Морето, любовта към пътешествията и екзотиката в творчеството на Матвей Вълев - Изкуство и наука\nМорето, любовта към пътешествията и екзотиката в творчеството на Матвей Вълев\nПисателят Матвей Вълев е сред най-екзотичните български писатели. Живял сравнително кратко, той оставя трайна следа в българската литература като един от тези автори, склонни към пътешествия. А те не са много в литературата ни. Ние нямаме много творци от типа на Ръдиард Киплинг, Луис Броймфилд, Джоузеф Конрад, Станислав Херлих Груджински и редица други, пътешествали по света и оставили свидетелства за това в художествените си творби. Причините вероятно се коренят в балканската ни заседналост или в късното откриване на „морската тема“ в литературата ни. Казвам последното с ясното съзнание, че през ХІХ и първата половина на ХХ в. основният начин за далечно придвижване са главно морските плавания; въздушният транспорт навлиза доста по-късно като средство за масово придвижване.\nМатвей Вълев е роден в далечната 1902 г. (21.Х.) в гр. Ямбол. Истинското му име е Димитър Христов Вълев, но всичките си творби подписва под псевдонимите Матвей Вълев или Матвей Босяка. В началото на творческия си път изповядва леви идеи и е в близък контакт с Христо Смирненски. Сътрудничи главно на левия печат, вкл. на в-к „Червен смях“, сп.„Българан“, а по-късно на сп. „Пламък“, „Звънар“, „Маскарад“. Запазени са спомени за него от проф. Тодор Боров, Александър Жендов, Елисавета Багряна и др. Биографията му е изследвана от Христо Карастоянов, Андрей Ташев, проф. Иван Сарандев. Всички те споменават, че през лятото на 1923 г. М. Вълев заминава при брат си Велю в Берлин, който тогава е свободен град, за да следва журналистика. Работи, за да плаща студентските си такси, но никога не успява да завърши. По това време сътрудничи на вестниците „Роте Фане“, „Ди Велт ам Абенд“, „Берлинертагесблат“ под псевдонима Хайнрих Волф. В Берлин прекарва осем години.\nМатвей Вълев, 1939 г.\nПрез 1930 г. М.Вълев заминава за Бразилия при брат си Велю, емигрирал още през 1926 г. и живял там до смъртта си през 1944 г. Неспокойствието, невъзможността да се задържи дълго време на едно място, един необясним космополитизъм – това са все характерни черти на писателя. Дълго мислих на какво се дължи страстта му към пътуванията, желанието да започваш винаги отново… Днес, когато можем да пишем свободно, смятам, че трябва да заявим, че тези свои черти М. Вълев дължи на изповядваните от него идеи на анархизма. Макар и да нямаме преки доказателства за това, то логиката на жизненото му поведение и опит отвежда именно към анархизма. Роден в един от центровете на теоретиците анархисти – гр. Ямбол – той вероятно знае за делата на Георги Шейтанов и е чел статиите му. Сам възприема псевдонима Босяка – характерен за анархистите изобщо. Един от синонимите на съществителното „анархист“ е „босяк“. Макар и твърде интелигентен, което личи в статиите, фейлетоните и други негови творби, в младостта си Вълев започва работа като докер на бургаското пристанище, а по-късно работи пак в Бургас като работник в българския клон на „Стандарт Ойл къмпани“. Произхожда от интелигентско семейство – баща му е учител и директор на училища в различни градове, а майката – основател на женското дружество в Ямбол. Писателят не остава в тази среда, а нарочно отива при обикновените хора, както правят анархистите в началото на века. Многобройните му пътувания са също плод на идейните му увлечения. Нещо, което забелязваме и при други писатели със сходна съдба – например при Борис Шивачев. След завръщането си в България през 1934 г. М. Вълев публикува на страниците на сп. „Сердика“, „Литературен глас“, „Златорог“, „Кооперативна просвета“ и др. В периода до 9.ІХ.1944 г. М. Вълев създава и отпечатва творбите си, известни ни днес (без романа „Ферма в Сертон“). Доказателство в подкрепа на това, че изповядва безвластнически идеи ми дават и неговите симпатии към кооперативното движение, на което посвещава част от книгите и статиите си. Знаем, че анархистите са за кооперативно движение и живот в комуни. В началото на ХХ в. в България съществуват няколко анархистически комуни, където безвластниците живеят като обработват заедно земя.\nИма още един странен факт от биографията на М. Вълев, свързан със смъртта му. Той не е бил задължен да отиде на фронта в края на Втората световна война, но го прави. Загива в битка срещу албанците под германско командване при с. Българене, Куманско на 7.ХІ.1944 г. Преди време (на 7 октомври 2011 г.) обаче се появи интервю с българския режисьор Иван Хлебаров, който подготвя документален филм за Матвей Вълев и неговата кратка емиграция в Бразилия. От него разбираме за краткия брак на писателя с жена от немски произход и за живите му деца там. Г-н Хлебаров смята, че писателят е претърпял метаморфоза в идеите си – от поддържник на левите идеи, под влияние на магическия реализъм и сюреализма в Латинска Америка, идеите му се променят. В това има логика. М. Вълев започва да сътрудничи на други, в идеен план, издания след връщането си в родината. Споменава и за живия спомен за него сред българската емиграция в Бразилия и сред бразилските му приятели, с които поддържа през годините кореспонденция, запазена от техните наследници. Ето и най-интересното от това интервю:\nЧестно казано, пояснява Иван Хлебаров, още от 2003 г. имах усещане, че той не е убит при засада на фронта в Югославия, каквото е официалното обяснение. И това мое усещане се превърна в убеждение, след като заснехме три различни епизода, ключови за бъдещия филм. Първият е с роднините му тук, които ни разказаха, че приятелите му са си писали писма с него до към края на 60-те години. Те отрекоха да е е загинал през 1944 г.\nДругата гледна точка дойде от неговия биограф Христо Карастоянов, който ни разказа, че през 80-те, малко преди да почине, поетът Христо Радевски, при едно литературно посещение в Ямбол, го повикал и на четири очи му казал, че Матвей Вълев не е загинал, живял е през 50-те години в Кайро. Ние, приятелите му, знаехме това, казал Радевски…\nФерма в Сертон – Матвей Вълев\nТретият факт е, че романът „Ферма в Сертон“, подготвен за печат от издателство „Перун“, през 1944 г. изчезва след бомбардировките над София.\nЕдва през 60-те се разкрива, че не е изчезнал. Приятелят на Вълев и редактор, писателят Павел Спасов скрива този шедьовър на българската литература от очите на режима, враговете на писателя и ДС.\nНо какво е целяла тази конспирация? Този въпрос поставят и авторите на филма. Може би ще намерят отговори в стиховете на Багряна, посветени на любимия ù Матейко.\nТе, според Иван Хлебаров, обясняват най-добре посещението на поетесата при приятеля на Вълев Педро (Петър) Русеф, бащата на Дилма Русеф. За него тя знае от братовчед му Ран Босилек. Петър, който избира да живее в Бело Оризонти, вместо да се върне в комунистическа България. Дали Багряна не го е ориентирала да избере Бразилия?…\nЗа посещението на поетесата Елисавета Багряна в Бразилия се знае отдавна. То става през 1960 г., когато тя отива на заседание на ПЕН клуба в Рио де Жанейро. Но пропътува почти 500 км. до имението на Петър Русев, за да се срещне с него. Там остава един месец и написва своя бразилски цикъл стихове, като стихотворението „Уиски с лед и сълзи“, посвещава на приятеля си от младини – двамата се познават от 30-те години в Париж, където като емигрант, живее П. Русев. Когато той умира през 1962 г., Багряна му посвещава още едно стихотворение – „Шепа сняг“. Затова не е случаен фактът, че при посещението си в Габрово през 2011 г. бразилският президент Дилма Русев, дъщеря на Петър Русев, рецитира стихотворението „Родино моя“ на Е. Багряна.\nДа вземе участие във войната е един авантюристичен акт от страна на М.Вълев, и в подкрепа на убеждението ми, че изповядвайки анархизма, писателят е знаел какво го чака у нас след 9.ІХ.1944 г. Налице са били и сигнали за това. Излязла е статията на Борис Делчев във в-к „Работническо дело“ от 4.Х.1944 г. под заглавие „Фашизмът в нашата литература“. Ето цитат от нея: Фашистки влияния проникнаха в творчеството на по-голяма част от официалните писатели. Тях можем да открием у Каралийчев, Вълев, Красински, Чилингиров, Арнаудов, Йоцов, Цонев и много други, без да се изброяват всички… Преди това е обявена и Програмата на правителството на ОФ за създаване на т. нар. „Народен съд“, а също и „Наредба – закон за съдене на виновниците за въвличане на България във Втората световна война и злодеянията, свързани с нея“. Хр. Карастоянов цитира и Закона за Народния съд, който в т. 4 от чл. 2 гласи, че се наказват с временен или доживотен строг тъмничен затвор или със смърт и глоба до 5 000 000 лв. също и лицата, които в страната или извън нея от 1.І.1941 г. до 9.ІХ.1944 г. със своите действия, писания, слово или по друг начин са допринесли дейно и съществено за горните деяния.\nЗнаейки всичко това можем да допуснем, че М. Вълев е заминал директно от фронта за чужбина. Но всичко това предстои тепърва да се докаже от изследователите с документи, включително и такива от приятелите и близките му в Бразилия. Надявам се, че и новият документален филм на режисьора Иван Хлебаров, живеещ повече от 20 години в Бразилия, ще хвърли светлина върху този въпрос.\nИзследователят Андрей Ташев в статията си „Забравеният Матвей Вълев“ прави условна класификация на творчеството му, като оформя главно шест дяла в него: 1. Статии и репортажи, посветени на изключително широк кръг ежедневни проблеми, написани добросъвестно и с голяма осведоменост; 2. Втората група съдържа неговите Очерци и пътеписи, посветени на личности и отделни градове и места по цял свят. В този дял А. Ташев поставя книгите на М. Вълев за основоположниците на кооперативното движение у нас и в чужбина: „Знаменосци. Очерки за живота на великите кооператори“ (1940 г.) и „Някога и днес“. Очерки и репортажи из кооперативна България“ (1942 г.). От тези две книги и днес може да се научи много за станали нарицателни с дейността си личности, чиито имена познаваме, но не знаем с какво точно са допринесли за историята на човечеството.\nНе по-малко ценни са и неговите пътеписи, които в годините на появата им са били едно откровение за българите, запознавайки ги с интересни градове и места по света.\nВ трета група са отделени Произведенията на М. Вълев за деца. Тук спадат книгите му с разказчета и приказки „Малките мореплаватели“, „Някога и днес“ и др. Основните теми в тях са любовта към родината, опазване на природата, трудолюбието и спестовността.\nВ четвърта група са обособени Хумористичните разкази и фейлетони. Най-ранните от тях са публикувани в левите издания, а по-късно в „Щурец“, „Българан“, „Маскарад“.\nПета група съдържа неговата Драматургия. Тук влизат пиесите за деца на М. Вълев, а така също и драмите му „Крилата помощ“ (в съавт. с А. Каралийчев) (1938 г.) и „Госпожата“ (в съавт. с Елисавета Багряна) (1938 г.) С последната пиеса се открива сезона на Народния театър през 1938 г. и, за съжаление, тя няма успех. Защото двамата автори са направили опит да разсъждават върху еманципацията на жените и последиците от това в едно все още силно патриархално общество.\nШестата група, която ни интересува най-много, са неговите Разкази, повест и роман. По години те излизат в следния ред: „Прах след стадата. Разкази“ (1937 г.), „На котва. Повест“ (1938 г.), „Радост в живота. Разкази“ (1940 г.), „Отсам и отвъд. Разкази“ (1940 г.), „Приятелят Рудолф Хоппе“ (Златорог 1943, № 7), „Някога и днес. Очерки и репортажи из кооперативна България“ (1942 г.), „Избрани произведения“ ,София: Български писател, (1975 г.), „Ферма в Сертон. Роман“, София: Български писател (1988 г.).\nТази класификация има в основата си жанровото разделение. Ще се опитам в настоящата статия да направя едно разделение на неговите разкази и повест, както и романа му, по проблеми, свързани с нашата, българска действителност и такива, чието действие се развива в чужда (бразилска) среда.\nКато начало бих споменала повестта „На котва“. С нея, както и с още някои разкази, той принадлежи към авторите, създали творби на морска тема у нас. Нашата общественост през 20-те години на ХХ в. си е дала сметка, че българската литература е доста бедна откъм творби с морска тематика.\nЗатова по същото време се създава организацията Български народен морски сговор (БНМС). Ще се опитам да разгледам повестна „На котва“ в светлината на идеите на Морския сговор.\nМалко повече за БНМС: Целта на тази организация е да популяризира морето и плавателните реки, да спомогне българската индустрия да използва пълноценно водното богатство на България, а крайната цел – да съдейства за просперитета на държавата ни. Учредителите смятат още, че могат да постигнат намеренията си чрез създаване на клонове на БНМС из цяла България, отначало в градовете по крайбрежието на Дунав и морето, а после и във вътрешността на страната. Книжовната пропаганда на организацията става чрез печатния ù орган сп. „Морски сговор“ и отделните брошури на „Морска библиотека“. Пропагандата на идеите на БНМС става и чрез живото слово, като за целта се ангажират видни познавачи на морското дело за сказки и беседи. Популяризирането на морското ни богатство става и чрез уреждане на екскурзии по морето, Дунав и вътрешността на страната, като за целта се съдейства за улеснения от страна на държавата и частните обществени учреждения; както и улесняване уреждането на изложби с морска тематика; издаването на албуми с репродукции на картини и фотоалбуми, съпроводени с различни обяснителни текстове; уреждането на различни конкурси за написването на материали, свързани с морето за създаване на морска култура; съдействие при събирането на материали за създадения Морски музей, както и да се издейства създаването на професионално Морско училище от страна на държавата или търговските камари; усилване на рибарската просвета чрез откриването на второ риболовно училище на Дунава, а след това в Бургаския залив и професионални рибарски курсове. Задача на БНМС е и участие във вътрешната морска и стопанска политика и законодателство на държавата, окръзите и общините. Клонове на БНМС се създават в цяла България. Лично съм изследвала дейността на клона във В. Търново, който прави речно пристанище на р. Янтра, пометено при едно прииждане на реката. А красивата сграда, днес Художествена галерия на града, на хълма Боруна е построена първоначално за Рибарско училище.\nЕдва ли бихме могли да изброим всичко от амбициозната и широкомащабна програма на организацията. От излезлите двадесет годишнини на списанието се вижда, че целите са изпълнени в много висок процент. Изданието спира през 1944 г., когато на власт идват комунистите и левите сили и е спрян демократичният печат. Трябва да се отбележи, че по време на цялото си съществуване то подкрепя официалната политика на България. Вероятно за спирането му спомага и колективното членство на БНМС в организацията „Бранник“ през 1942 г.\nВ списанието се поддържат няколко основни рубрики с незначителни промени през годините. Обикновено всеки брой се открива със стихотворение на първа страница. Следват различни статии – научни или научно-популярни, свързани с проблеми на морската наука и история, след това – художествен текст – разказ, пътепис или спомен; материали, свързани с морските спортове; рубрика „Морски новини“, които са от цял свят; официален отдел с материали от живота на организацията; телеграми и официални писма от структурите на държавната власт; Морски книгопис – в азбучен ред са обгледани публикациите с морска тематика. В края на всяка годишнина има и библиография и азбучен указател на авторите в списанието. През втората половина от излизането на списанието към тези рубрики се прибавя и „Страница за малките“, както и материали, свързани с летуването на деца в морските колонии и реклами на морските ни курорти. Не би трябвало да пропуснем и ежегодните отчети на организацията, поместени в списанието, които говорят за осъществена на практика прозрачност в дейността ù.\nСписанието е ръководено умело от редакционната си колегия. Затова говори както неговата продължителност на излизане – повече от 20 години, така и други фактори, по които съдим за едно издание – високите хонорари, изплащани на авторите, множеството конкурси, организирани от него, и най-вече – качеството на поместените статии. Че се е ползвало с авторитет в обществото се вижда и от множеството реклами в него. Много добре е оформено и полиграфически – излиза в голям формат, на хубава хартия, помества множество репродукции на картини – цветни и черно-бели и фотографии. Можем спокойно да кажем, че списание „Морски сговор“ е едно от най-сериозните тематични издания у нас до 9.ІХ.1944 г.\nХарактерът на „Морски сговор“ предопределя и художествената литература, поместена на страниците му. Тя несъмнено е с морска тематика. Както е известно, художествена литература с морска тематика у нас се среща сравнително рядко. Затова на страниците на сп. „Морски сговор“ се организират редица конкурси за написване на подобна литература. По този начин редакторите му се стремят да обогатят българската литература с морската тематика.\nКакви са основните мотиви в тази литература? Бихме могли да откроим няколко, което, разбира се, не изчерпва темата. На първо място – възпяването на природните красоти на водната стихия и чувствата, които те будят у човека. Друг мотив е животът на моряците и рибарите, където могат да се откроя още подробности: тежкото им ежедневие; самотата и очакването на майките на рибарите (съпругите им) те да се завърнат от плаване; моряшкото ежедневие, чувството за единство и взаимопомощ в това ежедневие, особено когато бушуват морските бури и от работата на всеки зависи спасението на целия екипаж, тогава, когато дори противници застават заедно срещу общата злина; силен копнеж по далечни пътешествия, на които човек не може да устои и пряко здравия разум се впуска в тях; силната любов на майката, очакваща своя син – моряк от далечно плаване (понякога тя години наред няма сведения от близкия човек, който вероятно е загинал, но продължава да чака всеки акостиращ кораб в пристанището и да разпитва екипажа му); мотивът за любовта – любимото момиче или съпруга чакат своя избраник или съпруг, в някои случаи те – подобно на хората от древността – го следват доброволно в смъртта в морето за да бъдат заедно, а в други случаи сами пращат синовете си да станат моряци като техните бащи, надявайки се любимите им мъртви съпрузи да се грижат за тях по един свръхестествен начин от отвъдното.\nПисателите се вълнуват най-много от съдбата на рибарите, от техния непосилен труд и постоянно изложения им на риск живот за да се препитават. Тези груби на вид хора имат чувствителни и нежни сърца, готови са винаги да жертват живота си за близки и непознати. В морското ежедневие съществува едно особено суеверие, значение имат предчувствията, поличбите и пр.\nЧаст от изброените мотиви са налице в повестта „На котва“. Сюжетната линия проследява живота на главния герой – моряка Богдан, който в началото на творбата пътува под френски флаг. Добротата му, чувството, че трябва да помага на хората, му струва работата. Нарушавайки правилата на кораба, той помага на левантинката Жоржета, авантюристка в същността си, да ù свали багажа на различни пристанища. Отстранен от кораба, прекарва няколко дни с нея в Марсилия и се завръща безславно в Бургас. Многократните му опити да намери работа като моряк на голям кораб са безуспешни. Принуден е да работи на старата гемия „Надежда“ на Яни, която извършва контрабандни превози и една нощ е потопена от турски кораб. Богдан започва работа във фабриката на Рокфелер – „Стандарт Ойл къмпани“ в Бургас, като фрезист, в постоянна опасност фрезата да отреже пръстите му. Целта на това производство на нефтени продукти е да се отстрани от България румънската търговия с горива. Фабриката затваря врати и Богдан отново е без работа. В края на повествованието Жоржета пристига при него, женят се, Богдан убива един от турските капитани, които са причина за потъването на гемията, смятайки, че иска да насили жена му. След залавянето на Яни, Богдан иска да съобщи в полицията за извършеното от него убийство. Бягството на приятеля му го спасява и на финала Яни урежда заминаването на Богдан и Жоржета през Солун за Америка, където той отново ще започне работа като моряк на голям кораб.\nВ така създадения сюжет, М. Вълев е вплел основните теми, характерни за морската ни проза. Съществува чувството за взаимопомощ между моряците – когато гемията „Надежда“ попада в буря, всички работят заедно, за да се спасят. Навсякъде се усеща копнежът на главния герой по плаванията, по морето. Дори когато намира хубава работа във фабриката, Богдан не престава да копнее по него. Във всичките си разкази разкрива задължително морски истории – за различни потънали кораби и т.н. Нещо повече. В повестта М. Вълев е въвел и образите на две момчета – Симеон и Кочо от Търновско, дошли в Бургас, водени от копнежа и мечтата си по морето и пътешествията:\nТам, на село, те са работили навярно като ратаи или зидари и са расли, за да се оженят, да станат селски стопани или майстори. Защо са дошли насам? Защо искат и те да стават моряци, и те да нямат дом и земя, да не могат нито да спят, нито да жънат?\nБогдан, а и моряците въобще, вярват в различни поличби и свръхестествени сили. Когато разказва на едно момиче за небивалото пътуване на кораба „Мосулман“, чиито екипаж е загинал, и успешното му акостиране в пристанище, след като сам изминава 300 мили, главният герой казва: Та, искам да ти кажа, случва се Марто, всичко се случва. Затова ние, моряците, вярваме и в светиите, и в магиите. В моряшкото помещение ще намериш и иконка на Дева Мария, и талисманче от някой индийски факир. Това е. И щом стане нещо, на Дева Мария се молим: „Помогни ни, Света Богородице, избави ни. А в същото време някой вземе талисманчето и го окачи на носа, на вълнореза… Има кой да се грижи за нашата съдба, Марто. И да помниш: или Света Богородица, или някоя магия, ще ми помогне да изляза от фабриката и да постъпя в параход, пък все едно какъв.“\nМ. Вълев умело е пресъздал морските красоти – и когато Черно море е тихо, и когато в него вилнеят бури. Тогава кораби, моторници и гемии стоят на брега и капитаните следят бюлетините за времето. Не е пропуснал и празниците в морския град с карнавалната им атмосфера, когато хората отпускат душите си и се веселят.\nПовестта психологически вярно и убедително пресъздава живота на моряците, на жените и децата им. Когато летният сезон свършва, градовете опустяват от летовниците, а местните хора подготвят мрежите и лодките си за следващия сезон. И още нещо – писателят има особена слабост към постиженията на техниката, той вярва в техническия прогрес. Не пропуска да се радва на новото рибарско училище, на фабриката, която произвежда петролни продукти, на новопостроените български кораби. Ето и думите му: На, вече и наши параходи си имаме, цяла Европа обикалят. Оттук като тръгнат, че в Цариград, оттам в Пирея, и в Генуа, и в Марсилия. После пак отвъд – отбият се в Лисабон, постоят в Бордо и все нагоре, към Хамбург, към Осло.Същински параходи – големи, чисти, бързи. А екипажите все от млади момчета. Огън, огън, ти казвам…Може да ми се случи на някой от тях да постъпя, в „Фердинанд“ или „Варна“, в „Балкан“ или „Бургас. Виждаме колко много авторът се гордее с постиженията на създаващото се наше корабостроене, което ще постави България сред морските европейски страни. При него няма страх от постиженията на техниката, каквото наблюдаваме при други автори. Напротив, тъкмо обратното.\nС тази своя творба М. Вълев успешно се вписва сред авторите, творящи морски сюжети в българската литература и я обогатява, внасяйки своя принос към нея.\nМорската тема присъства и на други места в творчеството на писателя. В разказите „Хора край брега“ и „Гост от морето“ тя се чувства най-осезателно.\nРазказът „Хора край брега“ раздипля историята на рибаря Лазар, който се труди денонощно за хляба си. В него е влюбена младата Галинка, но и двамата не признават чувствата си. Когато Лазар събира сили да поиска ръката ù, тя го отблъсква и се жени за богат момък, когото не обича. В края на разказа Лазар се завръща, успял да се замогне в града, двамата бягат от селото край брега, за да се съберат. Рибарите, според М. Вълев, са бедни хора, които не мислят за земя и богатство, а се задоволяват с даровете на морето. Само обичта на любимата жена може да ги накара да сменят попрището си. Подобна е историята и в разказа „Гост от морето“. След дълго отсъствие в бащиния си дом се завръща морякът Тома, чиито родители са починали, а брат му Харалан е затънал в дългове. Той очаква Тома да е натрупал пари и да му ги даде, за да обработват заедно бащините земи. Авторът умело е показал селската пресметливост и еснафщина на семейството на Харалан, която пропъжда в крайна сметка Тома от дома му, за да тръгне отново да пътешества по света с любимата си Фрединя.\nКопнежът по морето присъства и в детските творби на М. Вълев. В разказчето „Малките мореплаватели“ е показано желанието на малките Герчо и Панко да заминат на пътешествие чак до Китайско море, като откраднат лодката на един стар рибар и станат пирати. Той ги чува и поучително им заявява:\n„…Да помните: не е нашето море за разбойници и пирати, а за честен труд и народни идеали. Майка е то за нас рибарите. Дава ни наесен цели ята от тлъсти паламуди и скумрии, които са се охранили по северните му брегове и плуват по Дяволското течение на юг… Цялата година ни храни морето, както от хиляди години е хранило нашите прадеди и още хиляди години ще храни нашите правнуци. Другар е Черното море на българския моряк, защото по него той плува из далечни страни, да разнася нашето жито и нашия тютюн, българските сливи и орехи и всички блага, които земята ни ражда. Благодат е Черното море за всеки българин, защото тук той иде да закрепи здравето си, да се обгори на хубавото му слънце и да си почине след тежкия градски живот. И много още добрини носи за нас, българите, Черното море и нищо от нас не иска, освен само едно: да го любим и да го пазим.\nМ. Вълев е автор и на други разкази, чието действие се развива в българска обстановка: „Любов“, „Атанаска“, „Край реката“ и др. Особено трогателен е първият от тях. Бившият горски надзирател Атанас и съпругата му Тодорка са главни герои в него, както и авторът, който води действието от първо лице. Те имат син Владко, с когото се гордеят. Той се учи в столицата, после заминава на чужбина. Двамата родители благоговеят пред него и разказват на автора за доброто си и ученолюбиво дете. Владко обаче умира от туберкулоза. Родителите поотделно знаят за тази смърт, но в голямата си обич и привързаност един към друг не смеят да говорят и кажат нещо по въпроса, мислейки, че така всеки пази другия от душевни сътресения. Една история за голямата човешка любов, създадена с несъмнено майсторство! В разказа „Атанаска“ пък е пресъздадена тъжната история на бедно момиче, доведено в столицата от майка си за домашна помощничка. Тя идва да прибира парите ù, и когато намира човек, който да даде по-висока с 50 лв. плата, я праща при него да работи. От непосилните задължения Атанаска се разболява от туберкулоза и умира. Така селската алчност погубва един млад живот.\nОт беглия поглед върху тези разкази можем да заключим, че М. Вълев умело се вписва сред писателите, пишещи на градска тема от 30-те и 40-те години на ХХ в.. Психологически вярно, пластично създадените истории говорят за безспорния белетристичен талант на този автор.\nДруг голям дял от творчеството на М. Вълев са неговите творби с бразилска тематика. Бихме казали, че той остава с тях в българската литература, или по-точно казано – с тях е по-известен. От историята на литературата ни знаем, че творчеството на българите, живели и живеещи по силата на различни обстоятелства извън пределите на България, винаги остава, в известна степен, необгледано, дори незабелязано от нас. Вината за това, разбира се, не е на самите писатели, а наша. Макар че сред литературните критици има и някои щастливи изключения. Например: проф. Иван Сарандев в книгата си „Българската литература (1918 – 1945), т. ІІе включил български автори, живели и творили в Южна Америка – Борис Шивачев, Тодор П. Цанков, Матвей Вълев, Самуил Д. Стрезов. Спокойно можем да кажем, че проф. Сарандев, пръв и единствен засега, е анализирал творчеството им в по-обемен труд върху българската литература.\nС какво творбите с бразилски сюжети на М. Вълев вълнуват читателите и литературната ни критика? Още с появата на първия сборник разкази „Прах след стадата“през 1937 г. става ясно, че се е появил писател с оригинален поглед към чуждата действителност. Книгата излиза като сравнително късен дебют за автора си след завръщането му от Бразилия. Голяма част от разказите са публикувани в периодичния печат, но писателят подбира за сборника си осем разказа.\nДрамата на емигранта е лично преживявана от всекиго – обикновен човек или творец. Причините, поради които М. Вълев заминава за Бразилия са икономически. Знаем, че въпреки работата си в Берлин като дребен служител и сътрудничеството му в много периодични издания, той не успява да се замогне или дори да плаща студентските си такси. Затова решава да пробва късмета си в новите земи, където по това време на безработица и икономическа депресия в Европа, заминават и хора от други народности – поляци, германци и т.н. Част от тях са герои в разказите на М. Вълев – такъв е Рудолф Хоппе, Ванда Козловска и др.\nНо основните персонажи в разказите от „Прах след стадата“ са бразилци. Действието се води от първо лице – главният герой е самият автор и така е предадена по-голяма автентичност на повествованието. Още в първия разказ „Пътник“ М. Вълев дава един от ключовете за вникване в творбите му. Когато главният герой пита в пътническа агенция „кога има параход за Европа“, агентът му отговаря: Нашата страна е гореща и опасна, народът ни е поробен и див, у нас всичко е оскъдно и полуголо, но който дойде тук, остава завинаги наш. Защото Бразилия е необятна и човекът в нея не е излишен, както е у вас. Дори и да заминеш, ти пак ще се върнеш.\nПрощална вечеря, 1942 г.\nДействието в тези разкази протича в чифлика на Еврипидис де Паула и около него, както и в някои от новосъздаващите се големи градове, с присъщите на урбанизацията явления. Герои в тях са членовете на семейството на чифликчията, приело чужденеца българин като близък приятел, много от работниците и каубоите, и още много други. Герой в тези разкази е и цялата бразилска природа, защото до голяма степен от природните явления зависи животът на хората в чифлика и извън него. Тематично богати са тези разкази. Една от основните теми е за любовта, за отношенията между хората изобщо. Българинът, наричан сеньор Булгаро, е влюбен в дъщерята на чифликчията дона Лиджия („Дона Лиджия“). Тя, на свой ред, е влюбена във французина Марсел Роле. Брат ù, Джон де Паула, възлага на българина да проучи какъв човек е французинът. Оказва се, че той е женен, но е изоставил жена си и децата си. Това му струва живота – убит е от приятелите на Джон де Паула. Лиджия е нещастна, забягва от дома при чичо си, отношенията между Джон и автора изстиват. Кое е справедливо? Истината или любовта, макар и с нечисти помисли? Писателят не дава отговор – той се съдържа в тънко пресъздадените психологически ситуации. Или пък обичта на Жандира към българина от едноименния разказ? Макар и любовта между двамата да е невъзможна – тя е креолка, а той бял, Жандира обича героя и го моли да му стане жена. Когато е омъжена насила, тя чезне в мъка. Може би най-затрогващата любовна история в тези разкази е любовният триъгълник в разказа „Приятелят ми Рудолф Хоппе“. Жената на Хоппе – Глория – обича българина и ражда дете от него. Защото има един принцип – деца се раждат, когато има голяма любов. За да не се скара с приятеля си, българинът заминава от общото им имение, за да се върне след години и да види детето си, което го гледа с неговите очи. Глория е родила и дъщеря на Рудолф, но не е забравила любовта си. В края на разказа мъжът ù не разрешава среща между двамата, от страх да не пламнат старите чувства. Но Глория и синът ù виждат за последен път любимия човек в рамката на прозореца на отпътуващия влак. Разбира се, любовта има и други измерения в творбите на М. Вълев. В „Нощ над Сертон“ българинът е неустоимо привлечен от седемнадесетгодишната Мария Лурдес, дори ù обявява среща в нощта на празника. Но разбира, че трябва да победи нагона си, защото тя е сгодена за каубоя Кладионоро и не бива неговото щастие да е за сметка на чуждото нещастие. В „Урубу“, а и на други места, присъства и платената любов в големия град. Прави впечатление, че и в нея са откроени някакви правила. Когато Фирмино решава да посети за една нощ Мария Тишейра, той ù праща пари, за да закупи храна за посещението му, с което иска да покаже, че желае и тя да се чувства като нормален човек. Много са лицата на любовта в тези, изпълнени с красота, разкази.\nДруга тема е трудът и неговите проявления сред местните хора и емигрантите. Местното население е зависимо от природните стихии – суши, пожари, дъжд и наводнения. Те определят дали ще се наемат работници, по колко ще получават и т.н. Авторът не подминава и събитията в тази далечна страна: икономически депресии, безработица, идването на власт на други режими. Но тези събития не са описани сами за себе си, а чрез съдбите на героите. Това налага те да пътуват на големи разстояния в търсене на работа, да боледуват от глад, да търсят нови места за живеене. Тежките условия са характерни и за емигрантите, избягали от Европа, за да търсят препитание. Те попадат в една не по-малко жестока среда. Понякога нямат пари дори за обратен билет и са принудени да се борят със земята в буквалния смисъл на думата – да я отвоюват от джунглата, като изсичат дървета и буйната растителност, да отглеждат разсади и градини. Така започват да задоволяват нуждите на пазара със свежи зеленчуци, с ориз и други артикули. („Ориз“, „Приятелят ми Рудолф Хоппе“ и др.)\nОткровение за читателите са и онези разкази, в които са пресъздадени местни вярвания и обичаи: „Урубу“, „Негърска възраст“. В първия разказ каубоят Фирмино избива няколко свещени за бразилците птици, наречени урубу, убили една крава в чифлика. След това се случват поредица от нещастия, за които местните хора смятат, че са следствие от убийството на тези свещени птици. А каубоят получава прозвището „убиецът на урубу“. Никой не се замисля, че тези птици разнасят болести и леш по животните, а винят човека, който се е опитал да въведе справедливост според неговата ценностна система. В „Негърска възраст“ пък са показани специфични черти на цветнокожите. Мисля, че това е един от първите разкази на подобна тема в българската литература. Главният герой в него, негърът Жика Пешоти е варджия, но в свободното си време е ловец – на капивари (вид водни свине), на риба и т.н. Той е силен, гъвкав, находчив. Няма ситуация, от която да не може да излезе и никой не може да прецени на каква възраст е.\nТемата за лова също присъства в тези, бразилски по сюжет, разкази. Някои от каубоите и работниците в чифлиците са и изкусни ловци, така си помагат в изхранването. Но главното в тези ловувания са интересните истории, които се разказват след лова край огъня.\nТемата за страданията на децата също е част от тематичното богатство в творчеството на М. Вълев. Децата са герои в разказите „Дедико“, „Лъжата на Жозе Верисмо“ и др. Тяхната съдба е почти винаги трагична: малкото момченце Дедико е ухапано от кралска кобра, поради детската си наивност, и умира. Неговият баща, който умее с гадания да прогони болестта от болните, не успява да помогне на собственото си дете. От глад и бедност умира и малката Албертина, дъщерята на Жозе Верисмо.\nМ. Вълев не пропуска да отбележи и нововъведенията на техниката, построяването и окрупняването на бразилските градове. В Сертонския чифлик се купуват нови машини, които оставят много хора без работа на полето. Градът Бело Оризонте от малко градче се разширява до голям градски център, а Рио де Жанейро прераства в мегаполис с трамваи, високо сградостроителство и т.н. В големите градове живеят модерни хора, които напълно се ползват от новите постижения на ХХ в.\nОще много теми могат да се изброят в разказите на М. Вълев. Но и от казаното дотук се вижда, че те наистина внасят нещо ново в българската литература, внасят един свеж, чужд полъх. Космополитизмът, героите чужденци, запознаването с бразилската природа, с взаимоотношенията между хората там – това са все нови за времето си теми, които не остават незабелязани от литературната критика и читателите. Дори въвеждането на морската тема в творчеството му е също модерно за времето си. Написани модерно, под влияние на магическия реализъм и сюреализма в бразилското изкуство, разказите на М. Вълев имат модерна стилистика. На места стилът му е ескизен, другаде киниматографичен. Някои изследователи като Г. Цанев, Христо Карастоянов, Иван Сестримски смятат, че неговите разкази напомнят цикличността на Йовковите разкази от „Вечери в Антимовския хан“ и „Ако можеха да говорят“. И наистина – героите му присъстват едни и същи от разказ в разказ, като образите им са дадени в развитие. Това допринася за автентичността на наратива. Разбира се, не липсва и тънкият психологизъм в обрисовката на героите и отношенията между тях.\nЦиклично построен е и романът на М. Вълев „Ферма в Сертон“, който излиза след смъртта на писателя, чак през 1988 г.Отпечатването му през 1944 г. е осуетено заради бомбардировките над София. В него авторът разширява познатите ни истории от сборника „Прах след стадата“, разказа „Приятелят ми Рудолф Хоппе“ и други, сварзани с бразилската тематика. Някои литературни критици, като споменатия Ив. Сестримски, смятат този опит за несполучлив, а други, като редактора Кирил Апостолов – точно обратното. В защита на последното, К. Апостолов добавя, че върху последната си творба М. Вълев работи още в Бразилия и разширява образите на героите, действието и т.н. Мисля, че с оглед на малкото издания на този автор, книгата има своето място в литературния развой. Изданието се отпечатва по екземпляр, запазен от сестрата на М. Вълев – Емилия Вълева, предаден ù от писателя Павел Спасов.\nТворчеството на Матвей Вълев умело се вписва в българската литература от 30-те и 40-те години на ХХ столетие. С богатството на теми и идеи в него – любовта към морето, морските пътешествия и изобщо с обогатяването на „морската тема“ в литературата ни, с откриването на Бразилия за българските читатели, с многобройните си пътеписи, очерци за заслужили кооператори, огромна публицистика и др., днес това творческо дело заслужава нов прочит и с оглед идеите на твореца, както и на неизвестните моменти от биографията му. Затова съвсем естествено ни се струва, че то е незаслужено забравено и има нужда от ново внимание.\n По следите на писателя Матвей Вълев в Бразилия. – www.vesti.bg/index.phtml?lid, 7 октомври 2011 г.\n Карастоянов, Хр. Матвей Вълев. Литературно-критически очерк. С., Български писател, 1982 г., 177 с., с. 54.\n Повече за списание „Морски сговор“ може да се прочете в статията ми „Художествената литература на страниците на списание „Морски сговор“ от книгата ми: Радка Пенчева. „Сюжети на забравата. Реванши на паметта“. Пловдив, Астарта, 2011 г., с. 206-220.\n Вълев, М. На котва. Повест. Библиотека „Завети“, 1938 г., кн. 1. 171 с., с. 36.\n Пак там., с. 109.\n Пак там., с. 109-110.\n Вълев, М. Малките мореплаватели. Разкази. С., Издателство „Казанлъшка долина“, 1939 г. 60 с., с.8-9.\n Сарандев, Иван. Българската литература (1918 – 1945). т. ІІ. Пловдив, ИК „Хермес“, с. 46-75.\n Вълев, М. Прах след стадата. Разкази. С., Библиотека „Завети“, 1937 г., кн. 2., 95 с.\n Цанев, Г. „Прах след стадата“ – сп. „Изкуство и критика“, І, кн. 1,1938 г.\nСестримски, Иван. Матвей Вълев. Предговор към М. Вълев. Избрани произведения. С.,\n Български писател, 1975 г. 397 с., с. 5-23.\n Вълев, М. Ферма в Сертон. Роман. С., Български писател, 1988 г. 199 с.\n← Щрих към пловдивския период на Иван Вазов\nАнастасия и Борис Зографови – хроника на един живот →


