подкаст: черни бръснари и бръснарници през 19 век | изкуството на мъжествеността"\nПодкаст # 260: Рицарите на бръснача\nБръснарницата е важна институция в афро-американската общност от поколения насам. Но това, което мнозина не знаят, е, че до ерата на Реконструкцията почти всички бръснари в Съединените щати - независимо дали са подстригвали косите на бели мъже или чернокожи мъже - са били афроамериканци и това бръснарство е осигурило на много чернокожи мъже достатъчно добър живот за влизане в горната средна класа.\nДнес в предаването разговарям с историка Дъглас Бристол за неговата книга, разказваща тази загубена част от американската мъжка история. Нарича се Рицари на бръснача: Черни бръснари в робство и свобода. Днес в шоуто, Дъг и аз обсъждаме възхода на черния бръснар в робовладелските държави на юг, влиянието, което черните бръснари оказаха в бялата общност, и как черните бръснари проправиха пътя към съвременната бръснарница. Също така обсъждаме факторите, довели до сегрегацията на бръснарницата и защо тя поддържа по-силна привързаност сред чернокожите в сравнение с техните бели колеги.\nНиският статус на бръснарската професия през 19 век\nВисокият статут на черен роб бръснар може да получи в общността на белите\nНапрежението, което съществуваше между черните бръснари и техните бели клиенти\nКак един роб бръснар в крайна сметка финансово издържа своя господар\nКак освободени чернокожи бръснари станаха едни от най-богатите мъже в афро-американската общност\nПолитическото влияние на много черни бръснари в Републиканската партия след Гражданската война\nКак черните бръснари създават луксозната бръснарница през 19 век\nКакво мислеха чернокожите лидери като Фредерик Дъглас за успешните чернокожи бръснари\nПроцесът на чиракуване, разработен от рицарите на бръсначите, за да обучава бъдещи черни бръснари\nКак системата за чиракуване помогна да се затвърди централното място на бръснарницата в афро-американската общност\nУспешните чернокожи бръснари, които създадоха първите застрахователни компании за афро-американци\nЗащо белите мъже предпочитат да се подстригват от черни бръснари въпреки притока на бели европейски бръснари в края на 19 век\nКак държавното лицензиране в края на 19-ти век е довело до сегрегацията на бръснарницата\nКак изобретяването на предпазната самобръсначка допринася за упадъка на бръснарницата в края на 19 век\nЗащо бръснарницата имаше по-силна опора сред афро-американските мъже, отколкото при белите мъже\nЗащо всеки мъж трябва да отиде в бръснарница\nФредерик Дъглас: Как робът беше направен мъж\nМайсторство: Трите жизнени стъпки от фазата на чиракуване\nАрхетипи на американската мъжественост: Героичният занаятчия\nКрал C. Gillette\nКак да се бръснете като дядо си: Безопасно бръснене\nРицари на бръснача: Черни бръснари в робство и свобода е чудесно четиво в една забравена част от американската история на хората. Ако обичате да посещавате бръснарници (и се надяваме да го направите!), Силно препоръчвам да вземете копие от тази книга, за да научите повече за историята на тази мъжествена институция.\nКлуб на месоядни животни. Вземете кутия занаятчийски меса, изпратени директно до вашата врата. Използвайте код за отстъпка AOM при плащане за 15% отстъпка от първата си поръчка.\nShari’s Berries. Вземете малко шоколадови къси ягоди само за $ 19,99, изпратени директно до вашата врата. Използвайте код MANLINESS, за да заявите офертата.\nБрет Маккей: Добре дошли в друго издание на подкаста „Изкуството на мъжествеността“. Бръснарницата е важна институция в афро-американската общност от поколения, но това, което мнозина не знаят, е до ерата на Реконструкцията, почти всички бръснари в Съединените щати, независимо дали са подстригвали косите на бели мъже или чернокожи мъже, те бяха афро-американци и това бръснарство осигури на много чернокожи мъже достатъчно добър живот, за да навлязат в горната средна класа още през 19 век.\nЕ, днес в предаването разговарям с историка Дъглас Бристол за неговата книга, разказваща тази загубена част от американската мъжка история. Нарича се Рицарите на бръснача: Черните бръснари в робство и свобода. Днес в шоуто, Дъг и аз обсъждаме възхода на черния бръснар в робовладелските държави на юг, влиянието, което черните бръснари оказаха в бялата общност, и как черните бръснари проправиха пътя към съвременната бръснарница. Също така обсъждаме факторите, довели до сегрегацията на бръснарницата и защо бръснарната поддържа по-силна привързаност сред чернокожите в сравнение с техните бели колеги.