Тестваме новата хибридна Серия 7 – EURICA.ME\nЕдин от най-безсмислените въпроси, които получавах зад волана на седмицата е дали ми харесва. Лимузините от висок клас са като пиците – няма лоша. Все пак говорим за технологичния пик, гребена на вълната за един бранд. Същото важи и за това BMW.\nПромените по фейслифта са леки и главно козметични, но вдъхват изцяло ново излъчване на автомобила. Ако моделът от 2017 е Бил Гейтс, то 2020 е Великият Кали. Огромните бъбреци и агресивни светлини вдъхват сериозен респект, дори снимките да не ви оставят с това впечатление.\nЗадницата също е модернизирана с футуристична и непрекъсната LED лента, която е повече Гатака отколкото 2020. Голяма разлика няма да намерите в интериора, който остава почти непроменен. Дигиталните уреди са с нови графики, но е спорно дали те пасват на цялостната визия. Аз лично намирам графиките на предшественика за по-привлекателни.\nЦентралният дисплей е идентичен, с размер видимо по-малък от изцяло новите платформи на марката, но с обновения iDrive софтуер. Воланът е нов, но като с дигиталните уреди, не съм сигурен, че смяната му е обоснована. Така или иначе в интериора цари първокласен уют, особено с поръчковата тъмно кафява кожа, нежното амбиентно осветление и говорителите с подсветка на опционалната аудио система Bowers & Wilkins.\nТестовият автомобил също така беше дълга база с изключително богато оборудване за задните пасажери, които получават два екрана, таблет вграден в подлакътника както и накланящи се масажиращи кресла.\nАз обаче предпочитам да карам вместо да се возя. Как се представя 745 Le в тази светлина? Под капака се намира шест цилиндров редови мотор с обем три литра и 286 конски сили. Той работи в тандем с електромотор развиващ 113 к.с. и черпещ енергия от батерия с капацитет 12.0 кВтч. Общата системна мощност е почти 400 коня и 600 Нм въртящ момент, които изпращат дългата база на купето до 100 км/ч за 5,3 секунди.\nСпоред BMW, 745 Le може да измине до 55км в изцяло електрически режим, но моят най-добър резултат не надмина 35км. Добрата новина е, че оставите ли колата сама да менажира потокът на енергия в стандартен хибриден режим, включването на ДВГ е практически неусетно.\nШест цилиндровият мотор е старателно обезшумен и перфектно балансиран. Работата му се издава единствено при силно ускорение с заглъхнал, но приятен за ухото звук.\nВозията също е много по-мека сравнение с предшественика от 2017. Не мога да кажа дали това се дължи на добавеното тегло от електрическото задвижване, но мога да потвърдя, че в същия ден се возих в Rolls Royce Ghost и усещането беше почти еднакво в 745 Le.\nВъпреки наличието на спортен режим автомобилът остава мек, прощаващ и сравнително некомуникативен в завоите. Нещо, което предполагам се дължи на хибридната архитектура, понеже в стандартна Серия 7 разликата между Comfort+ и Sport+ е доста по-осезаема. 745е предпочита нежното и внимателно шофиране.\nРазликата е, че BMW-то може да го включите в контакта и цяла седмица да се движите на ток ако офисът ви не е по-далеч от 35 км. За жалост автомобилът не може да се зарежда от бързозарядните станции. Електрониката просто не ги поддържа за толкова малка батерия. За това опциите са две: зареждане от контакт в гаража или чрез софтуера да насилите двигателя да работи като генератор. Втората опция ще зареди напълно батерията след около 40км шофиране със 100 км/ч.\nАз лично предпочитах да се движа на бензин извън града, като пазих заряда на батерията за натоварения градски трафик. Тази стратегия ми даде среден разход от около 11/100. Сигурен съм обаче, че резултатите ще са по-добри ако просто оставите колата в хибриден режим. Просто на мен цъкането на копченца ми доставяше удоволствие.\nНо в крайна сметка струва ли си цялата тази технология в луксозна лимузина? От една страна винаги е хубаво един производител да пробва и експериментира за да си позволи по-смела стъпка в бъдеще. Вече потребителят трябва да реши дали да приеме леките компромиси, като повишено тегло, намалена практичност, особено в багажното пространство и най-вече лимитирания пробег. Ако търсите по-способен плъг-ин хибрид на BMW, ние бихме препоръчали X5 45е, с което изминахме повече от 70 км на ток. Неговото ревю може да прочетете тук.\nДа, в електрически режим седмата серия се носи като магия на пътя, но на този етап все още бих се насочил към чисто дизеловите или бензинови агрегати, които пасват на автомобила перфектно. Каквото и да изберете гарантирам, че лявата лента веднага ще бъде освободена щом внушителната предница се мерне в огледалата на колата пред вас.


Скандал прекрати преговорите между Байерн и Алаба 29 юли 2020 | 15:21\nСпециалиста (Гост) 6 отговор\nТоя св опитва да влоши отношенията си със клуба , за да може да го продадът на барЦелона. Ако от Каталуния го приемат , това ще бъде поредната им грешка. Футболисти с такъвманталитет,обикновено са трансферни провали. Рейтинг: 5 2\nYU2-VAL&BMG is wellBack (Гост) 5 отговор\nСюле, Ернандес, новото момче Нианзу и Боатенг да не са лукови глави. Че земе у Барса толко пари колко у Байерн на Куковден. Рейтинг: 1 0\nКрисо (Гост) 4 отговор\nЯко тъпи парчета има в тоя форум. На Алаба и агента му им е пределно ясно, че няма как да взима 20млн където и да е. Въпросът е да се притисне Байерн да го продадат още това лято Рейтинг: 12 0\nУмри тъпак Рейтинг: 0 0\nЗЗ (Гост) 3 отговор


Защо телефоните на Xiaomi са по-евтини? - Новини | Mobile Bulgaria\nПавлин Луканов 29 ноември 2019, 13:31 32182 прочитания 24 Коментара\nXiaomi се радва на сериозна популярност в Европа и в частност у нас, като компанията предлага разнообразни продукти на достъпни цени. Тайната зад това ни припомня главният изпълнителен директор на компанията Лей Джун, а тя се корени в ниския процент на печалба, която прилагат китайците, – между 8 и 9%. Коментарът е във връзка с финансовите резултати на компанията, които показват забавяне на растежа.\nПрез третото тримесечие Xioami отчита приходи на стойност 53.7 милиарда юана (6.9 милиарда евро), което представлява увеличение от 5.5% на годишна база. Отчита се обаче спад в приходите от продажбата на смартфони със 7.8%, а за периода са доставени 32.1 милиона устройства.\nЛей Джун очаква стойността на смартфоните като цяло да се повиши с фокусирането върху 5G свързаността. Въпреки това според него Xiaomi ще може да предложи конкурентни цени и в този сегмент. Компанията разчита основно на онлайн продажби на пазарите, в които присъства официално, което ѝ позволява да ограничи разходите си за поддръжка на обширна мрежа от магазини.\nИмат за над 1000, имат за 200 лв. Кой колкото иска и може. Това е плюс.\nДруга причина за добрата цена - не се левчат за популярни сертификати - напр. имат си прекрасна водоустойчивост топ моделите, но нямат IP рейтинг. Цинк, цената за сертифициране на един продукт по IP е доста висока - казвам го защото сега сертифицираме в работа един продукт и този пуст сертификат ще излезе колко сумата за разработка на продукта (силно съм преувеличил с цел натъртване цената на процеса, но си е факт, че е много скъпо).\nКитайците им излиза по-евтино да направят телефона водоустойчив отколкото да му изкрат сертификат, че е такъв - и това е нормално и държи цената ниска.\nВ зависимост от възможностите си хората трябва да са ок с това.\nДо скоро бях с Xiaomi mi mix 2, сега ползвам Note 9. Вярно, че го взех късно щото Ментел ми го дадоха за без пари как се вика, но все пак не би трябвало да е чак толкова морално остарял. Винаги съм купувал само флагмани, като гледам да сменям марките, ей така за разнообразие.\nС ръка на сърцето мога да кажа, че микса и най-уникалния телефон, който съм имал.\nИзработката му и усещането в ръката е страхотно ( керамика ). Дисплея, въпреки "ниската" резолюция от 1080р е със отлично качество. Има по-малки рамки от ноута, въпреки че е година по-стар. Звукът е малко по-зле, въпреки че и той е със стерео спикъри. Много по-бърз е и miui за мен е класи над one ui. Батерията, въпреки по-малкия капацитет държи повече и камерата ( само че gcam, не стоковата ) е поне на същото ниво.\nМежду другото, като го купувах преди две години от Ментел и него, ми излезе по-скъпо от колкото ноута сега.\nИскам да кажа, че високият клас на китайчоците, изобщо не е за подценяване. Но те и цените им не са толкова ниски.\nАбе май маркетинга на китайците е много по-успешен, като чета по форумите и виждам как техните фенове са най-зомбирани в момента.\nДо преди 1-2 години почитателите на Xiaomi викаха “трябва да си луд да дадеш 1000 и повече лева за телефон, ето тоя за 300 е същия”, сега вече 1000+ лева и за тях са нещо нормално, та даже и повече са готови да дадат. Глупости на таркалета хич не е нормално даже! Ама нали всички се втурнаха след айфоняка...то си е за тях. Сияоми си предлагат добри стоки на прилични цени. Като бивш притежател на айфон и сегашен собственик на Сияоми телефон мога да кажа, че го ползвам много по-продуктивно както в личен план така и в работата си спрямо ябълката. Скоро чух началника ми да нарича ''модерна екстра" записа на разговор, а аз забравих, че айфоните са мн орязани откъм функции и ми стана смешно. Маркетинга на ''големите'' ще ви зомбира :) ама то нали е за това...да ви точат парите по-лесно\nИ слагат по-ниско качество части. До тази година NFC нямаше освен във флагманите Хуауей и Самсунг имаха във всеки модел. Ако ще ги ползвате за чат и теглене е ок. Ако обаче ви се наложи да говорите - често микрофоните са по-ниско качество и говорителите.\nИ в момента в който започнат да си плащат за сертификати, сложат безжично зареждане и почнат да се рекламират по-масово и цената ще стане точно колкото на “големите”. И после се чудите защо са толкова скъпи Samsung и Apple, ами защото си плащат за всичко. Реклами на всеки 20 мин. по всички телевизии по цял свят, сертификати, сервизни центрове във всяка държава, служители в развитите европейски държави, на които трябва да се плащат европейски заплати и т.н. И ето как от 1000 става на 1800 лв.\nМного точно изказано мнение!