Жалко, че афганистанците трябва да живеят под чужда военна окупация, но поне сега имат демокрация, нали? - Антиимперия\nЖалко, че афганистанците трябва да живеят под чужда военна окупация, но поне сега имат демокрация, нали?\nДвамата президентски кандидати в Афганистан планират съпернически церемонии за полагане на клетва на същия ден след поредните измамно измамни избори\nДжейсън Диц\t Март 8 20 392 2\nБележка на редактора: Хей, сигурно е, че войната, окупацията, нощните набези и взривяването на посетителите на сватби е лошо, но не можете да направите омлет, без да счупите яйце и поне сега афганистанците могат да се „насладят“ на избори, които са напълно измамни всъщност не правете нищо.\nОспорвана кампания, оспорвани избори и оспорвано преброяване оставиха двамата кандидати за президент на Афганистан, Ашраф Гани и Абдула Абдула, и двамата обявиха победа. Приблизително това се случи на последните избори, но тогава САЩ посредничиха при споразумение за споделяне на властта.\nТози път не се работи по споразумение за споделяне на властта, така че и Гани, и Абдула просто продължават напред с встъпването си в длъжност - за да бъде ясна една и съща служба. И двамата насрочват откриване за понеделник.\nИ двете страни издадоха приблизително еднакви декларации относно встъпванията си в длъжност, които ще бъдат в същия ден и за един и същ офис. Не е ясно кой ще присъства на тях, нито какво означава това за признаване на който и да е президент.\nС постигнатата талибанска мирна сделка ще бъде предизвикателство да се види кой ще влезе в преговори за сближаване и с тях. Получаването на признанието на талибаните в крайна сметка може да бъде най-голямата сделка за двете страни, тъй като чуждестранните сили са на път да излязат от вратата.\nВинаги се чудех - Афганистан никога не е атакувал никоя държава от НАТО, но все още е преодолян от НАТО. Натоварен с бин, само физическо лице и роден в Рияд Саудитска Арабия може да е бил част от 9 септември. Това превръща НАТО и Столтенберг в някакъв вид слинг обути прашки.\nbin laden отрече да е участвал и никога не беше обвинен от fbi\nспоред получената информация