\nНаистина завладяващо шоу. След като шоуто приключи, разгледайте бележките за шоуто на AOM.is/blackbarber.\nДъглас Бристол, добре дошъл в шоуто.\nДъглас Бристол: Е, здравей Брет. Радвам се, че съм тук.\nБрет Маккей: Вие сте професор по история. Получихте страхотна книга, която четох, защото бръснарниците са нещо, което ни интересува тук в Изкуството на мъжествеността. Но вие изследвате историята на бръснарниците, особено черните бръснари в американската история. Книгата се казва Рицари на бръснача. Сега бръснарниците някак се превърнаха в тази идеализирана американска институция и за афро-американската общност черната бръснарница беше като основополагащ камък за общността на мъжете.\nТова, което мислех за интересно, за което говорите във вашата книга, е, че преди 20-ти век черните бръснари обслужвали предимно бяла клиентела и всъщност, както подчертавате в книгата си, повечето бръснари в Америка преди Гражданската война били черни.\nКакъв беше статутът на бръснарската професия в края на 18-ти и началото на 19-ти век в Америка, което накара повече чернокожи мъже да се включат в професията, за разлика от белите?\nДъглас Бристол: Еха. Докоснахме много въпроси, които са включени в тази книга. Както казахте, искам да проследя и просто да говоря за това колко важно място имат черните бръснарници за днешната афро-американска общност. Мисля за филма 'Бръснарница' и за героя, който всички обичат, Еди, говори за това, че това е селският клуб на черния човек. Това е мястото, където чернокожите могат да говорят свободно, без да бъдат под наблюдение от белите и да мислят за това, което искат. Ето защо там бяха планирани протести за граждански права. Всъщност аз съм в Мисисипи и имаше бръснарница в Хатисбърг, Мисисипи, толкова много от мъжете мигрираха в Чикаго, че бръснарят се премести в Чикаго и го нарече The Hattiesburg Barbershop.\nКакто посочихте, моята книга е за тази забравена глава от историята на черните бръснари през 18 и 19 век, когато те служеха на бели мъже, а не на черни мъже. Това, което го прави още по-любопитен, когато мислите за това, е, че ако погледнете портрети от 19-ти век или какво ли още не, момчетата бяха доста рошави. Те не се тревожеха толкова за прическата си. Отидохте в бръснарница, защото искахте бръснене и единственият начин да го постигнете беше с бръснач с прав ръб. Това е историята на бръснача на черния мъж в гърлото на белия човек.\nРазбира се, задавате страхотен въпрос. Защо това стана обичайното нещо в страната? Отговорът има много общо с разбирането на расовите отношения. Ако се замислите, това все още е вярно в много отношения. Повечето бели мъже всъщност вече не ходят на бръснарници. Когато отиваме в магазин, обикновено ни подстригват някой с различен статус. Това е жена. Това е имигрант. Има феномен, който продължава в бръснарството, който води началото си от Европа от 16-ти век, когато един от начините, по които хората твърдят, че са джентълмени, е, че се грижат за косата си и бръснат мустаците от лицето си. Да се подстригваш първоначално се е смятало за начин да се отличиш в обществото и ти разчиташ на слугите да го правят. Именно асоциацията на личните услуги, които се грижат за тялото ви чрез подстригване и бръснене на мустаците, прави бръснарството свързано извън черната общност с нисък статус.\nПрез 18 и 19 век видяхме, че първите бръснари роби всъщност са собственост на плантатори от големи насаждения. Това е шепа, може би 50 плантатори са имали достатъчно роби, 100 или повече, където всъщност биха могли да имат домашни служители, които да включват това, което те наричат роб, чакащ човек, който често не само подстригва косата на господаря си и се грижи за дрехите и да го обръсне, но също така ще му послужи като майордомо, помагайки за воденето на книги, контролирайки други роби на плантацията.\nТова, което наистина е ключово, и това стига до странната двойственост на бръснарите, която наистина виждате в черните бръснари от 19-ти век. От една страна, поради расовата разлика и в началото, защото чернокожите бяха собственост на хората, на които обслужваха, статутът е много неравен. Въпреки това, връщайки се към Еди от Barbershop, той посочва, че една от функциите на бръснар е да бъде нечий моден треньор. Това наистина дава авторитет на този човек, защото отивате при бръснар, надявайки се, че ще ви накарат да изглеждате добре, да изглеждате хип и това му дава сила. Винаги има напрежение в отношенията между белия клиент и черния бръснар.