\nДано повече хора го прочетат и осмислят най-вече.\nХора, ползвайте кой каквото иска, но не натрапвайте така грозно избора си на околните.\nЗатова имаме различни вкусове и финансови възможности, а и ако всички харесвахме една марка телефони или един вид пържоли, щяхме да го закъсаме яко.\nRedmi подразделението вероятно няма да плаща, за да излизат все така евтино. За който му е важно да се фука или 350 mbit нет в 1 процент от града, ще има MI c всички сертификати.\nВ отг. на друго мнение : Никой не ви се подиграва и не ви кара да си мятате телефоните - вие си го измисляте това. Всеки да ползва каквото го кефи и да си пръска парите както иска, аз пък ги давам за други щуротии, но се уча.\nМного сме прости, защото ползаме други Андроид марки или пък Ябълката 😉\nШа са гръмна :o\nОтивам да изфъргам ябълката :lol: и после да сменя оператора.\nДай заедно с танцова стъпка да ги метнем нашите в океана на глупостта и ограниченото мислене, искаш ли? 8-)\nАбсолютни глупости! Колко човека са си поръчали новия ми ноут 10, който е над 1000 лева?\nБройка не знам, но всички количества в Теленор и Технополис са изчерпани (имат само отворени и мострени бройки).\nТова е покрай черния петък, разбира се.\nДали си струва цената не знам (за мен лично не, но това е само мое мнение) и няма да коментирам.\nДруга причина за добрата цена - не се левчат за популярни сертификати - напр. имат си прекрасна водоустойчивост топ моделите, но нямат IP рейтинг.\nДо преди 1-2 години почитателите на Xiaomi викаха “трябва да си луд да дадеш 1000 и повече лева за телефон, ето тоя за 300 е същия”, сега вече 1000+ лева и за тях са нещо нормално, та даже и повече са готови да дадат. Абсолютни глупости! Колко човека са си поръчали новия ми ноут 10, който е над 1000 лева? Толкова, че са свършили наличностите в една техноверига.\nДо преди 1-2 години почитателите на Xiaomi викаха “трябва да си луд да дадеш 1000 и повече лева за телефон, ето тоя за 300 е същия”, сега вече 1000+ лева и за тях са нещо нормално, та даже и повече са готови да дадат. Абсолютни глупости! Колко човека са си поръчали новия ми ноут 10, който е над 1000 лева?\nПросто крайната фенщина не е полезна !\nДо преди 1-2 години почитателите на Xiaomi викаха “трябва да си луд да дадеш 1000 и повече лева за телефон, ето тоя за 300 е същия”, сега вече 1000+ лева и за тях са нещо нормално, та даже и повече са готови да дадат.\nЗащото не участват в разработването на компонентите си, както големите, а са сбирнщайн в готов продукт. Минимум инвестиции в разработки, а само в реклама и отваряне на магазини. Могат да си позволят да изпилят цената на минимум, но след излизането им на фондовата борса нещата лека-полека започнаха да се променят и цените започнаха да се вдигат. Ето, сега със съвместната разработка между тях и Самсунг на 108 МП сензор, който сложиха в Mi Note 10, ако не се лъжа за модела и веднага се отрази на крайната цена за клиента. Инвеститорите искат да печелят и не дават за благотворителност, така че очаквам в най-скоро време цените на марката Xiaomi да удари тази на другите брандове наложили се на пазара (не по статистика)!\nПредишна статияНай-здравата защита за iPhone 11 Pro Max Следваща статияШефът на мобилния бизнес на LG ще управлява цялата компания


Хладилниците са специални устройства, използвани от хората за поддържане на определена температура в камерите им. Това ви позволява да запазите полезните свойства на много продукти и по този начин да ги предпазите от преждевременно влошаване под въздействието на топлина..\nДнес тези продукти са не само от обслужващ характер, но и играят важна роля в интериорния дизайн. Постепенно сред разнообразието от такива дизайни вградените модели хладилници набират популярност..\nВградените хладилни агрегати приличат на обикновени хладилници, които се различават по няколко технически нюанса:\nРазмери (редактиране). В повечето случаи формата и размерът на такива структури могат да се различават от стандартните модели. Тези характеристики могат да варират в широк диапазон, което прави възможно монтирането на конструкции както директно в дълги шкафове на пълна височина, така и в малки шкафове под плота на масата..\nВъншен дизайн на панела. Вградените хладилници са направени от специални вещества, които позволяват декориране на повърхностите им. По този начин можете да съобразите цвета на вратите с основния дизайн на кухненските мебели. Днес на пазара има много видове тези продукти, които могат да бъдат избрани за всеки тип интериор..\nСред предимствата на такава техника могат да се разграничат няколко такива характеристики:\nНиски нива на шум. Такива конструкции са оборудвани със специални звукоизолиращи слоеве. Самите мебели също играят важна роля за намаляване нивото на силата на звука, чийто материал поглъща голямо количество звукови и вибрационни вибрации.\nРентабилност. Характеристиките на дизайна на такива хладилници се характеризират с ниски нива на консумация на електрическа енергия. В повечето случаи вградените хладилници принадлежат към клас А +, а някои модели са дори по-ниски.\nПрактичност. Вградените хладилни системи могат да бъдат инсталирани навсякъде в къщата, където има подходящ комплект мебели. Моля, обърнете внимание, че такива механизми се използват не само в ежедневието, но и в много съвременни офиси и бизнес центрове..\nОсвен това те могат да се монтират както в малки, така и в просторни кухни с различна височина на тавана..\nУниверсалност. Продуктите се вписват идеално в интериора, а разнообразието от дизайни прави възможно избора им за решаване на конкретни дизайнерски проблеми.\nВградените хладилни системи могат да бъдат разделени на 2 основни типа:\nНапълно скрит. Конструкции от този тип са скрити вътре в слушалките, което прави възможно да не се наруши основният дизайн на мебелите в стаята. Този подход се използва най -често с малки хладилници, които са сравнително лесни за поставяне в шкафа..\nЧастично скрит. Такива системи се отличават с наличието на отворена предна стена на продукта, която вече не се крие зад мебелите. За да му се даде подходящ дизайн, той може да бъде боядисан в желания от клиента цвят или първоначално да съответства на цялостния стил.\nТехнически вграденият хладилник е обикновен домакински уред, който просто се поставя не в отделен ъгъл, а в специална ниша, изработена от дърво и която е част от кухненския комплект.\nОсвен това такива конструкции са оборудвани с определен набор от крепежни елементи:\nПанти за мебели. Използва се за закрепване на всички отварящи се врати и самия хладилник към стените на слушалките.\nСпециални отвори и оборудване за местоположението на крепежните елементи. Тези части трябва да се поставят директно върху самия хладилник..\nМоля, обърнете внимание, че инсталирането на напълно вградени системи изисква фиксиране на две крила на вратите заедно. Това може да се направи както твърдо с помощта на панти и специални ролки, които ви позволяват да окачите фасади. Движението на крилата на вратите в последния тип системи се осъществява чрез метода на плъзгане по водачите, което прави такъв сноп не твърд.\nПреди да продължите с инсталацията, трябва да изберете правилното място за тази система..\nТова може да стане, като се вземат предвид няколко прости правила:\nПодовата повърхност или опората на пиедестала трябва да са равни, за да предотвратите изравняване на хладилника с подложки или силно усукване на краката.\nАко дизайнът е напълно вграден, той е инсталиран по такъв начин, че да позволява безпрепятствено и пълно отваряне на вратите, както и вентилация.\nНе се препоръчва вградените хладилници да се поставят от край до край към други подобни структури (микровълнова фурна, газова печка). Ако системата е малка и се намира в долния шкаф, също е нежелателно да поставяте всякакви котлони над нея..\nАлгоритъмът за редактиране може да бъде разделен на няколко последователни стъпки:\nРазположението на хладилника вътре в шкафа. Моля, обърнете внимание, че размерът на кутията трябва да бъде по -голям от самия продукт във всички равнини. В този случай трябва да поставите конструкцията в кухненския комплект по такъв начин, че отстрани между стените да има малки празнини от 4 до 6 см, в зависимост от страната. В никакъв случай не трябва плътно да се съединяват задните повърхности..\nЗа да се осигури оптимално ниво на подаване на въздух, е необходимо допълнително да се подредят няколко дупки на дъното и отстрани. Моля, обърнете внимание, че ако хладилникът е голям, тогава най -добрият вариант би бил да инсталирате специален вентилатор вътре в кутията..\nСкрепителни конструкции. Често това се случва директно със страничните стени и самите врати. В този случай се използват специални панти, водачи и други видове крепежни елементи, които трябва да присъстват в комплекта за всяко устройство. Първоначално трябва да обшиете системите на вратите или, ако е необходимо, да закрепите стените една към друга. След това е наложително да регулирате вратата и да проверите колко сигурно е закрепена.\nЕлектрическа връзка. Това става с обикновен захранващ кабел. За да разрешите този проблем, първо трябва да подготвите специални канали, чрез които кабелът ще бъде свързан към контакта. Всичко зависи от конкретния модел шкафове и хладилник, монтирани в кухнята..\nВсички инсталационни процеси за хладилници от този вид трябва да се извършват в съответствие с препоръките на производителя и бавно, тъй като ще бъде проблематично изваждането на продукта от вече сглобената система.\nКак да направите вграден от обичайното\nЦената на вградените уреди е много по-висока, което не винаги позволява на много купувачи да направят тази покупка. За да решат този проблем, много от тях използват невграден хладилник като атрибут на интериора, като го поставят вътре в мебелите..\nТрябва да се отбележи, че извършването на такива операции не винаги е препоръчително решение, тъй като такива механизми изискват създаването на оптимални условия на труд. Ето защо, преди да предприемете съответните действия, е наложително да се консултирате със специалист..