от пещерите си дълбоки,\nдевата да спи съзряха...\nГорите бяха пълни със звуци - потокът ромолеше между камъните, вятърът шепнеше в игличките на боровете, долавяха се жуженето и цвърченето на дребните гризачи, а над всичко това се издигаше пеенето на птиците. От време на време някой по-силен повей на вятъра разлюляваше клоните на кедрите и боровете и те простенваха като виолончело.\nБеше свят на искряща светлина, винаги ярка и игрива. Лимоненозлатни стрели пронизваха въздуха и танцуваха между нападалите дънери и кафеникаво-зелените сенчести островчета. Светлината нито за миг не се спираше, не оставаше една и съща, защото над върховете на дърветата час по час се стелеше лека омара, която превръщаше процеждащите се отгоре лъчи в блестяща перлена мъгла и покриваше шишарките по дърветата с лъскави капчици влага. Понякога влагата във въздуха преминаваше в ситен дъждец, който дори не падаше, а се рееше, а миниатюрните пръски тихо шушнеха в милионите иглички на боровете.\nКрай потока се виеше малка пътечка, която идеше откъм селото - няколко пастирски колиби ниско в долината, и се изкачваше до полуразрушено светилище в самото подножие на ледника. Там на вятъра се вееха избелели копринени знамена, а ревностните поклонници от селото редовно оставяха приношенията си - ечемичени питки и сушен чай. Светлината и ледът се срещаха тук и постоянните изпарения създаваха изумително природно явление - над долината през цялото време пъстрееха дъги.\nМалко над пътечката имаше пещера. Преди много години в нея беше живял свят човек, който прекарвал времето си в размисъл, пост и молитва, и почитта към това място се дължеше на паметта за него. Пещерата беше десетина метра дълбока, с равен сух под - удобно леговище за мечки или вълци, но от години единствените й обитатели бяха птиците и прилепите.\nПо горската пътека се изкачваше малко момиченце от селото. Госпожа Колтър го познаваше - Ама от няколко дни й носеше храна. Още с пристигането си тя беше дала да се разбере, че е праведна жена, дошла тук да се отдаде на размисъл и молитва, и че е дала обет да не проговаря на мъж. Ама беше единствената, на която беше позволено да я посещава.\n- Баща ми ви праща почитанията си и се моли за вас.\n- Здравей, дете - каза госпожа Колтър. - Добре дошла.\nМомиченцето носеше вързоп, загърнат в избеляло платно, и сега го остави в краката на жената, после й подаде букет - десетина анемони, превързани с памучна връв, и заговори бързо и притеснено. Госпожа Колтър донякъде разбираше езика на тези планинци, но не се издаваше. Ето защо тя се усмихна и с жест показа на детето да замълчи и да погледне демоните. Златистата маймунка протегна черната си ръчичка, а демонът на Ама, голяма пъстра пеперуда, допърха до нея и кацна на показалеца й.\nАма изрече всичко това, примесено с хиляди извинения.\nДокато мислите на демона проникваха в ума й, госпожа Колтър вече имаше отговор, който дотогава не й беше хрумвал. Можеше да каже истината. Не цялата, разбира се, но част от нея. Тази мисъл я развесели, но гласът й не издаде нищо.\n- Така е, не съм сама - обясни тя. - Но няма от какво да се боите. С мен е дъщеря ми, но тя спи непробуден сън, защото е омагьосана. Дойдохме тук, за да се скрием от онзи, който я омагьоса, и аз се опитвам да я изцеля и да я предпазя. Ако искаш, ела да я видиш.\nГоспожа Колтър запали свещ, защото вече се смрачаваше, и поведе Ама към дъното на пещерата. Очите на детето блестяха трескаво в полумрака, а ръцете му се движеха непрестанно, повтаряйки един и същи жест - докосването на палците трябваше да обърка злите духове и да го предпази от опасност.\n- Виждаш ли? - посочи жената. - Нищо не може да ти стори. Няма от какво да се боиш.\nАма се вгледа във фигурата в спалния чувал. Беше момиче, три-четири години по-голямо от нея. Косата му имаше цвят, какъвто Ама никога не беше виждала - червеникаворус като лъвска грива. Устните му бяха здраво стиснати. Нямаше съмнение, че е заспало дълбоко, защото демонът му беше свит на клъбце на врата му и не даваше признаци на живот. Приличаше на мангуста, но беше по-дребен и златисточервеникав на цвят. Златната маймунка нежно погали заспалия демон зад ушите и това накара мангустата да се размърда и дрезгаво да измяука. Демонът на Ама, сега превърнат в мишле, се притисна към шията й и надникна иззад косата й.\n- Можеш да кажеш на баща си какво си видяла - каза госпожа Колтър. - Няма зли духове. Само дъщеря ми, потънала в омагьосан сън, а аз се грижа за нея. Но, моля те, Ама, кажи му, че трябва да го запази в тайна. Никой освен вас двамата не бива да знае, че Лира е тук. Ако магьосникът разбере, ще я открие и ще унищожи и нея, и мене, и всичко живо наоколо. Затова никому нито дума, освен на баща ти!\nОколо нея бяха разхвърляни вещи от лагера край синьото езеро, където беше умрял сър Чарлз - спален чувал, раница с дрехи и тоалетни принадлежности и какво ли не още. Виждаше се и брезентов сандък с яка дървена рамка и мека подплата от трева, пълен с всевъзможни инструменти, както и кобур с пистолет.\nГоспожа Колтър внимателно остави канчето в една вдлъбнатина на скалата и коленичи до спящата Лира. Златистата маймунка приклекна от другата й страна, готова да хване Панталеймон, ако се събуди.\nКосата на Лира беше влажна, а очите й се движеха под затворените клепачи. Момичето започваше да се върти неспокойно. Госпожа Колтър усети, че клепките й потрепват, още когато я целуна, и знаеше, че не след дълго Лира ще е напълно будна.\n- Роджър... - промълви. - Роджър, къде си?... Не виждам нищо...\n- Ш-шт! - прошепна майка й. - Тихо, миличко. Изпий това.\nТя поднесе канчето към устните на дъщеря си и го наклони така, че течността да ги навлажни. Лира ги облиза и госпожа Колтър изля още малко от отварата в устата й, но много внимателно, за да може момичето да преглътне.\nТова се повтори няколко пъти и накрая канчето се изпразни. Госпожа Колтър положи дъщеря си обратно. В мига, в който главата на Лира докосна земята, Панталеймон се примъкна до нея и отново се уви около врата й. Червеникавозлатистата му козина беше мокра като косата й. Двамата отново потънаха в дълбок сън.\nТя остави спалния чувал отворен, за да може Лира да се разхлади, и развърза вързопа, който Ама й беше донесла. Вътре намери няколко питки, пресован чай и малко варен ориз, увит в голямо листо. Беше време да запали огъня. Нощем прохладата на планината се превръщаше в жесток студ. С отмерени привични движения тя натрупа съчки и задраска клечка кибрит. Още едно нещо, за което трябваше да мисли - кибритът й свършваше, нафтата също. Отсега нататък огънят не биваше да гасне нито денем, нито нощем.\n- Лира... Лира... Лира...\n- Лира... Лира...\nНасред огромна равнина, където от стоманеносивото небе не струеше светлина, а хоризонтът беше забулен в мъгла. Земята беше просто пръст, утъпкана от милиони нозе, макар че тези нозе не бяха по-тежки от перце. Времето трябва да беше утъпкало и заравнило тази земя, въпреки че в това място то беше спряло. Това беше краят на всички светове, последният от световете.\n- Роджър - изрече тя, но гласът й прозвуча като едва доловим шепот. - Къде си, Роджър? Кое е това място?\n- Това е светът на мъртвите, Лира... - отвърна той. - Не знам какво да правя... Не знам дали съм тук завинаги, не знам дали не съм сторил нещо лошо и какво е то, защото се опитвах да бъда добър... Мразя това място, страх ме е, мразя го...\nБАЛТАМОС И БАРУХ\nИ дух премина над мене;\nКосмите ми настръхнаха\nКнига на Йов, 4:15\n- Тихо - каза Уил. - Мълчете и не ме разсейвайте.\nБеше малко след пленяването на Лира. Тъкмо беше слязъл от планината, след като вещицата уби баща му. Момчето извади малкия тенекиен фенер, който беше открил сред вещите на баща си, и го запали с помощта на намерения пак там сух кибрит, после приклекна под скалата и отвори раницата на Лира.\nБръкна вътре със здравата си ръка и напипа тежкия, увит в кадифе алетиометър. Уредът проблесна в светлината на фенера. Уил го поднесе към двете застанали до него фигури, които наричаха себе си ангели.\n- Можете ли да гадаете по него? - попита.\n- Не - обади се глас от тъмнината. - Ела с нас. Трябва да дойдеш. Да вървим при лорд Азриел.\n- Кой ви накара да следвате баща ми? Казахте, че той не е знаел за вас. Само че не е така! Предупреди ме да ви очаквам. Баща ми знаеше повече, отколкото си мислите. Кой ви праща?\n- Никой не ни е пратил. Тук сме по своя воля - отвърна гласът. - Искаме да служим на лорд Азриел. А онзи мъртъв човек, той какво искаше да направиш с ножа?\n- Каза, че трябва да го занеса на лорд Азриел - призна след кратко мълчание.\n- Тогава ела с нас.\n- Не. Чак когато намеря Лира.\nУви алетиометъра в кадифето и го пъхна в раницата си. След като скри уреда на сигурно място, Уил се загърна в плаща на баща си, за да се запази от тежките дъждовни капки, и се загледа в двете сенки.\n- Истината ли казвате? - попита.\n- Кажете ми тогава, по-силни ли сте от хората, или по-слаби?\n- По-слаби. Вие имате истинска плът, а ние не. Въпреки това трябва да дойдеш с нас.\n- Не. Щом съм по-силен, значи трябва да ми се покорявате. Освен това ножът е у мен. Затова ви заповядвам: помогнете ми да открия Лира. Не ме интересува колко време ще отнеме това, но първо ще я намеря и едва тогава ще отида при лорд Азриел.\nДвете фигури останаха безмълвни няколко секунди, после отлетяха настрани и тихо заговориха помежду си. Уил не чуваше нито дума от разговора им.\nНай-сетне те се върнаха и единият рече:\n- Добре. Правиш грешка, но не ни оставяш никакъв избор. Ще ти помогнем да намериш детето.\nУил се вгледа внимателно в лицата им, но не успя да различи чертите им добре, само дъждът нахлу в очите му.\n- Приближете се да ви видя - нареди момчето.\nТе пристъпиха напред, но от това като че станаха още по-неразличими.\n- На дневна светлина по-ясно ли се виждате?\n- Още по-зле. Не сме от най-високопоставените ангели.\n- Е, щом аз не ви виждам, значи и за другите ще сте невидими. Можете да се скриете. Вървете и се опитайте да намерите Лира. Едва ли е далеч. Има една жена - тя сигурно е с нея. Жената я е отвлякла. Вървете и я потърсете, а после се върнете да ми кажете какво сте открили.\nАнгелите се издигнаха във въздуха и изчезнаха.Уил почувства как го наляга смъртна умора. След борбата с баща му цялата му сила беше изцедена и сега усещаше, че не е в състояние да помръдне. Искаше единствено да затвори клепачи, натежали и подпухнали от плач.\nЗави през глава с плаща, притисна раницата до гърдите си и само след миг потъна в дълбок сън.\n- Няма я - изрече нечий глас.\nУил го чу от дълбините на съня и се помъчи да се събуди. След известно време - може би минута, защото сънят му беше тежък като припадък - все пак успя да отвори очи и примижа срещу яркото утринно слънце.\n- Къде сте? - попита момчето.\n- До теб - отвърна ангелът. - Насам.\nСлънцето току-що беше изгряло и покритите с мъх и лишеи скали искряха ярки и свежи на утринната светлина, но никъде не се виждаше силует.\n- Казах ти, че на дневна светлина ще ни видиш още по-трудно - продължи гласът. - Най-добре се виждаме по здрач и на разсъмване, в тъмното също, но не и през деня. Двамата с приятеля ми претърсихме планината, но не открихме нито жената, нито момичето. Недалеч оттук обаче видяхме едно синьо езеро, сигурно там са спрели да лагеруват. В лагера намерихме един мъртъв мъж и вещица, изядена от Привидение.\n- Мъртъв мъж? Как изглеждаше?\n- Над шейсетте. Пълен, с гладка кожа. Посребрена коса. Облечен в скъпи дрехи, а около него се носеше миризма на някакъв тежък парфюм.\n- Това е сър Чарлз - каза Уил. - Няма кой друг да е. Сигурно госпожа Колтър го е убила. Е, поне нещо хубаво да стори най-сетне.\n- Оставила е следи. Приятелят ми тръгна по тях и ще се върне веднага щом я открие. Аз ще остана с теб.