Блогът на diandra: 2009\nпонеделник, 21 декември 2009 г.\nЕдин арабин в американското посолство\nArab in US embassy for visa\nConsul : What is your name?\nArab: Abdul Aziz\nArab : Six to ten times a week\nConsul:I mean, male or female?\nArab : Male, female and sometimes camel.\nConsul: Holy cow!\nArab : Yes, cows and dogs too!!!!\nConsul: Man,........ isn't it hostile\nArab : Horse style, dog style, any style\nConsul: Oh.......... dear!\nArab : Deer? No deer, they run too fаst\nПубликувано от diandra в 11:42 2 коментара\nсряда, 16 декември 2009 г.\nЗнам, че най-истинските неща на този свят са тези, които нито децата, нито възрастните могат да видят. Аз вярвам в чудеса все още, вярвам че се случват на Коледа и миналата година мечтанието ме отнесе на един топъл плаж с бял пясък.\nНе ми се случи. Това не означава, че празникът беше лош, просто мечтите ми бяха други.\nПосле племенницата ми се върна от почивка и донесе снимки от полуостров Юкатан, Мексико. Плажовете са покрити с бял пясък, водите са синьо-зелени и чисти, а културният живот предлага археологически останки от пирамиди и музеи на открито. Красиво!\nПомислих си с тъга, че на тоя свят има толкова невероятни места, че един човешки живот не стига да видиш всичко.\nИ аз няма да мога.\nТази година няма да си пожелавам невъзможни неща.\nИскам топлина и уют, спокойствие, здраве, благородство в отношенията, мир, любов, надежда, музика и светлина в душата ми!\nИскам го най-вече за тия, които са в сърцето ми – моето семейство!\nПожелавам го и на вас!\nПубликувано от diandra в 15:24 1 коментара\nчетвъртък, 10 декември 2009 г.\nОтново за БГ Репортер\nВчера ми писа едно момиче по скайпа, за да ме пита нещо за БГ Репортер. Тъй като нямах ярък спомен за нейно творение, реших да вляза в сайта, за да потърся.\nИдва ми да попитам – какво беше това БГ Репортер?\nПусто и празно в сайта. Прилича ми на мегдана на село, в горещ летен ден, когато малцината жители са се изпокрили по къщите си и само един старец седи под навеса на кръчмата, подпрял се на бастунчето и съзерцава безкрая. Какво стана? Къде отидоха хората, къде изчезнаха приятелствата, сладките приказки, гъмжилото, грохотът на невъздържаните коментари?\nКолко топло и уютно местенце беше сайта, как с трепет го отварях сутрин, как пишех с удоволствие, как се радвах на всяка моя поместена статия; поглъщах написаното от другите. И не бях само аз, усещах, че и на другите им доставя удоволствие да са част от сайта. А колко весело беше преди Коледа миналата година.....\nМного тривиални изречения могат да се напишат, като „Хубавите неща бързо свършват”, „Хубавото е кратко”, но не ми става по-леко от това.\nВ България ако нещо не се разцепи, то просто няма да е българско! То не бяха партии, то не бяха парламентарни групи, то не бяха предавания, то не бяха творчески и артистични групи, фондации и асоциации, които се разцепиха, та как да остане цял и БГ Репортер? Разцеплението е заложено още в създаването.\nЗа умрелият /сайт/ или добро или нищо.\nКак ви запомних всички вас, пишещи в сайта:\nБети Сиракова с „За мен и за жените”\nВесна Петрова с нейния „Синдром на сърдитите лелки”;\nЦветан Минчев и неговата „Теория за …..гърдата”;\nГеорги Сотиров с внук Алеко, кръстен на него, с боба от Египет, казанът за ракия и рецептата за капама;\nРумен Донкин с философския си поглед към нещата;\nСтела Недкова, която е невероятно добра и в стихове и в проза;\nКрасимира Минчева с хубавото бебе в профила си;\nартистичната Лилия Илинова;\nжурналистката Мария Маринова,която твърдо отстоява позициите си,\nМилена Бончева Димова – харесвах я как пише, Елица и нейния съпруг Емил,\n„Класната” Дани Божинова, както сполучливо я нарече Петър Донкин.\nРосен, с неговите описания от Белгия и света, с чудесните му писания за любовта, който беше най-шумен, най-запомнящ се.\nАлбена Иванова, която има дарба да пише;\nизпълнената с любов Юмюгюл Ахмед ;\nоригиналната Мая Долапчиева\nПетър Донкин – най-добрият,\nПаула Лайт, която пише интелигентно, но много рядко се появяваше;\nразбира се – непокорното дете на сайта Симо, поетесите Атоанета и Цветомира;\nжурналистката Христина Чопарова,\nЯсен Василев, който беше интересен автор, но не всички го разбираха,\nзагриженият за съдбата на Палестина и народа й, Мариян.\nВалентин Михалев – един чудесен разказвач,\nда спомена и себе си с най-значимото ми написано - "Усмихни се, утре ще бъде по-лошо" .\nИ всички останали в сайта БГ Репортер, не мога да изброя толкова имена – добре че ви имаше!\nПубликувано от diandra в 15:12 7 коментара\nпонеделник, 23 ноември 2009 г.\nНякой, не знам кой, е изтрил снимките в блога.\nВъзстанових нещичко, но там където има много снимки, това е направо невъзможно.\nСъжалявам за гразната картинка, която представлява блога ми. Преди злонамерения акт, беше толкова красиво.\nМинавайки по алеята го забелязах. Беше кацнал на пейка и ме гледаше. Този гарван ми стана интересен и ми се прииска да си го отглеждам в къщи. Гарваните са мистични птици, а аз откакто се помня, съм привлечена от мистичното.\nА дали нямаше да ме кълве? Зарових се в интернет.\nЗапочнах да забелязвам гарваните след като бях в Англия. Преди това чуех ли за гарван, в главата ми зазвучаваше стиха на Хр. Ботев от „Обесването на Васил Левски”:\n„Гарване и ти, птицо проклета,\nНад чий гроб там тъй грозно грачеш?”\nили „Гарван гарвану око не вади”.\nВ крепостта Тауър в Лондон има гарвани – големи, охранени и екскурзоводката /мила, безцветна англичанка/ ни разказа преданието, че кралството ще бъде сполетяно от страхотно зло, изчезнат ли те. Затова и полагат специални грижи за тях. На мен ми се сториха доста страховити.\nСтраховита е и самата крепост Тауър. Старинна крепост. Представлява цял комплекс от сгради, заобиколени от защитни стени и ров.\nЗелено иначе наоколо.\nТауър с Тауър Бридж\nПървоначалното й предназначение е като крепост, кралски дворец, после затвор, място за екзекуции и мъчения, оръжейна, хазна, зоологическа градина, Кралският монетен двор, офис за обществени архиви, обсерватория, а след 1303 г. е домът на Коронните скъпоценности на Обединеното кралство.\nКолко знатни хора са били заточени тук – поне 23, а други – убити. Сред затворниците са Джон Шотландски, Дейвид II, крал на Шотландия, Шарл Орлеански, Хенри VI, Томас Мор и още много.\nРудолф Хес, заместник водач на германската Националсоциалистическа работническа партия е последният затворник от държавно ниво, държан в Тауър, през май 1941 г.\nЗатворничка, преди да бъде убита, е Анна Болейн, майката на бъдещата кралица Елизабет I. Елизабет също е прекарала известно време зад каменните му стени. От тук е и мрачната известност на Тауър като политически затвор.\nОтклоних се, а думата ми бе за гарваните. Разхождайки се из Южния парк, забелязах доста гарвани.\nТе са интересни птици, умни, дори гениални. Освен това са любими животни на етолозите - самият Конрад Лоренц е отгледал десетки поколения гарвани в полудиво състояние.\nГарванът не е домашно животно, въпреки че много хора са намирали ранени или паднали малки и са ги отглеждали.\nТвърди се, че гарваните могат да се научат да говорят. Дори казвали свързани неща. Могат и да броят.\nЕдин от интересните факти за тях е, че е почти невъзможно да бъде определен пола на птицата. Освен в любовния период – тогава човекът, който отглежда гарван, става обект на ухажване. Танци, храна – най-вече брашнени червеи и няма „не искам”. Получаваш червей , в краен случай – в носа.\nГарванът е самотник, най-много да го видите в двойка.\nГарванът Corvus corax е защитена птица. Целият е черен, дори клюнът и краката. Трябва да ги пазим.\nАко решите да си вземете гарван в къщи случайно, помислете преди това. Няма да е лесно.\nПубликувано от diandra в 14:20 5 коментара\nвторник, 17 ноември 2009 г.\nФЕДЪР /живял около 15 г. пр. н. е. - около 70 г. от н. е./\nе написал някога:\nЗА ПОРОЦИТЕ НА ХОРАТА\nПо две торби окачил ни е Юпитер: едната на гърба, напълнена със нашите пороци;\nдругата тежи отпред - натъпкана е тя със чуждите.\nЗатуй не можем слабостта си да съзрем. Сгрешат ли други, лесно ги осъждаме.\nКакво бих могла да добавя?\nПубликувано от diandra в 10:23 0 коментара\nсряда, 11 ноември 2009 г.\n9 те чудеса на социализма\n1. - Всички имаха работа !\n2. - Независимо, че всички имаха работа, никой не работеше!\n3. - Независимо, че никой не работеше, петилетните планове се изпълняваха на 100%\n4. - Независимо, че планове се изпълняваха на 100%, в магазините нямаше нищо!\n5. - Независимо, че в магазините нямаше нищо, всички имаха всичко!\n6. - Независимо, че всички имаха всичко, всички крадяха!\n7. - Независимо, че всички крадяха, стигаше за всички!\n8. - Независимо, че стигаше за всички, всички бяха недоволни!\n9. - Независимо, че всички бяха недоволни, всички гласуваха ЗА!\nТова не съм го измислила аз, но го пейстнах, защото е свежо и вярно -))\nПубликувано от diandra в 12:58 2 коментара\nпетък, 30 октомври 2009 г.\nСнощи слушах прогнозата за времето по ТВ.\nЗа София - 3 градуса следобед, много рязко застудяване. Една бяла, ледена вълна идваше от север.\nПредупредих всички в къщи.\nТази сутрин се облякох като за зимни условия. Панталон, боти, топлия пуловер, зимното яке.\nНа работа пристигнах изпотена. Е, бях и позакъсняла.\nВ стаята ми топло, парното на max - веднага отворих прозореца.\nСега съм на точката преди кипене.\nТова време няма ли да се съобрази най-накрая с прогнозата?\nПубликувано от diandra в 14:09 4 коментара\nчетвъртък, 22 октомври 2009 г.\nКакво беше това Лада, а ?\nПубликувано от diandra в 14:48 2 коментара\n"Нещастието никога не идва само"\nПреглеждах си пощата и отворих стари, забравени почти неща, които са ми изпращали. Ето едно от тях. Забавно е!\n>> - Ало, сеньор Родригес? Обажда се Ернесто, иконома на вашата лятна вила.\n>> - Да, Ернесто, аз съм. Да не се е случило нещо?\n>> - Исках да ви кажа, че вашият папагал...умря,\n>> - Как така умря? Призьорът ми от международни състезания?\n>> - Да, сеньор.\n>> - По дяволите, толкова пари съм дал за него. От какво умря?\n>> - Яде отровено месо.\n>> - Отровно? Кой го е нахранил с него?\n>> - Никой, сеньор. Само хапна малко от умрелия кон.\n>> - Кой кой?\n>> - Вашият арабски жребец.\n>> - КАКВО? Моят арабски жребец е мъртъв също?\n>> - Да, сеньор. Той тегли една кола с вода и издъхна.\n>> - Ти в ред ли си? Каква кола с вода?\n>> - Такава, с която потушавахме пожара.\n>> - Господи, пожар?\n>> - Да, във вашата къща. Завесата се запали от свещта.\n>> - По дяволите!!! Искаш да кажеш, че ми е изгоряла къщата от една свещ?\n>> - Защо си палил свещ, Ернесто?\n>> - За погребението, сеньор.\n>> - КАКВО ПОГРЕБЕНИЕ?!!!?\n>> - Вашата жена, сеньор. Прибира се късно една нощ, а аз помислих, че\n>> е крадец и я ударих с вашия нов стик за голф\n>> - E ако си ми счупил и новия стик за голф, не знам какво ти се пише направо!!!!\nПубликувано от diandra в 12:18 1 коментара\nКралският площад в Копенхаген\nМоята приятелка се върна преди няколко дни от Дания с купища снимки и още повече впечатления.\nДания - мечтана и неосъществена дестинация! Тази снимка на Кралския площад в Копенхаген ми дава настроение.\nПубликувано от diandra в 12:21 1 коментара\nвторник, 13 октомври 2009 г.\nАз имам три приятелки.\nПознаваме се отдавна, работехме на едно и също място, преди приватизаторката да ни разпръсне в различни посоки. Едната от нас все още не е омъжена, другата е успяла да се разведе, а двете сме семейни.\nПонякога се виждаме веднъж на месец, друг път – по-често. Когато се видим, става някаква магия. Образуваме някакъв чудесен кръг. Енергиите ли си допълваме - не знам, но ни е много, много хубаво и топло. Не можем да се наприказваме. Всяка иска да разкаже какво й се е случило, да вметне нещо и не ни стигат пет-шест часа обикновено. Тръгваме си с усмивка и мисълта, че утре пак ще е добре да се видим, за да продължим.\nСядаме в някое заведение на открито, под дървета, ако е топло или в нашия любим китайски ресторант, ако е студено. Ресторантът е само фон, сервитьорките ни познават вече и ни се радват. И се почва...