\nИма няколко начина за изграждане на обикновен хладилник:\nИзработка на подходящи мебели. За да поставите конструкцията, трябва да закупите шкаф или шкаф, който не само ще отговаря на дизайна на кухнята, но и може да побере желания интериорен елемент вътре.\nМясто на отваряне. Алтернативен начин е да инсталирате хладилника на предварително предвиденото място. След това, вече от двете страни, конструкцията се принуждава от самите мебели.\nОтделно местоположение. За да придадете на продукта обща цветова схема, трябва да пребоядисвате или декорирате повърхността на хладилника според специфичния стил на помещението..\nМоля, обърнете внимание, че такива подходи не винаги позволяват решаването на проблема с този тип техника. Ето защо, ако искате да получите не само красива, но и надеждна система, трябва да дадете предпочитание на специални продукти, които са пригодени за работа в затворени контейнери..\nВградените хладилници са страхотни атрибути на интериора. С тяхна помощ можете да създавате уникални дизайни, условно разделяйки кухнята на няколко зони. Някои модели могат лесно да бъдат прикрити без вграждане, подчертавайки определени нюанси на стаята.\nДнес кухните в селски стил, изработени само от естествено дърво, са много популярни..\nТози материал е не само красив, но и екологичен. Много е лесно да придадете на хладилника подобен дизайн с помощта на специални панели, които се вписват идеално в основния интериор..\nНякои от дизайнерите инсталират декоративни дръжки и тапицерии на повърхността, които ги превръщат навън в обикновени врати за кухненски шкафове. Много производители първоначално дават на хладилниците уникален матов или хромиран цвят, който се вписва в повечето модерни интериори..\nМоля, обърнете внимание, че можете да украсите вратите с този дизайн по различни начини. Едно от интересните решения е имитация на такава повърхност под входа на килера. Ето защо, за да създадете красиви и практични кухни с вградени хладилници, трябва да експериментирате малко и да изберете определен дизайн..\nثلاجة تحت المنضدة\tМалки хладилни фризери\nDIY trådhåndværk, mesterklasse\nТапет с цветя в модерен интериор\nКак да направите оранжерия от полипропиленови тръби?\nSådan laver du et varmt røget røgeri med dine egne hænder


Млада фирма Vukee иска да прави бизнес със споделени коли с… Tesla Model S – GreenTech.bg\nНачалоКолиМлада фирма Vukee иска да прави бизнес със споделени коли с… Tesla Model S\nМлада фирма Vukee иска да прави бизнес със споделени коли с… Tesla Model S\n16/03/2014 GreenTech.bg Коли 0\nНе всеки може да си позволи Tesla Model S, но който веднъж е опитал, остава влюбен в тази кола. Страстта на американците към нея нараства с всеки час и все повече заприличва на някогашната мания към компютрите “Apple”.\nНовостартиращата фирма Vukee Car се надява да прави бизнес от това, като предложи услуга за споделени автомобили – не какви да е, а именно Tesla Model S. Фирмата е стартирала проект за набиране на обществено финансиране, за да започне дейността си.\nКомпанията, която има офиси в Германия и САЩ, си е пставила за цел да набере 250 000 долара, за да преложи услугите си в Сан Франциско, Лос Анджелис и Сан Диего, а после и други градове.\nС предлагането на Model S в схема за споделени автомобили младата фирма се надява да се гмурне в един пазар, оценяван на стойност 24 милиарда щатски долара само в САЩ.\nКомпанията заявява, че това ще бъде „най-бързата и най-зелената услуга, достъпна на пазара“. Далли обаче екологията е в основата на новата услуга, или манията – не е сигурно. „Всеки, който не е карал Model S, пропуска много“, казва съоснователят на Vukee Car Мейк Линдберг. И допълва: „Vukee Car прави карането на такава впечатляваща кола достъпно и „по джоба“.\nКато оставим настрана необичайния избор ка кола, иначе услугата за споделяне на Vukee работи по подобен начин като другите услуги за споделяне на автомобили в града.Потенциалните наематели се регистрират чрез безплатния приложения за мобилен телефон, като сканират шофьорската си книжка с помощта на приложение за проверка. След това просто намират най-близката кола и правят резервация. След като се е повозил, човек може да оцени състоянието на колата (отново чрез приложението), да отключи и да потегли. В рамките на услугата могат да се ползват два вида бързи зарядни станции. Самото време на зарежданене се таксува като време на ползване.\nБритански център готов да тества 100-метрови витла за турбини


Уведомление за бисквитки – Residenza Ca' Dorin Официален сайт | Къщи за гости във Венеция\nЗа да ви предоставя най-доброто изживяване, Residenza Ca' Dorin използва свои собствени бисквитки и бисквитки на трети страни в уебсайта си за технически, аналитични и маркетингови цели. Като продължавате да разглеждате нашия сайт, вие приемате използването на бисквитки от наша страна. Моля, вижте нашето Уведомление за бисквитки за повече информация.\nТова Известие за Бисквитки е приложимо за www.residenzacadorin.com, притежаван и опериран от Residenza Ca' Dorin и описва как използваме лични данни, събрани чрез „Бисквитки“ и други техники, включващи пиксели („Бисквитки“) на нашия уебсайт www.residenzacadorin.com („Сайт“).\nАко искате да откажете използването на Бисквитки, описани в тази секция и да не се отказвате от наличния директно за вас механизъм (например в настройките на браузъра ви), моля свържете се с residenza.cadorin@gmail.com .\nАко имате въпроси или притеснения за нашата обработка на вашите лични данни или ако искате да упражните което и да е от правата си според това известие, можете да се свържете с нас чрез residenza.cadorin@gmail.com . Можете също да се свържете с вашия местен орган за защита на лични данни за въпроси и оплаквания.


Casumo -Как Да Се Регистрирате И Откриване На Сметка (Със Снимки)\nCasumo Онлайн казино Преглед 2021 - Сметка\nCasumo не се предлага във вашата държава. Моля, опитайте:\nBank PointБакараБлекджекВидео покерПай ГоуПокерПокер с три картиРулеткаСлотове\n< Casumo отзивСметкаПроцес на проверкаМетоди за депозиране и тегленеБонус за нов акаунтКак да поискате офертата за добре дошли в Casumo?\nСлед като въведете всички необходими данни, просто приемете условията и кликнете върху Потвърди и вашият безплатен акаунт е създаден. Просто направете първия си депозит и можете да започнете да проучвате всички приключения, които казиното може да предложи.\nАко искате да останете на върха на най-новото в Casumo, съветваме ви да се съгласите да получавате техните медии, по този начин ще знаете всеки път, когато има текуща промоция, от която можете да се възползвате.\nОт изключително значение е да потвърдите самоличността си възможно най-скоро, така че няма да имате проблеми по-късно, когато се опитате да направите отказ. За да потвърдите самоличността си, може да се наложи да изпратите доказателство за следното:\nСтраната на пребиваване\nЩе трябва да предоставите определени документи за поддръжка на клиенти. Ако имате някакви съмнения или въпроси, не се колебайте да се свържете с клиентите и те ще се радват да ви помогнат. Когато се регистрирате за акаунт, ще бъдете помолени да изберете уникално потребителско име и парола, които ще ви трябва по-късно, за да влезете в акаунта си. Трябва да запазите тази информация в безопасност и да не я споделяте с никого. Казиното няма да носи отговорност за злоупотреби или злоупотреби с вашия акаунт. Ако смятате, че някой друг използва вашите данни за вход, трябва да се свържете с поддръжката на клиентите възможно най-скоро и да поискате нови данни за вход.\nКогато създадете своя нов акаунт в Casumo, имате право на бонус за добре дошли до $ 300 при извършване на първия ви депозит. В допълнение към това, ще получите 20 бездепозитни завъртания без депозит на Starburst. Ако приемете бонуса, трябва да заложите бонусните средства 30 пъти, преди да можете да направите теглене. Тази бонус оферта звучи наистина добре. Минималният депозит, който трябва да направите, за да изискате бонуса, е 10 долара и от вас зависи изцяло да решите размера на офертата, с която искате да играете. Casumo предлага различни начини на плащане, от които можете да изберете да направите депозит. Единственото нещо, за което трябва да внимавате тук е, че след като изберете метода на депозит, трябва да използвате същия метод по-късно за тегления. След като направите първия си депозит, всичко зависи от това какво искате да играете. Можете да избирате от над 850 игрови игри, или можете да се насочите към дилър на живо или да проверите някои от многото игри с карти, налични в Casumo. Няма да ви е необходим бонус код, за да заявите бонусната оферта. Бонусните средства ще бъдат преведени в баланса ви в момента, в който направите първия си депозит.\nКак да поискате офертата за добре дошли в Casumo?\nЗа да заявите офертата за добре дошли, първо трябва да създадете акаунт и да направите първия си депозит. Процесът е доста прост, но в името на аргумента ще ви преведем още веднъж:\nСъздайте нов акаунт - Ще трябва да попълните проста форма за регистрация. Когато го направите, уверете се, че цялата информация е точна, така че няма да имате проблеми по-късно, когато се опитате да направите отказ.\nНаправете депозит - В тази стъпка трябва да изберете предпочитания от вас начин на плащане и да направите депозит. Ако искате да заявите бонуса, не използвайте Neteller или Skrill, тъй като те са изключени от офертата.\nПопълнете депозита - Минималният депозит, необходим за получаване на бонуса, е 10 долара, а максималният депозит е 300 долара. Казиното ще отговаря на 100% от сумата, която решите да депозирате.\nСъберете своите безплатни завъртания - Ще получите и 20 безплатни завъртания, които да играете на един от най-популярните онлайн слотове, Starburst.\nСъберете печалбите си - Преди да можете да съберете печалбите си, първо трябва да отговаряте на изискванията за залагане. След като направите това, бонусните средства ще бъдат отключени и можете да заявите печалбата си.