\nУил се изправи и се огледа. Бурята беше освежила въздуха и сега утрото грееше ясно и чисто. В прелестната сутрин сцената около него още по-потискаща - наблизо лежаха телата на няколко от вещиците, придружавали ги с Лира до мястото на срещата с баща му. Гарван с яка човка вече кълвеше лицето на една от тях, а в небето кръжеше още по-едра птица, сякаш си избираше труп, с който ще пирува най-богато.\nУил огледа телата едно по едно, но никое не беше на Серафина Пекала, кралицата на клана и добра приятелка на Лира. После си спомни. Тя май че беше отлетяла спешно по някакви свои дела малко преди мръкване.\nЗначи вероятно бе още жива. Тази мисъл го поободри и момчето се загледа в хоризонта с надеждата да я зърне, но накъдето и да погледнеше, виждаше само синьо небе и остри назъбени скали.\n- Къде си? - потърси той ангела.\n- До теб - отвърна гласът, - както винаги.\nУил погледна наляво, откъдето идеше звукът, но не видя нищо.\n- Значи никой не може да те види. А чуват ли те другите?\n- Не и ако говоря шепнешком - заядливо отвърна ангелът.\n- Как се казваш? Имате ли имена?\n- Имаме. Аз съм Балтамос, а приятелят ми е Барух.\nУил се замисли. Когато избереш един сред многото други пътища, всички останали угасват като свещ, сякаш никога не са съществували. В този миг Уил имаше избор. Но нямаше начин да запази всички възможности, без да се осъди на бездействие. Налагаше се избере един от пътищата.\n- Ще слезем - реши той. - Ще идем до онова езеро. Може там да намерим нещо, което да ми свърши работа. Пък и ожаднях. Ще тръгна, а ако объркам пътя, ти ще ми подскажеш.\nСлед няколко минути спускане по каменистия склон без следа от пътека Уил внезапно осъзна, че ръката вече не го боли. Всъщност не се беше сещал за нея, откакто се събуди.\nСпря и се загледа в грубото платно, което баща му беше омотал около раната му. Беше зацапано от мехлема, но не се виждаха следи от кръв. След непрекъснатото кървене в продължение на няколко дни това така го изуми, че сърцето му подскочи от радост.\nРаздвижи пръсти. Да, раната все още го болеше, но болката вече не беше същата. Нямаше усещането, че животът изтича от вените му. Явно раната беше започнала да зараства. Баща му го беше излекувал. Магията на вещиците не беше успяла, но баща му го беше изцелил.\nУил отново тръгна надолу по склона в по-бодро настроение.\nТрябваха му три часа и помощта на ангела, докато стигне до синьото езерце. Устата му беше пресъхнала от жажда, а плащът беше натежал и спарен под палещото слънце. Момчето го свали, но не се почувства по-добре - имаше усещането, че кожата на врата и по голите му ръце ще се свлече от жегата. Пусна плаща и раницата на земята, изтича до езерото и се хвърли по очи на брега, поглъщайки жадно ледената вода. Беше толкова студена, че зъбите и скулите му изтръпнаха.\nСлед като утоли жаждата си, седна и се огледа. Предния ден не беше в състояние да обръща внимание на каквото и да било, но сега му направи впечатление яркосиният цвят на водата и шумоленето на насекомите наоколо.\n- Къде е мъртвецът?\n- Зад високата канара от дясната ти страна.\n- Има ли наоколо Привидения?\nУил вдигна раницата и плаща и се отправи по брега на езерото към скалата, която му беше посочил ангелът.\nЗад нея беше разположен малък лагер от пет-шест палатки и няколко угаснали огнища. Момчето се приближи предпазливо - можеше някой да е останал жив и сега да се крие.\nАла в лагера цареше мъртва тишина, чуваше се само жуженето на насекомите. Откъм палатките не долиташе ни звук, а повърхността на езерото беше спокойна и гладка, само там, където беше пил вода, все още се разбягваха кръгове. В краката му шавна нещо зелено и той едва не подскочи от уплаха, но се оказа, че е само малко зелено гущерче.\nПалатките бяха направени от камуфлажен брезент, от което още повече изпъкваха на фона на червените скали. Уил надникна в най-близката. Беше празна. Следващата също, но в третата откри нещо ценно - котле и кутия кибрит. Имаше и ивица от нещо тъмно, дълго колкото ръката му, което той отначало взе за парче кожа, но навън на светло установи, че е сушено месо.\n- Там ли е мъртвецът? - попита той въздуха.\n- Да - отвърна Балтамос. - Бил е отровен.\n- Как мислиш, ще ми трябва ли още нещо?\n- Ако си разумен, и така ще се справиш - отвърна ангелът. - Трябва ти малко тренировка, докато се научиш да разпознаваш мъдростта, да я уважаваш и да й се подчиняваш.\n- Вие мъдри ли сте?\n- Далеч повече от теб.\n- Може, не знам. Ти човек ли си? Говориш като човек.\n- Аз не, Барух беше човек. Сега е ангел.\n- Значи е бил човек, а после... Хората се превръщат в ангели, когато умрат, така ли?\n- Невинаги. В повечето случаи не е така... Всъщност случва се доста рядко.\n- А той кога е живял?\n- Преди четири хиляди години. А аз съм много по-стар.\n- В моя свят ли е живял? Или в света на Лира? Може би е оттук?\n- От твоя свят е. Но световете са безчет, ти вече го знаеш.\n- Как се превръщат хората в ангели?\n- Каква е целта на тези метафизични разсъждения?\n- По-добре се заеми със задачата си. Вече обра всички вещи на мъртвеца и имаш всички играчки, които са ти нужни да оцелееш. Какво ще кажеш сега да тръгваме?\n- Трябва да разбера накъде да тръгна.\n- Накъдето и да се упътим, Барух ще ни намери.\n- Значи ще ни намери и ако останем тук. Имам да свърша още малко работа.\nСедна с гръб към сър Чарлз, за да не го гледа, и изяде по-голямата част от ментовите кейкчета. Почувства се удивително освежен и укрепнал от храната. Извади алетиометъра и се вгледа в него. Тридесет и шестте картинки върху слоновата кост бяха съвсем отчетливи - нямаше съмнение, че изобразяват бебе, кукла, хляб и така нататък. Не му беше ясно само какво означават.\n- Как ли го разчита Лира? - попита на глас.\n- Най-вероятно си измисля. Хората, които използват този уред, го изучават години наред, но дори и тогава могат да го тълкуват само с помощта на много книги и справочници.\n- Не си измисля. Наистина го тълкува. Каза ми някои неща, които няма откъде да знае.\n- Тогава и за мен е необяснимо - отвърна ангелът.\nДокато се вглеждаше в алетиометъра, Уил си спомни какво му беше казала Лира - нещо за състоянието на ума, до което трябва да достигне, за да го накара да проработи. Това му беше помогнало да усети ножа.\nВнезапно го осени една мисъл, която го блъсна като електро шок.\n- Какво правиш? - долетя глас от въздуха и го върна към действителността.\n- Изследване. Мълчи и не ми се пречкай. Ако се приближиш, мога да те срежа. Нали не те виждам!\nБалтамос недоволно изсумтя. Уил отново вдигна ножа и започна да опипва малките пролуки и неравности във въздуха. Бяха далеч повече, отколкото си мислеше. И докато ги докосваше, без да прави прорези, усети, че всички те са различни - някои бяха ясни и добре очертани, други - по-размити, трети бяха хлъзгави, а четвърти - крехки и едва различими...\nАла сред тях имаше такива, които намираше по-лесно от другите, и макар да знаеше отговора, все пак направи разрез, за да е сигурен. Да, отново неговият свят.\n- Цял ден ли ще стоиш тук? - обади се Балтамос.\n- Мисля. Можеш да преминаваш с лекота от един свят в друг само ако земята е на същото място. Може би има светове, където мястото съвпада, и точно там се правят прозорците... Но трябва да знаеш как точно се усеща собственият ти свят с острието на ножа, иначе може никога да не се върнеш. И ще се луташ до края на живота си.\n- Прав си. Но...\n- Трябва да знаеш и в кои светове земята е на същото място, иначе е безсмислено да отваряш прозорец - изрече Уил по-скоро на себе си, отколкото на ангела. - Оказва се, че не е чак толкова лесно, колкото си мислех. Може би в Оксфорд и Читагазе просто сме имали късмет. Но аз мисля...\nТой отново взе ножа. Освен ясното и определено усещане, когато докосваше някоя точка от собствения си свят, имаше и още нещо, с което се срещаше също толкова често - някаква съпротива, сякаш блъскаше тежък дървен барабан, но много по-слаба, като едва доловимо трептене в празния въздух.\nЕто го! Той премести ножа и заопипва отново. Ето го пак!\nЗамахна с кинжала и установи, че догадката му е правилна. Трептенето показваше, че там, където беше отворил прозореца, земята е на същото място, както при него. От другата страна се виждаше ливада с висока трева под забулено с облаци небе, а в ливадата пасяха кротки добичета. Уил никога не беше виждал такива животни. Бяха едри колкото бизон, с широки рога, рошава синя козина и твърда четина по протежение на гръбнака.\nМомчето прекрачи отвъд. Най-близкото животно вдигна глава и го погледна без капка любопитство, после отново се върна към пашата. Без да затваря прозореца, Уил потърси с острието познатите пролуки.\nДа, и оттук можеше да отвори прозорец към своя собствен свят, пък и отчетливо усещаше резонанса, който означаваше, че лесно може да намери света на Читагазе, който току-що беше напуснал.\nС въздишка на облекчение Уил се запъти към лагера край синьото езеро, като затваряше всички прозорци след себе си. Сега вече знаеше как да намери пътя към дома. Нямаше опасност да се загуби и бе в състояние да се скрие винаги, когато се наложеше, и да се движи необезпокояван където пожелаеше.\nС всяко ново знание у него сякаш се вливаше свежа сила. Той прибра кинжала в ножницата на кръста си и метна раницата на рамо.\n- Сега готов ли си? - жлъчно попита гласът.\n- Да. Ако искаш, ще ти обясня, но май не проявяваш кой знае какъв интерес.\n- Нищо подобно. Онова, което правиш, ме забавлява безкрайно. Но не ми обръщай внимание. Какво мислиш да кажеш на хората, които се приближават насам?\nУил се огледа стреснато. Долу в ниското се движеше колона от пътници с товарни коне, която без съмнение се беше упътила към езерото. Още не го бяха видели, но ако останеше там, това скоро щеше да се случи.\nУил грабна плаща на баща си, който се сушеше на слънце върху една скала. Сега, когато беше изсъхнал, тежеше далеч по-малко. Момчето се огледа. Не беше останало нищо за прибиране.\n- Да се махаме оттук.\nИскаше му се да смени превръзката на ръката си, но това можеше да почака. Закрачи край езерото в посока, обратна на тази, от която се приближаваха пътниците, а ангелът го последва, невидим в прозрачния въздух.\nДоста по-късно същия ден слязоха от високите скалисти части на планината до едно ниско разклонение, обрасло с трева и дребни рододендрони. Уил копнееше за почивка и реши да спрат там.\nС ангела не бяха разменили нито дума, ако не се смятат редките напътствия като: "Не оттук" или "Наляво има по-удобна пътека". Той приемаше съветите, но вървеше по-скоро, за да е в движение и да е по-далеч от онези пътници, защото до връщането на втория ангел с очакваните новини спокойно можеше да си остане там, където беше.\nСлънцето залязваше и Уил си помисли, че сега е моментът да погледне странния си спътник. На светлината като че се очертаваше човешки силует, а въздухът на това място изглеждаше по-плътен.\n- Балтамос! - каза момчето. - Трябва ми извор. Да виждаш някой наблизо?\n- Надолу по склона има изворче. Точно над онези дървета.\nНамери извора и пи дълго, после напълни манерката. Ала когато понечи да тръгне надолу към горичката, чу възклицанието на Балтамос и се обърна да погледне. Силуетът се устреми по склона към нещо - какво ли? Уил го виждаше по-добре, когато не гледаше право към него. Стори му се, че ангелът спря и се втурна обратно към него.\n- Насам! - извика Балтамос и този път в гласа му нямаше недоволство и жлъч. - Барух е минал оттук! И има прозорец като онези, които ти отваряше, почти невидим. Ела, ела! Бързо!\nУил тутакси го последва, забравил за умората. Когато стигна до прозореца, видя, че се отваря към равнина, наподобяваща тундра, по-равна и по-ниска от планинската местност в света на Читагазе, а също и по-студена, с надвиснало мрачно небе. Премина отвъд и Балтамос без колебание го последва.\n- Какъв е този свят? - попита Уил.\n- Светът на момичето. Оттук са минали и Барух е тръгнал след тях.\n- Как разбираш къде е? Да не би да му четеш мислите?\n- Разбира се, че му чета мислите! Където и да отиде той, сърцето ми е с него. Макар да сме двама, ние се чувстваме едно цяло.