Христина Русева е най-добрата блокировачка на Евроволей 2017 - Topsport.bg\nХристина Русева е най-добрата блокировачка след груповата фаза на Евроволей 2017. Българката има общо 20 успешни блокади в първите 3 мача от турнира, което е с 5 повече от двете туркини Кюбра Чалискан и Еда Дюндар. Следващата българка е Страшимира Симеонова с 7 блока.\nДнес започват плейофите на Евроволей 2017\nБългария ще играе утре с Германия за място на четвъртфинал\nВ класацията за резултатност Елица Василева е на девето място с 63 точки. Начело е полякинята Малвина Смарзек с 78 точки.\nДобриана Рабаджиева е на четвърто място сред изпълнителките на сервиси. Тя има 7 аса, с 1 повече от разпределителката Лора Китипова, която е седма. Лидерка е италианката Паола Егону с 9 директни точки от сервис.\nДвете основни посрещачки на "лъвиците" Добриана Рабаджиева и Елица Василева заемат съответно девето и десето място в ранглистата. Рабаджиева има ефективност от 52.94%, а Василева е с 51.97%. Първа е германката Дженифер Гертиес с невероятните 69.05%.\nДвете разпределителки Лора Китипова и Диана Ненова не се представят много убедително и това личи в съответната ранглиста. Ненова е с ефективност от 30.19% и заема 11-то място. Китипова е 13-та с 26.72%. Тук най-добра е туркинята Гамзе Аликая с 50%, която игра малко в мача с българките.\nСпортни новини / Волейбол / Христина Русева е най-добрата блокировачка на Евроволей 2017\nСтатистиката доказава класата на Елица Василева