\nБрет Маккей: И аз мислех, че е интересно, връщах се към идеята за робските бръснари за тези южни плантатори. Често избират някой от своите роби да бъде това, което наричат чакащия. Чакащите мъже всъщност щяха да станат много гениални. Те щяха да носят прахообразни перуки и да имат хубави дрехи и трябваше да слушат разговорите на своите господари с други бели мъже в елитните среди. Те по някакъв начин сами се превърнаха в елит. Както казахте, техните господари разчитаха на своя чакащ човек, за да изглеждат страхотно. Как се разви тази динамика там между господар и роб, където имаше роб, който в някои случаи беше също толкова гениален като теб, подстригваше косата ти и всъщност ти даваше информация как да се представиш по-добре?\nДъглас Бристол: Може би най-добрият начин да се отговори на този въпрос е да се даде пример за много богат плантатор на име Ландън Картър, който е бил трето поколение плантатор, който е притежавал няколко хиляди декара, над 100 роби, и наистина връзката му нагоре и надолу с неговото чакане човек, който е кръстен Насау.\nВ тази история има няколко неща, които наистина разглеждат важни въпроси. Ключовото нещо при говоренето за робския бръснар има сила, защото той разбира как да накара господаря си да изглежда по правилния начин за придобиване на статут, е акултурацията. Едно от основните открития през последните 20 години в историята на робството, особено в периода преди Американската революция, робите, които са научили англо-американската култура, са били по-полезни за своите господари, но в същото време те са били по-обезпокоителни защото те разбираха света на господаря. За да се върна към онзи пример за Ландън Картър и Насау, Картър всъщност разреши на Насау да лекува, той всъщност беше народен лекар, така че лекуваше дори членове на собственото семейство на Картър. Той събира дългове. Той се грижеше за конете си. Но имаше и наистина лош навик за пиене. Изглежда, Насау просто се радваше да пъха нос по лицето на господаря си. Всичко това е от дневника на Ландън Картър.\nЕдна от историите, които поставих в книгата, разказва за това как Ландън Картър отива на парти в друга плантационна къща и когато си тръгва, не може да намери Насау да го откара вкъщи, защото Насау е пил някъде и Ландън Картър в крайна сметка е взел каретата си заседнал в калта. Той изважда това нещо и след това идва да язди, идва Насау и синът му пияни като скункс, язди, смее се и просто го оставя в калта. Има това усещане за напрежение поради тази сила от двете страни на връзката, свързана с познаването на културата.\nБрет Маккей: Какво направиха бръснарите роби, успяха ли да спечелят известно уважение в елитните бели кръгове поради своята благородство? Мисля, че дадохте пример за един тип, който направи косата на дама. Не знаех това. Още през 18 век, когато всички носели прахообразни перуки, дамите трябвало да си обръснат главите. Не знаех това.\nДъглас Бристол: Добре. Ето как бяха възможни перуките. Това, разбира се, е наистина изненадващо, защото по-късно през 19 век расовите стереотипи се променят и получаваме идеята, че всички чернокожи мъже тайно са искали да изнасилват бели жени, така че правите всичко възможно, това е цялата основа за сегрегация, за да ги държите отделно . И все пак, в годините непосредствено след бунта на хаитянските роби, Пиер Тусен, който беше роб, напуснал семейството на господаря си след бунта на хаитянските роби, той беше част от този среден клас цветни хора, които бяха смесени раси, които бяха по същество средните хора, надзорниците, мениджърите на плантации в Хаити. Те трябваше да избягат от острова, когато имат този успешен бунт на робите и той в крайна сметка издържа семейството на господаря си, живеещо в Ню Йорк. Истинската му привлекателност е, че хората го смятаха за перфектния джентълмен, толкова много, че един от клиентите му всъщност написа възхитена биография на Toussaint.\nБрет Маккей: И аз мислех, че е лудост, когато робът, или бившият роб, или робът издържа семейството на господаря от собствения си джоб.