За прехода. . . :: ВЪЛШЕБНИТЕ ДУМИЧКИ\n05.12.2009 22:30 - ВЪЛШЕБНИТЕ ДУМИЧКИ\nПрочетен: 6232 Коментари: 8\tГласове:\nКогато научих думичката „моля”, в главата ми вече щъкаха други много по-важни думички. Може би в „моля” имаше нещо дребнобуржоазно и негероично, което не се връзваше с думите и делата на любимите ни герои, които ни бяха сочени за пример. Не вървеше един Опълченец от Шипка да извика: „Моля, грабвайте телата!” Още по-малко героят от „Балада за комуниста”, който е „не човек, а желязо” да си говори на „моля” с агента – фашист. Или лирическият герой на Христо Радевски да заяви: „Моля, аз не заслужавам част такава//дори на храчките честта. За сведение на по-младите – става дума за храчките, с които може да ни удостои Партията. Всъщност веднага след „мама” научавахме вълшебната думичка „Партия”. Отначало не можехме да си представим предмета, който се крие зад нея, но постепенно – след много стихове, разкази и уроци, разбирахме, че има и неща, които са необясними, но са вълшебни. Изглежда на учителките ни беше разпоредено да обясняват всички явления в миналия, сегашния и бъдещия живот с героичните дела на Българската комунистическа партия. Даже когато другарката в четвърти клас искаше да ни обясни неуспеха на Априлското въстание, тя написа на черната дъска: „Извод: Априлското въстание не победи, защото тогава още нямаше БКП, която да поведе народа!” Една от следващите вълшебни думички, която научих, беше „петилетка”. Това нещо вече знаех как изглежда – като цифрата 5, която беше направена от няколко винкелни железа, свързани с болтове. А един мускулест работник, въоръжен с огромен гаечен ключ се опитваше да развърти горната чертичка и да я завие обратно. Така петицата ставаше на тройка. Преразказвам ви сюжета на три плаката от 50-те години, обединение в нещо като комикс. Те илюстрираха почина на Партията петилетката да бъде изпълнена за три години. „Почините” бяха нещо по-сложно от вълшебна думичка, те звучаха като заклинания. Като „Сезам, отвори се” или като „Абракадабра” Отначало имаше недостиг на почини и както много други нужни неща си ги внасяхме от братската Съветска страна. Имаше „Почин на Стаханов” и тези, които работеха по него, се наричаха стахановци. Имаше и „Почин на Мамай” – пак по името на някакъв съветски герой на труда. Това име обаче звучеше доста по-несериозно от името на Стаханов и някои злонамерени шегобийци си позволиха да измислят следното стихотворение: Да живее Първи май! Сваляй гащи и пикай – По почина на Мамай! Впрочем с „Да живей” започваха една огромна част от вълшебните изречения: Да живее БКП! Да живее КПСС! Да живее Политбюро на ЦК начело с другаря Тодор Живков! Да живее българо-съветската дружба! И т.н. и т.н. Не си спомням само да е имало „Да живей България!”. Вероятно е имало страх този лозунг да прозвучи като призив за отцепването на страната ни от световната социалистическа система. Впрочем „системата” първо се наричаше „социалистически лагер”, но по някое време някой се сети, че този израз понамирисва на „концентрационен лагер” и беше подменен. Нашата комсомолска организация имаше приятелски отношения с организацията на „Марица изток”. Един ден отидохме на „обмяна на опит” и заварихме в една заседателна зала десетина щатни комсомолци, обвити в толкова гъст цигарен дим, че в първия момент помислихме, че за да ги спасим трябва да извикаме някоя машина – от тези, които разбиват твърдите пластове на откритите рудници. Направихме течение и след малко видяхме лицата на комсомолците – приличаха на лицата на похитени богаташки деца, които втори месец чакат някой да плати откуп за тях. С изнемощял глас Първият секретар обясни, че трети ден не са спали. Вече 72 часа пушат и умуват какъв почин да изберат за новата година. Включихме се и ние и след още десетина часа измислихме нещо от типа „В чест на 30-ата годишнина от Девети септември да изпълним плана за 300 дни!” Знаехме, че не е блестящо, други организации имаха много по-добри хрумвания. В Смолян, например, някой беше измислил: „В чест на 1300 –ата годишнина на Българската държава да зарибим рибарниците с нови 130 000 рибки!” Най-голямото щастие беше починът на организацията да мине на по-високо ниво. Например партийната организация на предприятието да поеме почина на комсомолската – да не говорим, ако починът беше харесан от Районната организация на Партията и т.н. Някъде към 73-а или 74-а Пловдивската окръжна партийна организация пое почин за икономии. Дали това беше прочутия призив „Грам, стотинка, сантиметър” или нещо подобно – не помня. На пръв поглед този почин нямаше никакъв шанс да се хареса нагоре – в него нямаше нищо героично. Даже на Окръжната партийна конференция, която официално трябваше да приеме почина, другарят Живков не дойде лично, а прати Тано Цолов – един от престарелите членове на Политбюро. Колегата от Пловдивския телевизионен център Стойчо Стойчев, лека му пръст, завъртял една ролка в началото конференцията и хукнал към гарата, за да я прати по влака в БНТ – тогава такива бяха комуникациите. Решил, че достойно си е отработил кореспондентския дълг и отишъл да спи. Два часа по-късно обаче дошъл моментът и Тано Цолов да си каже заключителното слово. Домъкнал се до трибуната високият гост и тихо казал, че починът на Пловдивската окръжна организация е толкова добър и навременен, че става НАЦИОНАЛЕН ПОЧИН НА БКП! В първия момент присъстващите на повярвали на ушите си. После екнали аплодисменти. Екотът от аплодисментите стигнал и до „Сан Стефано” 29 и началниците от БНТ започнали да търсят филмовата ролка от Пловдив, за да сътворят от нея първата новина в „По света и у нас”. Намерили я, проявили я и – о, ужас – на нея нямало и помен от заключителната реч на другаря Тано Цолов. Нямало и следа от почина, които през следващата година щял да звучи от сутрин до вечер… На другия ден Стойчо дойде на работа добре отспал, но още на вратата му казаха да си търси друга работа. Така един почин обърна един човешки живот. Стойчо и не живя много след това. Този случай ме научи да не подценявам почините и въобще повелите на Партията. Някога мога да оглупея толкова, че да си забравя името, но завинаги ще помня „Българско значи висококачествено”. Или „Всичко за човека, всичко за благото на човека”. Имаше обаче и гадове /думата „гад” беше много обичана от правоверните комунисти/, които тайно се подиграваха на вълшебните думи и изречения. Те си измисляха уж видени някъде лозунги, които имаха двусмислено звучене. Например: Да приберем хляба на народа!/:заглавие на уводна статия/ 30 години социалистически цирк! /лозунг, издигнат от колектива на цирка/ Всяко паве – за БеКаПе! /призив на строителите – каменоделци/ Да озъбим българския народ! /призив на стоматолозите/ Като легенда се разказваше, как в едни по-минали години на първа страница на „Работническо дело” някой нещастник –словослагател набрал вместо „Слава за Сталин” – „СлИва за Сталин”. Всъщност желанието да се увеличи производителността на труда, което се криеше зад всички тези почини и повели, можеше да се постигне и с други средства – с по-добра организация на труда и с по-справедливо заплащане, примерно. Партията обаче залагаше на „моралните стимули”. На тях залагаше и огромната армия агитатори и пропагандатори в партийния апарат, които трябваше да си оправдае заплатите. Още за моралните стимули – по-нататък.\nВСИЧКИ МИШКИ НА СЪБРАНИЕ…\nДА ПОСТРОИШ ДВЕ БЪЛГАРИИ И ДА ЖИВЕЕШ ДВА ЖИВОТА\n1. анонимен - Да живее БеКаПето...\nи всички БеКаПенца по земните кълбенца! :-)))\nТакава наздравица вдигнал един солидно почерпен пернишки миньор на годишния празник на мината.\nА при едно посещение в "града на Димитров" (и на Първанов де) Тодор Живков беше пожелал на завода за полупроводници скоро да започне да произвежда и цели проводници :-)))\nПаметен е и случаят с други почерпени миньори, които попаднали в Правец пред паметника на Т.Живков и си помислили, че човекът е починал. Покрусени, миньорите поднесли цветя пред паметника, но тутакси били прибрани от народната милиция.\nИ пак в Перник затвориха най-популярната пивница/ресторант в града, защото се намираше на 50 метра от паметника на Г.Димитров и почерпилите се с наливна бира миньори редовно се облекчаваха върху пиедестала на "вожда".\nМерси за чудесните постове!\nСандо - Блогуващият с пилци\nнякой тук споменава името Ми напразно\n3. анонимен - Тано Цолов не беше ли шеф на тогав...\nТано Цолов не беше ли шеф на тогавашното БЗНС? Или ако през 1973/74 е бил жив още Георги Трайков, може би негов заместник.\n4. анонимен - Извинявам се, грешката е моя. Об...\nИзвинявам се, грешката е моя. Объркал съм го с Петър Танчев.