\nУил се огледа. Нямаше и следа от човешко присъствие, а въздухът с приближаването на нощта ставаше все по-студен.\n- Не ми се ще да спя тук - заяви той. - Ще останем през нощта в света на Читагазе, а на сутринта ще се върнем. Там поне има дърва и ще мога да запаля огън. Сега, когато знам как изглежда нейният свят, ще мога да го открия с помощта на кинжала... Между другото, Балтамос, можеш ли да приемаш друг облик?\n- За какво ми е притрябвало?\n- В този свят хората имат демони и ако аз нямам такъв, ще изглеждам подозрителен. Отначало и Лира се уплаши от мен. Та, ако искаме да пътуваме в нейния свят, ти ще трябва да се престориш на мой демон и да приемеш формата на някакво животно. Например, птица. Тогава поне ще можеш да летиш.\n- И все пак, можеш ли?\n- Бих могъл...\n- Тогава направи го. Хайде, искам да видя.\nСилуетът на ангела като че се втечни и се завихри в мъничък водовъртеж във въздуха. В краката на Уил изпърха и кацна черен кос.\n- Кацни на рамото ми - нареди момчето.\nПтицата се подчини, но след миг заговори с познатия вече тон:\n- Ще го правя само когато е абсолютно необходимо. Не можеш да си представиш колко е унизително.\n- Толкова по-зле - каза Уил. - Колкото пъти видим хора в този свят, ще се превръщаш в птица. Няма смисъл да фучиш и да спориш. Това е положението.\nКосът литна от рамото му и се запиля някъде във въздуха, после се появи силуетът на ангела. Момчето по-скоро почувства, отколкото видя, че ставащото никак не му е по сърце. Преди да се върнат през прозореца, Уил се огледа и подуши въздуха, опитвайки се да запомни света, в който Лира беше пленница.\n- Къде е сега приятелят ти? - попита той.\n- Върви след жената на юг.\n- Тогава и ние ще тръгнем нататък утре сутрин.\nНа другия ден вървяха часове, без да срещнат жива душа. Местността се състоеше почти изцяло от ниски хълмове, обрасли със суха трева, и всеки път, когато се озовеше на някое по-високо място, Уил търсеше с поглед следи от населени места, но не откриваше нищо. Разнообразие в зеленикаво-кафявата пустош внасяше само мержелеещото се в далечината по-тъмно петно, за което Балтамос каза, че било гора и че през нея минавала река, която течала на юг. Слънцето се беше вдигнало високо, когато момчето се опита да поспи в един храсталак, но не успя, а надвечер краката вече го боляха от умора.\n- Бавно напредваме - кисело изрече Балтамос.\n- Нищо не мога да направя - вдигна рамене Уил. - Ако не можеш да кажеш нещо по-съществено, по-добре мълчи.\nКогато стигнаха края на гората, слънцето се беше спуснало ниско, а въздухът беше натежал от цветен прашец. Уил кихна няколко пъти и подплаши някаква птица наблизо, която излетя с крясък от скривалището си.\n- Това е първото живо същество, което виждам днес - отбеляза момчето.\n- Къде смяташ да пренощуваш? - попита Балтамос.\nСега ангелът се виждаше по-ясно сред дългите сенки, хвърлени от дърветата. Изражението му беше мрачно и раздразнено.\n- Ще трябва да спра тук някъде - отвърна Уил. - Можеш да ми помогнеш да открия хубаво местенце. Чувам да тече вода. Виж дали не можеш да намериш потока.\nАнгелът изчезна. Уил се запрепъва сред туфите от пирен и блатна мирта с мисълта колко хубаво би било, ако се намереше пътечка за уморените му нозе. Трябваше по-скоро да си намери място за почивка, иначе нощта щеше да му отнеме възможността да избира.\n- Наляво - обади се Балтамос само на крачка от него. - Има поток и повалено дърво за огъня. Насам...\nУил тръгна след гласа и скоро откри мястото. Бърз поток се провираше между обраслите с мъх камъни и изчезваше в дълбока цепнатина, непрогледно тъмна под надвисналите дървета. Брегът беше обрасъл с трева, която преминаваше постепенно в храсталак и ниски дървета.\nПреди да седне да почива, Уил тръгна да събира съчки за огъня и скоро се натъкна на няколко окадени камъка, наредени в кръг. Някой си беше палил огън на това място, но много отдавна. Момчето събра наръч съчки и по-дебели клони, наряза ги с ножа и се опита да ги запали. Никога не му се беше налагало да пали огън и докато това му се удаде, изхаби няколко клечки.\nАнгелът го наблюдаваше с израз на търпелива умора.\nОгънят се разгоря и Уил се зае с вечерята - две овесени бисквити, малко сушено месо и останалите ментови кейкчета, заедно със студена вода от потока. Балтамос седеше наблизо и мълчеше. Най-сетне момчето се обади:\n- Така ли ще ме зяпаш през цялото време? Никъде няма да избягам.\n- Чакам Барух. Той скоро ще се върне и тогава няма да ти обръщам внимание, ако така предпочиташ.\n- Искаш ли да хапнеш нещо?\nБалтамос се размърда. Явно храната го изкушаваше.\n- Е, не казвам, че трябва да седнеш да вечеряш - продължи Уил. - Но ако ти се иска да опиташ, заповядай.\n- Това тук какво е? - превзето попита ангелът, като посочи последното кейкче.\n- Най-вече захар, предполагам. И мента. Вземи си.\nУил отчупи парченце и му го подаде. Балтамос се наведе и го подуши, после посегна и го взе от ръката на момчето. Пръстите му бяха прозрачни и хладни.\n- Мисля, че това ще ме подкрепи - каза той. - Едно парченце ми стига, благодаря.\nАнгелът седна и тихичко загриза парчето кейк. Уил установи, че когато го гледа с периферното си зрение, го вижда далеч по-добре.\n- Къде е Барух? - попита момчето. - Има ли връзка помежду ви?\n- Усещам, че е наблизо. Съвсем скоро ще е тук. Когато се върне, ще си поговорим. Говоренето е най-хубаво.\nСамо десетина минути по-късно се чу тих плясък на крила и Балтамос нетърпеливо се изправи. След миг двата ангела се прегръщаха, а Уил, който ги наблюдаваше през пламъците, видя колко са привързани един към друг. Беше дори повече от привързаност - страстна обич.\nБарух седна до приятеля си, а Уил стъкна огъня, та да може димът да минава встрани от тях. И тогава за пръв път ги видя ясно. Балтамос беше по-строен. Тесните му крила бяха прибрани изящно на гърба. Изражението му беше чудата смесица от високомерие и гореща симпатия, сякаш беше готов да обича всичко и всички, стига да можеше да забрави за недостатъците им. Ясно беше обаче, че поне у Барух не вижда никакви недостатъци. Барух изглеждаше и беше по-млад, с по-могъщо телосложение. Крилата му бяха снежнобели и по-масивни. И по природа явно беше по-простодушен, защото гледаше Балтамос отдолу нагоре, сякаш виждаше у него източника на цялата мъдрост и радост на света. Уил беше заинтригуван и трогнат от тази необикновена обич.\n- Откри ли къде е Лира? - попита той нетърпеливо.\n- Да - отвърна Барух. - В една долина много високо в Хималаите, недалеч от един глетчер, където ледът превръща светлината в дъги. Ще ти нарисувам карта на мястото, та да не сбъркаш. Момичето лежи в пещера сред гората, приспано от жената.\n- Приспана ли е? И жената е сама? Няма ли войници?\n- Не, сама е и се крие.\n- Лира невредима ли е?\n- Да, просто спи и сънува. Нека да ти покажа къде са.\nС бледия си пръст Барух начерта груба скица на земята до огъня. Уил извади бележника си и я прекопира точно. На нея се виждаше ледник с чудата нагъната форма, който пълзеше надолу между три почти еднакви планински върха.\n- Ето тук е - посочи ангелът. - Долината с пещерата е от лявата страна на глетчера. През нея тече река от разтопен сняг. Това тук е горната й част...\nТой нарисува нова карта и Уил прекопира и нея, после и третата. Всеки път се приближаваше все повече до целта, докато накрая почувства, че може да намери пътя и с вързани очи - стига да успееше да прекоси тези четири или пет хиляди мили между тундрата и планините. Ножът беше незаменим, когато трябваше да се отвори прозорец между световете, но не можеше да преодолява разстоянията.\n- Близо до ледника има светилище - завърши Барух. - С червени копринени знамена, разкъсани от вятъра. Едно момиченце носи храна в пещерата. Селяните си мислят, че жената е светица, която ще им донесе благодат, ако се грижат за нуждите й.\n- Виж ти! - изненада се Уил. - И се крие... Ето това не разбирам. Крие се от Църквата?\nУил грижливо нави картите и ги остави настрана. Беше сложил канчето на камъните на огнището, за да стопли вода, и сега изсипа вътре малко кафе, разбърка го с една пръчка и уви ръката си с носна кърпичка, преди да хване дръжката.\nВ огъня изпука главня. В мрака изписка нощна птица.\nВнезапно, без всякаква причина, ангелите обърнаха глави в една и съща посока. Уил проследи погледа им, но не видя нищо. Беше виждал котката си да го прави - да вдига глава, стресната в съня си, и да наостря уши, сякаш някой или нещо невидимо прекосява стаята. Спомни си, че тогава го полазваха тръпки. Същото стана и сега.\n- Угаси огъня! - прошепна Балтамос.\nУил загреба шепа пръст със здравата си ръка и я изсипа върху пламъците. Почти в същия миг студът го прониза до кости. Разтреперан, той се загърна в плаща и вдигна поглед.\nТози път имаше какво да види - над облаците сияеше нещо, което не беше луната.\n- Колесницата? - промълви Барух. - Как е възможно?\n- Какво има? - прошепна Уил.\nБарух се наведе към него и отвърна шепнешком:\n- Те знаят, че сме тук. Открили са ни. Вземи ножа си, Уил, и...\nОще недоизрекъл, от небето стремително се спусна нещо, което се стовари върху Балтамос. Само след част от секундата Барух вече се беше нахвърлил върху нападателя, а другият ангел се гърчеше в отчаян опит да освободи крилата си. Трите полуневидими създания се блъскаха и се мятаха безмълвно като оси, уловени в паяжина. До слуха на Уил стигаше само пукот на строшени вейки и шумолене на листа.\nНе можеше да използва ножа - прекалено стремителни бяха движенията им. Той бързо измъкна електрическото фенерче от раницата и го насочи към тях.\nНикой не очакваше подобно нещо. Нападателят изпляска с крила, Балтамос закри очите си с ръка и само Барух запази достатъчно самообладание и не трепна. Сега Уил успя да разгледа и тайнствения враг. Още един ангел, много по-едър и силен от другите двама. Барух беше запушил устата му с ръка.\n- Уил! - извика Балтамос. - Ножът... отвори прозорец!\nВ същия миг нападателят се изтръгна от ръцете на Барух и изрева:\n- Наместнико! Открих ги!\nОт вика му ушите на Уил писнаха. Никога не беше чувал подобен глас. Ангелът щеше да излети, но Уил захвърли фенерчето и скочи към него. Беше убил скален призрак, но да използва ножа срещу същество, което толкова приличаше на него самия, беше далеч по-трудно. Въпреки това сграбчи големите пляскащи крила и замахна с ножа към перата - веднъж, втори път... Въздухът се изпълни с вихър от бели снежинки. Уил нито за миг не забравяше думите на Балтамос: "Ти имаш истинска плът, каквато ние нямаме." Хората бяха по-силни от ангелите и ставащото сега го доказваше - той държеше ангела и не му позволяваше да се изтръгне и да излети.\nНападателят продължаваше да крещи с глас, от който главата на Уил се цепеше:\n- Наместнико! Насам, насам!\nУил хвърли бегъл поглед нагоре и успя да зърне как облаците се кълбят и се вихрят, а онзи блясък, който не приличаше на нищо видяно досега, ставаше все по-силен, сякаш самите облаци се зареждат с енергия и излъчваха светлина като плазма.\n- Уил! - извика Балтамос. - Отдръпни се и отвори прозореца, преди да е дошъл...\nАнгелът обаче се мяташе и се бореше, докато успя най-сетне да освободи едното си крило и да се надигне, и Уил трябваше или да увисне на него, или да го пусне. Барух се втурна да му помогне и започна да извива главата на чуждия ангел назад.\n- Не! - изкрещя Балтамос. - Не, не!\nНа свой ред се хвърли към Уил и започна да разтърсва ръцете и раменeте му. В това време нападателят се мъчеше да извика, но Барух продължаваше да притиска устата му. Някъде отгоре долетя дълбок тътен, който им напомни за мощно динамо, твърде нисък, за да го чуят, но толкова разтърсващ, че прониза Уил до костите и накара всеки атом в тялото му да завибрира.\n- Той идва! - изрече почти през сълзи Балтамос и Уил усети как част от страха му се предава и на него. - Моля те, Уил, моля те...\nМомчето вдигна поглед.\nОблаците се разделиха и през зейналата пролука надолу се устреми тъмен силует, отначало малък, после все по-едър и страховит. Насочи се право към тях и Уил усети струящата от него злоба. Беше сигурен, че вижда очите му и в тях се чете омраза.