Ефективна присъда за актьора Явор Бахаров. Има 15 дни да обжалва или го чака година зад решетките – sofia – post\nPosted on октомври 24, 2020 Author SofiaP\tComment(0)\nПрез февруари полицаи спират Бахаров за проверка при съмнително шофиране.\nТестван е за алкохол и наркотици. Оказва се, че и двете проби са положителни.\nДнес съдът в Разлог е имал около 7-часово заседание по делото на Бахаров.\nРайонен съд – Разлог призна за виновен актьора.\nПодсъдимият е осъден да изтърпи наказание „Лишаване от свобода“ за срок от 1 година при лек режим на изтърпяване. Той е лишен и от правото да управлява МПС за срок от 1 година и 6 месеца. Наложена му е и глоба в размер на 500 лв.\nTagged актьора, присъда, Явор Бахаров\nМиниcтърът нa трудa и coциaлнaтa пoлитикa – Дeницa Caчeвa, e мaйкa гeрoиня. Тя oтглeждa caмa ocинoвeния cи cин Виктoр, кoйтo e вeчe нa 6 гoдини, a гo взeмa, кoгaтo e eдвa 10-мeceчнo бeбe, изocтaвeнo в дoм oт биoлoгичнитe cи рoдитeли. Тя e eдинcтвeн ocинoвитeл нa мoмчeнцeтo, мaкaр прeди гoдини дa e билa oмъжeнa. Caчeвa вce […]\nСлед като преживяха труден развод, Анджелина Джоли и Брад Пит най-сетне сякаш заровиха томахавките и всеки пое по своя път. И докато звездата от „Томб Райдър“ се е отдала на ролята си на майка, Брад лети на крилете на любовта. Въпросът, който всички си задават напоследък, е „Коя е новата спътница на Брад Пит ?” […]


Hotel Sorbona, Varna\n2 May 2015, 18:26:43\nСтаите в хотела са уютни и чисти, персоналът е много дружелюбен и се отнася проефсионално към работата си.\n3 November 2014, 20:54:14\nЧудесно обслужване и разположение, чисти стаи на добри цени.\n29 September 2014, 16:31:59\nДобър хотел с удобно разположение във Варна, ниски цени за нощувка, прилични условия.\n24 July 2014, 14:39:26\nОбслужването е супер, евтино, чисто и достатъчно комфортно.\n18 April 2014, 17:08:47\nИма всичко за приятен престой, тихо и уютно, чисто в стаите, достъпни цени.\n7 March 2014, 12:32:20\nХотелът е удобен за дълги престои, ако ви трябва ниска цена за нощувка. Чисто е, персоналът е мил, цените нямат аналог.\n26 September 2013, 20:48:56\nХотелът е много удобен за задочници. Условията са супер и цената е много достъпна.\n13 August 2013, 18:29:57\nХубав евтин хотел във Варна. Подходящ не само за студенти, но и ако пътувате по работа.\n7 July 2013, 13:18:40\nУдобно разположение до ВИНС-а.\nЧисто, евтино, мил персонал.\n18 February 2013, 16:27:30\nСпокоен и приятен хотел недалеч от центъра на Варна. Мил и отзивчив персонал. Чисто, ниски цени за нощувка.\n5 September 2012, 21:28:38\nХотелът е много удобен за командировани - близо до центъра на Варна, цените са много разумни.\nЧисто и тихо, приятна обстановка и обзавеждане. Добро обслужване.\n9 July 2012, 15:11:30\nДобра Wi-Fi връзка, чиста и комфортна стая на изгодна цена. Удобно разположение близо до Варна и Златни пясъци.\n14 May 2012, 17:09:47\nМного добър нискобюджете хотел във Варна. Намира се близо до Техническия университет.\nСтаите са чисти със самостоятелна модерна баня, добре обзаведение. Хотелът е приятен и спокоен.\nShare your impressions of Hotel Sorbona, Varna