\n5. анонимен - Евгени ти си егахти комуниста\nЕвгени ти си егахти комуниста бе момче. Ти освен подсъзнателно да ни набиваш колко добре е било едно време, за друго плащат ли ти изобщо? Или айде юруш като ти кажат нещо от партията, с която се познаваш от малък, го правиш без да питаш само и само да си вземеш хонорара. Че ти освен подсъзнателно да набиваш в главите на подрастващите колко добре е било по комунистическо нищо друго не правиш. Егахти човека, егахти държавата щом такива като тебе са свободните и журналисти.\n6. анонимен - Напълно съм съгласен с по-горния коментар\nДо едно време беше интересно да си спомним поне донякъде(и аз съм го живял тоя период).Но от едно време насам почна да става гадно...\nА такива люде безспорно са най-отвратитлени.Той не ти казва прямо куме в очи-"През комунизма беше супер,ала бала,течеше мед и масло"-той лечка полечка се води за ръчичка и те омайва,внимателно отбирайки някои хубави неща които наистина имаше по онова време,смесвайки ги с свободна журналистика колкот за пълнеж (е сега не може само за соца да пише-нали трябва да пише и на съвременна тематика,ще драсне и някоя по-така "демократска" статия да залъже) и добавяйки голяма доза носталгия...\nА за т.нар. "журналя" не ми се говори.\nДнеска пуснаха пак поредната доза от архивите на ДС.Кой знае кога ли и автора на този блог ще пръкне из от някой подобен архив.\n7. анонимен - Как пък видяхте скрита реклама на ...\nКак пък видяхте скрита реклама на соца в този постинг? Мнителния тип и под вола теле ще намери...\nЛозунгът "Всичко в името на човека, всичко за благото на човека" имаше интересно вицаджийско продължение - "и всички знаем кой е Човека".\nНаистина, всичко беше в името и за благото на няколко Другари.\n8. анонимен - ...ами НАСРЕЩЕН ПЛАН?\nСоцилалистическите предприятия с триста зора и стъкмистика отчитаха някакво преизпълнение на спуснатите им държавни планове. Но на висшите партийни функционери и това им се видя недостатъчно. Тогава в нечия натегаческа глава се роди фикс-идеята когато на предприятието се спусне плана, който то реално едва ли ще изпълни, то ръководството му да обяви пред по-горестоящите партийни органи, че ще се отчете с още по-висок % на преизпълнение на плана. Тогава излезе и вица: "Какво е това НАСРЕЩЕН ПЛАН? - Ти да можеш по веднъж, жена ти да иска по два пъти, а ти да и обещаваш, че ще я оправяш по три пъти"


Рей Бредбъри — Плодовете на дъното на купата — Моята библиотека\nПлодовете на дъното на купата\nThe Fruit at the Bottom of the Bowl [= Touch and Go], 1948 (Пълни авторски права)\nДеница Минчева, 2018 (Пълни авторски права)\nЗаглавие: Златните ябълки на Слънцето\nПреводач: Деница Минчева; Ива Тодорова; Н. К. Перфилова\nГодина на превод: 2018\nЕзик, от който е преведено: английски; руски\nАдрес в Библиоман: https://biblioman.chitanka.info/books/7505\nУилям Актън се изправи. Часовникът на полицата над камината удари полунощ.\nТой огледа пръстите си, обширното помещение и мъжа, който лежеше на пода. Уилям Актън, чиито пръсти бяха натискали машинописни клавиши, бяха правили любов и пържили яйца и шунка за закуска, сега, същите тези десет пръста бяха извършили убийство.\nТой никога не се беше имал за скулптор, но сега, докато гледаше надолу измежду ръце си към тялото, проснато на излъскания паркет, той осъзна, че чрез някакви типично скулптурни похвати на стискане, оформяне и извиване на човешката глина, той беше видоизменил напълно този човек, Доналд Хъксли, беше променил самия силует на тялото му.\nС едно извиване на пръстите той беше заличил взискателния блясък в сивите очи на Хъксли и го беше заменил със студената безучастност на мъртвите очи. Устните, винаги досега розови и чувствени, сега зееха разтворени и разкриваха конски зъби, жълтеникави резци, потъмнели от никотин кучешки зъби, покрити със злато кътници. Носът, също досега розов, сега беше блед и безцветен, както и ушите. Ръцете не Хъксли, положени на пода, бяха разтворени и за първи път в живота му молеха, вместо да се разпореждат.\nДа, всичко сякаш беше замисъл на художник. Като цяло промяната изглежда беше положителна за Хъксли. Смъртта го беше превърнала в по-симпатичен събеседник. Сега, когато човек му говореше, той беше принуден да слуша.\nУилям Актън разглеждаше пръстите си.\nСтаналото — станало. Не можеше да го върне назад. Дали някой беше чул? Той се ослуша. Отвън се чуваха обичайните късни вечерни звуци на уличното движение. Никой не тропаше на вратата, никой не правеше опит да разбие портата, никакви извисени гласове, които да настояват да ги пусне вътре. Убийството, оформянето на топлата глина в студена скулптура, беше извършено и никой не подозираше.\nА сега какво? Часовникът беше отбелязал полунощ. Всеки инстинкт гръмогласно настояваше да се втурне незабавно към вратата. Да побърза, да се махне, да избяга, никога да не се връща, да се качи на влак, да спре такси, да тръгне, да замине, да върви, да се влачи, ако трябва, но да изчезне от тук!\nРъцете му се носеха като в безтегловност пред очите му и се въртяха насам-натам.\nТой бавно ги въртеше. Усещаше ги леки и въздушни. Защо така се взираше в тях, запита се сам. Дали в тях имаше нещо толкова интригуващо, та сега, след успешното удушаване, той трябваше да спре и да огледа всеки пръст?\nБяха съвсем обикновени ръце. Нито дебели, нито тънки, нито дълги, нито къси, нито космати, нито съвсем лишени от косми, нито мръсни, нито с идеален маникюр, нито меки, нито загрубели, нито сбръчкани, нито гладки. По нищо не приличаха на ръце на убиец и все пак не бяха невинни. Той просто не можеше да откъсне очи от тях.\nНе го интересуваха самите ръце, нито пръстите. В приглушеното безвремие след извършения акт на насилие, той изглежда се интересуваше само от върховете на пръстите си.\nЧасовникът продължаваше да тиктака.\nТой коленичи до тялото на Хъксли, извади кърпичка от джоба му и започна внимателно да я прокарва по гърлото му. След гърлото избърса също лицето и врата на Хъксли крайно енергично. След това се изправи.\nВгледа се в гърлото. Огледа лъснатия паркет. Наведе се бавно и бръсна пода с кърпичката няколко пъти. След това се намръщи и забърса пода — първо около главата на трупа, после около ръцете му. След това старателно избърса пода навсякъде покрай тялото на разстояние около метър. След това продължи и избърса пода на два метра от всички страни на тялото. Реши да продължи и да избърше пода на три метра от тялото. След това…\nЗа момент видя цялата къща, коридора с огледалните стени, резбованите врати, великолепните мебели и съвсем ясно, сякаш някой го повтаряше дума по дума, чу разговора, който двамата с Хъксли бяха провели само преди около час.\nБеше натиснал звънеца на Хъксли. Хъксли беше отворил.\n— О! — стреснато беше възкликнал Хъксли. — Ти ли си, Актън!\n— Къде е жена ми, Хъксли?\n— Да не мислиш, че ще ти кажа? Не стой така отвън, идиот такъв. Ако искаш да говорим сериозно, влизай. Там, през онази врата, към библиотеката.\nАктън беше докоснал вратата на библиотеката.\n— Добре ще ми дойде. Не мога да повярвам, че Лили си е тръгнала, че тя…\n— Имам бутилка бургундско, Актън. Ще го извадиш ли от барчето?\nДа, той го беше извадил, докоснал, държал.\n— Тук имам някои интересни първи издания, Актън. Пипни подвързията на тази книга. Какво усещане само.\n— Не съм дошъл да разглеждам книги, аз…\nБеше докоснал книгите и библиотечната маса, и бутилката вино, и чашите за вино.\nСега, приклекнал неподвижно до студеното тяло на Хъксли с кърпичката в ръка, той настойчиво огледа къщата, стените, мебелите. Очите му се облещиха, устата му зяпна, обзе го изумление, когато осъзна истината. Стисна очи, главата му клюмна, той стисна кърпичката в ръце, замачка я и захапа устните си.\nОтпечатъците от пръстите му бяха навсякъде, навсякъде!\n— Ще извадиш ли бургундското, Актън, а? Бутилката с бургундско, а? Със собствените си пръсти. Аз съм ужасно изморен, нали разбираш?\nПреди да направеше каквото и да било друго, преди да избършеше някой друг участък от къщата, трябваше да се снабди с ръкавици или можеше да се окаже, че не толкова бърше, колкото оставя нови отпечатъци.\nСложи ръце в джобовете си, излезе от стаята и прекоси коридора до стойката за чадъри и шапки. Палтото на Хъксли. Той провери джобовете му.\nОтново с ръце в джобовете се качи на горния етаж, като се движеше бързо, но овладяно, без да си позволява никакви необуздани движения. Беше направил грешка, като не носеше ръкавици поначало (но все пак не беше планирал да извърши убийство, а подсъзнанието му, което може и да е знаело за предстоящото престъпление, преди той да го беше извършил, не му беше подсказало, че ще му трябват ръкавици тази нощ), така че сега щеше да си плати за този непростим пропуск. Някъде в тази къща трябваше да има поне един чифт ръкавици. Трябваше да побърза. Нищо чудно някой да беше решил да навести Хъксли, въпреки късния час. Разни приятели богаташи, които полупияни се вмъкваха и измъкваха от къщата, смееха се, викаха, идваха и си отиваха, без даже да поздравят или да се сбогуват. В най-добрия случай му оставаше време до шест часа сутринта, когато приятелите на Хъксли трябваше да дойдат да го вземат на път за летището, откъдето щяха да отпътуват за Мексико.