\n- Уил, трябва! - настойчиво изрече Барух.\nМомчето се изправи и понечи да каже: "Дръжте го здраво!", но в същия миг ангелът се свлече на земята и за секунди се изпари, стопи се като мъгла. Уил се озърна. Зави му се свят и се почувства като глупак.\n- Убих ли го? - попита разтреперан.\n- Трябваше - каза Барух. - А сега...\n- Гадно ми е! - отчаяно извика Уил. - Мразя, мразя да убивам! Кога ще свърши това най-сетне?\n- Трябва да тръгваме - промълви едва чуто Балтамос. - Бързо, Уил... Бързо... моля те...\nИ двата ангела бяха уплашени до смърт.\nУил опипа въздуха с върха на ножа. Всеки друг свят, само не и този. Направи бърз разрез и погледна нагоре. Онзи нов ангел беше само на крачки от тях и лицето му беше ужасяващо. За секунда или две момчето усети как го пронизват и опипват търсещите пипала на нечий огромен, брутален и безмилостен интелект, проникващ до дъното на съзнанието му.\nОсвен това нападателят имаше копие и ръката му се вдигна за удар...\nБеше му нужен само миг, за да спре полета си и да замахне, но той беше достатъчен за Уил да се шмугне през пролуката след Балтамос и Барух и да затвори прозореца след себе си. Пръстите на момчето съединяваха последния сантиметър, когато го облъхна силна струя въздух. Това беше копието, което би го пронизало в онзи, другия свят, но тук той беше в безопасност.\nСтояха на песъчлив бряг, посребрен от лунната светлина. Навътре в сушата растяха дървета, наподобяващи папрати, а край самия бряг се нижеха докъдето поглед стига ниски вълнисти дюни. Беше горещо и задушно.\n- Кой беше този? - попита Уил разтреперан.\n- Метатрон - отвърна Балтамос. - Трябваше...\n- Метатрон? - повтори момчето. - Кой е той? И защо ни нападна? Само не ме лъжете!\n- Трябва да му кажем - обърна се Барух към другаря си. - Чудя се, че още не си го направил.\n- Да, трябваше - съгласи се Балтамос. - Но му бях ядосан, пък и се притеснявах за теб.\n- Тогава ми кажете сега - нареди Уил. - И запомнете, няма смисъл да ми казвате какво трябва да правя. Не ме интересува. Интересуват ме само Лира и майка ми. И това - обърна се той към Балтамос - е смисълът на всичките ми метафизични упражнения, както ти се изразяваш.\n- Мисля, че трябва да ти кажем всичко, което знаем - каза Барух. - Уил, тъкмо затова те търсехме и искахме да те отведем при лорд Азриел. Открихме една тайна за небесното царство - за света на Всемогъщия - и трябва да я споделим с него. Тук на сигурно място ли сме? - Той се озърна. - Не може ли да се проникне отвън?\n- Това е друг свят. Друга вселена.\nПясъкът под краката им беше мек и топъл, а дюната сякаш ги мамеше да се приближат. На лунната светлина брегът се простираше пуст и безлюден.\n- Хайде, кажете ми - подкани ги Уил. - Разкажете ми за Метатрон и за тайната. Защо онзи ангел го нарече "наместник"? И какво ще рече "Всемогъщия"? Бог ли?\nТой се отпусна на пясъка, а двата ангела, по-различими от всякога, седнаха до него.\nБалтамос тихо изрече:\n- Всемогъщият, Бог, Създателят, Спасителят, Яхве, Ел, Адонай, Царят, Отецът, Висшият съдник - всички тези имена той си е дал сам. Никога не е бил създател. Ангел е като нас - вярно, първият сред ангелите, най-могъщият, но също като нас е създаден от Прах, а Прах е само едно от имената на онова, което се случва, когато материята започне да се осъзнава. Материята обича материя. Тя иска да разбере повече за себе си и така се образува Прахът. Първите ангели са се зародили от Праха, а Всемогъщият най-напред. Той казал на онези след него, че ги е създал, но това е лъжа. Една от дошлите по-късно била по-мъдра от него и открила истината, затова той я прогонил. Ние служим на нея. А Всемогъщият управлява своето царство и Метатрон е негов наместник. Колкото до онова, което открихме в Облачната планина, него не можем да ти кажем. Дадохме си дума, че пръв за него ще чуе лорд Азриел.\n- Съобщете ми тогава онова, което мога да чуя. Не ме дръжте на тъмно.\n- Ние открихме пътя към Облачната планина - започна Барух, но се сепна. - Извинявай, ние използваме тези имена както ни падне. Понякога й казват Колесницата. Тя не стои на едно място, а постоянно се движи. Но където и да отиде, там е сърцето на неговото царство, крепостта му, палатът му. Когато Всемогъщият бил млад, тя не била заобиколена от облаци, но с времето той все повече се забулвал с тях. От хиляди години никой не е виждал върха, затова цитаделата му започнала да се нарича Облачната планина.\n- И какво открихте там?\n- Всемогъщият живее в покоите си в сърцето на планината. Не можахме да се приближим, макар че го видяхме. Силата му...\n- Голяма част от властта му е преминала в ръцете на Метатрон - намеси се Балтамос. - Видя го как изглежда. Веднъж успяхме да му избягаме, но сега ни вижда за втори път и, което е по-лошото, видя и теб, а също и ножа. Казах ти...\n- Балтамос - нежно го прекъсна Барух, - недей да го мъмриш. Ние имаме нужда от помощта му, пък и не можем да го упрекваме, че не е знаел нещо, което на нас самите ни отне много време да открием...\nБалтамос сведе поглед.\n- Значи няма да ми доверите тази ваша тайна? - попита Уил. - Добре. Тогава ми кажете: какво става, след като умрем?\nБалтамос слисан вдигна поглед към него.\n- Има свят на мъртвите - обясни Барух. - Никой не знае къде е и какво става там. И трябва да благодаря на Балтамос, че моят дух не се е озовал в това място. Аз съм онова, което някога е било духът на Барух. Светът на мъртвите и за нас е напълно непознат.\n- Той е затвор - намеси се Балтамос. - Всемогъщият го е създал преди много епохи. Защо толкова искаш да знаеш? Като му дойде времето, ще го видиш.\n- Защото баща ми току-що умря. Ако не го бяха убили, щеше да ми каже всичко, което знаеше. Казвате, че това е друг свят - като този ли, друга вселена?\nБалтамос погледна Барух, който вдигна рамене.\n- А какво става в света на мъртвите? - продължи да пита Уил.\n- Никой не може да каже - отвърна Барух. - Всичко около него се държи в тайна. Дори религиозните общности не знаят. Те уверяват последователите си, че ще отидат в рая, но това е лъжа. Ако хората знаеха истината...\n- И духът на баща ми е отишъл там?\n- Няма съмнение, както и духовете на безброй хора, които са умрели преди него.\nУил почувства, че съзнанието му не е в състояние да обхване тази картина.\n- А защо не отидохте направо при лорд Азриел с голямата си тайна, каквато и да е тя, а тръгнахте да ме търсите?\n- Не бяхме сигурни, че ще ни повярва - обясни Балтамос, - освен ако не му занесем доказателство за добрите си намерения. Два ангела от низш ранг, при всичките могъщи сили, с които си има работа - какво би го накарало да погледне сериозно на нас? Но ако му доведем Пазителя на кинжала, тогава може би ще ни изслуша. Кинжалът е могъщо оръжие и той би се радвал, ако застанеш на негова страна.\n- Извинявайте, но това ми звучи неубедително - намръщи се Уил. - Ако сте толкова сигурни в тайната си, тогава не ви е нужно оправдание, за да застанете пред лорд Азриел.\n- Има още една причина - каза Барух. - Ние знаехме, че Метатрон ще ни преследва, и искахме да сме сигурни, че ножът няма да попадне в ръцете му. Ако бяхме успели да те убедим най-напред да отидеш при лорд Азриел, а после...\n- Не, не, няма такава опасност - прекъсна го Уил. - Вижте какво, вие не ми помагате да намеря Лира, а ми пречите. Тя е най-важна от всичко, а вие забравяте напълно за нея. Аз обаче няма да я забравя. Защо просто не отидете при лорд Азриел и не ме оставите на мира? Накарайте го да ви изслуша. Можете да стигнете много по-бързо до него с летене, отколкото аз пеша, а моето намерение е най-напред да я открия, каквото и да ми струва това. Защо не направите така? Вървете си и ме оставете да се оправям сам.\n- Да, но ти имаш нужда от мен - възрази Балтамос високомерно, - защото в света на Лира ти трябва демон, иначе ще биеш на очи.\nУил беше прекалено ядосан, за да отговори. Изправи се и тръгна към дюните, затъвайки до глезените в пясъка, но размисли и спря. Жегата и задухът бяха убийствени.\nМомчето се обърна и хвърли поглед към двата ангела, които бяха доближили глави и си шепнеха нещо. Те се изправиха и се приближиха към него, смирени и непохватни - но и горди.\n- Извинявай - промълви Барух. - Аз ще отида сам при лорд Азриел, ще му предам нашите сведения и ще го помоля да ти прати помощ, за да откриете дъщеря му. Ако не объркам пътя, за два дни ще стигна.\n- А аз ще остана с теб, Уил - добави Балтамос.\n- Добре - кимна Уил. - Благодаря.\nДвата ангела се прегърнаха, после Барух обви ръце около момчето и го целуна по двете бузи. Докосването беше леко и прохладно, също като ръцете на Балтамос.\n- Ако продължим да вървим към Лира, ти ще ни намериш ли? - попита Уил.\n- Никога няма да се откъсна от Балтамос - увери го ангелът.\nПосле подскочи във въздуха, издигна се стремително към небето и изчезна сред пръснатите като зрънца звезди. Балтамос гледаше след него с отчаян копнеж.\n- Тук ли ще останем да спим, или ще продължим? - обърна се най-сетне той към момчето.\n- Ще останем тук - реши Уил.\n- Тогава спи, а аз ще пазя. Уил, не бях прав по отношение на теб и съжалявам за това. Върху теб тегне най-тежкото бреме и аз трябваше не да се заяждам, а да ти помогна. Отсега нататък ще се опитам да бъда по-добър.\nУил се отпусна върху топлия пясък, а ангелът остана да пази някъде наблизо. Но това беше слаба утеха.\n...ще те измъкна оттук, Роджър, обещавам! Уил също идва насам, сигурна съм!\nТой не я разбра. Разпери бледите си ръце и поклати глава.\n- Не знам кой е той, но няма да дойде. А дори и да дойде, няма да ме познае.\n- Той ще дойде при мен, Роджър - увери го Лира, - и двамата с Уил... не знам как, Роджър, но ще ти помогнем, кълна се! Не забравяй, че има и други на наша страна. Серафина и Йорек ще...


За шести път в Свищов: фестивал на кафе-театрите\nВ края на март Община Свищов и Първо българско читалище "Еленка и Кирил Д. Аврамови" за пореден път събират приятелите и почитателите на театралното изкуство. От 28 до 30 март крайдунавският град ще бъде домакин на Шестия национален фестивал на любителските камерни и кафе – театри, съобщи за в-к "Свищовски бряг" Геновева Танчовска, експерт "Европейска интеграция" в културната институция.\nПо традиция събитието ще се проведе под патронажа на кмета на Община Свищов и е посветено на Международния ден на театъра.\nТази година фестивалът ще премине под знака на 175-годишнината от рождението на Димитър Шишманов – инициатор и ръководител на организираната театрална самодейност при свищовското читалище, и 10-годишнината от провеждането на първия фестивал.\n"Целта на този театрален празник е да активизира социалната роля на театъра и неговите малки театрални форми, и да приобщи към тях младата зрителска аудитория за повишаване на естетическото й възпитание.", коментира Геновева Танчовска.\nСпоред статута на фестивала с право на участие в него са всички любителските камерни и кафе – театри от страната, без жанрово ограничение. Пред съставеното от професионалисти жури театралите ще представят по един спектакъл с времетраене до 1 час. Не се допуска участието на актьори – професионалисти в театралните групи. Срокът за подаване на заявки за участие във фестивала е до 29 февруари.\nЩе бъдат връчени специална награда от кмета на Община Свищов и три награди за спектакъл. Новост тази година е учредяването на повече награди за мъжка и женска роля. Вместо по една, вече ще се присъждат по три награди в тези категории.\nФестивалът на любителските камерни и кафе - театри води началото си от 1998 г., когато в Свищов се провежда първото му издание. След двугодишно прекъсване, през пролетта на 2000 г., се провежда за втори път и е посветен на 130-годишнината от Първото театрално представление в Свищов. От 2004 г. се провежда ежегодно в най-близките почивни дни около 27-ми март, обявен от ЮНЕСКО за Международен ден на театъра, информира още Геновева Танчовска.