септември 2016 – cornerconsultd\nPosted on 06/09/2016 by Veselina Zhelyazkova\nВече нито семейството ни е толкова задружно нито градината толкова голяма.\nАз подхождам към готвенето с вдъхновение от продуктите ,които са ми пред погледа. Така беше и с този по скоро опит за лютеница. Първо реших ,че ще правя чушки с доматен сос и изпекох 10-тина чушки във фурната. Никак не бяха ароматни ,като тези от детството ми ,но можеха да се обелят ,което беше целта. През това време мъжа ми се вайкаше ,че касетката домати ще отиде зян преди да успеем да ги изядем.\nУвлечена от неговото мрънкане и белейки доматите за соса ,сложих най-голямата тенджера на котлона и реших да я напълня поне до половината – около 3-4 литра. Погледнах и в хладилника и там имаше около половин кило моркови. Морковите ги сварих за около 20 мин нарязани на едри парчета. Липсваха ми само няколко патладжана. Вие задължително се снабдете с поне 2 прилични патладжана, ако са по малко може и 3 и ги изпечете добре.\nВсичко готово беше пюрирано на части с обикновен пасатор. Възможно е морковите малко да го оцветят в оранжево ,ако не е метален. След ,като доматения сос беше се смалил с поне 1/3 от обема си подправен с малко сол, добавих и всичко останало. Трябваше да включа и съпруга ми да помага с бъркането. Беше много щастлив и ми донесе и буркани от мазето.\nСлед около 5 мин ви съветвам да опитате на вкус. Нуждае се от 2- 3 лъжици захар и между 60- 100мл. слънчогледово олио. Захарта се слага след всички зеленчуци ,защото моркова и чушките имат собствена сладост. Също така ако я сложите по рано може да почне да загаря на дъното на тавата и ще трябва да бъркате доста.\nПригответе си поне 5 буркана от някой купешки сос за спагети например. Те са между 350 – 400 мл. Може да направите ,като мен – да налеете горещата лютеница в бурканите и да ги затворите и обърнете.\nСмятам да ги консумирам в следващия месец и ги прибрах в хладилника. Ако искате да са по трайни мисля, че трябва да сварите готовите буркани за около 10 мин. Нямам точен спомен как завършваше пълненето на лютеницата в девството ми. След ,като си бяхме похапнали филийките с божествената готова лютеница май си полягвахме по колите и чакахме прибирането в къщи.\nPosted on 06/09/2016 09/09/2016 by Veselina Zhelyazkova\nКак правихме лютеницата преди вече 20 години и как я направих днес.\nЩе започна с лютеницата ,когато бях на 15 години и правенето и с шеф готвача на семейството – Баба.\nВсички налични зеленчуци се събираха от двора, а от семейството всички снахи ,зетьове ,внуци. Бяхме 4 деца ,тичахме , криехме се един от друг и успявахме да се скараме за колелата , въпреки че бяха 2 бр. точно колкото желаещите да ги карат. Никой не ни караше да правим нищо , по собствено желание помагахме със събирането на картофите например или хапвахме краставичката, която ни се е изпречкала пред погледа.\nВсички лехи бяха пълни с цветове ,седмици преди това се мислеше за това колко домати, чушки, патладжани и моркови ще разполагаме. Плодовете се беряха внимателно и не ни даваха да късаме сами нищо. Само дядо и баба знаеха кои чушки са за семе и на кои им е дошъл реда да скочат в щайгата.\nНай ценното качество на селския живот тогава – споделянето. Не споделянето на снимки от Гърция и от кръчма в Родопите ,което ще познават нашите деца. Споделянето на кой каквото има ,всеки питаше комшията дали ще му стигнат доматите ,предлагаше от своите зеленчуци . Така беше и при правенето на компоти – всеки споделяше с друг своята реколта.\nПропорциите и необходимите продукти – само Баба ги знаеше. Само тя правеше преценка, тази година колко буркана ще „сложим“ и освен лютеница какво друго ще сътвори скромната ни консервена фабрика. Дядо събираше на едно място всичко вече обрано – богатство от червени пиперки, домати , син патладжан и даваше отчет на Баба какво още има по лехите. Баба след кратък размисъл и може би сметки наум ,казваше дали ще стигне или се нуждаем от още зарзават(знаете ли тази дума?). Ако комшиите имаха какво да споделят от нужното взимахме от тях, а ако годината беше трудна за селото и не достигаха домати например татко беше пращан на пазара. И след ,като вече имахме всичко нужно почвахме.\nЕтап 1 : Доматен сос . Червено ,кадифено и леко кисело. Един от любимите ми цветове. Рано сутрин мелачките за домати бяха здраво инсталирани на масата под навеса. Важно е да имате навес ,защото по това време на годината не е изключено да вали цял ден. А тези неща никога не се случваха вътре в къщата. Всичко се случваше в двора, задължително до чешма. Масата беше добре нивелирана ,за да не са наклонени тавите за събиране на сока. Това е много важно. Колкото повече мелачки има инсталирани толкова по бързо ще стане готова основата на лютеницата. Тук пак споделяхме с комшиите, мелачки, чушкопеци и всякакви други ценни приспособления. Тъй ,като тези специални мелачки бяха относително безопасни за техни оператори бяха назначени децата. Дори се карахме ,кой да върти и често се чуваше „Дай на мен! „. Нали знаете ,ако ви разрешат тази важна работа значи сте „голям“ ,а всяко дете иска да е „голямо“. И така след ,като доматите бяха превърнати в гладък сок без семки и люспи ,това беше първото което се слагаше в голямата тава(ако може така да се нарече големия казан). В началото нямаше нужда от непрестанно бъркане така че помощниците бяха свободни за друга дейност.\nЕтап 2: Печени чушки/пиперки и патладжани. Обожавах да пека пиперки. Миризмата ме опиваше а сърцето ми беше сгрято. Може би от котешката ми природа ,но обичах как огъня сгрява бузите ми докато съм наведена и ловко обръщам пиперка след пиперка. Пекла съм и пиперки на няколко чушкопека едновременно ,беше като жонглиране и много се забавлявах. Когато пораснах достатъчно аз се справях сама със всичките сладки пиперки. Досадната част беше беленето на всичките тия пиперки и патладжани. Трябваше да са чисти от семки и люспи. Всички се включваха в тази задача. Някъде между другото в нашата рецепта се появяваха и няколко сварени моркова. Придаваха плътности и сладост и със сигурност бяха много полезни за децата.\nЕтап 3: Магията на варенето. Тази магия я владееше само баба. Тя знаеше колко сол, захар и олио трябва да се сложи. Тя знаеше колко трябва да е силен огъня и ръководеше бъркането. Не усещах кога е станало тъмно и умората ме е нападнала. Светлината на огъня ни привличаше и хипнотизираше. Миризмата почваше да омайва всички и пръсналите се деца се събираха с филийка около казана. На най-големите беше оказвана и честта да побъркат малко ,когато огънят беше вече слаб.\nАх колко сладко и ароматно беше , неустоимо. Помня добре ароматите – плътни ,натурални ,сякаш пиперки и домати се носеха във въздуха и гъделичкаха носа ти.\nЗа лютеницата днес в следващата публикация.


» Нови MacBook Air с подсветка на клавиатурата? - Новите Apple Mac компютри\nНовите Apple Mac компютри » Алиса в страната на Маковете :) » Нови MacBook Air с подсветка на клавиатурата?\nНови MacBook Air с подсветка на клавиатурата?\nВ последните дни много силно се спекулира за нов хардуер от Apple, като очакванията са той да бъде представен заедно с новата версия Mac OS X 10.7 – Lion. По-конкретно очакванията са да бъдат представени нови MacBook Air (11.6 и 13.3 инча) както и Mac Pro. По последна и непотвърдена от Apple информация това може да стане идния Четвъртък (14.07.2011г).\nСпоред информацията Apple планира да „върне“ обратно светещата клавитура, която беше стандартна екстра на първите поколения MacBook Air. Освен подстветка на клавтиатурата очакванията са още за високоскоростен Thunderbolt порт, ъпгрейд на процесора с Intel Sandy Bridge архитектура и евентуално супер-бърза 400MBps флаш памет.\nИмайки предвид, че MacBook Air е предназначен за професионалисти „в движение“, светещата клавиатура определено липсваше на доста клиенти. Особено на тези които се „ъпгрейдват“ от по-стара версия MacBook Air която има тази екстра.\n× девет = 81\nЙъп преди 8 години\nИскам да сложат някакво сносно видео над Intel HD3000 …, за да могат да се похвалят с истински прогрес .. Дори и на нивото на GT540 да е, пак е огромна крачка .. Някакво подобно като видеото на AMD APU (6620) ми се иска, но едва ли .. Ще видим ..\nПросто не виждам абсолютно никакъв смисъл да имаш най-бързият хард на пазара, един от най-добрите процесори … и да не можеш да ги оползотвориш заради видеото ..\nТова не е гейм машина. Тук целта е да ти се предостави – бързина и мобилност. Като под бързина разбираме – действие на ОС и приложенията към нея. Както и приложения за други по-елементарни действия – гледане на филми, слушане на музика. Точно в това отношение Intel HD3000 се оказва повече от подходящо решение.\nЗа каква гейм машина става въпрос, че нещо съм пропуснал.., или поне не мога да видя в коментарите ?\nАз говоря за пълноценно оползотворяване на ресурса.. Нали разбирате, че има възможност тази машинка да се свързва с външен монитор .. Говоря за производителност в програми за Офис, Видео и Графична обработка (бързо – на път и посредством външен монитор) и т.н. Процесор, харддиск и памет са повече от невероятна предпоставка .., ще изчакаме до утре, за да се види дали видеото ще ни предостави по-големи възможности..\nНе знам дали сте ползвали по-дълго време HD3000, но освен да зареди Операционната Система и да гледам някоя друго клипче ., тази графика не става за друго (дори хардуерното ускорение не е на ниво)…, а това съм сигурен на 100%, че не е идеята за използването на Еър..