\nАктън набързо се зае да прерови чекмеджетата на втория етаж, като си служеше с кърпичката. Той прехвърли съдържанието на седемдесет или осемдесет чекмеджета в шест стаи, остави ги, така да се каже, с изплезени езици и продължи към следващите. Усещаше се гол, неспособен да прави нищо друго, докато не намереше ръкавици. Можеше да мине цялата къща с кърпичката, да забърше всяка повърхност, върху която би могло да има отпечатъци, а после без да иска да пипне някоя стена и сам да реши съдбата си с най-дребния отпечатък на някой пръст! Все едно да подпечата собственото си престъпление. Като в старите времена, когато хората пишели върху папирус с мастило, наръсвали написаното с пясък, за да попие излишното мастило и запечатвали писмата с отпечатък на гербовия си пръстен в горещ червен восък. Съвсем същото би било, ако той оставеше даже един пръстов отпечатък наоколо. Той нямаше желание да засвидетелства личното си одобрение за това убийство.\nОще чекмеджета! Бъди тих, подробен и внимателен, каза си той.\nНа дъното на осемдесет и петото чекмедже намери ръкавици.\n— Боже мой, боже мой! — отпусна се той над бюрото, въздъхвайки с облекчение. Сложи си ръкавиците, вдигна ръце, размърда пръсти одобрително, закопча ги. Те бяха меки, дебели, сиви и непромокаеми. Вече можеше да прави каквото си иска с ръцете си и нямаше да остави никаква следа. Той хвърли самодоволен поглед в огледалото и пое рязко дъх през зъби.\n— Не! — беше извикал Хъксли.\nКолко коварен беше планът му.\nХъксли беше паднал на пода умишлено! О, какъв хитър, коварен човек! Долу, на твърдия паркет се беше строполил Хъксли и беше повлякъл Актън след себе си. Бяха се търкаляли, боричкали и драскали по пода, като така целия го бяха изпъстрили с трескавите си отпечатъци. Хъксли се беше отскубнал и беше успял да се отдалечи малко, но Актън го беше последвал и го беше стиснал за гърлото, докато изцеди живота от тялото му като паста за зъби от тубичка!\nС ръкавици на ръце Уилям Актън се върна в стаята на първия етаж, коленичи на пода и се зае усърдно да избърше всеки зацапан сантиметър. Малко по малко той търкаше и лъскаше, докато почти можеше да види отражението на потното си лице. Тогава стигна до масата и избърса единия й крак. Продължи нагоре по солидния й корпус, продължи по извивките и мина отгоре. Попадна на купа с изкуствени плодове и ги забърса, като остави само плодовете на дъното на купата неизбърсани.\n— Сигурен съм, че тях не съм ги пипал — заяви той.\nСлед като приключи с масата, видя картина в рамка, окачена над нея.\n— Сигурен съм, че и това не съм докосвал — каза пак той.\nОстана на място, загледан в картината.\nОгледа всички врати в стаята. През кои беше минавал тази вечер? Не помнеше. Значи щеше да ги избърше всичките. Започна от дръжките, излъска ги, а после, за по-сигурно, мина целите врати от горе до долу. След това мина и избърса подлакътниците на всички мебели в стаята.\n— Столът, на който седиш, е антикварна рядкост от времето на Луи XIV — беше казал Хъксли. — Усещаш ли материята?\n— Не съм дошъл да говоря за мебели, Хъксли! Дойдох заради Лили.\n— О, я стига. Нещата между вас не са никак сериозни. Нали знаеш, че тя не те обича? Каза ми, че утре ще тръгне с мен за Мексико.\n— Ти и твоите пари, и проклетите ти мебели!\n— Мебелите са много хубави, Актън. Бъди добър гост и усети материята.\nОтпечатъци могат да се вземат от платове.\n— Хъксли! — провикна се Уилям Актън, втренчен в тялото. — Знаеше ли, че ще те убия? И твоето подсъзнание ли е заподозряло истината като моето? Затова ли подсъзнанието ти ме накара да се движа из цялата къща, да вземам книги, да докосвам чинии, врати и столове? Това признак на твоята хитрост ли е или на твоята подлост?\nТой изчисти столовете, стиснал кърпичката в юмрук. Тогава си спомни тялото. Него не го беше избърсал. Върна се при трупа и, като го завърташе ту насам, ту натам, мина всяка негова повърхност. Излъска дори обувките, при това съвсем безплатно.\nДокато лъскаше обувките, на лицето му се появи тревожно изражение. След малко се изправи и отиде до масата.\nИзвади и избърса и восъчните плодове на дъното на купата.\n— За всеки случай — каза си и се върна при тялото.\nНо, когато се надвеси над трупа, клепачите му потръпнаха и устата му се раздвижи, сякаш спореше сама със себе си, така че той се изправи и пак отиде до масата.\nИзбърса рамката на картината.\nДокато я бършеше, се сети за…\n— Това е глупаво — каза си.\n— О! — беше проплакал Хъксли, докато опитваше да го отблъсне. Беше избутал Актън и двамата се бяха сборичкали. Актън беше паднал, беше се изправил, подпирайки се на стената, и пак беше се втурнал към Хъксли. Беше удушил Хъксли. Хъксли беше умрял.\nАктън обърна гръб на стената, решително и уравновесено. Грубите думи и действия избледняха в ума му. Той ги потисна. Огледа четирите стени.\n— Абсурдно! — произнесе на глас.\nС периферното си зрение мярна нещо на стената.\n— Отказвам да му обърна внимание — каза, за да се разсее. — Следващата стая! Трябва да действам методично. Да видим. През повечето време бяхме в коридора, в библиотеката, в тази стая, в трапезарията и кухнята.\nНа стената зад гърба му имаше петно.\nНе беше ли така?\nТой се извърна гневно.\n— Добре, добре, само, за да съм сигурен.\nПриближи стената, но не видя никакво петно. О, не, ето, едно съвсем малко, точно там. Тръкна го с кърпичката, но това не беше пръстов отпечатък, така че приключи с него. След това ръката му в ръкавица се подпря на стената и той замислено огледа как стената продължава вдясно от него и вляво от него и стига надолу до пода и нагоре до тавана и каза меко:\n— Не — погледна нагоре, надолу и настрани и каза тихо: — Това би било прекалено.\nКаква беше площта на тази стена?\n— Никак не ме интересува — заяви той. Но извън полезрението му пръстите в ръкавицата потриваха ритмично стената.\nТой се вгледа в ръката си и в тапета. Обърна се и погледна другата стая през рамо.\n— Трябва да отида там и да избърша най-важните неща — каза си, но ръката му остана на място, сякаш да поддържа стената, а и него самия, изправени. Лицето му помръкна.\nБез да отрони и дума повече, той започна да бърше стената, нагоре-надолу, наляво-надясно, нагоре-надолу, докъдето можеше да се протегне нагоре и докъдето можеше да се наведе надолу.\n— Боже мой, та това е смехотворно!\nНо как иначе ще си сигурен, настояваха собствените му мисли.\n— Да, човек трябва да е сигурен — отговори си сам.\nПриключи с първата стена и…\n… се озова пред втората.\n— Колко ли стана часът?\nПогледна часовника над камината. Беше минал повече от час. Вече беше един и пет.\nАктън се вцепени и безпомощно замести поглед от часовника към вратата и обратно.\nНякой заудря настоятелно.\nМоментът се проточи безкрайно. Актън не смееше да диша. Лишено от въздух, тялото му започна да поддава, да се олюлява; в главата му студени вълни се разбиваха върху масивни скали с оглушителна тишина.\n— Хей, там вътре! — провикна се пиянски глас. — Знам, че си там, Хъксли! Отваряй, по дяволите! Аз съм твоето момче, Били. Пиян съм като мотика. Като две мотики.\n— Махай се — отрони Актън безмълвно, притиснат до стената.\n— Хъксли, знам, че си вътре, чувам те как дишаш! — изрева гласът.\n— Да, тук съм — прошепна Актън, усещайки се протегнат и непохватно проснат на пода, студен и мълчалив.\n— По дяволите! — изруга гласът, затихвайки в нощната мъгла. Стъпките се изгубиха след него.\nАктън остана задълго на място, усещайки ударите на сърцето си като червен пулс зад затворените си клепачи. Когато накрая отвори очи, видя непокътнатата втора стена пред себе си и накрая намери смелост да заговори.\n— Това е глупаво. Тази стена е безупречно чиста. Няма даже да я докосвам. Трябва да побързам, нямам време. Остават само няколко часа преди глупавите му приятели да пристигнат!\nТой се извърна от стената.\nВ ъгълчето на полезрението си видя малките мрежи. Докато беше извърнат с гръб, малките паяци бяха изпълзели от дървената ламперия и бяха изтъкали полупрозрачните си деликатни мрежи. Не на стената вляво, която вече беше напълно изчистена, а на другите три стени. Всеки път, когато ги погледнеше директно, паяците се скриваха обратно в дървесината и се измъкваха веднага щом се оттеглеше.\n— Тези стени са си съвсем наред — едва ли не извика той. — Няма даже да ги пипна!\nОтиде до бюрото, където доскоро беше седял Хъксли. Издърпа едно чекмедже и извади от там малка увеличителна лупа, която Хъксли понякога използваше за четене. С лупата в ръка приближи стената неловко.\nОтпечатъци от пръсти.\n— Но не са мои! — изсмя се той нервно. — Аз не съм ги оставил там! Сигурен съм! Трябва да е бил икономът или някоя камериерка!