Не е имало случай хората от съседните маси да не са надавали ухо за интересните ни разговори, все едно нямат какво да си кажат. А ние говорим за всичко – за история, за семействата си, за гаджета, за козметика, за парфюми, за живота и смъртта, за книги и автори, за политика, за чужди държави и пътешествията, които е направила някоя от нас, за служебни проблеми, за кредити, за децата, за майките си, за всичко. Няма тайни между нас, дори споделяме неща, които в къщи не знаят близките ни. Пълно отваряне на душите и мислите, пълно отпускане!\nА как се заливаме от смях!\nНие сме толкова различни и като физика, и като светоусещане. И четирите сме хубави и умни жени, но по различен начин. Едната вярва, че животът свършва със смъртта, две мислим, че има прераждане, а четвъртата e още млада. Едната е с пищни форми, другите - сме слаби; едната се облича само с маркови дрехи, втората – класически, неизменно с висок ток, третата – спортно, четвъртата – младежки свежо и красиво.\nДори не гласуваме еднакво на изборите, дори не сме еднакви по финансов статус. Понякога спорим разгорещено.\nВсички ние обичаме красотата, обичаме природата, обичаме България, искаме София да е една модерна, красива и чиста столица, искаме младите да пишат грамотно, искаме отговорни и честни министри и съдии, искаме да тръгне напред страната ни, искаме толкова неща.\nИ обичаме да пишем, всяка твори по своему.\nГотови сме да си помогнем една на друга. Знам, че ще звънна и ще получа разбиране, помощ, съвет и съчувствие при нужда. Всички го знаем. И никога, никоя не е предала другите. И никоя не мисли лошо на останалите. Ние сме опора, късмет, самочувствие една за друга.\nПонякога си подаряваме малки подаръчета, друг път – не. Винаги празнуваме рождените си дни заедно, това просто е традиция.\nМожем да не се видим цяло лято, защото всяка нанякъде е тръгнала, но щом се видим – все едно сме се разделили преди пет минути.\nМного неща са изписани за приятелството, всички сме ги чели и не искам да ги повтарям.\nНие искаме да сме приятелки.\nПроменяме се с годините, остаряваме неусетно и пак сме заедно. Щом една от нас се погледне в очите на другите три, се вижда млада, хубава и желана.\nКакво чудесно нещо е приятелството! Дано винаги го има!\nПубликувано от diandra в 15:41 0 коментара\nчетвъртък, 8 октомври 2009 г.\nОтново за петела и кокошката...\nВъзможно ли е това? От любовта между петела и кокошката са се излюпили пилета. И те са на поляната пред блока. Петелът ги предвожда, кукуригайки като горд баща.\nПод балкона на първия етаж децата са сложили кашон и в него четири малки котенца - бебенца и едно новородено черно кученце. Така спят и през нощта - прилепили се едно до друго, защото октомврийските нощи са студени. Не мога да вляза във входа, катерят ми се по крака - гладни, малки, глупави бонбончета. Сега пият мляко и са доволни.\nКакво ли ще е следващото животинче в нашата столична "ферма"?\nПубликувано от diandra в 15:35 1 коментара\nПредсказанията на Ботис\nКак се е затичало човечеството към унищожение на Земята!\nВсе едно утре ще се премести на друга - новичка и чиста планета. Изсича гори, създава нови и нови населени места, оризища и ниви, създава лифтове и нови курорти, нови производства и замърсява по всякакъв начин земята. Умират животни, изчезват цели видове, загубили естествената си среда за живот, изчезват завинаги птици и растения. Топи се снежната шапка на планетата, утре туко-виж изчезнали и белите мечки. И се получава ефектът на доминото - едно загинало нещо повлича след себе си още много.\nНашата България – как са я описвали в миналото? Планини, гори, пълноводни реки и езера, върхове, дълбок сняг. Сега има планини, но горите силно са намалели, морето е замърсено, рибата – значително намаляла, на места изчезнала, снегът е малко и не пълни реките. Градове – големи, бетонни, почти без дървета, мръсни и прашни и в тях се разхождат хората – нещастни, бездуховни, отчуждени един от друг.\nДобротата изчезва от сърцата ни. Може би хората погрешно мислят, че добрината е синоним на наивност и простодушие. Срещнат ли добър човек, хората усещат, че с него проблеми няма да имат и насочват мислите и усилията си към лошия човек, когото трябва да спечелят за нещо.\nНасилие сред деца, насилие сред възрастни, омраза между хората, материални „идеали”, суета и показност, бедстващи сираци по домове, силикон и чалга.\nДуховното го има при една шепа хора. „Смешници” – шепне сивата тълпа за тях.\nКогато екозащитниците излязат да протестират – колко са те? Сто или двеста души, на фона на 2-милионна София. Равнодушие цари навсякъде.\nОтдавна светли умове на земята разбрали, че ще настъпи еко катастрофа, ако човечеството продължава в същия ритъм, говорят, доказват, призовават – понякога ги чуват, по-често – не.\nПрочетох предсказанието на Ботис, така както го е записала Паула Лайт.Публикувам го с нейното съгласие. Ето го:\n“Предстоят ви тъмни дни, дете на Светлината. Дни, когато това, което наричате болка, ще раздира душите ви. В тия дни ще забравите извора, а устните ви ще пият отрова. Оскверненият ви дом ще си отмъсти и ще излъчва жлъч и горчилка. Ще има много плач – ще плачат отсечените дървета, ще капе кръвта на убитите животни, ще гинат светлите и добри хора. Болката ще продължи дълго. Докато сте приковани към колелото на времето. Ще страдате така, докато имате очи, а сте слепи; докато сте безсмъртни, а умирате; докато сте едно, а се мразите; докато в душите ви грее светлина, а излъчвате мрак; докато разкъсвате майката земя и плюете в лика на бащата време; докато ранявате кожата на змията и спиралата се превръща в сляп, безмислен кръг; докато душите ви спят в невежество.\n“Няма ли изход, Ботис? – запитах го аз.\nНикога няма да се промените, докато сте слепи за вътрешното си богатство, докато калта на материята смазва светлика на духа ви, докато стоите в петстенния си затвор като плъхове в дупките си; докато се боите да погледнете нагоре и да видите извора”.\nНастръхнах! Ще го чуе ли някой?\nПубликувано от diandra в 15:19 0 коментара\nчетвъртък, 24 септември 2009 г.\nПубликувано от diandra в 14:50 2 коментара\nчетвъртък, 3 септември 2009 г.\nТръгнахме за морето. Неочаквано и набързо. Съпругът ми е приключил спешната си работа и можем да тръгнем. Къде отиваме? Южното Черноморие - където ни хареса.\nНабързо стягаме багажа, качваме се в колата и тръгваме. В началото съм малко унила, мисля за сто неща, но колкото по се отдалечаваме от София, настроението ми се покачва. Навън – горещо. Не помня да сме пътували и да е било хладно. Преди, когато кучето ни Бърси беше живо и идваше с нас на море, му отваряхме задния прозорец, а той взе, че скочи през прозореца веднъж в движение. Добре, че нищо лошо не се случи.\nПреди и след Сливен, хора от околните села продават праскови - това е долината на прасковите. Зачервени, огромни, сочни и сладки праскови - това са най-хубавите праскови! И домати - розови, сладки, два домата тежаха един кг и сто и двадесет грама. Такива домати не съм видяла да има в Германия. За кой ли път ще го кажа - благословена земя имаме!\nПътят не е натоварен, стигаме бързо до Бургас. Оттам надолу, на юг .\nСпираме в Лозенец. Хубави нови сгради, чудесни хотели, много джипове. Кисели физиономии на красиви руси момичета, атлетични младежи и не толкова. Щом си кисел – значи си от хайлайфа, явно това е мотото това лято. Не е за нас тук.\nСледващият град – Царево. И тук нови покриви се виждат отдалеч, хотели, семейни къщи и надписи на всяка крачка – апартаменти за продаване и под наем, квартири свободни. Нещо не ни харесва и тук, има нещо дразнещо.\nНа мен все ми се привиждат онези туземни колиби със сламени покриви от далечни мечтани острови, които изглеждат примитивно, но само изглеждат така.\nСледващото място е Ахтопол – дали не беше един от най-старите градове по морето?\nУстановяваме се в едно от десетте бунгала, които държи един частник, заградени с приветлива червена ограда. Бунгалото има две големи стаи, баня с бойлер, а отпред по цялото протежение широка тераса с мраморни плочи, маса, столове. Над всяко бунгало е разпостряло клони, дърво. Не е нужен климатик, естествено хладно е и се спи чудесно.\nНа сутринта пием кафе на терасата на слънце, закусваме вкусно. Отпред градинка, цветенца – е, има какво да се желае още. Банските, торбата с хавлии и отиваме на плаж.\nМинаваме покрай примитивно ресторантче с рибарска мрежа, после през малка борова гора с килим от иглички и нападали шишарки и сме на плажа.Тук ни чака концесионерът /сигурно някоя мутра/ с опънати чадъри и място под тях срещу 5 лева. Морето все още е безплатно. А то ни посреща с бляскава повърхност, огледално тихо и чисто. Слънце в изобилие както винаги.\nНа другият ден решаваме да отидем на устието на р. Велека. Пътят в ужасно състояние, дълбоки коловози, все едно от трактор оставени и само майстор, като съпругът ми на волана, успява да ни изведе до мястото. Но каква красота ни очаква! От едната страна р. Велека – дълбока, лениво влачи зелените си води към морето, една ивица пясък, в който тя потъва и се губи и следва морето. Грохотът на разбиващи се вълни в скалите е първото, което чувам. . Между скалите са се оформили малки лагунки, с топла вода, докато не плисне следващата вълна. Заливът е огромен. Няколко къмпингуващи с палатки, следи от огън. Почти няма хора, наблизо две семейства румънци и млади момчета и момичета, които следват екопътеката от Ахтопол, през устието на Велека до Синеморец. Това е представата ми за хубав плаж – да няма много хора наоколо, да няма шум, да няма свирки на спасители и джетове, ревящи през морето. Спокойствие и само шума на морето, а днес то напомня за себе си.\nНа другия ден тръгваме за Силистар – друго райско кътче. Там определено има повече хора, но не прекалено, а пътят до там е приличен. Преди години никой не събираше пари за колата, сега някакъв чичко ни връчва билетчето. Красив залив, заграден от двете страни със скали, ситен пясък, красота и безбрежност.\nСтояхме до късно на плажа, топлото слънце ни милваше приятно, после потеглихме обратно за Ахтопол.\nНа другият ден решихме да изследваме един от многото коларските пътища, които излизат от шосето. Отведе ни до едно рибарско селище, позапуснато, на малко заливче с каменист пясък. Лодките бяха горе, значи рибарите ги нямаше. Обратно.\nПътувахме до Синеморец, оттам до един следващ залив пеша през хълма, после до Резово. А тесният път минава през дъбови ниски гори и е приятно да се пътува.\nНавсякъде е толкова красиво, имаме невероятна природа.\nПорази ме нощното небе над Ахтопол. Такова небе в София не съм виждала. Въздухът ли е по-чист, та небето изглежда толкова близо и е обсипано с звезди. Малки, големи, по-ярки и по-незабележими, хиляди. И Млечния път и Голямата мечка, какви ли бяха другите съзвездия - не помня, толкова много звезди! Дори и луната в първата си четвърт и тя някак ярка и много близо – ще се покатеря на високо, ще протегна ръка и ще я достигна. Стоях, наслаждавах се и мечтаех. Красиво, безкрайно и пак си помислих – би било разхищение на природата при толкова звезди, само Земята да е населена с хора. Какви светове има зад тези звезди, за които нямаме и представа? Какво ли би било да отида там....\nА щурците свирят на фона на това небе – такова спокойствие, тишина и забравям защо и къде съм и някак странно щастлива съм от мястото и уединението. Цивилизацията е далеч някъде, тук е само топлата нощ, небето и щурците.\nАхтопол е приятно градче, разположено по дължината на полуостров. Разхождахме се из него, по тесни улички в стария град под надвисналите смокини. Много смокини и нарове, дори палми и цветя по дворовете. Вечер, малкото пристанище за лодки е много красиво осветено в синьо.\nСега, когато пиша това, вече съм на работа. Отвреме навреме се отплесвам и пак съм на брега на морето.\nДо следващата година.\nПубликувано от diandra в 16:50 4 коментара\nДано не се загубим!