Как капитализмът променя съзнанието - „Либерален преглед“\nНека да започнем с графиката по-долу, която е моето собствено предложение за „най-важната графика на света“. Тя показва Брутния вътрешен продукт (БВП) на глава от населението – от година 1 до 2001, разпределени по региони. Човек може да види момента, в който Западна Европа е започнала да задминава Китай – онова мъничко повдигане нагоре по синята линия, някъде около 1500 г., когато европейците започват да въвеждат търговския капитализъм. Те създават мореплавателни и финансови технологии, позволяващи да се пренасят огромни количества стоки чрез използване на кораби. Но това леко повдигане е нищо в сравнение със скока нагоре, направен през 19 век, когато Европа – а още повече Съединените щати – въвеждат индустриалния капитализъм. Хората се научават да създават неща бързо и евтино, чрез използване на фабрики.\nФигура 1. „Хокейният стик“ на бързото благоденствие от най-ново време.\nИзточник: Дерек Томпсън (2012), чрез използване на данни от Ангъс Мадисън.\nРазбира се, богатството не е добре разпределено, а индустриализацията често има брутална първоначална фаза, но в хода на няколко поколения материалният комфорт нараства драматично за (бързо нарастващата) средна класа, работническата класа и в края на краищата дори за бедните.\nОбичам тази графика, тъй като тя показва как капитализмът е променил Запада и Япония за един исторически миг, а и тя предсказва подобна трансформация за останалия свят. Милиарди хора излизат от бедността, докато глобализацията ги свързва с международни пазари и прави възможно да извършват работа, която създава далеч по-голяма икономическа стойност, отколкото дребното селско стопанство някога е могло. В хода на няколко десетилетия милиарди хора ще бъдат също толкова богати, колкото са днес американците.\nНо как ви кара да се чувствате всичко това?\nКогато показвам тази графика в Азия, публиките я обичат и, както изглежда, я приемат като пътна карта за аспирациите си. Образованите азиатци следят нивата на нарастване на БВП със същата страст, с която европейците следят футболните резултати; те искат техният отбор да спечели. Но когато я показвам в Европа и Северна Америка, често получавам по-двусмислени реакции. „Не можем просто да растем до безкрайност!“, казват някои. „Ще разрушим планетата!“, казват други. Тези възражения изглежда идват изцяло от политическата левица, която има дълга традиция на колебливост или дори открита враждебност срещу капитализма, простираща се със столетия назад.\nСъгласен съм, че планетата не може да поддържа десет милиарда жители, консумиращи на нивото на днешните американци. Но бих искал да посоча как капиталистическото развитие клони към променяне на ценности и начини на живот по начини, които може би ще успокоят малко хората, които се идентифицират като ориентирани политически наляво, или ангажирани със социални и екологически въпроси.\nНай-добрите изследвания върху начините, по които покачващото се благоденствие променя хората, идват от Световният ценностен обзор (СЦО) – едно дългогодишно изследване, ръководено от учените Рон Ингълхарт и Кристиан Велцел. Екипът на Обзора е събирал данни за представителни групи от хора в много страни приблизително на всеки шест години, от началото на ранните 1980. Започнали са с двадесет страни, а в момента – след шестата фаза на изследването – разполагат с информация за 95 страни. Задават повече от сто въпроса по теми като религия, демокрация, права на жените, капитализъм и национални приоритети.\nСлед всяка фаза авторите изчисляват средните резултати за всяка страна по всеки от ценностните въпроси, а след това провеждат процедура, наречена „многоизмерно скалиране“, с чиято помощ създават двуизмерна карта/координатна система, на която всяка страна може да бъде позиционирана.\nФигура 2. Културната карта на Ингълхарт-Велцел, 2017\nАвторите на Обзора интерпретират двете измерения на картата по следния начин:\n– Вертикалното измерение преминава от „традиционни ценности“ долу (при тези ценности хората изразяват висока оценка за неща като религия, ритуал, йерархия и почит към авторитети като Бог и родители) към „светски ценности“, горе (които са обратното).\n– Хоризонталното измерение преминава от „ценности на оцеляването“ вляво (при които хората подчертават важността на икономическата и физическа сигурност над всичко останало) към „ценности на себеизразяването“ вдясно (при които хората започват да ценят неща, намиращи се отвъд парите – по-специално независимост и права; те искат свободата да определят самостоятелно развоя на живота си и да получават от него нещо повече от финансово богатство).\nНай-добрият начин да се разбере графиката е да се вземе предвид факта, че почти всички общества някога са били селскостопански. Пред-индустриалните селскостопански култури обикновено имат традиционни и такива на оцеляването ценности (те са разположени в долната лява част на картата). Животът в тях е труден и непредсказуем, така че човек трябва да се придържа към задълженията си и да разчита на разширеното си семейство за защита.\nНо в процеса на индустриализация, когато хората напускат селските региони и започват да работят във фабрики, богатството се увеличава и ценностите се изместват. Интересното е, че страните не се движат праволинейно по диагонала, от бедните квадранти (заемани понастоящем от ислямски и африкански нации) към богатите такива (заети най-вече от скандинавските страни, горе вдясно). Процесът е по-скоро двустепенен. Първо страните се изместват нагоре, от традиционните/на оцеляването ценности към светски такива. Когато парите идват от фабричен труд, то не остава особено много време или място за религиозни ритуали. Когато страните им се намират в този квадрант, хората изразяват материалистически ценности – те искат пари, не просто заради сигурността, но и заради социалния престиж, който те могат да им предоставят.\nТова според мен е фазата, която дава на капитализма лошо име в толкова много страни, особено сред интелектуалците и артистите. Със сигурност тук изглежда, че капиталистите експлоатират работниците (защото задържат за себе си почти цялата допълнително създадена стойност), а работниците приемат това, като се заемат с лудешко търсене на консуматорски наслаждения, чрез което изглежда само подхранват циклите на собствената си експлоатация.\nНо ако само изчакате няколко поколения, то обикновено стигате до втората фаза. Обществата преминават към работни дейности, свързани повече със сферата на услугите, които изискват (и насърчават) много по-различни способности и ценности, в сравнение с фабричните работни места. С други думи, в процеса на забогатяване на обществата животът по правило става по-сигурен, и то не само поради снижаването на рискови фактори като болести, глад и уязвимост към природни бедствия, но също и поради снижаване на политическата бруталност. Хората получават права. Нетният ефект от повишаващата се сигурност е, че ценностите им се променят по начини, които модерната политическа левица би трябвало да обича. Велцел обяснява по следния начин какво се случва когато страните се придвижват надясно по скалата във Фигура 2:\nНамаляващите екзистенциални напрежения отварят умовете на хората и ги карат да поставят свободата над сигурността, независимостта над авторитета, разнообразието над еднообразието и творчеството над дисциплината.\nПоколенията, израснали с тези „отворени умове“ и „експресивни ценности“ започват да се грижат за правата на жените, на животните, на гей-хората, изобщо за човешките права и околната среда. Те започват да очакват повече от живота, отколкото са го правили родителите им. Когато жените разполагат с образование и изгледи за кариера, те започват да имат по-малко деца – всъщност толкова малко, че, ако изключим под-сахарска Африка (която ще бъде последният регион, преминаващ през този „демографски преход“), населението в останалите части на света ще започне да намалява след само няколко десетилетия и ще спадне рязко през двадесет и втория век.\nНаскоро се завърнах от тримесечно пътуване из Азия и думите на Велцел бяха като един вид Розетски камък за разбирането на огромната пропаст между поколенията, която се отваря в бързо развиващите се азиатски нации. Повечето азиатци на възраст под тридесет и пет не са преживявали неща като глад, война или страх от отвличане през нощта. Но по-голямата част от родителите им са израснали с такива екзистенциални заплахи и техните ценности – така наречените „азиатски ценности“, при които авторитетът стои по-високо от свободата – не се побират добре в умовете на днешните млади хора, които са се изместили надясно в спектъра на СЦО.\nДокато хората стават по-богати и по-сигурни, ценностите им се променят точно по начините, описвани от Велцел. Младите хора започват да изискват едни от други, а също и от правителствата си, по-отговорно социално и екологическо поведение. Хората и страните се развиват в направление, което може да бъде наречено единствено прогресивно, или клонящо наляво. Това не означава, че ляво ориентираните политически партии разполагат с някакво предимство – те често отиват прекалено много напред, или прекалено наляво, от средния избирател. А освен това този процес работи само за социални въпроси – не и за икономически въпроси като данъчно облагане или размерите на правителството.\nНо общият консенсус п социалните и екологически въпроси се измества наляво (политически), и това е моят централен пункт: капитализмът и богатството, което той създава, променят природата и човечеството едновременно. Всяка дискусия за „устойчивото“ или „издръжливо“ бъдеще трябва да признава не само разрушенията, причинени от индустриалната революция и консуматорското общество, но и прогресивните екологически ценности, екологически издържаните технологии и намаляващите населения, които са неизбежен резултат от икономическото развитие. Капитализмът променя съзнанието. Капитализмът ни е довел до тази екологическа бъркотия, по времена, в които повечето хора са имали материалистически ценности и не са се грижели особено много за околната среда. Но докато ценностите и културите се изместват към пост-материализма навсякъде по света, капитализмът може и да ни помогне да се измъкнем от нея.\n База данни на Световния ценностен обзор. (2015). Посетени на 28 август, 2015, на адрес http://www.worldvaluessurvey.org/\n Виж прогнозите на ООН, включително и графиките на всички отделни региони, които могат да бъдат генерирани на адрес: http://esa.un.org/unpd/wpp/Graphs/.


СЗО официално обяви втори пик на COVID-19 в България | manager.bg\nСЗО официално обяви втори пик на COVID-19 в България\n 10:58, 22.06.2020г\nВтори пик на COVID-19 се наблюдава в България и други страни по света. В някои страни се наблюдава всъщност първоначално развитие и разпространение на COVID-19. Това са страните от Латинска Америка. Притеснение будят и страните от Южна Африка, където се очакват трудности с посрещането на необходимостта от по-интензивни грижи за хората, които се разболяват. Това коментира в интервю за "Фокус" д-р Михаил Околийски, представител на СЗО за България.\nВ държави, които в началото се справяха по-добре с вируса в началото, сега се наблюдава увеличено разпространение. Една от тези страни за съжаление е България. Всъщност тези последни две седмици виждаме едно пиково увеличаване на новите случаи, но може би това е част от първата вълна, когато благодарение на мерките, предприети от хората и правителството, вирусът беше държан под по-добър контрол. След разхлабване на мерките хората си помислиха, че са преодолели тези предизвикателства, този проблем и бързо се върнаха към старите си навици, обясни д-р Михаил Околийски.\nТой е категоричен, че мерките не трябва да бъдат занемарявани и всеки един от нас трябва да прояви отговорност и да се пази. Никой не е застрахован от коронавирусната инфекция. COVID-19 съществува и рискът е много голям, предупреди за пореден път д-р Михаил Околийски.\nРекордно е увеличението на случаите на коронавирус в глобален мащаб, съобщи междувременно СЗО. Общият брой вчера е нараснал до 183 020 за 24 часа, предаде Ройтерс. Най-голямото увеличение е в Северна и Южна Америка, с над 116 000 нови случаи, според ежедневния доклад за глобалната ситуация. Общият брой на всички установени случаи в света от началото на пандемията до момента вече е над 8,7 милиона, а починалите са над 461 000 починали. Предишният рекорд за нови заразени беше регистриран на 18 юни - 181 232, припомння БТА.


Три руски самолета с 36 тона хуманитарен товар отлетяха за Кабул - Поглед Инфо\nЗорница Илиева 231\nНамираш се в: Начало » Свят » Русия » Три руски самолета с 36 тона хуманитарен товар отлетяха за Кабул\nТри руски самолета с 36 тона хуманитарен товар отлетяха за Кабул\n18.12.2021, 07:15 14327\n/Поглед.инфо/ Руското министерство на отбраната достави 36 тона хуманитарен товар до афганистанската столица с три военнотранспортни самолета, съобщи ведомството.\n„Три военнотранспортни самолета Ил-76 на руското министерство на отбраната доставиха хуманитарна помощ на летището в Кабул и кацат евакуирани за излитане от Афганистан. Всеки руски военнотранспортен самолет превозва хуманитарни товари от Руската федерация за населението на Афганистан“, цитира РИА Новости съобщение на министерството .\nОтбелязва се, че общо самолетите са доставили 36 тона хуманитарен товар, включително храна и лекарства.\nЗа оказване на медицинска помощ и подкрепа на евакуирани руснаци и граждани на други страни, във всеки самолет има медицински екипи от военни лекари с оборудване и лекарства.\nВсички самолети носят достатъчно количество питейна вода, одеяла и индивидуални дажби. Също така по нареждане на руския президент Владимир Путин се извършва четвъртата евакуация с тези самолети на „повече от 300 граждани на Руската федерация, Киргизката република и афганистански студенти, обучаващи се в руски университети“.\nПо-рано в събота беше съобщено за първия от трите самолета, пристигнали в Кабул с хуманитарна помощ.\nАлтернативен Поглед 6342\nАлтернативен Поглед 71679\nБоян Чуков 36249


Убитият в Пловдив бил намушкан с нож в корема - 24chasa.bg\nhttps://www.24chasa.bg/novini/article/7525639 Убитият в Пловдив бил намушкан с нож в корема Убитият в Пловдив бил намушкан с нож в корема Анелия Перчева www.24chasa.bg\n26.06.2019 16:24; Анелия Перчева\nУбитият Йордан живеел на първия етаж в кооперация на ул. "Братия". Кадър: Google street view\n56-годишният пловдивчанин Йордан Иванов, който тази сутрин бе открит мъртъв в дома си на ул. "Братия", е прободен с нож в корема. Издъхнал е в адски мъки от кръвозагуба, научи "24 часа" от свои източници.\nМъжът е разведен, живеел е сам. Според съседи е прекалявал с алкохола, но е бил добър човек. Основната версия е, че е убит при битова свада. Най-вероятно Иванов е имал гости предната вечер. Криминалистите издирват кои са били посетителите.