\nСтената беше покрита с отпечатъци.\n— Ето този тук, дълъг и тесен. Обзалагам се, че е женски — каза си Актън.\n— Обзалагаш се значи?\n— Обзалагам се!\n— Да, по дяволите!\n— Въпреки това, защо не го избършеш?\n— Боже мой, ето на̀, готово!\n— „Излизай, проклето петно!“, а Актън?\n— А този тук трябва да е отпечатъкът на някой дебел мъж — тросна се Актън.\n— Не започвай пак! — кресна той и избърса отпечатъка. Махна едната ръкавица, вдигна трепереща ръка пред себе си и я огледа на ярката светлина.\n— Погледни я, идиот такъв! Виж формата на извивките. Виждаш ли?\n— Това не доказва нищо!\nПобеснял той затърка стената с ръцете си в ръкавици, нагоре и надолу, наляво и надясно, потеше се, ръмжеше, проклинаше, навеждаше се, изправяше се и лицето му се зачервяваше все повече.\nСвали палтото си и го остави на стола.\n— Два часа — произнесе той, като приключи със стената и погледна часовника враждебно.\nОтиде до купата с изкуствени плодове, извади ги, избърса плодовете на дъното, върна ги обратно, а после избърса рамката на картината.\nПогледна нагоре към полилея.\nПръстите на ръцете му, отпуснати надолу, се свиваха конвулсивно.\nУстата му се отвори неволно и езикът му премина по устните. Той погледна полилея, погледна настрани, погледна полилея, погледна тялото на Хъксли и отново върна поглед на кристалния полилей с дългите висулки от разноцветно стъкло.\nДонесе един стол точно под полилея, стъпи с единия си крак на него, после смъкна крака си и, като се смееше диво, захвърли стола настрани. Веднага след това избяга от стаята, като остави последната стена неизбърсана.\nВ трапезарията пристъпи към масата.\n— Искам да ти покажа грегорианските си прибори, Актън — беше казал Хъксли с онзи негов толкова небрежен, толкова хипнотичен глас!\n— Нямам време — беше отвърнал Актън. — Трябва да видя Лили…\n— Глупости, погледни само това сребро, виж колко е изящна изработката.\nАктън се спря при масата, където бяха изложени кутиите с прибори, припомни си гласа на Хъксли, докосванията и жестовете.\nИзбърса всички вилици и лъжици, а после смъкна всички керамични съдове от рафтовете…\n— А това тук, Актън, е прекрасна керамична колекция от Гертруд и Ото Нацлер. Познаваш ли техните произведения?\n— Великолепни са.\n— Вземи я, разгледай я. Виж колко е деликатна тази купа, ръчно изваяна, тънка като яйчена черупка. Невероятно! Ами това вулканично стъкло. Вземи го, не се притеснявай, аз не възразявам.\n— Вземи го. Хайде. Хвани го с ръцете си!\nАктън изхлипа задавено. Запрати купата към стената. Тя се натроши на малки парчета и се пръсна по целия под.\nВеднага след това коленичи на пода. Трябваше да намери всяка една малка отломка. Глупак, какъв глупак!, нахока себе си, като трескаво стискаше очи, отваряше ги широко и се навираше свит под масата. Намерѝ всяко парче, идиот такъв, нито едно не трябва да остане. Глупак! Той ги събра, но веднага се усъмни дали са всичките. Разгледа ги, пръснати на масата. Пак провери под масата, под столовете и помощния плот. Светна си с кибритена клечка и откри още едно парче. След това се зае да ги избърше всичките, сякаш бяха скъпоценни камъни. Остави ги едно по едно върху лъснатата маса.\n— Великолепна керамика, Актън. Не се притеснявай, вземи я в ръка.\nТой извади кърпи, избърса всичко, избърса столовете, масите, дръжките на вратите и рамките на прозорците, ръбовете и фризовете, избърса пода и стигна до кухнята. Дишаше тежко, свали си жилетката, придърпа ръкавиците и избърса лъскавите хромирани повърхности…\n— Искам да те разведа из къщата, Актън — беше казал Хъксли. — Ела с мен.\nТака че Актън избърса съдовете и кухненската мивка, и големите готварски купи, защото вече не помнеше какво е докосвал и какво не. Двамата с Хъксли бяха прекарали доста време в кухнята. Хъксли, явно, за да прикрие нервността си в присъствието на потенциалния си убиец, горделиво беше му показал всичко. Може би го беше направил, за да бъде по-близо до ножовете при нужда. Двамата бяха стояли тук и бяха разгледали това и докоснали онова и той по никакъв начин не можеше да си спомни кое или как, или колко пъти, така че мина цялата кухня, излезе в коридора, прекоси го и се озова в стаята, където лежеше Хъксли.\nОт гърлото му се отрони вик.\nБеше забравил да избърше четвъртата стена на стаята! А междувременно малките паяци бяха изскочили от четвъртата неизчистена стена, бяха налазили чистите стени и отново ги бяха зацапали! По тавана, от полилея, в ъглите, на пода, милиони малки паяжини се издуха при неговия отчаян крясък. Дребни, малки паяжини, не по-големи от пръстов отпечатък. Каква ирония само!\nДокато наблюдаваше, паяжините покриха рамката на картината, купата с изкуствени плодове, тялото, пода. Отпечатъци се появиха по ножа за хартия, по чекмеджетата, докоснаха повърхността на масата, докосваха, докосваха, докосваха всичко навсякъде.\nТой бясно забърса пода. Изтъркаля тялото настрани и, плачейки, го избърса. Изправи се, отиде и избърса плодовете в купата. После сложи стол под полилея, качи се и избърса всяка малка лъскава висулка. Те задрънчаха като дайре, а полилеят се заклати като камбана във въздуха. След това скочи от стола, сграбчи дръжката на вратата, качи се на други столове и забърса стените все по-високо и по-високо, изтича до кухнята, взе метла и обра паяжините от тавана, и избърса плодовете в купата, и изми тялото, и дръжките на вратите, и приборите за хранене, и видя перилото на стълбите в коридора и го последва нагоре.\nТри часа! Навсякъде тиктакаха часовници със свирепи механични гласове. На долния етаж имаше дванадесет стаи, на горния осем. Той си представи огромната площ и времето, което щеше да му е нужно. Сто стола, шест дивана, двадесет и седем маси, шест радиоапарата. И отдолу тук, и отгоре там, и ето там отзад. Дърпаше мебели от стените и, хлипайки, ги бършеше от прах, трупана с години. А после последва перилото на стълбите нагоре като търкаше, бършеше и полираше, защото ако беше останал дори един малък отпечатък, той щеше да се размножи и да създаде милион други и тогава трябваше да свърши всичко наново, а вече беше четири часа! Ръцете го боляха, очите му бяха облещени, той се движеше бавно сякаш краката му бяха чужди. Приведен, изгърбен, бавно продължаваше да търка и бърше, стая след стая, гардероб след гардероб…\nОткриха го в шест и половина сутринта.\nЦялата къща беше ослепително излъскана. Вазите искряха като звезди. Столовете бяха полирани. Бронзовите, пиринчените и медните предмети сякаш пламтяха. Подовете блестяха. Перилото сияеше.\nВсичко блестеше, всичко беше ярко и чисто!\nОткриха го на тавана да бърше стари сандъци, стари рамки, стари столове, стари играчки и музикални кутии, вази, прибори, детски дървени кончета и прашни монети от гражданската война. Беше минал половината таван, когато полицаят го приближи в гръб с изваден пистолет.\nНа излизане от къщата, Актън избърса дръжката на входната врата с кърпичката и я затръшна триумфално!\n Цитат от пиесата „Макбет“ на Шекспир, действие пето, първа сцена. Репликата е на лейди Макбет, която, обзета от вина заради убийството на краля, постоянно вижда кървави петна. — Б.пр. ↑


Истината за ХИВ и СПИН\nИСТИНАТА ЗА ХИВ И СПИН - ТАКАВА, КАКВАТО Е\n"Нещо ужасно се е объркало в медицината - човек да се лекува от рак и СПИН докато косата му пада и той постоянно повръща. Това е потресаващо варварско и средновековно. В бъдеще хората ще се чудят що за неандерталци сме били."\nд-р Бъртън Голдбърг - "Победа над рака"\n"По данни на CDC-USA от 11.2014 г. (Центърът за контрол на заболяванията на САЩ), антиретровирусните лекарства са ефективни едва при 30 % от употребяващите ги. При останалите 70 % те не успяват да постигнат вирусна супресия и желания ефект. Макар и да стимулират първоначално имунната система, в дългосрочен план тези супер тежки медикаменти имат пагубен ефект върху организма и водят до животозастрашаващи състояния, основно обусловени от интоксикацията, патологичните изменения и нарушения от тези медикаменти. Алтернативната медицина разполага с достатъчно мощни и абсолютно безвредни инструменти за контрол на инфекциите, без употребата на каквито и да било лекарства."\nЗа мнозина от вас ХИВ и СПИН са различни абревиатури на едно и също нещо.\nЗа мнозина от вас ХИВ е смъртоносен вирус, който задължително води до СПИН.\nЗа мнозина от вас ХИВ е смъртоносна диагноза, за която няма лечение.\nЗа мнозина от вас количеството на CD4-клетките и вирусния товар в кръвна проба, взета от вената на ръката, са показател за наличието на ХИВ или прогресията на ХИВ-инфекцията.\nЗа мнозина от вас антиретровирусните медикаменти (и особено AZT) убиват ХИВ.\nИстината обаче е съвсем друга.