\nДъглас Бристол: Е, както обсъждам в книгата, наистина има смисъл за него, защото черната кожа е свързана с деградация. Има някои писма, с които той си кореспондира с приятели, където говори за своето разочарование, че белите не са в състояние наистина да разберат, че той е мислещ човек като тях.\nС Toussaint той трябваше да подкрепи своя господар, защото той трябва да има някои претенции към учтивото общество. Живеейки с господаря си, той беше уважаван, което го направи приемливо да се грижи за тези първокласни жени, на които обслужваше. По-късно, когато господарите му починаха, той всъщност продължава да прави вечери за своите клиенти, но няма да седи и да се храни с белите хора. Той поддържа тази дистанция, но като забавлява, поддържа тази връзка с елитното общество на гените.\nБрет Маккей: Мисля, че и вие говорите за това, това е свързано с това, че след революцията започна да има тази еманципация на роби на север и в горния юг. Говорите за това как бившите бръснарски роби биха поддържали връзки с бившите си господари дори след като са били освободени, за да преминат по-плавно към освободени.\nДъглас Бристол: Добре. За тази връзка е важно да се мисли. Ние мислим, че еманципацията означава, че робите можете да освободите и да излезете и да имате напълно независим живот. Това не беше възможно, тъй като свободните чернокожи на юг имаха много ограничени законни права. Например, ако притежавате бизнес, трябва да можете да събирате дългове, но тъй като чернокожите не могат да свидетелстват срещу белите в съда, беше много практичен въпрос, че трябва да имате някакъв бял покровител, който да действа от ваше име при обстоятелства като това.\nБрет Маккей: Много от тях поддържаха връзки с тях.\nПреди Гражданската война споменахме това по-рано, повечето бръснари бяха чернокожи и обслужваха предимно бяла клиентела. Тъй като бръснарят се смяташе за длъжност с нисък статус, белите хора смятаха, че това е под тях, затова черни хора се намесиха, за да запълнят тази длъжност. Но както казахте по-рано в самото начало, има тази странна социална динамика. Имахте черен мъж, който се възприемаше като подчинен, деградирал, с бръснач до гърлото на бял човек, който беше на власт. Каква беше социалната динамика в бръснарниците между чернокож собственик на бизнес и бял покровител преди Гражданската война?\nДъглас Бристол: Това е отличен въпрос, защото това е истински ритуал на властта. Когато белият клиент влизаше, без значение дали говореше със собственика на магазина, без значение дали познаваше бръснаря от години, той щеше да се почувства свободен да заповяда дали си е измил ръцете наскоро или кърпата беше чист, толкова ясно утвърждаващ властта си над чернокож. Но след това се качва на стола и, разбира се, се обляга назад и оголва гърлото си. След като се опени, той дори не може да говори, защото ако отвори уста, ще бъде пълен с крем за бръснене. Моето разбиране за това е, че това потвърждава по-голямата им сила, като е бяло, защото не са имали съмнение, че чернокожите са по-ниски от тях. И така, това показва тяхното майсторство да излагат живота си на риск, като излагат гърлото си на чернокож и знаят, че никога нищо няма да се случи.\nБрет Маккей: Различавала ли се е социалната динамика в зависимост от това в коя част на страната сте били, ако сте били в северните щати, средноатлантическите щати или дълбокия юг?\nДъглас Бристол: Има две неща, за които да говорим за това. Първо, хората често предполагат, че това е южна история, защото повечето афроамериканци са живели на юг, а не е така. Черните бръснари бяха най-последователните успешни чернокожи бизнесмени в цялата страна и всъщност има добри доказателства, които предполагат, че първите чернокожи мъже, живеещи в Чикаго, Лос Анджелис и Сиатъл, са били черни бръснари, тъй като тази ниша е толкова утвърдена, че те може да отиде навсякъде и да отвори магазин.\nБрет Маккей: Промени ли се динамиката между собствениците на чернокожи фирми и техните бели клиенти в зависимост от това дали са в Чикаго, Ню Йорк или Чарлстън?\nДъглас Бристол: Преди Гражданската война наистина не виждате никаква разлика. Всъщност, някои британски посетители, те са много любопитни за това явление, тъй като както пише един английски пътешественик, в повечето случаи белите мъже избягват да бъдат наоколо с чернокожи мъже и след това при тези обстоятелства изглежда обичат да ходят в бръснарницата. Те забелязаха, че това дори е вярно в Ню Йорк. Един пътешественик даде обяснението, че им позволява да играят господаря в общество, в което наистина вече няма роби, защото белите просто биха могли да се измъкнат с определено поведение с черни слуги, което белите слуги не биха толерирали.