Apartment Smaragd.1 - НАЙ-НИСКИ ЦЕНИ от agoda.com\n-, Район Гидисдорф, Гринделвалд, Швейцария, 3818 - Покажи на картатаОтличен8,4Въз основа на12отзивиApartment Smaragd.1Вижте повече снимкиВижте повече снимкиВижте всички20снимки\nСгушен в сърцето на Район Гидисдорф, Apartment West Grindelwald е идеалното място, от което можете да започнете Вашето приключение в Гринделвалд. Оттук гостите имат лесен достъп до всичко, което този оживен град може да предложи. С удобното си местоположение хотелът предлага лесен достъп до всички градски забележителности, които задължително трябва да се видят. Apartment West Grindelwald прави всичко възможно гостите да се почувстват удобно. Затова хотелът предоставя най-добрите услуги и удобства. Хотелът осигурява безплатен WiFi достъп във всички стаи, паркинг, за да гарантира комфорта на своите гости. Всички стаи се отличават с грижливо замислени удобства, което гарантира неповторимо усещане за комфорт. Освен това в хотела можете да се възползвате от множество предложения за приятно прекарване на свободното време. Apartment West Grindelwald е идеално място за туристи, търсещи чар, комфорт и удобство в Гринделвалд.\nМоля, уведомете предварително Apartment Smaragd.1 за очаквания час на пристигането ви. Моля, имайте предвид, че цялата сума на резервацията е дължима преди настаняването. След като пълната сума на резервацията бъде получена, ще получите имейл с адреса на мястото за настаняване и указания как да получите ключ. При пристигане се изисква гаранционен депозит от 300 CHF за инцидентни разходи. Този депозит е изцяло възстановим при напускане след проверка на мястото за настаняване за евентуални щети.


Норкьопинг - АФК Ескилстюна, Швеция - Алсвенскан Лига\nНоркьопинг - АФК Ескилстюна\nПрез днешният ден ще се играе срещата от 19-ия кръг на шампионата в Алсвенскан Лига на Швеция между тимовете на Норкьопинг и АФК Ескилстюна.\nФорма на тима домакин Норкьопинг в текущият шампионат:\nФутболистите на Норкьопинг са 7-ми в класирането с общ сбор от 27 точки, записани след 8 победи, 3 равенства и 6 загуби през сезона, като в изиграните 17 срещи са реализирали 25 гола и са инкасирали 24 попадения във вратата си. В последните си 6 мача в шампионата тимът е постигнал една победа, 1 равенство и 4 загуби, при обща голова разлика 6-12.\nНа своя терен тимът на Норкьопинг е изиграл 9 срещи досега, в които е записал 5 победи, 2 равенства и 2 загуби, при голова разлика 13-8. В предишните си 4 мача у дома тимът е записал 2 победи, 1 равенство и една загуба при голова разлика 6-5, като в последните две от тях Норкьопинг има успех с 2-0 над отбора на ИФК Гьотеборг и допусна загуба с 1-3 от отбора на Елфсборг.\nПредставяне на състава гост АФК Ескилстюна в шампионата:\nАФК Ескилстюна е на 16-то място във временното подреждане с общ актив от 7 точки, постигнати след 1 победа, 4 равенства и 12 загуби от началото на шампионата, като в изиграните 17 срещи има отрицателна голова разлика 14-34. В последните си 6 срещи в шампионата съставът е записал една победа и 5 загуби, при голова разлика 6-12.\nДалеч от дома отборът на АФК Ескилстюна е играл 9 срещи до момента, в които е записал едно равенство и 8 загуби и все още няма нито една победа навън отбелязал е 6 гола в противниковата мрежа и е позволил да му вкарат 21 попадения в собствената мрежа. В последните си 4 мача на чужд терен отборът е записал само 4 загуби и състава ще се стреми към спечелването на, за да стигне до първите си точки навън от 4 гостувания насам при голова разлика 3-10, като в последните 2 от тях АФК Ескилстюна има 2 загуби - с 0-1 от тима на Сириус и 0-2 от състава на Калмар.\nВ последният двубой между двата съперника, тимът на Норкьопинг е спечелил една победа, а отбора на АФК Ескилстюна няма постигната нито една победа.\nТимът на Норкьопинг е в серия от 4 поредни мача без успех в първенството, а на собствения си терен не постигна успех в последния си мач. Отборът на АФК Ескилстюна е с 2 двубоя без успех в първенството, а далеч от дома е в серия от 4 мача без успех.


Неръждаем съд за съхранение и ферментация - INOX с кран 390 л. - ЗЛАТНАТА БЪЧВА - магазин за винари\nПреглед на количката „Неръждаем съд за съхранение и ферментация – INOX с кран 1400 л.“ е добавен във вашата количка.\nНеръждаем съд за съхранение и ферментация – INOX с кран 390 л.\nколичество за Неръждаем съд за съхранение и ферментация - INOX с кран 390 л.\nКод: 16013-35 Категория: НЕРЪЖДАЕМИ СЪДОВЕ ЗА ВИНО\nНеръждаем резервоар с обем 390 литра, предназначен за ферментация и съхранение на вино. Създаден за домашния майстор винар.\nПодвижният капак със силиконово уплътнение може да се поставя на различни нива в резервоара, като по този начин предпазва виното от окисление. Предвиден е и капак за защита от прах и други замърсявания.\nПри употреба като съд за ферментация, за по-добър контрол на процеса се предлага топлообменен панел за охлаждане или загряване, термометър и отцеждащ цилиндър. Той може да бъде хоризонтален – за предпазване на крана от запушване или вертикален – за отделяне на виното от джибрите с помощта на помпа. Поставянето на перфорираният капак позволява джибрите да се поддържат потопени във виното с цел по-добра екстракция при червените вина. По този начин се провежда т.нар. ферментация с потопена шапка.\nПодвижен плаващ капак\nОтдушник 1 1/4″\nВъже капроново Ø6\nПомпа за подвижен плаващ капак\nПоставка от боядисана въглеродна стомана\nКран за източване 3/4″ – неръждаем\nДопълнително оборудване – опции.\n1. Перфориран подвижен капак – 144,00 лв.\n2. Топлообменен панел – 288,00 лв.\n3. Термометър – биметален, аксиален – 115,20 лв.\n4. Отцеждащ цилиндър – вертикален – 138,00 лв.\n5. Отцеждащ цилиндър – хоризонтален – 66,00 лв.\n6. Поставка от неръждаема стомана – 96,00 лв.\nДиаметър – 637 мм\nВисочина – 1240 мм\nВисочина с поставка – 1650 мм\nТегло – 28 кг\n90 л., 130 л., 175 л., 235 л., 315 л., 390 л., 485 л., 610 л., 735 л., 970 л., 1165 л., 1400 л., 1680 л.\nНапишете първия отзив за „Неръждаем съд за съхранение и ферментация – INOX с кран 390 л.“ Отказ\nНеръждаем съд за съхранение и ферментация – INOX с кран 235 л.\nНеръждаем съд за съхранение и ферментация – INOX с кран 1165 л.\nНеръждаем съд за съхранение и ферментация – INOX с кран 315 л.\n609.00 лв. 599.00 лв. Купи\nНеръждаем съд за съхранение и ферментация – INOX с кран 970 л.\n1,120.00 лв. Купи


Но с това бедите, които нанася синята светлина не свършват. Оказва се, че тя играе решаваща роля за поддържането на цялостното добро здраве, тъй като регулира циркадния ритъм на нашето тяло – нашият естествен цикъл на сън и събуждане. Също така влияе върху настроението, паметта и когнитивните функции на организма.\nВ последните години обаче много от водещите козметични фирми вмъкнаха в продуктите си за грижа за кожата и малки “щитове” за борба със синята светлина. Защо? Означава ли това, че синята светлина уврежда кожата?


Тема спорт - Динамо Минск взима Антонио Павлов\nДинамо Минск взима Антонио Павлов\n26-06-2013 ??во БЪРЗАКОВ\nНападателят подписва за 2 плюс 1 години с беларусите\nДинамо Минск е на път да си осигури услугите на бив??ия нападател на Локо Сф Антонио Павлов. Беларуският тим изпитва сериозни проблеми в атака през настоящия сезон, заради което иска да се подсили в офанзивен план. Ръководството вече е постигнало договорка с мениджърите на тарана относно личните му условия. Контрактът на 24-годи??ния футболист ще бъде за 2 години, като в него ще има клауза за удължаване с още един сезон.\nПрез миналия сезон Павлов изигра 23 мача за Локо София в А група, в които отбеляза 5 попадения. Договорът на юно??ата на Левски с железничарите обаче изтече, но не бе подновен въпреки желанието на треньора Емил Велев.\n„Уточнил съм всичко с Динамо. Надявам се нещата там да потръгнат. От Локомотив искаха да остана, но им казах, че ще опитам да заиграя отново навън. Радвам се, че всичко се разви така, както желаех. Надявам се да имам късмет и да бъда здрав, за да помогна на отбора“, каза Антонио Павлов пред „Тема Спорт“\nВ момента Динамо Минск се намира на трета позиция в първенството след 14 изиграни кръга. Тимът изостава на цели 12 точки от лидера Шахтьор Солигорск и на 6 пункта от ??ампиона БАТЕ Борисов, който има мач по-малко.\nОчаква се в близките дни ръководството на Динамо Минск да обяви трансфера на Павлов официално. Нападателят няма да може да помогне на новия си тим в първия квалификационен кръг за Лига Европа срещу литовския Круоя, тъй като срокът за картотекиране изтече. ??нтересно е, че през 2008 година в Динамо игра бив??ият нападател на Ботев Пд Георги Какалов.


14.02.2018 • от Десислава Апостолова\nОт 2014 година насам държавите от НАТО са увеличили разходите си за отбрана с 48 милиарда долара. Това съобщи днес генералният секретар на НАТО Йенс Столтенберг в края на първия ден на срещата военните министри от Алианса.\nСпоред него до 2024 година поне 15 държави от НАТО ще отделят 2 процента от брутния си вътрешен продукт за отбрана, каквато цел си поставиха страните от Алианса. Тази вечер военните министри от НАТО имаха работна вечеря и с върховния представител по въпросите на външните работи и сигурността Федерика Могерини, с която обсъдиха развитието на европейската отбрана и постоянното структурирано сътрудничество на ЕС.\nОт българска страна в срещата в Брюксел участва участва заместник министър-председателят по обществения ред и сигурността и министър на отбраната Красимир Каракачанов. Утре той ще има двустранна среща с американския министър на отбраната Джеймс Матис.\nНАТО, Красимир Каракачанов, среща на военни министри


Apartamentos Marblau Peredamar - НАЙ-НИСКИ ЦЕНИ от agoda.com\nClot de la Mota, 23, Grau i Platja, Гандиа, Испания, 46730\nВъз основа на 150 отзива Вижте всички24снимки8,0Местоположение\nИнформация за Apartamentos Marblau Peredamar\nApartamentos Marblau Peredamar, който се намира в Гандия, Гандиа, е популярно място за туристи. Оттук гостите имат лесен достъп до всичко, което този оживен град може да предложи. С удобното си местоположение хотелът предлага лесен достъп до всички градски забележителности, които задължително трябва да се видят. Предлагайки висококачествени услуги и широка гама от удобства, Apartamentos Marblau Peredamar Ви осигурява възможно най-комфортния престой. Хотелът осигурява семейна стая, ресторант, асансьор, за да гарантира комфорта на своите гости. Дизайнът на хотела е съобразен с най-високите изисквания за удобство и комфорт, осигурявани от съоръжения достъпни в някои стаи като климатик, балкон/тераса, телевизор, хладилник, микровълнова фурна. През деня можете да се насладите на отпускащата атмосфера благодарение на голф игрище (в радиус от 3 км), открит басейн. Открийте интригуващата комбинация от професионално обслужване и широка гама удобства в Apartamentos Marblau Peredamar.\nМоля, уведомете предварително Apartamentos Marblau Peredamar за очаквания час на пристигането ви. При пристигане се изисква гаранционен депозит от 200 EUR за инцидентни разходи. Този депозит е изцяло възстановим при напускане след проверка на мястото за настаняване за евентуални щети. Номер на лиценза: AT-30320/30394-V