MINI11 31 53 66 714\nБаскетболна топка Spalding, S74-450, размер 7\nТопка SPALDING. Връх на технологиите на Американския концерн. Кожена топка с ZK покритие. Дълбоки канали за по добър захват. Добро взаимодействие с влaгата на ръцете. Предназначена за официални мачове и срещи в зала. Размер 7..\nБаскетболна топка Spalding, 74-559Z, размер 7\nТопка SPALDING. Топка със синтетично кожено покритие. Великолепен дизайн. Отличен захват и съприкосновение с дланите на играчите. Проектирана за официални срещи и мачове в зала. Размер 7...\nБаскетболна топка Spalding, 74-556Z, размер 7\nТопка SPALDING. Изработена от синтетична кожа. Отличен грип и захват. Предназначена за игра в зала.Размер 7..\nБаскетболна топка Spalding, Chicago BULLS, размер 7\nБаскетболна топка Spalding, 83-163Z S.A. SPURS, размер 7\nБаскетболна топка SPALDING. Изработена от здрав гумен материал. Устойчива за игра на всякакъв вид терени на открито. Размер 7..\nБаскетболна топка Spalding, 83-205Z DOWNTOWN, размер 7\nТопка SPALDING. Изработена от здрав гумен материал. Устойчива за игра на всякакъв вид терени на открито. С логото на "MIAMI HEAT"Размер 7..\nТопка SPALDING. Изработена от здрав гумен мариал. Уникален дизайн с логото на "SPURS" подписа на Tony Parker. Размер 7..\nТопка SPALDING. Изработена от здрав гумен материал. Устойчива за игра на всякакъв вид терени на открито. Размер 7..\nБаскетболна топка Spalding, 83-183Z, размер 7\nБаскетболна топка Spalding, 83-185Z, размер 7\nБаскетболен кош Spalding S77-500Z CHICAGO BULLS\nMINI Баскетболен кош за любителите на играта. Този кош е перфектен подарък за малки и големи. Таблото може да се залепи на всякакви гладки повърхности като за целта на гърба му ще откриете 4 лепенки. Рингът може да се разгъва, когато пожелаете*Втората и третата снимка са само примерни. Моделът, койт..\nБаскетболен кош Spalding S77-505Z DETROIT


Градинката с паметника на Васил Левски в Благоевград -сред обектите в „Място в сърцето“ | Благоевград Инфо\nГрадинката с паметника на Васил Левски в Благоевград -сред обектите в „Място в сърцето“\nКой дарява за „Място в сърцето“? 12 емблематични места очакват вашата подкрепа\nАприл 15, 2014 - 20:18\nНа 4 март стартира набирането на средства в рамките на националната кампания „Място в сърцето“. Целта на кампанията „Място в сърцето“ е да намери онова място в сърцето, за което гласуват различни хора, които са готови и да даряват за неговото възстановяване или ремонт. За вече избраните обекти, могат за даряват, както граждани, така и фирми, институции и корпоративни дарители.\nВ настоящия етап очакваме вашите дарения за мястото, което подкрепяте, на сайта може да прочетете и правилата за даряване и начините, по които може да го направите: http://myastovsarceto.bg/donates.php?id=326\nDMS номер, на който може да се изпращат смс-и – 17 777 MYASTO\nСписък с местата финалисти:\nБлагоевград – Градинката с паметника на Васил Левски – 15 000 лв.\nРемонт на градинката с паметника на Васил Левски. Подмяна на плочките и поставяне на осветление.\nБургас – църквата „Св. Св. Кирил и Методий“ – 50 000 лв.\nНеобходими за ремонт на фасадата на църквата\nВарна – Малките римски терми Одесос – 30 000 лв.\nПроектът има за цел да подобри достъпа до мястото, да се постави осветление, така че да стане по-достъпно място за посещение на варненци и туристи.\nГаброво – Градинката с мечето – 50 000 лв.\nПроект за основни ремонтни и "доразвиващи" дейности:\n1. Възстановяване на фонтана (водната атракция) и монтаж на оборудване за звук (с възможност и за дневно изпълнение на мелодии) и художествено осветление.\n2. Ремонт на декоративното езерото (езерото с лилиите) – настилка и изолации на дъно и стени, монтаж на художествено осветление, възстановяване водна растителност.\n3. Разполагане на т.нар. скулптури за игра (художествени фигурина животни, в стилистиката на мечето)\nКърджали – Фонтана на площад „Освобождение“ – 50 000 лв.\nРемонт на съоръжението.\nПлевен – Спортно игрище за боче – 20 000 лв.\nПроект за изграждане на постоянно игрище за боче:\nС набраните средства ще бъде изградено първото в страната стационарно Боче- игрище. То ще бъде с размери: 25/5 м. Върху игрището ще бъде изграден Боче-корт с размери: 18/3,50 м., пейки за зрители и съдийски места. Изграждането на Боче-игрище ще даде възможност за успешното провеждане на националните турнири на Спешъл Олимпикс по Боче, на които град Плевен е домакин от 2005 година, както и спортни събития и състезания с деца и младежи от нашия град.\nПловдив – Младежки хълм – 20 000 лв.\nПроект Спортно-учебен център "Младежки хълм"\nЦелта е със събраните средства да се създаде младежка зона, в която да има спортни съоръжения и обособени места за различни младежки дейности - учебни пространства и работилници. Чрез изграждането на Спортно-учебен център ще се осмисли свободното време на деца и младежи, ще се популяризира спорта, ще се повиши екологичното мислене на деца и младежи. Дейностите, които ще се развиват, са превенция на агресията, наркотиците, наднорменото тегло при подрастващите и спомагат за интеграцията на деца и младежи в неравностойно положение.\nРусе – Русенският кей – 10 000 лв.\nС малко средства и доброволен труд, можем да направим Кея на Русе място за разходка, срещи, забавление и почивка. Мястото на всички русенци.\nСливен – Двора на параклис „Свети Мина“, гр. Сливен, кв. Ново село – 15 000 лв.\nПроект за ремонт на двор и параклис:\nРемонт на покривна конструкция; консервация и реставрация на стенописи и олтар; реставрация на икона на "Св. Мина"; ремонт на входна врата, алея и поставяне на обозначителна табела.\nСофия – Мостиката и гъбата на езерото Панчарево – 50 000 лв.\nПроект за ремонт и реконструкция на мостика и гъбата.\nСтара Загора – Зоопарк Стара Загора – 10 000 лв.\nПроект за изграждане на детски приключенски кът на територията на зоопарка:\nЗоопаркът в Стара Загора е едно от любимите места на старозагорци. Намира се в красивия парк „Аязмото”, предпочитано място за разходка на жителите и гостите на града. Площта му е около 240 000 кв. м. В Зоопарка се отглеждат близо 450 екземпляра от около 80 вида - бозайници, птици и земноводни. Освен за своите обитатели Зоопаркът се грижи и за удобството на своите посетители. На неговата територия има кафене, пейки, пешеходни алеи. Идеята е да се създаде детски приключенски кът от естествени материали, където децата да се забавляват, но и да развиват двигателната си култура сред природата на парка.\nЯмбол – Православен храм „Успение на Пресвета Богородица“ – 50 000 лв.\nПроект за изработване на иконостас за новостроящия се храм:\nИконостасът е задължителен елемент в православния храм за да се извършва богослужение, даже по сградата да има довършителни работи. Набраните средства по тази кампания, ще помогнат новопостроения храм в квартал "Аврен" на град Ямбол да посрещне богомолци колкото се може по-скоро.\nТрадиционното шоу „Знам и мога” в Благоевград\nЧестит Празник Благоевград!\n„Маратон на четенето” в детски отдел на Регионална библиотека Благоевград\nС питка и менче с вода откриха третото издание на "Стоп кадър" в Благоевград\nКметът Камбитов: Изграждаме площадка за разходка на кучета под „Арена парк”\nМГЕРБ с акция на първия учебен ден


Блогът на Ник :: Подозрително суркане на пантофи valentinfortunov. com\n27.06.2013 19:42 - Подозрително суркане на пантофи valentinfortunov.com\nКое е вярното – мажоритарното изкривява вота, или мажоритарното дава пряка връмка с хората!? Ако всичкото мажоритарно – се изкривява вота, ако половината – не се изкривява!? Ха сега, де! Математическо мислене или математическа шизофрения? Или пък Лопе де Вега… Нали го помните вица, и да не го помните, няма време сега, друг път ще се разправяме…\nПОЛИТИЧЕСКИ АНАЛИЗ НА СЪБИТИЯТА Автор: demokrat63\nГотвят ни кръвопролития Автор: eltimir


SSL Insecure Content Fixer – WordPress plugin | WordPress.org България\nПремахва предупрежденията за несигурно или смесено съдържание при зареждането на вашия WordPress сайт през HTTPS. С инсталирането на разширението SSL Insecure Content Fixer ще разрешите голяма част от тези проблеми без никакви усилия. Оставащите грешки могат да бъдат диагностицирани с няколко прости инструмента.\nКогато инсталирате SSL Insecure Content Fixer, се активират настройките по подразбиране и разширението ще започне автоматично да извършва някои базови поправки по вашия сайт, които отговарят на стандартното ниво. Можете да изберете по-разширен набор от поправки, ако вашият сайт се нуждае от тях.\nWordPress Multisite има допълнителна страница с настройки на мрежата. Тя може да се използва за задаването на настройки по подразбиране за всички сайтове в мрежата, така че техните администратори да променят индивидуални настройки само там, където е необходима промяна.\nВижте сайта на разширението SSL Insecure Content Fixer за повече подробности.\nМного благодарности за щедрите усилия на нашите преводачи:\nБългарски (bg_BG) – българският екип от преводачи\nКитайски опростен (zh_CN) – китайският екип от преводачи\nКанадски английски (en_CA) – канадският англоезичен екип от преводачи\nБритански английски (en_GB) – Британският екип от преводачи\nХоландски (nl_NL) – холандският екип от преводачи\nГермански (de_DE) – германският екип от преводачи\nФренски (fr_FR) – френският екип от преводачи\nИталиански (it_IT) – италианският екип от преводачи\nЯпонски (ja) – японският екип от преводачи\nРуски (ru_RU) – руският екип от преводачи\nИспански (es_ES) – испанският екип от преводачи\nАко искате да помогнете с превода на това разширение, регистрирайте профил и се захващайте.\nSSL Insecure Content Fixer не събира персонална информация и не използва бисквитки.\nИзползвайте процедурата за автоматично инсталиране през админ панела на WordPress или изтеглете .zip файла, разархивирайте го и качете получената папка в директорията /wp-content/plugins/. Прочетете статията Инсталиране на разширения в базата знания на WordPress за подробности.\nАктивирайте разширението от меню „Разширения“ на WordPress.\nАко вашият браузер продължава да докладва несигурно или смесено съдържание (insecure/mixed content), прочетете статията Почистване на съдържание.\nКак да разбера каква е причината за предупреждението за несигурно / смесено съдържание?\nПроверете в конзолата на браузера.\nВъв Firefox се нарича Web Console или Firebug\nВ Internet Explorer се нарича F12 Tools Console\nВ Safari се нарича Error Console\nВАЖНО: след като отворите конзолата, презаредете страницата, за да може браузерът да опита повторно да зареди несигурното съдържание и да покаже съобщенията за грешка.\nWhy No Padlock? предлага наистина добър тестов инструмент за диагностициране на проблеми с HTTPS.\nПолучавам предупреждения за „несигурно съдържание“ (insecure content) за части от моето съдържание\nНай-вероятно зареждате съдържание (например изображение) от URL адрес, започващ с „http:“. Махнете тази част от адреса, но запазете наклонените черти, ето така: //www.example.com/image.png; по този начин браузерът ви ще зарежда съдържанието чрез HTTPS винаги, когато страницата го изисква. Дори още по-добре е да заместите „http:“ със „https:“, така че изображенията винаги да се зареждат чрез HTTPS: https://www.example.com/image.png.\nАко страницата може да се зарежда извън уеб браузер (например в email или други електронни документи), трябва винаги да посочвате протокол на връзката и е най-добре той да бъде „https:“ (допускаме, че имате SSL сертификат). Прочетете Изчистване на съдържание за повече подробности.\nМоят сайт се намира зад балансер или обратно прокси\nАко вашият сайт е разположен зад балансер или друг вид обратно прокси и WordPress не може да определи кога се използва HTTPS, трябва да изберете подходящата настройка за разпознаване на HTTPS. Прочетете моята публикация WordPress is_ssl() doesn’t work behind some load balancers за повече подробности.\nПолучавам предупреждения за важни за работата на WordPress скриптове като jquery.js\nВероятно се намирате зад обратно прокси (reverse proxy) — вижте ЧЗВ по-горе в частта за балансерите и обратните проксита, и изпълнете SSL теста от менюто „Инструменти“ в админ панела на WordPress.\nПромених настройките за откриване на HTTPS и сега не мога да вляза в админ панела\nВероятно се получава конфликт с друго разширение, което също се опитва да поправи работата на HTTPS. Добавете следния ред във вашия wp-config.php файл над редовете в частта ABSPATH. След това можете да възстановите настройките по подразбиране на разширението, преди да продължите.\nВсе още получавам предупреждения за несигурно съдържание (insecure content) в моите страници, зареждани през HTTPS\nПишете за това във форума за поддръжка и не забравяйте да сложите връзка към страницата. Публикации без работещи връзки най-вероятно ще бъдат игнорирани.\nМоето разширение за WordPress присъства в списъка с проблемни разширения, но аз вече съм поправил проблема\nОтлично! Кажете ми кое разширение е вашето и как мога да проверявам за нови версии, и аз ще премахна „поправката“ при публикуването на следващата версия.\n“SSL Insecure Content Fixer” е софтуер с отворен код. Към разширението са допринесли следните хора.\n“SSL Insecure Content Fixer” е преведено на 17 езика. Благодарности на преводачите за техния принос.\nПревеждане на “SSL Insecure Content Fixer” на вашия език.\nПълният списък с промени се намира в GitHub. Най-новото:\nBulgarian, Chinese (China), Croatian, Dutch, English (Australia), English (Canada), English (New Zealand), English (South Africa), English (UK), English (US), French (France), Galician, German, Italian, Japanese, Russian, Spanish (Spain) и Spanish (Venezuela).\n5 звезди 196