\nСега, след Гражданската война, всичко се променя, защото, разбира се, Републиканската партия е доминираща на север и това беше партията на еманципацията. Най-добрият пример е Джордж Майерс, известният бръснар от Кливланд, Охайо, който беше близък приятел на Марк Хана. Той получи достатъчно черни гласове на конгреса, за да накара Уилям Маккинли да бъде номиниран за номинацията на Републиканската партия за президент. Имаше бръснари като Майерс, които играеха активна роля в патронажната политика, защото, разбира се, това, което щеше да е основното, за което белите мъже ще говорят в магазина, беше политиката. Политика и бизнес. Те бяха в контекст, в който републиканската партийна политика на Север прави приемливо участие на чернокожи мъже. Връзката беше съвсем различна, защото те бяха партньори, неравноправни партньори, за да се уверят, че Републиканската партия яздеше победа на всеки избор.\nБрет Маккей: А на юг сигурно не беше така.\nДъглас Бристол: Нищо подобно. Макар и достатъчно интересно, Джон Рапиър-старши, който живееше във Флоренция, Алабама, накара няколко от синовете му да станат бръснари, а един от синовете му всъщност стана конгресмен по реконструкцията, но Джон-старши беше първият афро-американски служител в щата на Алабама. Има петиция, така че знаем защо решиха да го изберат, той беше гласуващ на всички неща в Алабама и белите, подкрепящи това назначение, написаха, че можем да се доверим на нашия бръснар Джон да бъде консервативен. Така че, на южен бръснар може да се вярва, че ще бъде дискретен и никога няма да оспорва обществения ред пред белите.\nБрет Маккей: И аз мислех, че е интересно, нямах представа за това, но преди Гражданската война и въпреки че се възприемаше като подчинена окупация, черните бръснари се превърнаха в едни от най-богатите мъже в Америка преди антебелум. Някои от тях оставяха имения от сто хиляди долара след себе си. Някакви забележителни примери за финансово успешни черни бръснари, на които сте попадали?\nДъглас Бристол: Интересното е, че мога да ви кажа имената на хора, които са имали много пари, но те обикновено не са били хора, които са известни в други отношения, така че не се фокусирах толкова върху тях. Мисля, че по-големият въпрос е, че заедно това, което рицарите на бръснача, както те обичаха да се наричат, е, че са успели да измислят нещо ново. Те бяха истински предприемач, където не само рискуват парите си, но и измислят нова иновативна идея. Тази идея беше първокласната бръснарница. Това, което правеха с това през 20-те години на 20-ти век, тази мода удари американските градове да имат хотели, които имаха това, което се наричаше салони, което беше корупция на салона, който е обществена стая, която ще намерите в аристократична къща. Това щяха да бъдат дворци на хората. Идеята беше, че американците могат да отпразнуват своето равенство и своя просперитет, като се смесят заедно в тези обществени условия, където очевидно са били много гениални.\nБръснари, като приеха някои от атрибутите на викториански салон, завесите, тапицерията, така че първите бръснарски столове, които бихме разпознали, бяха адаптирани от черни мъже. Те щяха да имат тапицирани столове, които да се накланят, което беше значителен напредък в сравнение с предишното. Разбира се, това са големи заведения, разположени централно често във водещия хотел в града. Именно тяхното развитие на услугата включваше луксозния опит, който ги накара да отблъснат белите конкуренти през останалата част от 19-ти век. Разбира се, това е, което доведе до печалбата.\nБрет Маккей: Но и аз мислех, че е интересно, те успяха да отблъснат белите конкуренти и ще разберем повече за това как белите бръснари по-късно са счупили монопола върху бръснарската търговия. Говорите за някои от тези хора, които са спечелили много пари. Изглеждаха някак двусмислени относно професията си. Те бяха като: „Да, спечелих много пари“, но въпреки това усещаха жилото на ниския статус, защото бяха бръснар.