\nПреди време ми попадна едно списание за кулинария, българско, с заглавие на английски, много добре оформено, лъскаво, с всевъзможни рецепти. Списанието – чудесно, хубаво написани статии как да подредим масата, каква покривка и прибори да подберем, какво да сервираме и в каква последователност, но вътре почти нямаше българско ястие. И тези чуждоземни майстор-готвачи, които приготвят нещо от тяхната си кухня - високо ниво, но не е за в къщи.\nКак ли би се почувствала милата ми баба, ако прочетеше за гурме, артишок, дресинг, топинг, броколи, оцет балсамико, лангусти и омари.\nНе искам вкусната ни българска кухня да заприлича на американската, пък било и на европейската. Не искам децата ми,като по американските филми, да ядат сандвичи непрекъснато. Не искам внуците ми да избират от купчина замразени пици в фризера коя, загрята в микровълновата печка да бъде тяхната вечеря. Не искам витаминозните им, нискокалорични и полезни храни. Ние си имаме наши.\nЯдат ли американците и европейците шопска салата или пък печени чушки, или таратор или агнешко по гергьовски, капама, баница, истинско кисело мляко, прясно меко сирене, лапад и коприва? Ядат, но само в България. А черешите им като нашите ли са? Всичко, което се ражда на нашата земя е вкусно – и плодовете и зеленчуците ни, и месото е по-вкусно от вносното; а туршиите и киселото зеле стават невероятни. Благословенна земя!\nЗнаете, как чужденците харесват храната ни, а и няма начин да не я харесват.\nДобре, че из тая страна има места, където се съхраняват традициите ни, където сръчни, пъргави български жени не забравят да месят питки и козунаци и да правят невероятно вкусни неща наред с още един куп умения.\nПиша всичко това, защото България е на път да се превърне в част от големия свят без граници, където се размиват националните особености, кухни, традиции, приемайки чужди модели на хранене, се забравят нашенските обичаи и ние сме обречени бавно, дай боже много бавно, да загубим миналото и идентичността си. Разбирам, че прогресът не може да бъде спрян, световната глобализация – също, но нека не бързаме толкова да се превръщаме в хора - роботи, хапващи сандвич с някакви неясни плънки, чаша готова супа „Маги” – дневна порция витамини и задължителната кока-кола.\nПубликувано от diandra в 14:15 0 коментара\nВремето понякога спира\nТази сутрин Ди пак ме накара да минем през парка. Паркът в тоя ранен час е много свеж, зелен и спокоен. И почти пуст. Дърветата се раззеленили, но листата още малки и с тоя приятен за окото бледозелен цвят, а долу в основата израснали издънки и отдолу зеленината е повече, отколкото нагоре. Между всичкото това пролетно, чисто зелено, тъмнеят стволовете на дърветата и е невероятно красиво. А по поляните израснала трева , свежа и зелена и върху нея се показали жълтите главички на глухарчетата. Отдалеч изглежда приказно – зелена основа, ярко жълто изпъстрена отгоре, а тук-там и тъмни кръгове от някакви иглолистни храсти, които създават контраст в общото възприятие. Всичко се е пробудило, устремило нагоре към слънцето.\nДолу в ниското има едно езерце, по-скоро блато. Дърветата го обградили отвсякъде, привели клони над зеленикавата вода.\nВървя и в душата ми нахлува покой и удоволствие. Удоволствие от простичките неща – слънцето, зелената трева, жълтурчета, цъфналия люляк. Не мисля за работа, не мисля за пари, не мисля за нищо - просто вървя, дишам и се наслаждавам.\nВремето е спряло за малко.\nПо към изхода на парка виждам група момичета и момчета около масите за тенис. Дошли са да поиграят. Радостни възгласи, пропуснато топче, смях.\nЕдно момиче е легнало на пейка и сънливо се протяга под слънчевите лъчи.\nНа самия вход на парка искрят струите на новопостроения фонтан – с подкрепата на финансова група. Чудесно нещо е водата; лятото ще разхлажда въздуха.\nНяма друга част от деня, която да е така хубава. Прибирала съм се от работа през парка, но не е същото. Тогава е пълно с хора, слънцето се спуска надолу, паркът е някак прашен, шумен и като че ли уморен от толкова народ, дори зеления цвят изглежда някак посивял.\nПаркът е доста по-различен от първоначалния си вид - построен е по социалистическо време./ Тогава поне паркове, градинки и детски площадки са се изграждали – сега само ги рушат./ В горния му край изникна сградата на американското посолство, от другата страна на реката върнаха земя на собственици и сега там се издигат няколко блока, в самия парк. По-дивата му и некултивирана част намаля.\nИ в сегашния си вид, паркът е глътка въздух, любимо място за разходки и игра – в събота и неделя отвсякъде са го заградили спрели коли. Това са млади семейства, довели децата си в парка. Надвечер излизат „кучкарите”, а малко след това пейките заемат влюбените двойки. Животът не спира.\nИзлизам от парка и изведнъж ме блъска шума от колите, мириса на изгорели газове, изсвистяването на спирачки на светофара.\nДобро утро, София!\nПубликувано от diandra в 15:10 2 коментара\nОбичам София през юни, когато цъфтят липите.\nВечер когато си лягам, през широко отворената врата към терасата нахлува сладкият аромат на цъфналите липи.Толкова е тихо и прохладно през нощта. Отвсякъде дървета заобикалят блока ни – има и борове, но през юни установявам за пореден път, че повечето дървета са липи. Заспивам мечтаейки.\nНа сутринта минавам през парка, на път за работа , а там цъфнали липите навсякъде.\nИ една черница, отрупана с плод, между тях. Кога ли ще узрее?\nМоже би само салкъмите /бяла акация/ имат по-сладък аромат, когато цъфтят, но прецъфтяха вече, те са по-рано от липите.\nПред храм-паметника „Александър Невски” целият площад е обграден от цъфнали липи. И пак мирише сладко.\nУхание се носи и в градинката зад Царския дворец, градинката пред Народния театър и тази срещу театъра на армията, навсякъде.\nДори в офиса се прокрадва през прозорците този единствен, неповторим аромат на липи.\nИмаше преди едно романтично заведение "Под липите", дали е останало в оня автентичен вид...\nМоже би и ние като немците, трябва да имаме улица „Под липите”.\nОбичам София с този прекрасен, упойващ, сладък мирис на цъфнали липи! Особено нощем, когато ароматът е толкова силен! Божествен аромат!\nАко постът ви харесва, кликнете за одобрение:)\nПубликувано от diandra в 13:24 3 коментара\nчетвъртък, 18 юни 2009 г.\nтретия. Там имало надпис: „Мъже с работа, обичащи деца и необикновено\nчетвъртия етаж. Там висяла табела: „Мъже с работа, които обичат деца,\nполовинка, но все пак, се преборила с чувствата си и се качила на последния етаж. И на този етаж прочела надпис със следното съдържание:\nПубликувано от diandra в 13:18\nпонеделник, 15 юни 2009 г.\n750 грама вишни\n1 и ½ чаена чаша захар\n3 чаени чаши брашно\nМаслото се разбива със захарта. Прибавят се яйцата едно по едно, прясното мляко, пресятото брашно с бакпулвера.\nИзсипва се сместа в тавичка, покрита с хартия за печене.\nОтгоре се нареждат изчистените от костилки, вишни.\nСлед като се изпече, се поръсва с пудра захар.\nМоже и с череши, ако не ви се чака да узреят вишните - аз вече го направих.\nТова е сладкищ, който винаги става много хубав, а е толкова лесен.\nЯвно рецептата ми е дадена с любов:)\nПубликувано от diandra в 11:12 3 коментара\nчетвъртък, 11 юни 2009 г.\n„Да спасим мъжа”\nНали знаете агресивната реклама на Каменица – „Да спасим Мъжа”?\nОтпред върви един мъж с волево лице, което идва да покаже, че мъжът е не човек, а стомана. Сигурно въздишат по него жени. Аз обаче си харесвам Пухчо-то с белия чаршаф и тъжни очи, който подтичква най-отзад.\nКогато истинския Мъж е заплашен, ние в Каменица казваме – Стига.\nКогато истинският мъж е в опасност, ние в Каменица казваме „Не”.\nИ рекламата продължава:\nНяма да пия нищо синьо, да се мажа с крем и да чета менюта\nНяма да й дам дистанционното\nНяма да разхождам пудела или\nда поливам цветята\nНяма да гладя дънките си, да пазарувам в Мол-а,\nДа ходя на годишнини и да се обаждам на тъщата\nНяма да питам за посоката\nДа ползвам конец за зъби\nДа чета инструкции и да измия колата си\nДа гледам романтични комедии\nНяма да я чакам цял час\nНяма да предам приятелите си!\nДа отворим Каменица, да спасим Мъжът.\nПредлагам ние, жените да не пием Каменица! Като знаем какво защитава тази марка бира - мъжът, който не уважава тъща си, който не си чисти зъбите, който не обича пудели, не обича цветя, кара без посока, който не може да чака любимата....\nИ какъв ли е този Истински Мъж? И при това в опасност?! Това определено е образът на балкански Робинзон.\nСамо че на мен ми идва отвътре :\nКогато жените са в опасност, ние във Винпром казваме „Стига”.\nКогато истинската Жена е заплашена, ние във Винпром казваме „НЕ”.\nНяма да пускам ризите му в пералнята\nНяма да простирам дрехите му\nНяма да гладя панталоните му\nНяма да му готвя\nНяма да се грижа сама за децата\nНяма да чистя жилището\nНяма да му дам да гледа мачове\nНяма да търпя пиянските му свади, като се върне късно\nНяма да търпя да се заглежда по чужди жени\nНяма да се обаждам на майка му\nНяма да слушам музиката, която си пуска\nНяма да предам приятелките си!\nДа отворим сухо бяло вино, да добавим лед, да спасим Жената!\nПубликувано от diandra в 13:33 7 коментара\nЕтикети: бира, вино, Винпром, жена, Каменица, мъж\nЕдин автобус убиец беше разкрит. След като помля 17 души. А болката и ужаса на ранените?\nНе ми се мисли в малките градчета на България още колко такива автобуси – убийци има.\nВсеки, който иска да забогатее бързо, може да ги наеме, закупи и да осъществява транспорт с тях.\nУ нас законите се създават, за да се заобикалят, а не за да се спазват.\nНие все хитруваме.\nЗатова и плащаме с кървав курбан.\nМалко ли ни бяха войничетата, които загинаха, децата в р. Лим, дискотека Индиго, жертвите в Ирак, влакът, който горя, катастрофата на моста на Бяла,та сега и Ямбол почерня.\nНяма ли край тази черна поличба?\nВсеки казва – Господи, защо допускаш това?\nАми Господ не ни е виновен, ние сме виновните.\nБългарийо, освести се, държаво, намеси се!\nПубликувано от diandra в 12:03 0 коментара\nЧовекът седеше пред кръчмата в селото. Облегнал се бе на избелялата си раница, а в ръката си държеше една огромна оранжево-кафява гъба.\nЗабеляза го първа Миленка и го заприказва. Миленка всичко вижда, нищо не й убягва.Точно се връщахме от предобедната си разходка, по време на която Миленка видя и ни показа къпини, диви круши, шипки и орехи. Запознахме с нея и съпруга й предната вечер в същата тая къчма. Те се връщаха от Търново и минали през селото, да вечерят и преспят.\nКръчмата беше единственото място в селото, където можехме да се нахраним. Ама как вкусно готвят и какви големи порции сервират!\nСпахме в същото това малко балканско селце, в стая с баня и топла вода.\nПоканихме бай Иван /така се казваше човекът с раницата/ да обядва с нас. Той си поръча само една салата и като я видя, каза – ама, как ще я изям, тя е толкова голяма!\nДаде гъбата на собствениците, да ни я приготвят. Те с известно недоверие я приеха – ама, сигурни ли сте, че не е отровна – не, не е - и много вкусно я направиха наистина.\n-Това е дървесна гъба – каза бай Иван, как би могла да бъде отровна? У нас отровни дървета няма.\nПрав е бил, нищо ни няма.\nБай Иван се оказа много приятен и добър събеседник. Буден и открит човек, с чувство за хумор. Преместил се да живее в селото, в къщата на дядо си, след като се развел с жена си и от Варна – в Габровско. Децата му били заминали за Америка.\nБеше добре информиран – четеше вестници, книги, а си имаше и телевизор.\nСега предстоеше да навърши 65 години и да получи пенсия – тези, които нямат необходимите точки, се пенсионирали на 65 години.\nЯвно живееше скромно и оскъдно. Събирал си дърва от гората, берял си плодове и гъби,шипки, но най-вече събирал орехи и ги продавал после на пазара в Габрово. Сега точно се връщаше отам, взел цели 15 лева и веднага си купил три книги за всичките пари. Прибираше се пеша от Габрово / десетина км/, видимо доволен. Вечерите му щяха да бъдат запълнени.\n- Как живееш, бай Иване? Ами, добре, по цял ден съм из гората, някои дни изминавам по 30-ина км. Зимата тук, почти не остават хора и е скучно, но иначе е много красиво. Ако дойдете в селото през зимата, непременно ми се обадете, аз живея – ей, в оная къщичка, показа ни той. - Аз запомних номера на колата ви и ще разбера, ако дойдете пак.