterie z výše uvedeného seznamu mají upevnení B13.\nBMW řady 6 F06 Gran Coupe - dieselových motorů:\n640 d - se systémem Start-Stop\n640 d xDrive - se systémem Start-Stop\nRubrikyBMW ŠtítkyBMW řady 6 baterie\nPředchozí příspěvekPředchozí Renault Fluence (2009-2016) – baterie\nNásledující příspěvekNásledující BMW řady 7 E38 (1994-2001) – baterie


Koprogramy (anglicky coroutine) jsou v informatice programové komponenty, které umožňují na rozdíl od podprogramů (procedur, funkcí, metod) více vstupních bodů, pozastavení a obnovení výpočtu v jejich různých místech. Koprogramy jsou vhodné pro implementaci kooperativního multitaskingu, iterátorů, proudů (stream) a trubek (pipe).\nTermín koprogram poprvé použil Melvin Conway ve své seminární práci v roce 1963.\nSrovnání s podprogramy\nKoprogramy jsou obecnější, než podprogramy. Životní cyklus podprogramů je řízenzásobníkem (LIFO) (tj. poslední volaný podprogram provede návrat jako první). Naproti tomu životní cyklus koprogramů závisí výhradně na jejich použití a aktuální potřebě.\nPodprogram má pouze jeden vstupní bod (svůj začátek) a můžeme se z něj vrátit jen jednou. Naproti tomu koprogramy se mohou vracet několikrát (příkazem yield). Začátek koprogramu je první vstupní bod a následující vstupní body označuje příkazyield. V praxi příkaz yield vrací výsledek a předává řízení do volajícího koprogramu podobně, jako u klasických podprogramů. Avšak při dalším volání koprogramu nezačne provádění na jeho začátku, ale následujícím příkazem za posledním provedeným příkazem yield.\nV následujícím příkladu si ukážeme, jak mohou být koprogramy užitečné. Předpokládejme, že máme vazbu producent-konzument, kde jedna rutina vytváří položky a přidává je do fronty a druhá odebírá položky z fronty a zpracovává je. Z úsporných důvodů chceme přidávat a odebírat několik položek najednou. Zápis programu by mohl vypadat takto:\nvar q := new queue\nwhile q is not full\ncreate some new items\nadd the items to q\nyield to consume\nwhile q is not empty\nremove some items from q\nuse the items\nyield to produce\nFronta je zde kompletně naplněna nebo vyprázdněna před voláním příkazu yield a předáním řízení druhému koprogramu. Vnitřní koprogramové smyčka zajišťuje další volání koprogramů přímo za příkazem yield.\nPřestože je tento příklad obvykle uváděn jako úvod do multithreadingu, není nutné, abychom kvůli tomu vytvářeli dva thready. Příkaz yield může být implementován jako přímý odskok z jedné rutiny do druhé.