\nДъглас Бристол: Мисля, че може да имате предвид някои от коментарите, направени от чернокожи лидери като Фредерик Дъглас или Мартин Делани или Дейвид Уокър, които в различни моменти критикуваха бръснарите за свалянето на състезанието, като затвърдиха стереотипите, че чернокожите са сервилни . Това е нещо, за което всъщност карам студентите да пишат за това, където разглеждат тези редакции и дебатират, знаете ли, да пиша хартия, за която говорим, честна критика ли е или не? Едно от нещата, които се появиха в дискусия със студентите, е, че има някои подобни коментари за рап звездите днес, като Flavor Flav, много чернокожи хора смятат, че черните изглеждат нелепо. Той продава главно албуми на тийнейджърки бели мъже. Това е подобен феномен. Можем да го разберем чрез сравнение.\nБрет Маккей: Добре. Това е интересно. Сравнение.\nМислех, че е интересно, че в афро-американската общност те бяха някак двусмислени по отношение на бръснарите. От една страна, те се гордееха с рицарите на бръснача, защото бяха предприемачески. Те бяха собственици на бизнес. Това беше път към живота на средната класа. В същото време, както казахте, Фредерик Дъглас ги критикуваше, защото те правеха това чрез ролята на бръснар, който беше подчинена позиция.\nДъглас Бристол: Е, както правя в книгата, трябва да погледнете какво искаше Дъглас, за да видите дали е разумно. Можете да схванете идеята, че не сте, както биха казали хората, добре представяйки се, за да изиграете глупостта и да се ухилите и да се усмихвате за белите клиенти. Но това, което Дъглас, в поредица от публикации, които публикува във вестника си, призова родителите да направят децата си механици, а не сервитьори и бръснари и други форми на слуги. Проблемът с това е, че не беше възможно преобладаващото мнозинство от свободните чернокожи хора да научат занаят, тъй като белите квалифицирани майстори отказваха да ги обучават като чираци. Самият Фредерик Дъглас беше опитен корабен коварник, когато избяга от Мериленд и спечели свободата си и не успя да намери работа в тази търговия на север.\nЧаст от това, което се случва, е стремежът към афро-американската общност. Отново, за да се опитаме да направим паралел на настоящето, това би било като черен лидер днес, който казва, че хората в Южна Централна Лос Анджелис трябва да станат компютърни програмисти, защото това е най-модерната технология. Това е видът опит, който ще спечели много пари. Това има смисъл отначало, но е малко вероятно хората да имат уменията или достъпа, че всъщност биха могли да го направят. Ето защо в книгата съм съгласен с бръснари, които се защитиха и казаха, че „Вижте, трябва да осъзнаете, че ние сме по-голямата част от собствениците на фирми и собствеността на бизнеса ни позволява да изграждаме църкви и да държим жените си у дома и да изпращаме децата си на училище и насърчават по-почтен черен елит. '\nБрет Маккей: Връщайки се към тази идея за обучение на работа, казвайки да станете механик, което вероятно е било невъзможно, защото белите хора няма да ги обучават, но в рамките на Рицарите на бръснача, както се наричат, те създават калфа, процес на чиракуване да обучават други чернокожи мъже как да станат бръснар.\nДъглас Бристол: Да. Това наистина е нещо, което мисля, че е наистина ключово за разбирането, не само защо са успели, защото това е книга за бизнес успеха на малките предприемачи, но също така и защо са установили традиция на мъже да подкрепят други мъже, на взаимопомощ, която продължава да съществува в днешната бръснарница.\nЕдин от най-добрите източници за разбиране на традициите на антебелум за работа с чираци и тяхната подкрепа идва от необикновен документ, който е дневникът на Уилям Джонсън. Уилям Джонсън беше свободен чернокож. Той беше водещият черен бръснар в Натчес, Мисисипи, когато беше сърцето на памучното царство през 1830-те и 1840-те. Той остави след себе си дневник от 2000 страници, който е най-дългият единичен разказ, написан от всеки афроамериканец преди Гражданската война. Тъй като той познаваше всички, това е най-добрият единичен източник в историята на Натчез по това време. За нашите цели е наистина интересно да видим за какво е писал ... В дома му живеят над 20 млади мъже като чираци. Това не е опитът на колежа в общността, който бихме могли да си представим с чирак сега. Семейства, често самотни майки, ще оставят детето си с Уилям Джонсън, когато са били на 10, 11, 12 години и разбирането е, че Джонсън не само ще ги научи на бръснарската търговия, нито на тонаторните изкуства, както ги наричат, но се уверете, че израснаха до почтени мъже, които умееха да четат и пишат, които ходеха на църква.