\n- А от какво живееш? – Ами правя по някоя дърворезба, помагам на бабите по селата, поправям им прозорците, ако има някъде някоя работа да се свърши по къщите, върша я. Бабите ми дават по 2 лв. - с тези малки пенсийки, не могат повече да дадат. На мен колко ми трябва?\nГоворихме си още, но трябваше да тръгваме за София. И си тръгнахме с едно много приятно чувство, каквото остава след среща с добри хора.\nМислех си, че ако някой иска да разбере що за хора сме българите, трябва да отиде в провинцията, в малките градчета и селца – там живееят добри, скромни и трудолюбиви хора. Тук, в София, нещата не са същите, не че няма добри хора и тук. Големият град и всичко, което го съпътства, нервният живот, ни прави по-различни и ние се отдалечаваме от корените си. Като че ли живеем във вакуум.\nДа си жив и здрав, бай Иван!\nПубликувано от diandra в 10:50 0 коментара\nвторник, 19 май 2009 г.\nХаресвам те заради това, което означаваш за мен...\nЕдно момиче попитало едно момче дали е хубава\nИ той казал .... “не”.\nТя го попитала дали той би искал да бъде с нея завинаги...\nИ той казал “не”.\nТогава тя го попитала дали ако си тръгне, той би плакал,\nА той отново отговорил с “не”.\nТова й било достатъчно. Като си тръгвала, сълзи се стичали по лицето й,\nМомчето я хванало за ръката и казало:\nТи не си хубава, ти си красива.\nАз не искам да бъда с теб завинаги. Аз имам НУЖДА да бъда с теб завинаги.\nИ няма да плача, ако ти си тръгнеш,... а ще умра...\nПубликувано от diandra в 13:07 0 коментара\nпонеделник, 18 май 2009 г.\nОсобености на болестите\nНали сте виждали как на някои хора стъпалото на крака е деформирано - отстрани има издадено кокалче, което затруднява намирането на обувки. Това не е случайно - означава, че човекът прекалено много се навежда, т.е. отстъпва от позициите си.\nА хората които не харесват живота си, получават болки в ставите на единия или двата крака.\nХората, които се страхуват, разболяват бъбреците си. Хората, които изпитват постоянна тъга, разболяват белите си дробове. Хората, които прекалено много се радват - сърцето. Хората, които говорят зад гърба на другите - разболяват зъбите си.\nВсички знаем, че източните народи не показват прекалени емоции. Защо е така? Защото са възпитани от деца в контрол на емоциите. Прекалените емоции - в посока към върха или към долната граница, разболяват човека.\nТова не е мое наблюдение, прочела съм го, но съм склонна да повярвам.\nДревните източни мъдреци, макар и да не са били учени, са знаели много повече за вътрешната същност на човека, за себепознанието, за болестите и тяхното лечение.\nТе са знаели, че болестите се зараждат, възникват, образуват, растат и проявяват като следствие от нашите емоции, чувства, страхове и най-вече мисли. Казват, че за да възникне една болест и се прояви са достатъчни около 20 години.\nС други думи – „Каквото сме си надробили, това ще сърбаме”.\nКласическата медицина лекува болестта, а източната – причината.\nНамерих описание на 100- болести, които си причиняваме сами, написани от древен източен автор.\nСписъкът е дълъг, затова копирах само някои от причините за тях.\n1. Не познавайки постоянството - ту се радваш, ту се гневиш - това е болест.\n2. Забравяйки за дълга, да се стремиш към изгода - това е болест.\n3. Да обичаш чувствените наслаждения - това е болест.\n4. Да обичаш, привързвайки се с цялото си сърце - това е болест.\n5. От ненавист да желаеш нечия смърт - това е болест.\n6. Да не забелязваш, че заради разпуснатост и алчност правиш грешки - това е болест.\n7. Да ругаеш хората, хвалейки себе си - това е болест.\n8. Да смяташ хората за грешни, а себе си - за прав - това е болест.\n9. Да обиждаш, обръщайки се небрежно към слабите и беззащитните - това е болест.\n10. Да не обичаш хората, а само себе си - това е болест.\n11. Да се гордееш със себе си и в добро разположение и при гняв - това е болест.\n12. Да смяташ другите за глупави, а себе си за мъдър - това е болест.\n13. Да се изтъкваш, вършейки достойна постъпка - това е болест.\n14. Да намираш недостатъци на известните хора - това е болест.\n15. Да се радваш на чуждите грешки - това е болест.\n16. Да се гордееш пред хората със своето богатство - това е болест.\n17. Да бъдеш аристократ и да презираш хората - това е болест.\n18. Да бъдеш беден и да завиждаш на богатите - това е болест.\n19. Да мразиш хората за това, че те превъзхождат - това е болест.\n20. Грозни думи и зли слова - това е болест.\n21. Небрежно и с презрение да се отнасяш към възрастните и децата - това е болест.\n22. Да се бъркаш в чужди дела - това е болест.\n23. Да надничаш и послушваш скришом - това е болест.\n24. Да не се вслушаш в противоположното мнение - това е болест.\n25 Да харесаш нещо и да пожелаеш да го отнемеш - това е болест.\n26 Хитрост и ласкателство - това е болест\n27. Да вдигаш много шум за някакви твои способности - това е болест.\n28. Да обсъждаш достойнствата и недостатъците на другите - това е болест.\nВсъщност всеки знае това, вътре в себе си, но не си дава сметка.\nДнес хората не обръщат внимание и не се стараят да предотвратяват болестите. Те насочват силите си за това, как да се излекуват. Не се предпазват от рано, а се опитват да се лекуват с помощта на лекарства.\nСлед като знаем какво предизвиква болестите, можем да се предпазим.\nПубликувано от diandra в 11:48 0 коментара\nпетък, 15 май 2009 г.\nНа тия умници, дето измислиха електронните устройства по превозните средства, та създадоха допълнителен хаос. Едни възрастни хора се качват и се мятат по свободните седалки. После оставят нещо /чанта, торбичка/, за да покажат временната си собственост над седалката и се устремяват към устройствата. Половината от устройствата не работят и почва едно придвижване от едната врата до другата и обратно. А развалените устройства пищят, докато решат, че е достатъчно и спират.\nСлед като възрастните хора са си направили труда да отидат до бюрото и да си извадят карта, която им дава право на неограничен брой пътувания, защо трябва и да я валидират?\nНаблюдавам из превозните средства, че електронни карти ползват засега изключително възрастните хора. Те са и най-съвестните пътници като цяло. И пак не разбирам защо, като имат карти, трябва и да ги поднасят към електронните устройства.\nСмисъл би имало само, ако картите се издават за брой пътувания, а не за фиксирано време.\nПосле се качват контрольорки с кисели физиономии, носят и те електронни устройства и почват да проверяват старците дали са си валидирали картите.\nНе ми се мисли какво ще стане, когато електронните карти станат задължителни за всички!\nКой печели от всичко това?\nПубликувано от diandra в 13:32 4 коментара\nчетвъртък, 7 май 2009 г.\nАнкета на ООН\nООН проведе глобална световна анкета с въпрос: „Моля кажете честно какво е Вашето мнение за решаване на проблема с недостига на храна в другите\nстрани?” Анкетата обаче се провали поради следните причини:\n- В Африка не знаели какво е „храна”\n- В Източна Европа не знаели какво е „честно”\n- В Западна Европа не знаели какво е „недостиг”\n- В Китай не знаели какво е „мнение”\n- В Близкия изток не знаели какво е „решение”\n- В Южна Америка не знаели какво е „моля”\n- В САЩ не знаели какво е „други страни”\nПубликувано от diandra в 12:18 0 коментара\nВ очакване на перфектния мъж\nПубликувано от diandra в 14:11 1 коментара\nсряда, 15 април 2009 г.\nПоклон пред тази жена!\nСлучайно се загледах в „Шоуто на Слави” снощи. И все едно някой ме накара да го направя. Слави разговаряше с една мила и хубава жена. Чух – „И ти даде една трета от черния си дроб”? – и се заслушах.\n- И защо го направи? – За да помогна.\n- И даде една трета част от черния си дроб на едно бебе? – Да.\n- И защо го направи? – Защото бебето щеше да умре.\n- Колко време ти трябваше да вземеш решението? – Ами, аз го взех в себе си в момента, в който чух.\n- Близките ти не те ли спряха? – Не.\n- А мъжът ти? – Той се притесняваше от операцията, страхуваше се за мен.\n- Няма ли някакви правни пречки за даряване на органи? – Има. Аз осинових детето, за да мога да му даря част от черния си дроб.\n- А осиновяването не е ли много тромава процедура? – Учудващо бързо стана. Всички искаха да помогнат.\n- И ти дари една трета от черния си дроб на едно чуждо бебе? – То не е вече чуждо. Аз го осинових, то ми е дъщеря по закон.\n- Какво работиш? – В социалната служба към Общината във Видин.\n- Колко време продължи операцията? – За бебето от 6 сутринта до 6 вечерта. За мен от 6 сутринта до към 14 ч\n- Какво си помисли когато те упояваха? – Всичко ще мине добре.\n- Какво си помисли, когато се събуди от упойката? – Дали е добре бебето.\n- Голям ли е белега, покажи ми? – Като буквата „Т”, голям е. Имам си вече и белег.\n- Къде направиха трансплантацията? – Във Правителствена болница.\n- И успешна ли е? – Да, детето беше на изследване, всичко е в норма.\n- Кога се проведе? – Преди два месеца.\n- И аз пак те питам, защо дари част от черния си дроб на това чуждо бебе? – Защото исках да помогна.\n- Ще се възстановиш ли? – Да. Аз вече съм здрава.\nПредполагам всички сте разбрали. Една необикновенно добра жена от Видин живее в един вход с друга жена, която ражда близнаци. Едното от близнаците е момиченце и му остава малко живот според лекарите. И тази жена решава да помогне на майката и бебето, като се подложи на тежка операция и дари част от черния си дроб.\nНеобходимият донор е трябвало да бъде с нулева група, като бебето, а никой от родителите или роднините не бил с такава група.\nАз просто нямам думи. И Слави занемя.\nИмето на тази жена е ЕМИЛИЯ КАЗАКОВА от Видин, България.\nНе вярвах, че се раждат такива хора още!\nОсвен да й се поклоня доземи, не знам какво друго мога да направя.\nПубликувано от diandra в 10:21 0 коментара\nЗа българските мъже с усмивка\nХванах някакъв откъс от документален филм за Мадона. Ставаше дума за времето, когато певицата е била на 43 години. Питаха някакъв американец какво мисли за нея. Американецът видимо не беше по-млад от Мадона. Той отговори – на колко е Мадона, - на 43 – а, не става вече. Мадона не ставала – за какво, мога само да се досещам . Мадона със стегнатото тяло, на която би завидяла и 30 – годишна жена! Не знам дали този американец не беше от български произход – все едно чувам как български мъж го казва.\nОт многото тестостерон ли е, от възпитанието ли е, от глобалното затопляне ли, но българските мъже са „голяма работа” по техните думи.\nБългарските мъже разбират от всичко – това си го знаем.\nНай-добри са в леглото – и това сме го чували. Друг е въпросът дали е вярно. По форуми, блогове, сайтове, където има коментари, българските мъже твърдят, че са „велики” и в леглото, просто като тигри.. За размера – да не говорим – и там са номер едно.\nБългарските мъже обикновено гледат на жената като на временно удоволствие, като на стока от супермаркета например. И тая стока са я имали...е-хе.. безброй пъти.\nМежду бирата, водката, ракията и футболния мач– кога ли им остава време за сексуални подвизи?\nЗащото българските мъже пият много и налитат после на бой. „Велики” са, като пийнат! Той на мен ли ще ми каже... аз ще му дам да разбере....Като петли се ежат и перчат. „Маркират” си територията, като хищниците в природата, а на тази територия са жената, децата, апартамента и кучето или котката /е, ако са семейни/.\nАко не са още – пак я маркират, защото мъжкият, хищнически инстинкт е вкоренен в тях.\nЧуждото е общо, моето – е само мое! Крилата фраза!\nБългарските мъже не обичат стари /над 30 годишни/ жени – по-добре на 220 месеца, ако е – да е.....\nБългарските мъже не обичат да дават предимство, когато шофират, не обичат да бъдат задминавани – ще ти @ба майката, особено пък от жени; без удоволствие и от немай къде спират пред „пешеходните пътеки” – айде, бе, бабче или кукло, по-бързичко....\nКогато е валяло, не карат бавно през локвите, напротив с пълна газ минават и изпръскват пешеходците.След тях се сипят пожелания към майките им.....\nКолата за тях е отново повод да се поперчат, да покажат величието си.