KOMENTÁŘ: Střelba na stezce pro cyklisty? Jen otázka času - iDNES.cz\nV roce 2016 se v Ostravě objevily piktogramy zakazující chodcům vstup na cyklostezku. | foto: Alexandr Satinský, MAFRA\nJen tento měsíc vyústilo napětí mezi různými skupinami lidí, které se na nich vyskytují, do otevřeného násilí hned dvakrát. A soudě podle debat, které to vyvolalo, je pouze otázka času, než výsledkem střetů tohoto druhu bude první mrtvola. Což zní přehnaně, ve skutečnosti však bude vražda naprosto neodvratným důsledkem logického běhu věcí.\nPodívejme se, jak takové cyklostezky vlastně fungují. Samozřejmě, že neslouží jen a jen cyklistům. To by byl poněkud přepych. Jsou i pro chodce. Na drtivé většině z nich to bývá i názorně vyznačeno pomocí dopravní značky C10a, což je modrý kruh s pánem v klobouku, holčičkou s mašlí a bicyklem, vyvedeným v elegantní bílé.\nA v tom je ten zakopaný pes. Totiž na té značce musí být zakopaný, jinak je pes tvor, bez kterého se žádná cyklostezka neobejde. Vyskytuje se na každé z nich, a to ve značném množství.\nTakže jak získáte typickou cyklostezku? Uděláte asfaltový pruh. Na něj pustíte několik zcela nekompatibilních skupin. Jednak cyklisty. Pak bruslaře, kteří se cyklistům rychlostí pohybu podobají. Pány s holčičkami. Či paní s chlapečky, to už je jedno. A ty psy.\nTím vytvoříte mimořádně brizantní směs. Sociální třaskavinu. Začnou se dít věci, u kterých se nezúčastněný pozorovatel musí královsky bavit, je-li to ovšem pozorovatel zlý.\nKdo má přednost? Bez vzájemného respektu to na cyklostezce prostě nejde.\nCyklisté se řítí rychlostí čtyřiceti kilometrů v hodině, jako by jim to tam celé patřilo. A jejich velká část si myslí, že jim to tam opravdu patří. Tak co na všechny ty vetřelce brát ohled, že. Totéž dělají bruslaři. Ti navíc nejedou jen rovně kupředu, ale také doširoka do stran. Cyklisté se na ně proto zlobí.\nHolčičky s mašlemi se cyklistů a bruslařů bojí. Pláčou. Zejména když kolo prosviští metr od nich. Pánové, kteří je doprovázejí a hlídají, se proto jak na bruslaře, tak na cyklisty velice zlobí.\nNadkritické množství problémů završují psi. Nebývají na vodítku, kdepak. Cyklistů se buď lekají, nebo si s nimi chtějí hrát, nebo se na ně zlobí. Všechna tato hnutí psí mysli se projevují tak, že skáčou cyklistům před přední kolo. Cyklisté brzdí, na psy se zlobí. Páníčci psů se zlobí na cyklisty. Cyklisté se zlobí na páníčky. Psi skáčou na holčičky. Pánové od holčiček se zlobí na pejskaře.\nA bum ho. Násilí je tu.\nZačátkem června v Praze pejskař surově ztloukl muže na kole, který narazil do jeho labradora. (psali jsme: Bránil jsem hlavně syna, říká cyklista, jenž po útoku pejskaře ležel na JIP). A tento týden pejskaři v Brně do krve zbili cyklistu, který se zastal cyklisty, kterého chtěli zbít předtím. A to proto, že je napomenul, aby si dali psa na vodítko.\nNapětí už je takové, že lidé zcela vážně debatují o tom, že takovéto konflikty je třeba řešit střelnou zbraní. Střelnou zbraní! To už se na těch cyklostezkách všichni zbláznili? Jak to může někoho vůbec napadnout?\nCyklostezky potřebují jasná a důsledně vymáhaná pravidla. Spoléhat na to, že si lidé gentlemansky vyjdou vstříc, nelze. Nebude to příjemné. Bude to znamenat tresty. Ale bude rozhodně lepší, když na cyklostezkách budou létat pokuty, než aby tam létaly kulky.\nTémata: Cyklostezka, bruslení, stezka, Labrador, Dobrá, Mladá fronta DNES, Nehody Ostrava, Ostrava