бизнес в селското стопанство :: Предимства на фотосепараторите CSort\n1. Възможност за сортировка на широк спектър насипни продукти - селскостопански, промишлени; 2. Най-новите разработки в областта на оптиката и механиката; 3. Ексклузивно LED осветление (RGB светодиоди); 4. Уникално програмно обезпечение; 5. Висока детайлизация на изображението на сортируемия продукт, минимален размер на дефекта 0,13 мм; 6. Повишена точност на сортировка; 7. Интелектуална система за контрол на качеството на сортируемия продукт; 8. Възможност за индивидуална комплектация на камерите според потребностите на клиента: монохромна комплектация, бихромна, NIR, InGaAs, RGB комплектация; 9. Високочувствителни CCD камери с разрешителна способност 2048 пиксела 10. Обработка на изображението без забавяне и изкривявания, оптимална скорост на броене; 11. Възможност за задаване на размера на дефектните петна на повърхността на зърното; 12. Възможност за сортировка на продукта по два зададени параметри на дефекта петна и едновременно, така също е възможна сортировка по две петна с различни параметри едновременно; 13. Отсъствие на «мъртви» зони на преглед на продукта; 14. Сензорен екран за управление на работа на апарата с диагонал 15,6 дюйма; 15. Възможност за анализ на фото/видео изображение на сортируемия продукт; 16. Визуализация на настройката и функционирането на апарата; 17. Универсална Блочно — модулна конструкция; 18. Автоматическа система за само почистване на зоната на обзора; 19. Висока надеждност и ергономичност на конструкцията на апарата; 20. Конфигурация на апарата при задачи поставени от клиента; 21. Бързодействаща система за издухване на негодния продукт. Нисък разход на въздуха; 22. Намалено време на реакция на изхвърляне на негодния продукт; 23. Настройка на работата на апарата чрез Интернет; 24. 100% контрол на качеството на всички етапи на работа на апарата; 25. Меню и инструкция на български език; 26. Гаранционно и следгаранционно обслужване, сервиз и резервни части. 27.Програмно обезпечение\nВие можете уверено да управлявате фотосепаратора CSort, даже и никога да не сте работили с него. Пускането на машината се осъществява с едно докосване. За начално ниво за работа с оборудването-настройка и превключване от една програма на сортировка към друга се осъществява максимално бързо и лесно. Програмното обезпечение на оборудването постоянно се подобрява и оптимизира. Има възможност за дистанционно обновяване на програмното обезпечение с по-нови версии. Ние се грижим за безпроблемното функциониране на нашия сортировач, когато той стане част от производството на нашите клиенти. Чрез използването на модерни технологии, ние предлагаме денонощен мониторинг на състоянието на фотосепаратора и можем да диагностицираме и конфигуриране на оборудването по интернет. Когато е необходимо, своевременно при нашите клиенти, осигуряваме високо квалифицирани техници. 28.Икономично производство Използването на фотосепаратор, намалява производствените разходи. Автоматизиране на крайното пречистване на продукта , значително намалява разходите за персонал. Възможността за вторично сортиране на продукта на фотосепаратор CSort без допълнителни усилия, ще сведе до минимум загубата на годен продукт. Освен това, оборудването се отличава с малки първоначални инвестиции и оперативни разходи, лесна поддръжка и висока енергийна ефективност.\n29.Ергономичен дизайн Фотосепаратор CSort е най-удобно за монтаж, поддръжка и употреба. Сгъваеми системи за инспекция, позволяват да достигнете до най-отдалечените компоненти, като тави, тръби и т.н. Отлична възможност за почистване, което е особено важно при сортиране на запрашени и маслени продукти. Удобното местоположение на контролния панел повишава комфорта при конфигурирането и управлението на устройството. Леката рамка го прави лесен за транспортиране и монтаж. 30.LED осветление Специално разработеното LED осветление използва светодиоди на световните лидери в производството им и има срок на експлоатация повече от 80,000 часа, което гарантира постоянно качество, през целия живот на продукта. Комбинацията от 4-те основни цветове на осветителни и фонови екрани , Ви позволява да получите по-високо качество на сортиране при нисък контраст на продукта в сравнение с традиционните системи за осветление. Настройката и промяната на осветлението, се задава от операторския панел в рамките на няколко секунди и не изисква друга намеса. 31.Ръкави /тави/\nПри сортиране се използват двулицеви универсални ръкави – тави с тесни улеи, предназначени за сортиране насипните продукти – всяка е сменяема и насочва семената точно в центъра на съответната джет дюза. В случай на сортиране на големи обекти, използваме плоската страна на тавата с максимален капацитет. 32. Стабилна работа във всички условия\nТагове: машини, фото, color, Какво, цветно, new, фотосепаратор, smartsort, csort, фотосепаратори, сортиращи, сепаратори, zorkiy, сортиране, sortbg, сортбг, сисорт, предимства на фотосепараторите csort, sorter, optima,\nСортиране с фотосепаратор на всички селс...\nВИДЕО: Фотосепаратор "Зоркий":...\nВибропневмомаса ВПС за почистване на зърнени култури\nНОРИЯ "CSort"- кофичков лентов елеватор


ЛИЧНИЯТ ПРИМЕР НА СЛУЖИТЕЛИТЕ НА АДМИНИСТРАЦИЯТА КЪМ ПРОЛЕТНОТО ПОЧИСТВАНЕ НА ГРАДА - Община Берковица\nЛИЧНИЯТ ПРИМЕР НА СЛУЖИТЕЛИТЕ НА АДМИНИСТРАЦИЯТА КЪМ ПРОЛЕТНОТО ПОЧИСТВАНЕ НА ГРАДА\nПо инициатива на кмета на Община Берковица инж. Милчо Доцов днес служителите на администрацията дадоха пример на своите съграждани чрес своя личен принос към тазгодишната кампания по почистването на града. С предварителна организация и райониране на централна градска част, те запретнаха ръкави и започнаха да боядисват пейките в централната градска част.\nКрайният резултат от доброволно положения труд повиши настроението и донесе удовлетворение на служителите, които оставиха зад гърба си освежени градинка, булевард и детски площадки. 123 пейки ще бъдат боядисани тези дни, а счупените им дъски ще бъдат подменени с нови. Продължава и изпълнението на графика за извозване на отпадъците от пролетното почистване. Целта е с общи усилия да почистим и облагородим града за наближаващите Великденски празници.\nОбщина Берковица призовава всички жители за повече гражданска съпричастност към опазване на направеното и приобщаване на всички към общите за града проблеми!


Разберете дали съществуват извънземни: Възможни решения на парадокса на Ферми - Колекции - 2022\nРазберете дали съществуват извънземни: Възможни решения на парадокса на Ферми\nНе е тайна, че търсенето на живот извън Земята, независимо дали е в нашата собствена Слънчева система или извън нея, е много предизвикателна работа. В продължение на десетилетия учените изпращат роботизирани мисии и мисии с екипаж до други небесни тела, за да търсят признаци от миналия или настоящия живот.\nВсъщност с Вояджър сонди, Касини-Хюйгенс мисия и Нови хоризонти„космически кораби, всички основни тела на нашата Слънчева система отвъд Земята са ефективно изследвани. Това са Меркурий, Венера, Луната, Марс, Церера и Веста и Юпитер, Сатурн, Уран, Нептун и Плутон (както и техните най-големи луни).\nСВЪРЗАНИ: КАКВО ДЕЙСТВИЧНО ИЗГЛЕЖДАТ ИЗВЪНЗЕМЦИ? УЧЕНИТЕ СЕ ПРЕДГОТВЯТ\nИ все пак, всичките ни най-добри усилия успяха да окажат нищо - или поне нищо категорично. Защо е така? Възможно ли е интелигентен живот да се среща рядко, трудно да се намери или да не се търси? Или може да се окаже, че човечеството е само във Вселената, взирайки се в голяма черна бездна, без никой да гледа назад?\nТърсенето у дома:\nДосега по-голямата част от усилията ни да намерим извънземен живот са били насочени към Марс. Най-ранните усилия бяха Викинг 1 и 2 мисии, които изпратиха лендери на повърхността през 1976 г. (с интервал от няколко месеца). За съжаление резултатите от тези проучвания бяха неубедителни, поради което Възможност, Любопитство и Марс 2020 rover продължават търсенето.\nПрез следващото десетилетие НАСА и Европейската космическа агенция (ESA) планират да изпратят роботизирани мисии до Европа, за да проверят дали наистина има живот, заключен под повърхността на ледената луна. Подобни усилия се предлагат за изследване на други „океански светове“ като Церера, Калисто, Ганимед, Титан, Енцелад, Мимас, Тритон, Плутон и други.\nВъпреки че тези усилия могат да разкрият, че животът съществува другаде в нашата Слънчева система (най-вероятно под формата на микроби), той много малко помага за търсенето на извънземен интелект (SETI). Тук учените прекарват десетилетия в наблюдение на дълбокия космос и други планети за индикации за биологични процеси („биоподписи“) и технологична дейност („технологични подписи“).\nДосега резултатите бяха еднакво обезсърчаващи, което накара много учени и теоретици да излязат с различни обяснения за „Голямата тишина“.\nГолемият въпрос на Enrico Fermi:\nПрез 1950 г., докато работи в Националната лаборатория в Лос Аламос, се твърди, че физикът Енрико Ферми е задал въпроса, който е дал хиляда възможни отговора. Докато обядваше с колегите си и говореше по темата за SETI, той отлично попита: "Къде са всички?"\nТова стана основата на Парадокса на Ферми, който разглежда несъответствието между (предполагаемата) статистическа вероятност да има живот извън Земята с липсата на доказателства за това. Този въпрос отразява състоянието на SETI по времето на Ферми и за съжаление нещата не са се променили много оттогава.\nИ фактът е, че това е изненадващо, когато смятате, че въз основа на дори най-консервативните оценки, трябва да има поне някакъв интелигентен живот там. И като се има предвид колко дълго съществува Вселената (13,8 милиарда години), част от този живот трябваше да достигне много високо ниво на техническо развитие досега.\nПринципите и теориите зад уравнението на Дрейк са тясно свързани с тези на Парадокса на Ферми. Наречено на американския астроном Франсис Дрейк, уравнението е опитът му да формализира теоретичните параметри, в които изследователите на SETI са работили в продължение на десетилетия.\nПо същество уравнението е средство за изчисляване на броя на извънземните цивилизации в нашата галактика, с които бихме могли да комуникираме във всеки един момент. Уравнението се изразява като N = R * x fp x ne x fl x fi x fc x L, където:\nN е броят на ETI, с които бихме могли да комуникираме\nfp е броят на звездите, които имат система от планети\nне е броят на планетите, които ще могат да поддържат живота\nfl е броят на планетите, които ще развият живота\nfi е броят на планетите, които ще развият съзнателен (известен още като интелигентен) живот\nfc е броят на цивилизациите, които ще развият модерни технологии\nL е продължителността на времето, през което тези цивилизации ще трябва да предават радио или други комуникационни сигнали в космоса\nРазбира се, много от параметрите, определени от Дрейк в уравнението си, са били обект на значителна степен на несигурност. Дори днес все още нямаме идея как да присвоим стойности на повечето от тях. Например астрономите имат доста добра представа колко звезди има в нашата галактика и средната скорост на образуване на звезди - между 100 и 200 милиарда звезди, като шепа се добавя всяка година.\nБлагодарение на неотдавнашния напредък в изследванията на екстрасоларните планети, учените могат да поставят ограничения върху броя на звездите, които имат система от планети (повечето ще имат поне 1) и броя на тези, които ще могат да поддържат живота (известни още като тези които са "потенциално обитаеми"). Така че е справедливо да се каже, че имаме доста добра представа какви са стойностите за първия, втория и третия параметър.\nОтвъд това обаче нямаме и най-малка представа. Нямаме представа колко потенциално обитаеми планети всъщност ще дадат живот, камо ли колко от тях ще развият живот, способен да комуникира с нас, или колко дълго може да се очаква такава цивилизация да живее преди някакво катаклизмично събитие или друга съдба накараха комуникациите им да спрат.\nИ как бихме могли? В момента знаем само за една планета, на която съществува живот (Земята) и само за един вид, който е способен да комуникира с радиовълни или други части от електромагнитния спектър (човечеството). Но това всъщност не е смисълът на уравнението на Дрейк.