\nПукне ли пролет, излизат мъжете на моторите. За тях улиците на града са състезателни отсечки, като издуят мотора, цял квартал настръхва от рева.\nНапомнят ми за пауните – мъжките.\nБългарските мъже, като се разминават с жена на тясно място, не й отстъпват, а очакват тя да направи това и й казват дори "мерси" - все едно това е най-естественото нещо на тоя свят.\nБългарските мъже сядат първи в превозните средства. Не само сядат, ами разкрачват и масивните си крайници, та заемат място за още един човек.\nОсобено са смешно-симпатични младите, прохождащи мъже – косата с гел намазана, стърчи нагоре, тъмни очила, самочувствие до небето, някакви английски думи се хвърлят във въздуха – знак, че са специални; вътре - кипи от хормони, а навън сякаш са си сложили надпис – пазете се, гърлс, ще ви разбием ...\nБългарските мъже обичат да ходят с джапанки, широки гащи – нещо средно между къс и дълъг панталон, почесват се, където ги засърби без никакво неудобство.Като застудее, слагат анцуга. Така ни се е паднало, да се родим тук.\nРазбира се, че има и друг тип мъже, но в статическата извадка, която съм направила, те не се вместват просто – умни, четящи книги, възпитани, внимателни, отнасящи се към жената като към човешко същество, по-слабо физически, но този вид е ....почти на изчезване.\nПубликувано от diandra в 11:47 0 коментара\nЕскизи от пътувания\nПреди години, когато живеех в Германия със семейството си, отидохме на остров Зюлт в Северно море. То си беше цяло приключение. Като се почне от пътуването през северната провинция Шлезвиг – Холщайн с красивите къщи със сламени покриви – ето как приблизително изглеждат /снимката не съм я правила аз/, натоварването на колите във влак от Кил, странната картина – вода от двете страни, защото се пътува сред море и така се стига до острова.\nОстров Зюлт през зимата е с малко население, той е място за почивка през лятото и обърнете внимание – на богатите. Бих могла да потърся в нета данни за площ на острова, население и някакви подобни характеристики, но не това е важно за мен. Важно е какво ми е останало в мислите и какво виждам, когато затворя очи.\nИмам снимки, но са на хартия.\nАз се дивях на всичко – хубавата вила на три етажа, в която бяхме отседнали на острова, местният човек, който ни отключи и който подържаше и се грижеше за всички къщи-вили на уличката, просторното чисто мазе, откъдето си взехме колела; малката зелена полянка на която се излизаше от хола направо; невероятно широката плажна ивица, дюните, летуващите, които вместо чадъри като при нас, бяха опънали нещо като стени от бризент, за да се предпазят от бръснещият северен вятър. Водата на Северно море ми се стори ледена, слънцето учудващо силно, вятърът ми създаваше усещане за студ. Порази ме, че всички, абсолютно всички, цели фамилии се печаха голи на плажа и всички имаха страхотен шоколадов тен. Само ние, шест българи, бяхме с бански, но никой не ни загледа любопитно.\nЗа два дни хванах тен.\nПреди да стигнем до плажа, трябваше да се изкачим на една дюна и застанали на високото, съзерцавахме безкрайността. Толкова просторно и величествено, безбрежно, толкова близо до „края на света” никога повече не съм била. Невероятен спомен!\nБяхме толкова близо до Дания, но не отидохме. Все още мечтая да отида там. Да видя страната на Ханс Кристиан Андерсен, да видя Малката русалка в парка Кастелет, най-дългия висящ мост в света, характерните им къщи, прословутите пъстри цветя в градинките пред тях, прозорците, които са винаги открити, датчаните на колелета, леголанд, столицата в която се живее спокойно и добре, и още много неща.\nСъщата година отидохме и до Холандия. Посетихме фермата на един холандец, който произвеждаше най-различни сирена от млякото на кравите си. Нали знаете, техните сирена само се наричат така, по-скоро приличат на кашкавал. Холандецът говореше нещо като немски език, но му се разбираше трудно. Показа ни как са правили сирене баба му, майка му и как го прави сега той. Чистота невероятна. През всичкото време ни обясняваше за неговата „Принцесин” и аз наивно реших, че говори за жена си и си казах ”браво на този човек, виж как цени жена си”. Оказа се, че той говорел за кравата си, която дава най-много мляко /май беше 20 и няколко литра на ден/, после ни заведе да я видим. Кравата не ме впечатли особено! После си купихме от неговите сирена, всички узрели и вкусни / е, не всички/.\nПосле пътувахме още – към Франция, Испания, Англия.\nМинаха години, но аз още пазя спомените и виждам цветове и картини.\nИма ли нещо по-хубаво от това човек да пътува, да вижда нови хоризонти, да се запознава с други култури и бит? Пожелавам го на всеки.\nПубликувано от diandra в 11:29 2 коментара\nчетвъртък, 9 април 2009 г.\nКаква пошлост се излива от екрана! Нова телевизия решила да прави благотворителност на наш гръб. Първо идеята е открадната. Веднъж вече гледахме и дарихме пари за „Великолепната шесторка”. Идеята не беше и на БТВ – вероятно на Уницеф. „Великолепната шесторка” все пак ме развълнува, участниците бяха много емоциални и истински, но не мога да кажа същото за ВИП Брадър.Не им вярвам! Все по-малко ми харесва водещият. Защо акцентира на клюките, на жълтата страна, на евтиния ефект! А и тоя противен ми Евгени Минчев...\nЕдно поколение деца израсна с мутрите. В съзнанието на тези деца се оформи привлекателния образ на мутрите, които имат много пари, карат скъпи коли, свалят най-красивите момичета, имат къщи-замъци в престижните райони на столицата.\nСега Нова телевизия насажда в съзнанието на децата нов образ за подражание – образът на лъскав гей, който има всичко. Къща прекрасна, пътувания до Лондон, лъскави обувки, кола с шофьор, балове във Военния клуб, връзки с богати бизнесмени, пари.\nДава ли си някой сметка как подсъзнателно се набива този образ на Евгени Минчев, като преуспял човек, в крехката детска психика, на фона на криза, безработица и още куп неуредици в живота на много хора? И защо Ники Кънчев все повтаря - само първият път е страшно?\nОтвратена съм! А и колко богати хора си купуват „индулгенции за рая”, уж се били трогнали от съдбата на децата! Ако се бяха трогнали, да бяха дарили анонимно досега, проблемът не е от вчера, не да чакат ВИП Брадър, че да дарят пари!\nНикой не казва колко пари струва изграждането на къщата в Нови хан, всекидневните разходи на участниците – те непрекъснато се наливат с алкохол, ядат ягоди, все едно са ги набрали от градината отпред. Всички тези пари, похарчени за участниците да бяха дарени от Нова телевизия за каузата, щеше да е по-честно!\nЕдинственото истинско нещо е филмчето с момченцето, което казва, че обича Живко и иска да му помогне. Всичко друго е толкова фалшиво!\nПубликувано от diandra в 12:24 3 коментара\nУсмихни се, утре ще бъде по-лошо\n„На 20 изглеждаме така, както ни е създала природата,\nна 30 – както си искаме,\nно на 40 и повече – както заслужаваме”.\nКогато си на 20 години, кожата ти е свежа и стегната, очите блестят, зъбите са бели, дъхът – сладък, коремът – прибран, смехът – звънлив.\nКараш ски, пързаляш се на кънки, изкачваш се, бягаш, скачаш, прескачаш, плуваш, играеш гимнастика или танци - всички мускули, стави, кости, нерви, сухожилия, хормони и органи са един чудесен ансамбъл, диригентът на който си ти.\nНе го осъзнаваш.\nКогато си на 20 косата ти е права или къдрава, кестенява, черна или руса, но ти непременно не я харесваш и променяш. Изрусяваш я, изправяш или накъдряш.\nКогато си на 20 очите ти са светли, тъмни или пъстри, но ти непремено не ги харесваш и слагаш цветни лещи, за да приличаш на мечтата си.\nКогато си на 20 не харесваш краката или гърдите си и мечтаеш да са като на някоя друга.\nКогато си на 20 момчетата и мъжете се обръщат след теб и ти можеш да имаш всеки, когото пожелаеш.\nКогато си на 20 ти се струва, че младостта и красотата са ти дадени просто така.\nКогато си на 20 всъщност светът е прекрасен, но на теб не ти се струва, че може да стане още по-добър.\nКогато си на 20, жените на 40 ти изглеждат неконкурентноспособни и се подсмиваш на смелото им облекло.\nКогато си на 20 мислиш, че приятелките ти са до гроб.\nКогато си на 20 мислиш, че ще се обичате винаги с приятеля ти.\nКогато си на 20 мислиш, че винаги ще останеш на толкова.\nПосле ставаш на 30 и пак си хубава и свежа и светът е в краката ти, но има едно леко безпокойство в теб.\nПосле ставаш на 40 и сутрин събуждайки се, се чувстваш като на 20, но не си. И леки бръчици се образуват около очите, а в тях се чете опита от победи и падения, от разочарования и амбиции, от напрежение и успехи, споделени и несподелени любови, безсънни нощи. Започваш да си купуваш френски кремове за лице, ходиш на спа процедури. И коремът не е така стегнат, родила си едно, две или повече деца. Гърдите, дупето - не е ли време за промяна? Обиколката на талията се е увеличила малко. Мъжът, с когото живееш, започва да поглежда към младите момичета. Понякога леглото става тясно от настанилото се равнодушие.\nПак си хубава.\nПосле ставаш на 50.. на 60, на 70. Боядисваш си косата в светли нюанси, подстригваш я късо, носиш черни очила, за да скриеш торбичките под очите. Минаваш през хормоналния дисбаланс, през подпухнали клепачи, врязани бръчки, през отпуснатата кожа на шията, всъщност цялата ти кожа започва да следва гравитацията. Все по-често мислиш за времето, когато си била на 20. Мъжът до теб е загубил сексуалната си мощ. Превърнал се е от буен жребец в кротък кон. Вечер заспивате спокойни, че сте заедно. Едно сладко гласче ти казва „бабо” и се гушка в теб.\nДушата ти – тази неспокойна придобивка, не е остаряла. Тя помни и понякога се събужда със странни желания. Късно, безкрайно късно е за тях.\nСега разбираш, колко лекомислено си приемала младостта за вечна, колко лекомислено си приемала живота си въобще, колко неща си пропуснала, колко пъти си казвала, че те боли главата или че си уморена, за да откажеш секс, колко пъти си носила скучни дрехи заради приказките на другите.\nКогато чуеш, че една жена е на 70 години какво си представяш? Бабата със забрадка и дебели чорапи, която продава на пазара магданоз и коренчета от пащърнак?\nПредставяй си примата Лили Иванова как пее и не спира да подскача на сцената на зала Олимпия в Париж. Или София Лорен. Човек може и на 70 години да достигне върха, за който е мечтал.\nИли Тина Търнър. Или Силви Вартан. Чуя ли нейното изпълнение на "Облаче ле, бяло..." и сълзите сами тръгват от очите ми.\nИ докато си представяш, не пропускай нито една минута от младостта!\nПубликувано от diandra в 11:38 0 коментара\nЕтикети: години, красота, младост, природа\nчетвъртък, 12 март 2009 г.\nДа дадем име\nПрочетох в новините:\n„Московският ЕСГРАОН отказва да издаде акт за раждане на дете, чиито родители искат да го нарекат БОЧ РВФ 260602, съобщава РИА Новости. Родителите, които не желаят друго име, се обърнали към съда в Страсбург, но от там отказали да разглеждат казуса. Според родителите на детето БОЧ РВФ 260602 не е шантава приумица, а съкращение на "Биологически Обект Човек от Рода на Воронини-Фролови, роден на 26 юни 2002 г."\nКакво име да дадем на детето?\nСлед като сме избрали измежду много хора най- подходящия партньор или партньорка за нас и бебето предстои да се роди, трябва да помислим за име.\nИмето на човек не е случайно. То се обмисля внимателно от родителите на детето, то е първият подарък от тях за малкото същество и е избрано с любов, но е и отговорност. То обикновено отразява желанията на родителите детето им да има светец-покровител, да прилича на някого, да живее в съзвучие с природата и околния свят, да бъде здраво, да е кръстено на баба и дядо или на други любими близки хора или да е в тон с последната мода .\nСпоред нумеролозите, буквата с която започва едно име е от изключителна важност, както и другите букви в името. Прочела съм две страници какво ми дава моята буква „Д” като първа в името ми и какво ми вземат следващите. Най-добре ще да е било да ме кръстят Д ддд, но късно е вече.\nХубаво е името да е кратко – така по-лесно се помни. Хубаво е да има съзвучие между собственото име, презимето и фамилията. Нали никой не иска подигрателно отношение към името на отрочето му? Пък и ако е първороден син, неговите деца ще носят името му един ден.