Středočeskou Vesnicí roku je letos Cítov na Mělnicku - Kutnohorský deník\nStřední Čechy – V celostátním kole soutěže Vesnice roku bude střední Čechy zastupovat obec Cítov z Mělnicka. Ukázalo se to ve čtvrtek v Galerii Středočeského kraje v Kutné Hoře, kde byly za účasti radního pro regionální rozvoj a sport Martina Draxlera (ANO) vyhlášeny výsledky krajského kola.\nVesnicí roku Středočeského kraje 2018 je obec CítovFoto: archiv Krajského úřadu Středočeského kraje\nPrávě zástupci obce Cítov převzali Zlatou stuhu pro vítěze. Nejcennější stuha doplní kolekci, kterou na cítovské radnici mají z předchozích čtyř účastí v soutěži. V roce 2016 obec získala Bílou stuhu za činnost mládeže – a loni obdržela Modrou stuhu za společenský život.\nDo soutěže, která je otevřena i městysům a městům vesnického charakteru, pokud nemají více než 7500 obyvatel, se letos ve středních Čechách přihlásilo pouze 13 obcí (tedy: včetně městysu Louňovice pod Blaníkem). Byla to ale šťastná třináctka: všechny se měly čím pochlubit – a členové hodnoticí komise si ze všech návštěv odnesli velmi příznivé dojmy. Svědčí o tom i další udělená ocenění. Nicméně Zelenou stuhu (za péči o zeleň a životní prostředí) se komise letos rozhodla neudělit.\n„Blahopřeji vítězi soutěže i všem oceněným. Je vidět, že jsou lidé ochotni zapojit se sami od sebe do společného díla a nadchnout se pro společnou věc,“ ocenil radní Draxler. „Právě z toho, že lidé dokážou spojit síly, vzniká ten nevětší užitek,“ konstatoval.\nChinaski, Mig 21 i Jaroslav Uhlíř. Votvírák zahajuje festivalovou sezonu\nOcenění ve středočeském kole Vesnice roku 2018\n- Zlatá stuha pro Vesnici roku středočeského kraje: Cítov (Mělnicko)\n- Modrá stuha za společenský život: Drahouš (Rakovnicko)\n- Bílá stuha za činnost mládeže: Pravonín (Benešovsko)\n- Oranžová stuha za spolupráci se zemědělským subjektem: Svrkyně (Praha-západ)\nDalší ocenění ve středočeském kole 24. ročníku soutěže:\n- Třebotov (Praha-západ): Diplom za vzorné vedení kroniky a Diplom za spolupráci se zemědělským subjektem na zadržování vody v krajině a zvyšování biodiverzity\n- Jinočany Praha-západ): Diplom za moderní knihovnické a informační služby a Diplom za všestranný rozvoj obce\n- Ledčice (Mělnicko): Fulínova cena za kvalitní květinovou výzdobu v obci a Diplom za podporu spolkového života\n- Kmetiněves (Kladensko): Diplom za revitalizaci veřejného prostranství pro volnočasové aktivity\n- Káraný (Praha-východ): Diplom za udržování sokolských tradic\n- Louňovice pod Blaníkem (Benešovsko): Diplom za podporu alternativních metod vzdělávání\n- Kamberk (Benešovsko): Diplom za netradiční formy volnočasových aktivit\n- Libovice (Kladensko): Diplom za harmonické začlenění „Jedlého parku“ do okolní krajiny a Diplom za rozvíjení lidových tradic\n- Břežany (Rakovnicko): Diplom za zachování historické paměti za pomoci nejmodernějších technologií\n- Cena naděje pro živý venkov: Ledčice (Mělnicko)\n- Koláčová cena: Drahouš (Rakovnicko)\n- Zlatá cihla za příkladnou stavbu: Břežany (Rakovnicko) – za stavbu „Špýchar – muzeum obce“\nCítovští v pátek slavili 120 let založení školy. Fotografie najdete v galerii u článku. V sobotu se pak cítovští sešli na místním hřišti, aby si slavnostně připomněli 750. výročí založení obce. Více ZDE:\nCítovské oslavy přinesly zábavu i medaile oceněným občanům