\nВ крайна сметка Дрейк предложи това уравнение като нещо като статистическо упражнение, предназначено да покаже, че дори и по най-консервативните оценки, в момента трябва да има поне няколко цивилизации, от които човечеството може да чуе.\nОсвен това, като се има предвид възрастта на Вселената, поне няколко от тези цивилизации трябваше да могат да развият изключително напреднали технологии досега. Което извежда друга важна концепция, известна като ...\nСкалата на Кардашев:\nПрез 1964 г. съветският астроном и изследовател на SETI Николай Кардашев предлага метод за класификация за групиране на видовете въз основа на тяхното ниво на технологично развитие. Получената скала имаше три нива (или типове), които класифицираха видовете въз основа на количеството енергия, която могат да използват.\nПо дефиниция, Тип I цивилизацията (известна още като „планетарни цивилизации“) са тези, които са разработили средствата да използват и съхраняват цялата енергия на своята родна планета. Според Кардашев това би довело до консумация от 4 х 1019 erg / sec, което вероятно би било под формата на синтез, антиматерия и възобновяема енергия в световен мащаб.\nСледващите са Тип II цивилизации („звездни цивилизации“), които са се развили до такава степен, че са могли да съберат цялата енергия, излъчвана от тяхната звезда - за която Кардашев предполага, че вероятно ще включва структура като Дайсънова сфера. В този случай това би се получило при консумация от 4 x 10³³ ерг / сек.\nТип III цивилизациите ("галактически цивилизации") са тези, които биха могли да използват енергията на цяла галактика, което би се отразило на потреблението на енергия от порядъка на 4 х 1044 ерг / сек.\nВъз основа на факта, че Вселената съществува от 13,8 милиарда години и факта, че нашата Слънчева система съществува само през последните 4,6 милиарда години от това, изглежда вероятно поне няколко цивилизации да са успели да постигнат ниво на развитие от тип III. Дори и с нашите скромни средства, за хората би било много трудно да пропуснат знаците на такава цивилизация\nТака че отново сме принудени да попитаме защо не сме открили признаци на интелигентен живот в космоса. Как така шансовете за интелигентен живот Изглежда толкова вероятно, но доказателствата толкова липсват? Тук нещата стават особено интересни, плашещи и повече от малко умопомрачителни.\nХипотезата на Харт Типлер и хипотезата за "Големия филтър":\nИма очевидният отговор: че извънземен интелект просто не съществува. Това беше заключението, аргументирано от Майкъл Харт, американски астрофизик в статия, публикувана през 1975 г., озаглавена "Обяснение за отсъствието на извънземни на Земята".\nТози аргумент е изяснен допълнително от математика Франк Дж. Типлер в неговото изследване от 1979 г. „Извънземни интелигентни същества не съществуват“. В онова, което е наречено предположението на Харт-Типлер, те твърдят, че ако някой ETI е разработил средствата за междузвездно пътуване, досега щеше да посети Слънчевата система.\nДруга възможност беше предложена от икономическия Робин Хансън в онлайн есе „Великият филтър - Почти ли сме минали?“, Публикувано през 1998 г. Той обобщи аргумента си:\n"Човечеството изглежда има светло бъдеще, т.е. нетривиален шанс да се разшири, за да изпълни Вселената с траен живот. Но фактът, че пространството близо до нас изглежда мъртво, ни казва, че всяко дадено парче мъртва материя е изправено пред астрономически нисък шанс за измолване на такова бъдеще. Следователно съществува a страхотен филтър между смъртта и разширяването на трайния живот и човечеството е изправено пред зловещия въпрос: колко далеч сме по този филтър? "\nСпоред Хансън този "филтър" трябва да лежи някъде между началната точка на живота (абиогенезата) и разпространението на напреднал живот извън родната планета и звездната система. Използвайки човечеството като шаблон, той очерта и процес от девет стъпки, който животът ще трябва да следва, за да създаде сложен и космически вид. Те включват:\nОбитаема звездна система (органични и обитаеми планети)\nРепродуктивни молекули (напр. РНК)\nПрокариотичен едноклетъчен живот\nЕукариотичен едноклетъчен живот\nЖивотни, способни да използват инструменти\nСпоред хипотезата на Големия филтър, поне една от тези стъпки трябва да е невероятна. Ако това е ранна стъпка, тогава съществуването на човечеството е статистическа рядкост и бъдещите ни перспективи изглеждат мрачни. Ако това е по-късна стъпка, тогава ще има много цивилизации (минали и настоящи), които са достигнали сегашното ни ниво на развитие, но не са напреднали по-нататък.\nВъв всеки случай нито един вид не е достигнал деветата стъпка в нашата галактика, или би гъмжало от доказателства за тяхното съществуване. Така че е напълно възможно интелигентните видове да не оцелеят при прехода от стъпка осма към стъпка девет, което би съвпаднало с цивилизация от ниво I към тип II.\nКакто може би подозирате, това не е добра новина за човечеството. Като се имат предвид екологичните проблеми, които станаха очевидни от втората половина на века - замърсяване на въздуха и водите, отпадъци, суша, изчерпване на озоновия слой, глобално затопляне и др.\nИ тъй като заплахата от ядрена война все още е възможна, също така е възможно интелигентните видове да бъдат унищожени. В това отношение фактът, че не сме намерили доказателства за каквито и да е ЕТИ, може да се разглежда като добър знак. Както Хансън посочва в своето есе, има и добра страна на факта, че човечеството все още не е намерило доказателства за извънземен живот:\n"Но противно на обичайните очаквания, доказателствата за извънземни вероятно са лоши (макар и ценни) новини. Колкото по-лесно беше животът да се развие до нашата сцена, толкова по-мрачни са шансовете ни за бъдещето."\nХипотеза на планетариума:\nОтвъд предположението на Харт-Типлер и Великия филтър има много други възможни причини, поради които все още не сме намерили доказателства за интелигентен живот. Друго популярно обяснение е, че причината да не намерим доказателства за ETis е, че те не искат да бъдат открити!\nПрез 2001 г. известният автор на научната фантастика Стивън Бакстър твърди толкова много в своето основно есе „Хипотезата на планетариума - резолюция на парадокса на Ферми“. В опит да разреши парадокса на Ферми, Бакстър постулира, че астрономическите наблюдения на човечеството всъщност са илюзия, създадена от цивилизация от тип III, които държат човечеството в гигантски "планетариум". Както той се изрази:\n„Възможна резолюция за Парадокса на Ферми е, че живеем в изкуствена вселена, може би форма на виртуална реалност„ планетариум “, предназначена да ни създаде илюзията, че Вселената е празна. Квантово-физически и термодинамика съображенията информират за оценки на енергията, необходима за генериране на такива симулации с различни размери и качество. Перфектната симулация на свят, съдържащ нашето настояще цивилизация е в обхвата на извънземна култура от тип К3. въпреки това задържането на кохерентна човешка култура, обхващаща ~ 100 светлинни години в рамките на перфектна симулация, би надвишило капацитета на всеки възможен генератор на виртуална реалност. "\nТази концепция е подобна на симулационната хипотеза, която твърди, че наблюдаваната Вселена всъщност е масивна холографска симулация. Тази идея има дълбоки корени в мистичната и емпирична философия, която включваше практиката да се поставя под въпрос дали реалността всъщност е реална или не.\nВ този случай обаче се предполага, че целта на задържането на човечеството в симулация е да защитим себе си (и нашите домакини) от опасностите, свързани с „първия контакт“. Вариациите на тази хипотеза обикновено твърдят, че ETI използват други форми на усъвършенствана технология, за да останат неоткрити (например устройства за прикриване или други подобни неща).\nВ опит да отговори на предизвикателството на Ферми се предлагат други възможности, които са твърде многобройни, за да се броят. Някои от най-популярните предложения обаче включват следното:\nИнтелигентният живот е много рядък:\nВъзможно е нашите търсения на доказателства за ETI все още да не са успели, защото не сме търсили достатъчно дълго. Това със сигурност се вписва в по-консервативни оценки, използващи уравнението на Дрейк.\nИнтелигентният живот е твърде отдалечен:\nСправянето с неуспеха ни да намерим доказателства за радиосигнали и други технологии за предаване се дължи на разстоянието. Най-просто казано, ETI могат да бъдат твърде далечни по отношение на пространството и времето, тъй като предаванията ще се различават само в рамките на ограничен обем пространство.\nПо същия начин е възможно цивилизациите да не са достатъчно дълго, за да се възползват от извънземни предавания. Всъщност в едно скорошно проучване, което е съавтор на Франк Дрейк, екип от учени твърди, че всякакви извънземни сигнали, уловени от човешки наблюдатели, най-вероятно ще дойдат от цивилизация, изчезнала отдавна.\nИнтелигентният живот е хибернация:\nТази възможност беше предложена от изследователя от Оксфорд Андерс Самберг и колеги от Института за бъдещето на човечеството (FHI). В своето проучване от 2017 г., озаглавено „Това не е мъртво, което може да излъже вечно: хипотезата на аестивацията за разрешаване на парадокса на Ферми“, те предполагат, че ETI са ангажирани с „аестивация“ - продължително състояние на торпорни организми, влизащи по време на особено горещо или сухо период - и изчакване на по-добри условия.\nНе знаем какво да търсим:\nВ настоящия си вид ние знаем само за една планета, която поддържа живота (Земята) и само за един пример за технологично напреднал живот (наш собствен). Поради тази причина всички наши търсения на биоподписи и технологични подписи се основават изцяло на това, с което сме запознати.\nМоже би това е проблемът и може би трябва да хвърлим по-широка мрежа. За съжаление това просто не е възможно, защото нашите учени не биха знаели откъде да започнат. Предвид ограниченията на нашата технология, ние сме принудени да търсим „подписи“, което прави търсенето на живот „тъй като не го познаваме“ невъзможно.\nНе търсим достатъчно дълго:\nВ космологично отношение човечеството е „напреднал“ вид за много кратко време. Радиокомуникациите съществуват на Земята едва от края на 19 век, а радиотелескопите съществуват едва от 30-те години на миналия век. Като такова може да е, че не е изминало достатъчно време извънземните да се захванат по нашите радиопредавания или ние да вземем техните.\nИнтелигентният живот вече е тук!:\nЕто възможност, която никой почитател на научната фантастика няма да успее да разпознае! Може би извънземните не само съществуват, но се движат сред нас и събират информация, докато говорим. Трябва да признаете, че ако някога сме открили ETI и сме били в състояние да осъществим контакт, няма ли да искаме първо да направим малко разследване, за да предотвратим някакви „културни недоразумения“?\nИнтелигентният живот се самоунищожаваили други: Тук имаме разширението на хипотезата за Големия филтър. При този сценарий може да се окаже, че нито един интелигентен вид не оцелява от изменението на климата, ядрената война и т.н., или че по-напредналите видове унищожават по-малко напредналите видове - създавайки илюзията, че интелигентният живот е рядък.\nЧовечеството е рано за партито:\nДруго отрезвяващо предположение е, че човечеството всъщност е един от първите интелигентни видове, появили се във нашата Вселена и не е намерил нито един интелигентен вид, защото все още не е достигнал нивото ни на развитие. Професорът от Харвард Абрахам Льоб и колеги предложиха тази възможност в проучване от 2016 г., озаглавено „Относителна вероятност за живот като функция на космическото време“.\nПроучвайки възможността животът да се появи в звездна система като функция от времето, те откриха, че дълготрайните звезди (като червени джуджета с ниска маса, тип М) имат най-добрите шансове за създаване на животопланетни планети. В това отношение може да се твърди, че човечеството всъщност е ранно пристигане в партията, а не късно (както обикновено се предполага).\nУви, всички тези възможности са информирани от един и същ основен проблем: ние просто не знаем. Докато не намерим примери за извънземен живот и ETI, няма да знаем с каквато и да е увереност при какви условия животът може да възникне и да се развива.\nВъзможни откривания на ETI:\nМеждувременно съществува вероятността човечеството да е намерило доказателства за ETI и просто да не е осъзнало това. Също така има многобройни случаи, когато потенциални сигнали са били открити и ние просто все още не сме успели да докажем, че те идват от извънземен източник.\nНа 15 август 1977 г. астрономите, използващи радиотелескопа Big Ear в Държавния университет в Охайо, откриват 72-секунден радиосигнал, идващ от посоката на Съзвездието Стрелец. Този мощен сигнал, който бързо спечели прякора „УАУ! Сигнал ”, се смяташе от някои за извънземен по произход.