\nОпределено не звучи добре Есмералда Златинова, Клотилда Любенова или Винету Келешев.\nИмето ли прави човека или човека – името? Екзистенциален въпрос. Почти като за кокошката и яйцето. За себе си знам, че обикновено харесвам някое име, защото харесвам човека, който го носи и на когото се възхищавам.\nКогато кръщават детето си на известна историческа личност, хората несъзнателно избират името, за да приеме детето нещо величаво от съответната личност.\nИма много хубави имена на този свят.\nИма имена на цветя – Биляна, Иглика, Здравко, Цветан;\nна плодове - Грозданка, Малинка;\nимена свързани с красота –Калин, Дивна, Аглая, Красимир;\nна птици - Орлин, Славея\nимена свързани с природата – Зорница, Ясен, Явор, Росен, Горица;\nна български ханове – Кардам, Тервел, Калоян, Аспарух и на исторически личности, като Александър, Клавдия, Октавиан;\nна герои от филми, песни. Познавах една Дилайла, с име взето от песента на Том\nна актуални политици – чувала съм за Ленин и Сталинка,\nЧух по новините и за онзи човек от град на р.Дунав, който чрез съда се прекръстил на Манчестър /на любимия си отбор/.\nПреди време срещнах една съседка. – Честито – разбрах, че имаш внуче! Как го кръстихте? - Евсевий, дойде си с името.\nЩе му казваме Сава.\nМного хора носят имена на християнски светци и светици. Прието е детето да се кръщава на светеца на деня, по Православния календар. Заедно с името си в този случай, вярваме, че детето има и закрилата му. Детето получава и един празник за целия му живот, защото всички знаят кога празнуват Иван, Димитър, Николай или Стефан.\nИма деца, кръстени Иисус, а Мария е името, с което кръщават най-много момичета по света. Кръщават се и много деца на светите апостоли Павел, Йоан, Матей, Тома, Андрей, Филип.\nКогато една майка загубвала детето си няколко пъти подред, давали на новороденото „здраво” име – Камен, Петър /от гръцки - скала/.\nНали сте чували за израза – „Кръстили го Светлин на дядо му Ламби”. Това е по-честата практика напоследък.\nДавам си сметка, че с процеса на глобализация, със заминаването на толкова много българи навън, със смесените бракове, много български имена ще изчезнат завинаги, както и много български фамилии.\nОсиротяваме като народ.\nПубликувано от diandra в 15:02 0 коментара\nвторник, 10 март 2009 г.\nБъди каквато си и не спирай да мечтаеш, Ди!\nАз съм Диана. В мен живее обаче и едно младо и изключително незряло същество, почти дете – мечтателно, любопитно, добро, наивно и невероятно чувствително.\nНаричам я умалително Ди.\n- Ди, трябва да престанеш да мечтаеш, казвам строго аз.\n- Не мога - ако спра да мечтая, ще забравя защо живея –отговаря Ди и детските й очи се пълнят с тъга.\n- За какво мечтаеш, Ди?\n- Мечтая да пътувам\n– Мечтая да обиколя Земята\n- Мечтая да разгадая всички неразгадани тайни\n- Мечтая да няма бедни, болни и нещастни хора\n- Мечтая да няма убийства, катастрофи и беди\nСлед това започва с въпросите.\n- Откъде сме се появили.\n- Какви са били първите хора на земята – черни или бели.\n– Идват ли извънземни на Земята.\n- Земята наистина ли е единствената планета на свободен избор, а на другите планети има колективно съзнание.\n- Легендарния "Жълт Император", Хуанг-ти , който е дал толкова много за китайската цивилизация „син на небето” ли е бил, т.е. извънземен.\n- Има ли наистина пещери в Тибет, в които в състояние на „сомати” спят представители още от първата раса на земята, та до петата.\n- Кой е построил пирамидите в Египет и Мексико.\n- А кой е поставил тежките каменни блокове в Стоунхендж.\n- Какви са тези „акашови” записи, не може ли да надникна в тях.\n- А защо хората не са безсмъртни....\nСписъкът е дълъг.\n- Стига Ди – ние знаем толкова малко.\nДи е всичко, което аз не съм.\nДи е слънчева, непокорна и щура, някак разпиляна и неподредена. Косата й – светла и развята, очите й гледат някъде надалеч, усмивка играе по лицето й.\nДи предпочита панталони, които стоят добре на дългите й слаби крака, облича блузки, които откриват красивите й рамене.\nДи обича празниците и купоните, музиката. Истински се забавлява, като танцува. Движенията й са толкова гъвкави.\nДи се усмихва на всички, отваря сърцето си за хората. После плаче – от незаслужена обида, от непредизвикана грубост, от нагли намеци.\nДи обича шоколад и сладки неща.\nАз ....не съм такава.\nСутрин Ди настоява да минем през парка на път за работа. Вървим по пустата пътека в парка и аз неспокойно се оглеждам, а Ди се радва на катеричката, която скача от дървото, на кучетата, които бягат из поляните. По едно време спира и се обръща към слънцето, което се издига над дърветата.\n- Ди, къде си? - Говорех на слънцето - казах му, колко е хубаво че го има.\nНе знам какво да правя с Ди - да я оставя или да й забраня да съществува..\nНе, не мога да постъпя така.\nПубликувано от diandra в 14:37 0 коментара\nпетък, 30 януари 2009 г.\n„Да не се излагаме пред чужденците”\nОткъде дойде този израз „да не се излагаме пред чужденците” ?\nСмешен ли е?\nЗа мен е унизителен!\nСоциализмът като строй роди този двойнствен стандарт – едно за обикновените хора, друго, като дойдат чужденци например. Пред тях се показваше най-доброто, слагаха се най-богатите трапези, показваха се най-големите плодове и зеленчуци по изложенията, изнасяше се най-качествената и елитна продукция – не биваше да мислят, че социалистическият строй е по-лош модел от капиталистическия.\nИ ето ни сега, двадесет години по-късно, ние пак сме със същото мислене.\nПритесняваме се от чужденците – какво ще си помислят за нас!\nУж на майтап, но не е.\nМоже би тази комплексарщина идва от славянското ни гостоприемство. Знае се, че българинът ще извади всичко на масата, като му дойдат гости /май започваме да губим тази черта постепенно, особено в големите градове, но в малките все още е така/. За разлика от жителите на Западна Европа – там не канят на софра лесно.\nКогато живеехме в Германия, отидохме на гости на един българин, отдавна емигрирал. Човекът беше забогатял, купил си къща, обзаведена със скъпи антики, вила в Алпите. Съпругата му ни поднесе сандвичи – от скъп хляб със скъпи деликатеси, пихме елитно вино в много скъпи чаши, всичко премерено и по-малко, като в немска къща, дори и разговорът беше такъв. След време ги поканихме у нас – ядоха неограничено български манджи с удоволствие, пиха хубаво българско вино и им беше толкова хубаво, че не искаха да си тръгнат и в два през нощта. А разговорът се лееше...\nПървата ми любов беше и си остана Париж – прекарах едно лято там. Влюбих се в тоя град, каква атмосфера има! Разхождахме се вечер до късно и по български обичай гледах сградите от двете страни на улицата, хвърлях по едно око в прозорците и странно – не бяха осветени ярко, а някаква слаба светлина идваше отвътре. В хотела – същата работа, едни крушки от по 25 вата, побърквам се от такива икономии, книга не може да прочетеш. Във парка на Версай същото– не работят фонтаните непрестанно, а само два пъти на ден, да се пести електроенергия.\nЕ, не ги обичам западняците, не понасям пестеливостта им, премереността им.\nОчаквам да ми опонирате, че те затова имат, защото пестят. Сигурно е така, но се дразня от дребнавости.\nПоувлякох се, да се върна към темата за чужденците.\nНякой от западняците притеснява ли се от чужденците, тоест и от нас? Не. Немислимо да си представи човек един англичанин, французин или немец да се стресне от чужденци. Това са нации, убедени в своето превъзходство.\nА защо ние трябва да се стряскаме? Все се доказваме – пред кого и защо?\nРодината на хан Тервел, когото благодарна Европа е увековечила на икона, защото е спрял арабското нашествие към континента ни, родината на Орфей, на хан Крум, по чието време България е била третата велика сила в Европа, населението на една от най-древните държави на континента, се притеснява от „чужденците”!\nКойто има очи да види, ще оцени предимствата на природата, хората, храната и всичко друго у нас. Който няма – каквото и да му кажеш, или покажеш – все тая.\nСоциалистическият строй роди и още един феномен – убеждението, че чужденците се нещо повече от нас и че в чужбина всичко е лесно, богато, просто невероятно хубаво и много интересно. В резултат целокупната ни нация чуе ли, че някой живее в чужбина, тя моментално го приема като богопомазан и му се прекланя. „Е, той живее в Париж или Лондон – не мога да се меря с него аз”.\nДълги години обикновеният българин не можеше и да мечтае да излезе в Западна Европа да работи легално с малки изключения и това създаде във въображението му мита, че всеки който работи там е непременно успял и може само да му се завижда. Този мит продължава да битува и днес, особено по малките населени места.\nВярно е, че страните от Западна Европа са много уредени, социални държави и се мисли за обикновените хора, но все пак и там не всичко е лесно. И там има и луди, които убиват невръстни дечица в детски градини или ученици в училища или просто убиват хора. Дали е от добър живот?\nХубаво е, че сега всеки може да тръгне по света и сам да си създаде собствена представа и където иска, там да живее и работи.\nТа, в заключение да спрем да робуваме на митове, а?\nПубликувано от diandra в 16:12 0 коментара\nВеднъж един дървосекач сякъл дърво над реката и изпуснал брадвата си в нея.\nТой заплакал от мъка, но пред него се явил Господ и попитал:\n- Hе, това не е моята брадва, - отговорил дървосекачът.\n- Hе, и това не е моята брадва, - отговорил дървосекачът.\n- Да, това е моята брадва, - зарадвал се дървосекачът.\n- Виждам, че ти си честен човек и съблюдаваш моите заповеди, - казал Господ, - затова вземи със себе си за награда и трите брадви.\nДървосекачът започнал да си живее в добрина и\nохолство, но за нещастие един ден в реката паднала жена му. Той отново горчиво заплакал. И отново му се явил Господ и го попитал:\n- Как да не плача, като в реката падна жена ми...\n- Да, това е моята жена, - pадостно отговорил дървосекачът.\n- Виждаш ли, о Господи, - отговорил дървосекачът, - тук стана малко недоpазумение. Аз щях да кажа, че това не е моята жена. Ти тогава щеше да извадиш от реката Катрин Зита-Джоунс, а аз пак щях да кажа, че това не е жена ми. Тогава щеше да извадиш от реката моята жена, и аз щях да ти кажа, че точно това е тя - моята жена. Ти щеше да ми дадеш за награда и трите, и какво щях да ги правя? Аз нямаше да мога да изхранвам и трите, и ние четиримата щяхме да сме много нещастни.\nМоpал: Когато мъжете лъжат, то те го правят достойно и за общото благо.\nПубликувано от diandra в 16:23 0 коментара\nНещо без име\nТри години, четири кампании\nI'm not a fantasy\nДа се правиш на производител\nПреди време харесах това “цвете” в саксия И веднага се задействах. Отидох на пазар, където продаваха разсад за домати ...\nЕдин автобус убиец беше разкрит. След като помля 1...


казусът ми е Съгласно влязъл в сила регулационен план до УПИ се стига по улица без изход/тупик/\nЗдравейте, казусът ми е следният.Съгласно влязъл в сила регулационен план до моя УПИ се стига по улица без изход/тупик/. Вече съм построил сградата вътре и съм подал в общината документацията за въвеждане на сградата в експлоатация. Оказва се обаче , че въпросният тупик не е отчужден и от общината ми казаха, че ако искам да ми бъде издадено удостоверение за въвеждане в експлоатация, съседите, в чийто имот попада тупика, ще трябва да ми учредят право на преминаване, защото общината нямала пари за отчуждаване. Дайте съвет, моля.\nЗа съжаление трябва да се съобразите с изискването на общината. Регулацията не е приложена, т. е. общината не е обезщетила собствениците и сега иска да прехвърли отговорността си. Най-добре говорете със съседите и сключете договор за наем или за безвъзмездно ползване на тупика. Процедурата по право на преминаване е много дълга и тромава. Ще трябва да ангажирате оценител да оцени колко ще струва преминаването и съседите могат да обжалват оценката както и заповедта за право на преминаване след това. Най-добре да се разберете по между си със съседите.