Tvorba www stránek 91.223.74.0\nÚvodní strana - Města - Tvorba webových stránek pro 91.223.74.0, SEO optimalizace, E-shop pro 91.223.74.0, Redakční systém\nPotřebujete webové stránky pro 91.223.74.0?, e-shop, seo optimalizaci pro 91.223.74.0?, redakční systém?.\nTvorba webových stránek v místě 91.223.74.0, SEO optimalizace, Tvorba e-shopů pro 91.223.74.0 a redakční systém.\nPotřebujete nové www stránky, SEO optimalizaci, E-shop pro místo 91.223.74.0 - redakční systém, Webové stránky, www s administrací pro 91.223.74.0\nZabýváme se tvorbou webových stránek, seo optimalizaci, vytvářením e-shopů s vlastní administrací a redakčních systémů, pomocí nových technologií, dle specifických potřeb našich zákazníků. Kromě tvorby www stránek a e-shopů nabízíme, internetový marketing, propojení e-shopů se skladovou evidencí, vytvoření a správu PPC kampaní, firemní facebookové profily, administraci vstup do www, technickou podporu pro www 91.223.74.0 a okolí.\n94.23.168.0, 46.105.215.192, Praha 12, 185.132.112.0, 62.24.64.0, 93.171.137.0, 93.170.54.0, 94.124.184.0, 31.222.14.0, 31.31.72.0, 91.240.165.0, 185.28.192.0, 185.49.188.0, 93.170.136.0, 37.44.16.0, 185.131.60.0, 185.108.60.0, 193.19.176.0, 91.228.44.0, 31.10.56.0, 95.129.96.0, 185.82.212.0, 178.23.216.0, 195.128.155.0, 149.255.64.0, 149.202.232.52, 92.38.38.0, 212.79.96.0, 185.69.68.0, 185.102.76.0, 91.232.247.0, 193.109.176.0, 94.198.112.0, 82.144.128.0, 46.255.8.0, 83.240.0.0, 176.102.72.0, 62.84.128.0, 109.238.32.0, 185.142.208.0, 188.72.96.128, 185.59.120.0, 213.216.32.0, 62.115.136.63, 193.104.254.0, 185.115.0.0, 89.202.157.176, 80.250.0.0, 194.50.210.0, 217.196.112.0, ... Další města\nTvorba webových stránek 91.223.74.0\nTvorba e-shopů 91.223.74.0\nSEO optimalizace 91.223.74.0\nRedakční systém 91.223.74.0\nTechnická podpora 91.223.74.0\nDomény a webhosting 91.223.74.0\nInternetový marketing 91.223.74.0\nKreativní grafika 91.223.74.0\nwww aplikace 91.223.74.0\nInternetové služby 91.223.74.0\nPoptávky - Nabídky 91.223.74.0\nStránky vydělávají 91.223.74.0\nViditelnost na internetu 91.223.74.0\nŠkolské www projekty 91.223.74.0\nWWW stránky pro školy 91.223.74.0\nRezervační systémy 91.223.74.0\nFiremní Facebook 91.223.74.0\nPropojení se sklady 91.223.74.0\nProfesionalita www 91.223.74.0\nTvorba webových stránek, SEO optimalizace a tvorba e-shopů v lokaci 91.223.74.0\nMáte zájem o vlastní www prezentaci. chcete být vidět na Internetu,potřebujete získat poptávku z místa 91.223.74.0 a okolí..\nTvorba www stránek : kvalitní webové stránky - levně, rychle a kvalitně. Tak tvoříme prezentace pro naše klienty. Nabízíme nejen vytvoření redakčního systému, (s možností vlastní administrace vkládání produktů a služeb s následnou SEO optimalizací). Nabízíme širokou škálu internetového marketingu Technická podpora www stránek a celoroční dohled na www pro službu či produkt v oblasti 91.223.74.0\nPotřebujete nové www stránky, SEO optimalizaci, E-shop 91.223.74.0 - redakční systém, Webové stránky, www s administrací pro 91.223.74.0?\nE-katalog E-fotogalerie Internetové služby Telefonní seznam Supervisor Poptávky/Nabídky Kreativní grafika Rozesílací klient pro 91.223.74.0 a okolí\n91.223.74.0 a po celé ČR


Doprava v centru Brna byla půl hodiny bez semaforů - Brněnský deník\nDoprava v centru Brna byla půl hodiny bez semaforů\nBrno - Na půl hodiny přestaly v pátek dopoledne fungovat semafory na několika křižovatkách v centru Brna. Mezi auty na hlavních a vedlejších silnicích nastal chaos, řidiči se snažili projet křižovatky co nejrychleji.\n„Semafory v ulicích Pionýrská, Sportovní, Reissigova a Štefánikova nesvítily od půl desáté do desíti. Nejspíše kvůli výpadku proudu,“ uvedla mluvčí strážníků Denisa Kapitančiková.\nPřestože dopravu po několika minutách výpadku začali řídit strážníci, řidiči uvízli v dlouhých kolonách stojících aut. Nyní jsou již křižovatky opět průjezdné a semafory svítí.