Със загуба започна третото завъртане в мъжкия баскетболен шампионат за Спартак\nПлевенчани загубиха от Рилски спортист в зала "Балканстрой" със 79:101\nСъс загуба започна третото завъртане в мъжкия баскетболен шампионат за Спартак. Плевенчани загубиха от Рилски спортист в зала "Балканстрой" със 79:101.\nБаскетболистите, водени от Людмил Хаджисотиров започнаха ударно и след една четвърт водеха с двуцифрена разлика- 17:28. В първите минути на втората част домакините заиграха по- добре и след няколко успешни далечни стрелби намалиха пасива си до само точка.\nОще от първите минути на третата четвърт самоковци вдигнаха оборотите и не след дълго разликата отново стана двуцифрена, а в самия край на четвъртината вече бе 22 точки.\nЗа победителите над всички в мача бе Брендън Браун, който завърши с 24 точки. Капитанът Йордан Бозов завърши с 14, Игор Кесар - с 11, както, а Зейвиър Джонсън, Йонас Зохоре, Крис Уокър и Мирослав Васов отбелязаха по 10. Зохоре бе близо до дабъл- дабъл, като добави към статистиката си и 9 борби.\nЕтикети баскетбол Спартак загуба


7-часов маратон за Джулая пълни с гости и туристи Свети Влас - Последни новини от Бургас и региона E-burgas.com\nСъс седемчасов музикален маратон, интересни водещи, концерт на живо с едни от най-популярните музиканти у нас, много изненади, огнено и светлинно шоу Свети Влас ще посрещне първото юлско слънце. Музиката ще владее откритата сцена до морския бряг от вечерта на 30 юни до 5.00 ч. сутринта на 1 юли, без прекъсване. Музикалната сцена, плажната ивица от край до край, и част от морето ще бъдат осветени с мощни прожектори. Програмата ще започне от 22.00 часа с хитови музикални парчета от диджей STOYO, който ще задоволи всеки музикален вкус. Водещи на музикалната програма ще са шеф Манчев и актьорите Георги Низамов и Мариан Вълев. Най-малкият участник ще е 13-годишният Мерт Асенов, талантлив млад барабанист и китарист, вече известен в музикалните среди. Той ще открие концерта си със изключително изпълнение на електрическа китара.\nКупонът на вечерта ще избухне със завладяващ микс с модерен бийт от двамата доказани майстори зад пулта PACHO & PEPO. Млади артисти от бургаска група „F 4” ще направят огнено шоу с факли, съчетано с театър, танц и движения на телата от най-високо ниво.\nЗа феновете на рок музиката ще забият легендарните „Сигнал”, както и група „Фанданго”, които ще изпълнят хитовото парче "Джулай Морнинг". По време на изпълнението му - в 5,34 ч., ще се покаже над морето и първият юлски изгрев.\n„За първи път голям концерт за посрещането на Джулая тази година ще направи и Свети Влас. Първите юлски лъчи ще посрещнат стотици гости на града. Специално за Джулая ще пристигнат много хора от вътрешността на страната, които вече са си направили резервации и ще останат и за уикенда. Сред посрещачите на изгрева очакваме и туристи от чужбина. Идеята е посрещането на първото юлско слънце да стане традиция за Свети Влас, а Джулая да събира всички, които се чувстват свободни и със свободен дух. Тази година празникът е планиран и като концерт в подкрепа на български музиканти и млади таланти”, каза кметът на курортния град Иван Николов.\nКупонът ще продължи през цялата нощ на северния плаж в Свети Влас, с възможност публиката да се разположи срещу сцената. Ще има огромна видеостена, където грандиозният празник ще се излъчва . Теренът на музикалната зона ще бъде обраден с червени ленти, двайсет охранители ще се грижат за реда, безопасността и сигурността на гостите и туристите. Мероприятието щe e oбeзпeчeнo cъc cпacитeли и мeдицинcкo лицe. На входа на музикалната зона ще бъде разположена Стена на Славата, а до нея ще е ситуиран уникален ретро автомобил, където всеки може да се снима и да сподели емоцията си в социалните мрежи. Ще има и много награди за публиката чрез игри специално подготвени от тримата водещи. Дрон ще прави видеозаснимане на партито от високо. Техниката ще влезе в режим на полет от началото на вечерта. Професионалните кадри от въздушното видео ще бъдат споделени в YouTube канала.\n„В готовност да посрещнат своите гости и клиенти са всички крайбрежни заведения и ресторанти в Свети Влас, които ще работят през цялата нощ под открито небе и ще бъдат в абсолютно удобството на любителите на Джулая”, добави кметът.\nПървият юлски изгрев - известен като Джулай морнинг по едноименната песен на Uriah Heep, се свързва с представата за пречистващото ново начало, любовта, нажедта и несекващото житейско търсене.


САМО В ПИК TV! "Сова Харис" с най-нови данни: ГЕРБ мачка БСП - 43%...\nОчаквано най-позитивни оценки получават председателят на Националния оперативен щаб Венцислав Мутафчийски и премиерът Бойко Борисов. Голямо впечатление с ангажираността и щедростта си е направил спортистът Кубрат Пулев. Към ролята на вицепремиера Томислав Дончев също има положително отношение.\nРезултатите от проведеното изследване потвърждават общото впечатление, че нацията ни реагира адекватно на кризата, предизвикана от КОВИД-19.\nОколо две трети от хората споделят, че стриктно спазват мерките, наложени от Националния оперативен щаб за борба с коронавируса. Останалите около 1/3 се съобразяват с тези мерки. Едва около 3% заявяват, че не се съобразяват с наложените изисквания. Преценката за това, дали другите хора около нас спазват ограниченията, е малко по-различна. Преобладаващ е делът на хората у нас, които смятат, че мнозинството спазва и се съобразява с мерките.\nСоциологът Васил Тончев, шеф на "Сова Харис", изнася данните за доверието на гражданите в институциите, политиците и мерките за борба с коронавируса в студиото на ПИК TV.\nЕкспертът бе категоричен, че мерките трябва да се спазват и смята, че пикът на епидемията още не е настъпил в България, заради което извънредното положение и дисциплината трябва да продължат.\nПроф. Чирков: Отвара с 10 глави чесън пази от сърдечни проблеми и кръвно! 92021 Тити Папазов лепна петно върху „Левски“ 62208 Старозагорската Ванга гадае бъдещето с тетрадка и химикал 111542 Вижте тайните за младост на Валиде Султан от „Великолепният век“ 74231 Татяна Лолова няма пари за GSM 163525 Ретрограден Меркурий мъчи Овни, Везни и Козирози. Вижте от какво да се пазите 49086 Ванга обявила Кашпировски за шарлатанин 81200 При социализма всеки можеше да си построи къща\nКекс с мармалад 216715 Бързи мекички със сирене за закуска 153279 Агнешко кълцано месо в було 100820 Агнешко по гергьовски 127708 Великденската трапеза се готви с любов - ето какво да сложим на масата за празника 178041 Завъртете невероятно вкусен козунак в... пералнята 104940 Козунак с бадеми и кафява захар 130909 Пухкав великденски козунак\nИзложба, посветена на Иван Вазов, отваря врати в Националната библиотека 4607 Тази вечер е премиерата на спектакъла, разказващ за жените, вдъхновили Иван Вазов 87487 САМО В ПИК TV: Вежди Рашидов с трогателен разказ: Ердоган се просълзи, когато му разказах за невъзможната любов на Ататюрк с нашата Димитрина 6180 Народният театър учредява награда на името на Иван Вазов 53354 САМО ДНЕС: Американски шедьоври с огромно намаление в книжарница "Милениум" 8541 Топ 5 на най-продаваните книги на издателство „Милениум“ (27 юни – 3 юли)


Тръмп поискал от Ердоган незабавно прекратяване на огъня в Сирия - Izbori.bg\nНачалоМеждународни новиниТръмп поискал от Ердоган незабавно прекратяване на огъня в Сирия\nПрезидентът на САЩ Доналд Тръмп е разговарял по телефона с турския президент Реджеп Тайип Ердоган и е поискал незабавно прекратяване на огъня в Сирия. Това каза вицепрезидентът на САЩ Майк Пенс, предаде Ройтерс.\nТой допъква пред репортери в Белия дом, че Съединените американски щати не са давали зелена светлина на Турция да нахлуе в Сирия.\nВ телефонния разговор Тръмп е поискал от Ердоган да започне преговори с кюрдските сили в Сирия, каза Пенс, който заминава за Турция и Близкия изток, по нареждане на президента. По думите му Тръмп е бил много твърд към Ердоган.\nСанкции са наложени и на турските министри на енергетиката, на отбраната и на вътрешните работи, чиито авоари в САЩ са замразени и международните им доларови трансакции са блокирани. Те са обявени с указ на президента, предвиждащ също забрана за достъп до територията на САЩ на санкционираните личности. "Съединените щати смятат турското правителство за отговорно за ескалацията на насилието от страна на турските сили. То застрашава невинни цивилни и дестабилизира района", каза Мнучин. "Готови сме да наложим допълнителни санкции на правителството на Турция ако е необходимо", добави той.\nПо- рано Доналд Тръмп предупреди страната да не продължава "по този опасен и разрушителен път" и да вземе мерки за защита на цивилните, етническите и религиозни малцинства, предадоха Франс прес и Ройтерс.\nТръмп каза, че близо 1000-та американски военни, които е трябвало да се изтеглят от Сирия, ще останат в региона. Те ще следят ситуацията и ще предотвратят нова заплаха от Ислямска държава.\nПрезидентът на САЩ обяви и прекратяване на търговските преговори с Анкара и вдигане с 50% на митата върху вноса на турска стомана.\nСпоред военния министър Марк Еспър турското нахлуване е довело до много жертви и до освобождаване на опасни затворници от Ислямска държава.\nДоналд ТръмпЕрдоганРеджеп Тайип ЕрдоганСАЩСирияТурция


Ръчно изработени обеци с пера Полет в тюркоазено - Teoniko.com\nНачало / Обеци / Ръчно изработени обеци с пера Полет в тюркоазено\nРъчно изработени обеци с пера Полет в тюркоазено са красиви и обемни обици, които са и леки и ефирни. Съчетават блестяща стомана и деликатни пера в тюркоазено синьо. Обеците са с обща дължина около 20 см. Кукичките са изработени от висококачествена медицинска стомана, за да се избегне вероятността от раздразнения. Получавате обеците опаковани в кутийка и придружени от сертификат за ръчна изработка. Така смело можете да ги поднесете като подарък за рожден ден, имен ден, Коледа или пък за да зарадвате някого (или себе си) без повод.\nколичество за Ръчно изработени обеци с пера Полет в тюркоазено\nКод: ERG-A-0104 Категории: Дамски бижута, Нови продукти, Обеци, Подарък за жена, Ръчно изработени бижута Етикети: обеци, обеци с пера, обици, ръчно изработени обеци, ръчно изработени обици, сини обеци, синьо\nАко Ръчно изработени обеци с пера Полет в тюркоазено са ви харесали, можете да направите запитване за тях на телефон 0897 967 107, или като попълните формуляра по-долу с код на продукт ERG-A-0104:\nРъчно изработен аксесоар за коса Зеринтия Ръчно изработени обеци Изобилие с черешов кварц\nYou're viewing: Ръчно изработени обеци с пера Полет в тюркоазено 20.00 лв.