Плюс минус - Развитите пазари продължават да привличат парите - Стандарт\nТехнологични компании, фармацията и жилищното строителство носят отлични печалби\nНаливането на инвестиции към борсите по света ще продължи още година-две\nв ЕЛАНА Трейдинг\nФинансовите пазари привличат все повече пари от спестяванията в САЩ и през тази година има сериозно увеличение. Капиталовите потоци към борсово търгуваните фондове до средата на август вече надхвърлиха постигнатото през цялата 2016 г. Това определено е сериозен интерес, който е потвърден и от нарастването на инвестициите към акции напоследък, въпреки че в средата на месеца има известно намаление на щатския фондов пазар. Държавните облигации на САЩ също привличат капитали, като растат и инвестициите на американците към възникващите пазари по света. Технологичният сектор е предпочитан от инвеститорите и към този момент, защото е сред най-силно растящите сегменти на фондовия пазар през годината. От началото на 2017 г. има близо 20% поскъпване на водещите технологични компании, което е изпреварено единствено от ръста на пазарите в Азия. Фармацията и жилищното строителство са другите два сектора с отлични печалби.\nБорсово търгуваните фондове са изключително лесен начин да се инвестира в един или няколко сектора. Те имат много ниски разходи като процент от активите и затова стават все по-препоръчвани от консултантите за покупка от индивидуалните инвеститори. Значението на годишната такса за управление явно нараства, защото покупките се ориентират към един фонд, който е двойно по-евтин от основния си конкурент. Разликата за година е несъществена и е в размер на 0.05%, но явно става в основата на препоръките за покупка.\nДруг интересен факт е, че растат силно инвестициите в държавни облигации, въпреки повишаването на лихвите в САЩ и рисковете от загуби. Темата за задлъжнялостта в най-голямата световна икономика е актуална, когато се говори за растеж и за перспективи пред пазарите днес. Още повече, че централните банки на САЩ и Европа виждат само причини да продължат с нормализирането на лихвите. Тези техни послания отново станаха акцент на годишната им среща в Джаксън Хол, когато ръководителите на водещите институции отново предпочетоха да уверят инвеститорите в отличната икономическа среда и как няма да бързат с повишаването на лихвите. Но и президентът на Европейската централна банка Марио Драги не пропусна да предупреди всички, че моделите за прогнозиране не работят както трябва и са възможни изненади. Но коментарите му останаха без съществено отражение върху пазарите.\nТова обяснява много добре защо акциите продължават нагоре, въпреки високите си цени и забавянето на икономиката в САЩ. Банкерите правят добри прогнози, а мениджърите на големите фондове поемат повече риск, за да реализират по-висока доходност от бързо растящия пазар. Това започва да отблъсква голяма част от инвеститорите във взаимни фондове в САЩ и да ги кара да купуват борсово търгувани фондове, които следят точно индекса или дадени сектори. По този начин те намаляват рисковете за своите спестявания. Но апетитът към доходност на големите играчи означава, че покачването на акциите ще продължава, докато икономиката върви добре и лихвите са сравнително ниски. Тоест, вероятно наливането на пари към борсите по света ще продължи още година-две.


Еквадор привика Жорди Кайседо за сблъсъците с Бразилия и Перу ★ ЦСКА • ОБЕДИНЕНИ СПОРТНИ КЛУБОВЕ\nНачало ★ НОВИНИ ★ Еквадор привика Жорди Кайседо за сблъсъците с Бразилия и Перу\n⌚ събота 22 януари, 2022\nГолмайсторът на ЦСКА Жорди Кайседо ще пропусне втория лагер на тима в Белек. Причината за отсъствието му е ангажираността на нападателя към националния отбор на Еквадор, на който предстоят важни световни квалификации.\nНаставникът Густаво Алфаро официално обяви своите избраници за домакинството с Бразилия на 27 януари и визитата на Перу на 1 февруари. Сред тях логично и очаквано попадна Жорди Кайседо, който днес сутринта напусна лагера на "армейците" в Алания, за да се присъедини към този на сънародниците си в Кито.\nВ момента Еквадор е на трето място във временното класиране с 23 точки от 14 мача. Остават още 4 срещи до края на надпреварата, а на Кайседо и съотборниците им трябва да спечелят в тях минимум 4 точки, за да се класират за Мондиала в Катар. В края на март са мачовете с Парагвай като гост и вкъщи с Аржентина.\nОсвен в българското първенство, Жорди Кайседо е и най-резултатният футболист на Еквадор за календарната 2021 година. Той вкара общо 27 гола за "армейците", което отреди в родината му приза „Златна обувка“.


ТАРАЛЕЖ: Подписват договора за името на Македония до Преспанското езеро\nПодписват договора за името на Македония до Преспанското езеро\nДоговорът между Македония и Гърция, който предвижда западната ни съседка да се нарича Република Северна Македония, ще бъде подписан днес, на гръцка територия. Подписите си под документа ще сложат външните министри на двете държави - Никола Димитров и Никос Кодзиас.\nНа церемонията в село Псарадес, което се намира на брега на Преспанското езеро, ще присъстват и двамата премиери - Зоран Заев и Алексис Ципрас. След това двамата министър-председатели ще прекосят езерото по вода, за да преминат в територията на Македония.\nТози договор ще даде възможност на Република Македония да започне преговори за членство в Европейския съюз и да стане пълноправен член на НАТО.\nОбявяването на решението за промяна на името на Република Македония след диалог, продължил повече от четвърт век, предизвика сериозно напрежение както в Гърция, така и в Македония. В последните дни и в двете страни бяха организирани редица протестни прояви.\nПубликувано от Дани Иванов в 6/17/2018 08:55:00 пр.об.


Обвиняват Джонсън за изпусната реплика за ваксинирането - НОВИНИ\nОбвиняват Джонсън за изпусната реплика за ваксинирането\nНОВИНИОбвиняват Джонсън за изпусната реплика за ваксинирането\n„Алчността и капитализмът са в основата на успеха с масовото ваксиниране във Великобритания“. Това са думи на премиера Борис Джонсън по време на частна виртуална среща с депутати от неговата Консервативна партия, от които обаче малко по-късно той се е отрекъл под претекст, че се е пошегувал.\nНяколко от депутатите, които са от влиятелния Комитет 1922, потвърдиха казаното от Джонсън във вторник вечерта, два дни преди разпускането на парламента за великденска ваканция. Премиерът е бил горд от факта, че повече от 28 милиона британци са получили първа доза ваксина като е допълнил: „Причината за успеха с ваксината е заради капитализма и заради алчността, приятели мои“.\nВеднага след това той се е опитал да се отрече от думите си като се е пошегувал как винаги при срещи с Комитет 1922 изтича информация в медиите. От “Даунинг стрийт” не отрекоха думите на Джонсън, но отказаха коментар. Депутати от опозицията осъдиха казаното от премиера в деня, в който бе отбелязана една година от първия локдаун. Анджела Ийгъл от Лейбъристката партия коментира, че „добрите дела, а не алчността ще изведат страната от кризата“. Някои от участвалите във видеосрещата депутати се опитаха да защитят Джонсън с пояснение за контекста на думите, като посочиха, че като цяло той е искал да каже, че големите фармацевтични компании са успели безопасно да създадат ваксини рекордно бързо и че това няма отношение към сегашния спор с ЕС. Политически наблюдатели обаче смятат, че думите на Джонсън могат да ескалират напрежението с Брюксел, въпреки че досега той избягваше да се ангажира във „война на думи“ по повод на заплахата за забрана на износа на ваксини от ЕС към Острова.\nPrevious articleБайдън поиска забрана на автоматичните огнестрелни оръжия\nNext article4 851 са новите случаи на COVID-19, блиизо 25% от пробите са положителни


Switcheasy Reptile - уникален хибриден кейс за iPad (първо поколение) (бял), на ТОП Цена — Sim.bg\nSwitcheasy Reptile - ... - 39.00лв\nКратко описание: Switcheasy Reptile - уникален хибриден кейс за iPad (първо поколение) (бял)\nТова е качествен продукт с продуктов номер 4213 произведен от фирма SwitchEasy. Марката SwitchEasy се е доказала с времето като изключително качествена и креативна. Може да откриете Switcheasy Reptile - уникален хибриден кейс за iPad (първо поколение) (бял) листнат в категория iPad аксесоари, на цена 39.00лв. На онлайн магазина ни в този раздел Аксесоари за телефони, iPad аксесоари ще откриете разнообразие от продукти на цени за всеки вкус, започващи от 5.00лв до 249.00лв. Голяма част от продуктите - iPad аксесоари са специално изработени за конкретния мобилен телефон или таблет.\nПродукта Switcheasy Reptile - уникален хибриден кейс за iPad (първо поколение) (бял) е добавен в сайта на 02 Февруари 2015


Chrome разширение на Google Drive позволява отваряне на файлове с инсталирания на компютъра ви софтуер\nБраузърите се развиха доста през годините. Ако преди ни се налагаше да инсталираме тежки програми на нашите компютри, за да свършим някаква работа, то днес софтуерните приставки в новото поколение браузъри като Chrome на Google, са достатъчно мощни, за да ни позволят да направим почти всичко. От обработка на текст, снимки и дори видео. Например можете да използвате Google Drive, за да преглеждате файлове директно в Gmail, да създавате и споделяте Google документи, презентации и таблици, а дори и да редактирате други типове файлове като документи от Microsoft Office, без да инсталирате нищо на вашия твърд диск.\nНо тук е уловката: когато става въпрос за браузъри и инсталирани приложения, които работят добре заедно, те не са точно на една и съща страница. За да се промени това, Google пусна ново разширение за Chrome, което ви позволява да отваряте файлове от Drive директно в съвместимо приложение, инсталирано на вашия компютър. Това включва приложения за обработка на снимки и видео, счетоводни и данъчни програми или 3D анимация и инструменти за проектиране. Така че, без значение какво сте запазили в Drive, сега ще имате по-лесен достъп и възможност за управление на файловете ви.\nЗа да се възползвате от новостите, които предлага Google, вие може да инсталирате последната версия на Drive приложението за Mac или PC (версия 1.18) и да синхронизирате вашите файлове. След това посетете Google Drive в Chrome браузъра и накрая, щракнете с десния бутон върху файла и изберете "Отваряне с", за да видите списъка на съвместими приложения на вашия компютър, с който може да го отворите. Например можете да изберете да отворите PDF файл с Adobe Reader или .psd с Photoshop. Направените промени ще се съхранят в Drive и ще се синхронизират между всички ваши устройства.


2020-10-01 @ 20:10 EEST\nМакедония, с Косово и Албания са в последната фаза на усвояването на Балканите и формирането на ислямски халифат на тази територия. Това се споменава във видеозаписа, разпространен от ислямистката групировка, който вече е премахнат от ютуб и цитиран от македонския \_"Вечер\_".\nКлипът е озвучен от \_"касида\_" - религиозна песен, на фона на която главорезите се заканват на Балканите. \_"Радвайте се, балканци, идват по-добри дни, идват мюсюлманите, ние сме ислямския халифат\_", казва се в \_"касидата\_". Радикалните ислямисти твърдят, че първа ще падне Сърбия, а след превземането й, ще добавят Хърватия, Черна гора, Босна и Херцеговина и на края Македония, Албания и Косово, с което ислямската власт ще се разпростре върху полуострова. Не се знае доколко това е успокояващо, но засега не казват нищо за България, Гърция и Румъния.\n\_"Радвайте се, Македония, Албания и Косово, ще ви върнем шериата, ние сме халифата\_", се казва в \_"обещанието\_" на джихадистите. В първите строфи на касидата заканите са основно към Сърбия. \_"Радвай се, о ти, Сърбия, ще бъдеш част от исляма и ако това не ти харесва, ние сме ислямския халифат\_". След Сърбия, ислямистите се обръщат към Хърватия със стиховете: \_"Радвай се, Хърватия, ще я загубиш демокрацията. Божи закон, истина за всички, ние сме ислямския халифат.\_"\nЧерна гора е на трето място, което планират да бъде завзето. \_"Радвай се и ти, Черна гора, ти си нашето ново място, ние сме ислямския халифат\_". Следва обръщение към Босна и Херцеговина: \_"Босна и Херцеговина, пращаме ви мюджахидини, ще се търкалят много глави\_".