Domácí práce Plzeň jih, práce na doma\nDomácí práce v Plzni jih je závislá na nabídce od potencionálních zaměstnavatelů a současně se odvíjí od hospodářského růstu (krize má za následek úbytek míst ve všech formách práce, jak na hlavní pracovní poměr, brigád tak i u domácí práce a naopak s růstem HDP přibývá pracovních míst) a nabídce volných pracovních míst, které nabízí Úřad práce Plzeň jih. Nabídka domácí práce pro Plzeňsko jih se formuje jako v dalších regionech České republiky přechodem od domácích manuálních, ručních prací spíše k pracím, kde není zapotřebí zručnosti, ale spíše myšlení a odborných zkušeností (překlady, programování, grafické práce, praní odborných textů a recenzí). Nejsnazší a nejrychlejší hledání domácí práce v regionu Plzeň jih je samozřejmě prostřednictvím internetu na oborových mini webech nebo pracovních portálech.\nKompletace Plzeň jih, domácí práce – kompletace propisek\nkompletace patří mezi nejstarší a nejoblíbenější domácí práce. Mezi kompletační práce se nejčastěji zařazuje kompletace propisek, per, specifických reklamních předmětů, hraček, obrázků, brožur atd. Domácí práce kompletace v regionu Plzeň jih, je opět závislá na aktuální nabídce od firem (zaměstnavatelů).\nDomácí práce na PC, notebooku Plzeň jih\nRuční, manuální práce a balení letáků Plzeň jih.\nTyto formy domácí práce již mají svoji víceletou tradici, tyto možnosti domácí práce jsou v hodné pro manuálně zručné a spolehlivé lidi, studenty, důchodce, matky na mateřské dovolené, nezaměstnané i dlouhodobě nebo ty z vás co si chtějí k hlavnímu pracovnímu poměru najít přivýdělek (lidově vedlejšák). Manuální domácí práce v regionu Plzeň jih, je opět závislá na aktuální nabídce práce od zaměstnavatelů.


Dejte svému tělu, co potřebuje! – Gentoo\nDejte svému tělu, co potřebuje!\nDoplňky stravy jsou v dnešním světě běžnou záležitostí. Někteří je užívají za účelem růstu vlasů, někteří pro větší svaly a jiní aby zhubli. Dalo by se tedy říci, že jsou součástí každodenního života téměř každého z nás. Proto není zvláštností, že i pro pány, kteří trpí slabou erekcí je tu prostředek, jak tomu zamezit.\nProduktů na problémy s „mužstvím“ najdeme na trhu spoustu, ale důležité je vybrat si ten nejkvalitnější a nejosvědčenější. Tím už se dostáváme k přípravku, který Vám zajistí silnější a déletrvající erekci, zaručí Vám intenzivnější ejakulaci a je založen na přírodní bázi, tudíž Vaše tělo nebude trpět. Samozřejmostí je vrácení peněz v případě nespokojenosti. Sami si zvolte, zdali chcete utrácet za drahé přípravky, které možná ani nefungují, nebo vsadíte na jistotu, ověřenou mnoha spokojenými zákazníky.\nPrevPro vás dokonalý odpočinek, noc co nocNextChcete aby vaše obydlie vyzeralo prírodne?