\nХИВ и СПИН са абревиатури на две съвсем различни неща. ХИВ е вирус от групата на ретровирусите, който се намира в носоглътката на абсолютно всеки човек и сам по себе си не води до СПИН. СПИН е състояние на отслабен имунитет и развити заболявания, без значение дали е наличен или липсва ХИВ или друг вирус. СПИН е познат в медицината от столетия, много преди появата на ХИВ. Повече от половината пациенти с развит СПИН са с негативен тест за ХИВ. При сериозно мащабно проучване в Русия сред десетки хиляди пациенти е доказано, че нито един от починалите ХИВ-позитивни лица няма следи от ХИВ в кръвта, органите и телесните си течности. А кой е този патоген, сочен за супер устойчив и в същото време не оставящ никаква следа от себе си в гостоприемника си ?!\nНито един човек в света не е умрял от това, че е носител на ХИВ. ХИВ не води до опортюнистични инфекции.\nХИВ е невъзможно да бъде диагностициран със съвременните налични масово използвани тестове (ELISA, Western Blot и PCR). Тези тестове не търсят и не откриват вируси, а неспецифични фрагменти на антитела, съотносими и за други патогени. Наличието на антитела е абсолютен показател, че имунната система на въпросния организъм е разпознала патогена, изградила е антитела срещу него и го е елиминирала. Не означава, че вирусът присъства още в организма. Означава единствено, че някога този организъм е имал съприкосновение с този патоген. И сравнявайки ХИВ с грипния вирус, който се репликира хиляди пъти по-бързо от ХИВ с многократно по-висок брой мутации звучи невероятно как имунната система на организма се справя успешно сама за 1-2 дни с грипния вирус без абсолютно никаква медикаментозна помощ, а с бавно размножаващият се ХИВ уж не успява (Медикаменти като Парацетамол, Ибупрофен и т.н. не са антивирусни агенти - не въздействат по никакъв начин на грипния вирус, а повишават прага на чувствителност, променят електрохимичната проводимост в мозъка и обезболяват.) Или за още по-абсурдното съвременно твърдение, че ефекта от вируса се проявява след много години.\nИзползваните тестове за определяне на вирусния товар PCR са абсолютно неприложими и недостоверни при ретровируси, потвърдено и от самия им откривател.\nКоличеството на вирусите и CD4-клетките в организма се променя всяка секунда и е различно в различните части на кръвоносната система и органите. То не показва по никакъв начин наличието на ХИВ, а отслабване на имунитета в резултат на продължително интоксикиране на организма. Отделно, не броят на свободните CD4-клетки е толкова от значение, колкото дали тези CD4-клетки са програмирани от тимуса или са недиференцирани. По-високият брой CD4 показва по-скоро, че тези CD4-клетки са недиференцирани и затова не са влезли в реакция с патогените в организма и не са го елиминирали. Ако изобщо патоген има наличен. Ниският брой CD4-клетки е пряк показател за ефективна имунна система/имунен отговор. Именно затова и при първоначално съприкосновение с патоген (включително и при ХИВ), броят на имунните клетки в организма рязко нараства (но при тестване в този момент всички имунни клетки показват рязък спад) и се развиват грипоподобни симптоми - допълнителна защитна реакция на организма.\nАнтиретровирусните медикаменти влияят на всички клетки в организма, а не само на вирусите. Абсолютно всички антиретровирусни медикаменти, предлагани на пазара до момента са силно токсични. Някои от тях като AZT (Zidovudine, Retrovir) и други доказано не унищожават ХИВ и самите те водят до СПИН и преждевременна смърт.\n::: Последно обновяване: 02.02.2015 г. :::\nМасово използваните ХИВ-тестове ELISA, Western Blot и PCR не показват наличието на ХИВ в момента на тестването, а съприкосновение на организма в миналото с ХИВ. Тези тестове реагират на фрагменти в антитела, относими и към други патогени. Доказано от над 6000 водещи специалисти по света.\nХИВ не предизвиква СПИН. ХИВ е безобиден вирус, който съпътства живота на човека, без да му оказва негативно влияние. Повече от половината диагностицирани случаи на СПИН са без наличието на ХИВ. Доказано от водещи специалисти по света. В специално изследване в Русия сред десетки починали диагностицирани серопозитивни не е открит ХИВ в нито един от пациентите. Абсурд при който и да е патоген.\nАнтиретровирусните лекарства (особено AZT - Retrovir, Zidovudine), не действат само на ХИВ, а и на редица други патогени, което обяснява и първоначалния ефект на стимулиране на имунната система. Друг въпрос е доколко наличието на свободни нереагирали имунни клетки може да бъде показател за повишаване на имунитета, а не за точно обратното. В дългосрочен план именно тези медикаменти са отговорни за тежки функционални изменения, интоксикация, отказ на органи и животозастрашаващи състояния. Доказано от водещи специалисти по света.\n© 2013 by HIVTrueBG Group. All rights reserved.\nВ сайта е използвана само официална доказана информация от водещи специалисти-вирусолози.\nСайтът не се финансира от фармацевтични производители, фондове, фондации или рекламодатели.\nС цел максимална обективност и достоверност на изложената информация, сайтът не се използва с комерсиална цел и не продава продукти или услуги под каквато и да било явна или скрита форма.\nЗа достоверността на информацията отговорност носят авторите им.


Stately Suites NH8 - НАЙ-НИСКИ ЦЕНИ от agoda.com\n49, Gulmohar Marg, DLF Phase 2 Adjacent to DLF Square Building & Opp Airtel Building on, NH8, Mushedpur, DLF Phase 2, Sector 25, Гургаон, Ню Делхи и НГР, Индия, 122001 - Покажи на картата\nИмате въпрос относно Stately Suites NH8?\nВ близост Гургаон Карол Бах Карол Бах Гургаон Гургаон Нойда\nПовече за Stately Suites NH8\nРазположен на централно място в Гургаон, Stately Suites NH8 е идеално начало за Вашaта екскурзия из Ню Делхи и НГР. Оттук гостите имат лесен достъп до всичко, което този оживен град може да предложи. С удобното си местоположение хотелът предлага лесен достъп до всички градски забележителности, които задължително трябва да се видят.\nStately Suites NH8 предлага безупречно обслужване и необходимите удобства, за да удовлетвори гостите си. 24-часов рум-сервиз, 24-часова рецепция, съхраняване на багаж, паркиране на автомобили, паркинг са само част от нещата, които отличават Stately Suites NH8 от останалите хотели в града.\nДизайнът на хотела е съобразен с най-високите изисквания за удобство и комфорт, осигурявани от съоръжения достъпни в някои стаи като телевизор с плосък екран, стойка за дрехи, безплатно разтворимо кафе, безплатен чай, шкафче с ключ. Освен това в хотела можете да се възползвате от множество предложения за приятно прекарване на свободното време. Каквито и да са поводите за Вашето пътуване,Stately Suites NH8 е най-доброто място за престой, което можете да изберете в Ню Делхи и НГР.\nHammad от Индия


Условия за ползване - Меки и здрави стъпала\nНастоящите „Условия за ползване“ уреждат взаимоотношенията между електронния магазин meki-stapala.com, като продавач от една страна и потребителите на интернет страницата и услугите, намиращи се на домейна meki-stapala.com (наричан за краткост сайт), като купувач от друга страна. Тези условия обвързват всички потребители, които с натискането на всеки един обект, линк или бутон, разположен на страниците на meki-stapala.com.\nИнтернет страницатa meki-stapala.com е собственост на МЕГА СТЕП ЕООД, дружество, регистрирано по Търговския закон на Република България, ЕИК200944667.\nПредоставените от клиентите лични данни на meki-stapala.com (имена, адрес, телефон, e-mail и др.) ще бъдат използувани единствено и само във връзка и нуждите на договорните отношения на страните и в обслужването Ви като клиент – за обработка и доставка на поръчката, осъществяването на връзка с Вас и доставяне на информация под формата на информационен бюлетин (чийто абонамент можете да отмените по всяко време), спазвайки разпоредбите на Закона за защита на личните данни. Meki-stapala.com се задължава да не предоставя личните Ви данни под никаква форма на трети лица нито да ги използува за различни от горепосочените цели.\nМожете да поръчате от meki-stapala.com 24 часа в денонощието, включително през почивните дни и официалните празници. При финализиране на Вашата поръчка, имате възможност да прегледате избраните от Вас продукти както и информацията за доставка и връзка с Вас – и при нужда да направите корекции. Ще бъдете уведомени чрез имейл за потвърждаването и изпращането на Вашата поръчка.\nКрайната дължима сума представлява сбор от всички отделни продукти, които потребителят е заявил.\nЕдин или повече от поръчаните артикули не са в наличност; при такива обстоятелства представител на meki-stapala.com ще се свърже с Вас във възможно най-кратък срок;\nПри поръчка от сайта meki.stapala.com доставката се извършва само на територията на България. Доставката се извършва в рамките на 3 – 5 работни дни и използваме куриерските услуги на фирма Ekont.