Технологии :: Архитектът на дома на Бионсе и Джей-Зи с ново лъскаво имение 19min.bg\nАрхитектът на дома на Бионсе и Джей-Зи с ново лъскаво имение\nАрхитектът Пол Маккейн скоро ще бъде готов с най-новото си творение имението Син Джей Уей, струващо 30 милиона долара, в един от най-желаните квартали в Лос Анджелис - Берд Стрит. Тук живеят много знаменитости като Калвин Клайн, Авйки и близнаците Уинкълвос, заради прекрасната гледка от холивудските хълмове. Повечето от стурващите милиони къщи на това място са дело именно на Маккейн.\nБионсе и Джей-Зи също имат 30 000 квадратни метра имение в Бел Еър, с 4 басейна и хеликоптер, за 120 млн.долара, създадено от архитекта.\nНовият проект Син Джей Фей, заемащ 8000 квадратни метра, в никакъв случай не е с най-великолепният дизайн, на който е способен Маккейн, но все пак е изумителен. Стъклени стени от пода до тавана, басейни за всяко ниво; гледните точки правят думата "хоризонт" непълна.\nДруго негово имение The One струва изумителни 500 млн. долара, което го прави най-скъпото в Америка. "Вероятно можете да го видите от космоса", казва МакКлейн. The One има гараж с 30 автомобила, основна спалня от 5000 квадратни метра и казино, наред с други удобства.\n"Тя не се чувства като къща с площ 100 000 квадратни метра, когато сте в нея", обяснява МакКлейн. - Чувства се по-скоро като къща с площ 30 000 квадратни метра". Усещането идва от фантастичните гледки от именията, създадени на много трудни местности и невероятното пространствено съзнание на Маккейн.\nархитектът, Бионсе и Джей-Зи, дом, имение, лъскаво, Маккейн


Локо ГО загуби от Поморие на "Лазур" - ОФК "Локомотив" Г. Оряховица\nЛоко ГО загуби от Поморие на “Лазур”\n28.11.2017 lokomotivgo Новини 0\nОФК “Поморие” – ФК “Локомотив” (ГО) 2:1\nАхмедов (20′) 1:0\nТютюков (39′) 2:0\n2:1 Христов (49′)\nОФК ” Поморие”: 12 Тодоров, 2 Иванов (21 Расим 46′), 9 Ахмедов, 24 Тютюков (13 Коев 68′), 5 Петков (к), 14 Жеков, 23 Хаджиев, 16 Божинов (19 Орачев 80′), 24 Шопов, 7 Казаков, 22 Лемперов\nФК “Локомотив” (ГО): 1 Кацарев, 16 Мичев, 14 Тодоров, 6 Казаков, 2 Николов, 20 Идризов, 28 Кевин Осеи, 17 Головодов (10 Рюстемов 46′), 24 Аристоте Ндонгала, 27 Чукалов (18 Христов 46′), 66 Балъков (k) (93 Байдаков70′)\nЖълти картони: Поморие: Шопов (39′)\nЛоко ГО: Головодов (22′), Тодоров (59′)\nГлавен съдия; Петър Григоров, Асистенти: 1 Красимир Миланов, 2 Любин Димитров\nстадион “Лазур” град Бургас 100 зрители\nОФК “Поморие” най-после записа първа домакинска победа през този сезон. Морският тим се наложи с 2:1 над “Локомотив” (Горна Оряховица).\nВ началото на двубоя двата тима си размениха по едно положение, без обаче да се стигне до откриване на резултата. В 20 – та минута Живко Жеков центрира отляво успоредно на голлинията, където Ахмед Ахмедов от близко засече за 1:0. Последваха няколко силни минути за “железничарите”, които на два пъти пропуснаха да изравнят чрез Аристоте Ндонгала. В първия случай ударът му срещна напречната греда, а във втория, от непосредствена близост стреля над вратата.\nВ 39-ата минута Поморие нанесе своя втори удар. Борис Тютюков отбеляза изключително красиво попадение, след като извън наказателното поле, с удар от въздуха намери долния десен ъгъл за 2:0, след неразбирателство в горнооряховската защита.\nГостите натиснаха със самото начало на втората част и в 49 – та минута намалиха изоставането си. След центриране от корнер, топката стигна до Деян Христов, който не остави шансове за реакция на вратаря Тодоров за 2:1. До края на мача Локомотив упражни натиск, като домакините се бранеха добре. С пропуски се отличиха Антоний Балъков, Деян Христов, Бедри Рюстемов и Аристоте Ндонгала.


Българите призовават Външно министерство да си свърши работата като изгони посланика на САЩ\nГлавна > България > Българите призовават Външно министерство да си свърши работата като изгони посланика на САЩ\n8 февруари 2020-Нюз Фронт.\nБългария очаква да чуе адекватна реакция по повод грубата намеса във вътрешните работи на страната ни, и безпрецедентното посегателство над суверенитетът ни. След като Майк Помпео си позволи публично да унизи България като предяви обвинения в корупция срещу съдия Андон Милатов, трябва да считаме че ние изпратен важен сигнал: САЩ искат напълно да унищожат суверенитета ни и дори не го крият. Огорчение поражда и фактът, че Екатерина Захариева заемаща постта външен министър на Република България ( не на САЩ) вместо да предприеме необходимите действия като български министър, започна да оправдава действията на САЩ с абсолютно нелепа мотивировка.\nНашата оценка като външно министерство е, че това в никакъв случай не е срещу интересите на България, напротив.\nЗнаете, че в началото на януари имаше първи стратегически диалог.\nСлед като са обявили това име, означава, че американските власти са имали достатъчно данни за извършване на тези действия.\nРазбира се, сега на ход са и българските власти”, заяви госпожа Захариева.\nПрочетете си няколко пъти това заявление, и нека си го анализираме.\n«Нашата оценка като външно министерство...»- кое външно се има предвид на САЩ или на България?…\nче това в никакъв случай не е срещу интересите на България, напротив.»- тоест, как напротив? Намесата на САЩ във вътрешните работи на България, според думите на Захариева излиза, че не само не нарушава суверенитета ни, и интересите ни, достойнството ни, ами даже е от полза? Полза, дори и да има за някого, тя точно не е за България.\nИ последното изречение, ако погледнем, може да си направим извода, че без да иска госпожа Захариева казва малко повече, отколкото мисли, а именно, че косвено признава, че САЩ разполагат с данни касаещи наши граждани и могат да правят каквото си искат?\nВ подобен случай, или госпожа Захариева не разбира какво работи, какво влиза в служебните й задължения като външен министър на България, или не знае какво означава «България» и колко е оскърбен българския народ от подобно унижение.\nЗатова, или госпожа Захариева да си подаде оставката за несправяне със служебните задължения и несъответствие на заеманата длъжност, или да върне симетричен отговор към САЩ като обяви Херо Мустафа за персона нон грата и изпрати отговор до Майк Помпео, че българите смятат, че това е намеса във вътрешните дела на страната, и на него не му влиза в работата да оценява корупцията в България.\nБългарите очакват проява на политическа мъдрост и защита на интересите, честта и достойнството на страната ни.\nБългарите в Босилеград: Канадска фирма добива злато за 1 млрд долара, трови ни\nАндон МилатовБългарияНиколай МалиновНюз ФронтСАЩскандалсуверенитет\nКоронавирусът стигна и до Алпите » « Българите в Босилеград: Канадска фирма добива злато за 1 млрд долара, трови ни


Гешев: 6 лица от два известни клана в Кюстендил са задържани, издирват се още трима-СНИМКИ, ВИДЕО - Flashnews\nпетък, 25 септември, 16:53\nГешев: 6 лица от два известни клана в Кюстендил са задържани, издирват се още трима-СНИМКИ, ВИДЕО\nЗадържани са повече от 6 лица от двата известни клана в Кюстендил – Гольовци и Ропотамци. Издирват се още трима.\nТова съобщи главният прокурор Иван Гешев, който пристигна в Кюстендил по повод провеждащата се там специализирана акция.\nГешев повтори думите си, че е настъпил краят на безнаказаността.\nИзвършват се претърсвания на 14 адреса, изземат се веществени доказателства, разпитват се свидетели, в т.ч. пострадали от престъпната дейност.\n„Няма нищо лошо да си богат човек. Но тези хора трябва да си плащат данъците, с които да се инвестира в българските общини и пътища.\nТова заяви главният прокурор Иван Гешев.\n„Част от работата ни е да не допускаме в страната ни да виждаме хора, които карат скъпи коли за милиони, а нямат нито един работен ден зад гърба си, нито са плащали данъци. Ако се качите в Германия на кола за 1 млн. евро, утре всички данъчни и контролни служби ще дойдат. Това е един от приоритетите на прокуратурата. Това са хора, които се занимават с незаконна дейност – било то лихварство, проституция, измами, живеят охолно, но не дават нищо за държавата си“, коментира главният прокурор в отговор на журналистически въпроси във връзка с действията на правоохранителните органи.


Намален холестерол и пречистен черен дроб : BioLine Хранителни добавки и козметика\nНамален холестерол и пречистен черен дроб\nКогато се храним с храна, богата на животински мазнини, яйца (жълтъци),...\nЦена 53.10лв.\t42.48 лв.\n47.10лв. 37.68 лв.\nКогато се храним с храна, богата на животински мазнини, яйца (жълтъци), употребяваме алкохол, в организмът ни се натрупва голямо количество холестерол. Холестеролът е нормален продукт на обмяната на веществата. Когато той е в излишък в организма, това може да доведе до развитие на много заболявания, и на първо място-атеросклерозни артерии. Те влекат със себе си кислороден глад на тъканите, опасност от инфаркт, инсулт, гангрени. При излишък на холестерол в кръвта се нарушава функцията на много органи, включително и на черния дроб. Фармакологичните препарати срещу високия холестерол обикновено са натоварващи за черния дроб и не са подходящи за продължително използване.\nКомплект "Намален холестерол и пречистен черен дроб" включва натурални български екстракти:\n- Хепатекс (Hepatex) 300 мл.\nРедовната цена на двата продукта е 53.10 лв. Промоционалната - 42.48 лв. Спестяваш 10,62 лв.!\nПодкрепя функциите на черния дроб и процесите на регенерацията му.;\nСпомага за понижаването на холестерола;\nПревенция срещу сърдечно-съдови заболявания;\nПревенция срещу заболявания на черния дроб.\nХепатекс е натурален продукт, който включва в себе си екстракти на Магарешки бодил и Артишок.\nПодпомага организма в борбата с чернодробните, бъбречнокаменните и жлъчните заболявания;\nБлагодарение на активното вещество силимарин, повлиява благоприятно жлъчната и бъбречната дейност;\nПрепоръчва се при хора страдащи от алкохолна и наркотична зависимост;\nПрепоръчва се при натравяне с тежки метали;\nНормализира функция на жлъчката и черния дроб;\nПодпомага естествената детоксикираща дейност на организма;\nБлагоприятно повлиява храносмилателните процеси и функциите на стомашно-чревния тракт.\nВъв витаминния комплекс е включен витамин Б12, който профилактира омазняването на черния дроб, бъбреците, далака, сърцето и други органи! Той доказано повлиява болести като алкохолизъм, анемия, бронхиална астма, атеросклероза, умора, невропатии, нервно-мускулна дегенерация.\nВЗЕМИ КОМПЛЕКТА ЗА НАМАЛЕН ХОЛЕСТЕРОЛ И ПРЕЧИСТЕН ЧЕРЕН ДРОБ С ОТСТЪПКА ТУК\nДвата продукта действат синергично и е препоръчително да се приемат едновременно.\nХепатекс е в опаковка от 300 мл.\nПрофилактично: един прием на ден по 15 мл. преди хранене.\nПрепоръчителна доза: 30 мл. на ден разпределени в 3 приема по 10 мл. преди хранене. Може да се разпредели на 2 приема по 15 мл.\nХепатекс може да се използва целогодишно, без прекъсване при установени проблеми с черния дроб.\nДа не се приема при запушени жлъчни пътища и в случай на алергия към някоя от съставките.\nВодният екстракт от Магарешки бодил подпомага организма в борбата с чернодробните, бъбречнокаменните и жлъчните заболявания. Положителният си ефект дължи на активното вещество силимарин, влизащо в състава му. То повлиява благоприятно на жлъчната и бъбречната дейност, и освен това регулира кръвната захар. Препоръчва се при хора страдащи от алкохолна и наркотична зависимост, хепатит, както и при натравяне с тежки метали.\nВодният екстракт от Артишок допринася за нормалната функция на жлъчката и черния дроб. Подпомага естествената, детоксикираща дейност на организма. Благоприятно повлиява храносмилателните процеси и функциите на стомашно-чревния тракт.\n4.5 13 Супер Оферта