\nОттогава WOW! Signal е постоянен източник на противоречия между изследователите и астрономите от SETI. Това е така, защото всички опити до момента да се намери естествена причина - включително астероиди, екзопланети, звезди, сигнали от Земята, водородни облаци и комети - са неубедителни. Към днешна дата той остава най-силният кандидат за възможно предаване на извънземни.\nНа септември 2015 г. граждански учени от проекта „Ловци на планети“ забелязаха, че звездата KIC 8462852 (известна още като Tabby’s Star) изпитва мистериозно потапяне в блясъка. Разположена в съзвездието Лебед, на около 1470 светлинни години от Земята, тази звезда изпитва колебания и има спад до 22% в яркостта.\nОттогава обсерватории по целия свят отбелязват допълнителни случаи на затъмняване и са проведени множество проучвания, за да се опитат да предложат естествено обяснение за това поведение. Те варират от диск на околозвездни отломки, разрушени комети и астероиди до наличието на гигантска планета, планета с пръстени или планета, консумирана в миналото.\nПредложението обаче, че нередовното затъмняване може да бъде причинено от наличието на извънземни мегаструктури, привлече най-голямо внимание. Въпреки че не са представени доказателства в подкрепа на тази идея, фактът, че нито едно естествено обяснение не е могло да обясни поведението на звездата, го запазва в общественото съзнание.\nБързи радио изблици (FRB) при повторение:\nЕто още един пример за астрономически явления, който изглежда се противопоставя на естественото обяснение. По принцип FRB са краткотрайни радиоимпулси, които продължават само няколко милисекунди. Тъй като първият беше открит през 2007 г. (известен като Lorimer Burst), бяха открити само около две дузини (най-вече в архивни данни) и само шепа се повтаря.\nВ случай на еднократни събития се предлагат няколко теории за това, което ги причинява - вариращи от експлодиращи звезди и черни дупки до пулсари и магнетари. Към днешна дата обаче не е предложено жизнеспособно обяснение за повтарянето на FBR, което кара някои да предполагат, че те може да са доказателство за извънземни радиопредавания.\nНа 19 октомври 2017 г. телескопът за панорамно проучване и система за бързо реагиране-1 (Pan-STARRS-1) в Хавай обяви откриването на обект с име 1I / 2017 U1 (известен още като „Oumuamua). За разлика от многото близки земни обекти (NEO), които периодично преминават близо до Земята, „Oumuamua е първият от известните обекти, дошъл от междузвездното пространство.\nСлед провеждането на множество последващи наблюдения, учените все още не могат да определят дали „Oumuamua е астероид или комета. От една страна, данните за състава му показват, че е вероятно да бъде ледено, но не е образувало опашка като комета. След това обаче той ускорява от Слънчевата система като кометата, когато изпитва изпускане на газове.\nВъз основа на поведението му двама учени от Харвард-Смитсоновия център по астрофизика - Шмуел Биали и проф. Абрахам Льоб - предположиха, че „Оумуамуа всъщност може да е междузвездно светлинно платно или останки от междузвезден космически кораб. Това не само ще обясни защо се е ускорило в резултат на радиационно налягане от нашето Слънце, но и ще обясни „орбитата на Oumuamua.\nКато начало, след навлизане в Слънчевата система, „Oumuamua премина през 0,25 AU от нашето Слънце, което е добра орбита за прихващане на Земята, без да изпитва твърде много слънчево облъчване. В допълнение, той достигна до 0,15 AU от Земята, което би могло да бъде резултат от орбитални корекции, предназначени да улеснят прелитането.\nАко това наистина беше така, тогава „Oumuamua можеше да предава изображения на Земята в домашната си система, докато говорим! Възможно е също така нашата Слънчева система да е пълна с останките на много междузвездни сонди в момента, тъй като астрономите са заключили, че обекти като „Oumuamua влизат редовно в нашата Слънчева система.\nДесетилетия по-късно Парадоксът на Ферми продължава да ни преследва. Нещо повече, уравнението на Дрейк продължава да служи като мисловен експеримент, където повечето от параметрите все още са обект на голяма несигурност. Докато не намерим доказателства за живота отвъд Земята, няма да разберем дали животът е способен да възниква и да процъфтява при условия, които не са "подобни на Земята". И докато не намерим доказателства за интелигентен живот отвъд Земята, няма да знаем със сигурност дали има такива.\nНо това е страхотното в Fermi Paradox: трябва да го решите само веднъж! В момента, в който намерим доказателства за извънземна цивилизация (ако приемем, че някога го направим), Парадоксът ще бъде решен за всички времена. И наистина няма значение дали цивилизацията все още е жива или не. Един сигнал, един поглед на мегаструктура или едно потвърдено наблюдение на космически кораб и ние ще знаем със сигурност, че човечеството не е само във Вселената.\nМеждувременно всичко, което можем да направим, е да изчакаме и да се подобрим в търсенето му!\nУикипедия - Ферми Парадокс\nУикипедия - страхотен филтър\nНАСА - Някой там?\nИнститут SETI - Парадоксът на Ферми\nПарадоксът на Ферми - Възможни отговори\nНАСА - „Парадоксът на Ферми: подход, основан на теорията за проникване“ от Джефри Ландис\nУниверситет "Джордж Мейсън" - "Великият филтър - Почти ли сме минали?" от Робин Хансън\nГледай видеото: Aliens under the Ice Life on Rogue Planets (Може 2022).\nCopyright 2022 \_ Разберете дали съществуват извънземни: Възможни решения на парадокса на Ферми...


Още 100 потребители поема социалният патронаж в Горна Оряховица - Times.BG\nОще 100 потребители поема социалният патронаж в Горна Оряховица\n19 март, 2020 Ана Минева Горна Оряховица\nОт 23 март (понеделник) още 100 души в Горна Оряховица ще получават топла храна, която ще се приготвя в базата на Домашния социален патронаж. Мярката е временна и се въвежда докато трае извънредното положение.\nЦелта ни е да бъдат обхванати максимален брой самотноживеещи възрастни хора, за да се ограничи тяхното излизане навън. Трябва да се погрижим за тях и да ги предпазим. Именно за да не излизат от домовете си, заявяването на услугата ще стане по телефона, коментира кметът на Общината инж. Добромир Добрев.\nНуждаещите се възрастни хора могат да се обадят на телефон в Информационния център на Общината – 0882 165 369 – Добромира Енчева и да заявят 3 имена, постоянен адрес и телефон за връзка. Ако храната ще се доставя на настоящия адрес, трябва да се каже и той.\nХрана ще се доставя на възрастни хора на 70 и над 70-годишна възраст, които са самотно живеещи без близки и роднини в населеното място. При първата доставка на храната, потребителите ще подпишат заявление, договор и ще внесат депозит от 25.00 лв. Сумата е за първите две седмици на доставяне на храната.\nТоплата храна ще се доставя от понеделник до петък включително, а менюто включва супа, основно ястие и хляб.\nОт тази мярка могат да се възползват и самотноживеещи възрастни хора, които в момента са в списъка на чакащите за услугата на Домашен социален патронаж.\nЗаявленията по телефона ще се приемат до петък.


Рилски замръзна за 3 минути в Сибир | picknroll.bg\nРилски замръзна за 3 минути в Сибир\nРилски спортист замръзна за 3 минути при гостуването си в далечен Сибир. Не става дума за атмосферните условия при визитата на Красноярск, където температурата днес бе -11 градуса, а за това, че домакините от Енисей охладиха устрема на българския си съперник за около 180 секунди, което се оказа достатъчно за да спечелят с 20 точки, нанасяйки втора поредна загуба на самоковския тим, този път с изражение 84:104.\nТова бе трето поражение за носителите на Купа България за 2016 година в груповата фаза на турнира за Купата на ФИБА Европа и така след четири изиграни мача възпитаниците на Людмил Хаджисотиров имат едва една победа и почти никакви шансове за класиране в следващия етап.\nИначе началото на днешния двубой бе обнадеждаващо за Рилски. Йордан Бозов започна вихрено и подкрепян от Ненад Делич държеше своите близо до класния съперник, за да се стигне до 27:26 в полза на родния тим след сирената за край на началната четвърт.\nШестнадесетте точки без отговор от страна на домакините в рамките на малко повече от 3 минути през втората част на срещата. Рилски бе задържал част от инерцията от първата част и водеше с 37:36, но 16-0 за Енисей направи разликата 37:52, а на почивката тя остана с такова измерение за 41:56.\nПрез третата част баскетболистите от Самоков на няколко пъти сваляха изоставането си до под 10 точки, но въпреки положените усилия Енисей пак водеше убедително след нейния край – 67:80. Финалните 10 минути не бяха белязани от нещо съществено и така българите бяха надиграни с 84:104.\nСюлейман Браймо (Енисей)\nРоденият в Бенин нигериец с американски паспорт се оказа тотална мистерия за Рилски спортист. 203-сантиметровият кадър на Райс Юнивърсити си поигра с българската защита и вкара 22 точки за само 23 минути на терена. Браймо бе близо до перфектна успеваемост с 9/10 стрелби за 2 точки, 1/2 за 3 точки и 1/1 при наказателните удари, като хвана 4 борби, удари 1 чадър и направи 1 завършващ пас.\nноември 9, 2016 in България, Европа. Етикети:Рилски\nРилски спортист изпусна да изненада Енисей\n← NBA реагира на победата на Тръмп\nГрег Попович изпитвал звездите си за изборите →


store.bg - бухалки 1за художествена гимнастика sasaki - 4\n... ... Търсене на: бухалки 1за художествена гимнастика sasaki Страница 5 от общо 12\nИграта по гръб или корем с активната гимнастика на "Moulin Roty" ще спомогне за правилното физическо развитие на вашето бебе. Тя пренася малчугана в един нов, забавен и интригуващ свят. Когато детето е легнало по гръб, движенията на ръцете и тялото се насърчават чрез висящите играчки, като по този начин се укрепва физическото здраве, развиват се сетивните умения и координацията. Активната гимнастика има 4 играчки - 3 плюшени играчки и една дрънкалка. Главата на животинчето може да се използва, като възглавничка за опора и подкрепа на вашето мъниче при игра по корем. В позиция за игра по корем бебето развива ...\nВашето малко бебе ще бъде привлечено от приятелското лице на динозавърчето, светлите цветове и контрастните мотиви. Сред предимствата на активната гимнастика са забавните звуци, които динозавърът издава. Когато бебето повдигне двете шумящи текстилни парчета, под тях ще открие картинки на жабка и динозавър. Вътрешната част на активната гимнастика е изработена от мека памучна материя за удобство на детето. Текстилната обвивка може да се пере в пералня. Активната гимнастика има диаметър от ∅ 90 cm. ...\nАктивна гимнастика - Pastel: Pink Blanket\nАктивната гимнастика "Pastel" на "Cangaroo" е мултифункционален забавен център с различни играчки. Има ярки цветове, които спомагат за развитие на зрението на детето и арка, на върха на която се намира вграден механизъм с функция музика и светлина. По продължение на арката са разположени 6 играчки (4 плюшени играчки, 1 гризалка, 1 дрънкалка), които могат да бъдат използвани самостоятелно. В комплекта има включена и допълнителна възглавничка. Механизмът се задейства с 3 броя АА батерии, които можете да закупите отделно. Характеристики: укрепва физическото здраве на бебето развива двигателните ...\nАктивна гимнастика - Pastel: Blue Beach\nИграта по гръб или корем с активната гимнастика "Градина" на "Lorelli" ще спомогне за правилното физическо развитие на вашето бебе. Тя пренася малчугана в един нов, забавен и интригуващ свят. Когато детето е легнало по гръб, движенията на ръцете и тялото се насърчават чрез висящите играчки, като по този начин се укрепва физическото здраве, развиват се сетивните умения и координацията. Играчките притежават удобни пластмасови халки, благодарение на които лесно може да ги свалите и закачите на всяка бебешка количка, столче за кола тип "кошница" или детско креватче. Постелката може да се използва ...\nИграта по гръб или корем с активната гимнастика "Приказка" на "Lorelli" ще спомогне за правилното физическо развитие на вашето бебе. Тя пренася малчугана в един нов, забавен и интригуващ свят. Когато детето е легнало по гръб, движенията на ръцете и тялото се насърчават чрез висящите играчки, като по този начин се укрепва физическото здраве, развиват се сетивните умения и координацията. Играчките притежават удобни пластмасови халки, благодарение на които лесно може да ги свалите и закачите на всяка бебешка количка, столче за кола тип "кошница" или детско креватче. Постелката може да се ...\nИграта по гръб или корем с активната гимнастика "Самолет" на "Lorelli" ще спомогне за правилното физическо развитие на вашето бебе. Тя пренася малчугана в един нов, забавен и интригуващ свят. Когато детето е легнало по гръб, движенията на ръцете и тялото се насърчават чрез висящите играчки, като по този начин се укрепва физическото здраве, развиват се сетивните умения и координацията. Играчките притежават удобни пластмасови халки, благодарение на които лесно може да ги свалите и закачите на всяка бебешка количка, столче за кола тип "кошница" или детско креватче. Постелката може да се използва ...\nТърсене на: бухалки 1за художествена гимнастика sasaki Продукти 49-60 от общо 137