\nМного е интересно да се види Джонсън като фигура. Той имаше бял баща и черна майка, така че той е човек, който е нещо средно. Той не се вписва в робската общност, но белите няма да го приемат. Някои от тези чираци представляват единствените хора, които той би могъл да идентифицира, защото те щяха да дойдат, често белите бащи настаняваха незаконния си син от смесена раса с него. Той има например един от тези чираци Уилям Уинстън, който е кръстен на лейтенант губернатор Уинстън от Мисисипи, който му е баща. Джонсън наистина блести на Уинстън, когато се забавлява, че му отвръща срещу по-големите момчета или че няма да присъства на тъмни партита. Той беше по-сдържан, достоен човек. И в крайна сметка помага на Уинстън да спечели собствен магазин, за да може да бъде независим черен бръснар.\nТова, разбира се, е истинската традиция на взаимопомощ. Научете хората на занаята, но ги научете как да бъдат силни чернокожи мъже. Помогнете им да станат свои бизнесмени. Тогава, когато другите бръснари остареят, осигурете им работа.\nВ края на 19 век това претърпява драматична трансформация. Това е свързано с възхода на черния бизнес за черни клиенти. С градската миграция афроамериканците установяват, че разполагат с достатъчно разполагаем доход, който могат да издържат, на първо място, собствените си черни бръснарници. Повечето афроамериканци преди това просто се подстригваха вкъщи. Но по-важното е, че те могат да подкрепят застрахователни компании.\nМисля, че може би преди да искате да говоря за Алонцо Хърндън и Джон Мерик, които бяха двама много богати бръснари. Херндън в Атланта. Мерик в Дърам, Северна Каролина. Всеки човек създава застрахователни компании, за да продава застраховки на чернокожи в момент, когато Пруденциалното застраховане, например, просто отказва да пише полици на чернокожи клиенти. Те казаха, че смъртността им е твърде висока.\nПричината, поради която говоря за тези компании, обаче е, че съм твърдял, че Херндън и Мерик са направили своя бизнес толкова успешен ... И между другото, дружеството за взаимен живот на Merrick's North Carolina се превърна в най-големия бизнес, притежаван от чернокожи в света до 60-те години. Успехът обаче беше, защото те успяха да преведат тази традиция на взаимопомощ при продажбата на застраховки, в това как те набират и поддържат и наставляват млади търговци, превръщат ги в дистрикт мениджъри, провеждат социални събирания, които отразяват това, което видяхме бръснари да правят 50 години по-рано.\nВ настоящия момент има пряка връзка между чернокожия бизнес, особено черните бръснарници, където става въпрос да се гарантира, че членовете на общността си помагат взаимно и икономическото самопомощ, и традициите на тези бръснари през 19 век, които са имали много различни животи, защото обслужваха бели клиенти.\nБрет Маккей: И аз мислех, че е интересно. В края на 19-ти век започнахте да наблюдавате голямо увеличение на имиграцията от Европа. От Германия. От Италия. Тези хора, много от мъжете, те бяха бръснари. Те станаха бръснари и започнаха да се състезават с черни бръснари в Америка. Но вие говорите в книгата, че въпреки че имаше тези бели мъже, които бяха бръснари и предлагаха услугите, много бели мъже все още предпочитаха да бъдат подлагани на черни бръснари. Защо беше това?\nДъглас Бристол: Имигрантът беше бял мъж и това не беше ясен маркер за разликата в статуса. Белите мъже предпочитаха да ги чака някой, който очевидно им беше по-нисък. Освен това, особено на север с това състезание, колкото по-на юг отивахте, толкова по-силно беше задържането на черните бръснари над белите клиенти. Но на север другата страна е в първокласните магазини, които бръснарите имаха много повече общо с клиентите си, отколкото италиански имигрант. Оказва се, че умението, което италианските имигранти в края на 19 век най-вероятно са донесли от Италия, е бръснарството. Черен бръснар, който е замесен в републиканската партийна политика, който има свои собствени бизнес интереси, ще има повече общи неща със заможни бели клиенти, отколкото неотдавнашен имигрант извън лодката.\nРазбира се, всичко това ще се промени. Едно нещо, за което се надявах, че ще имаме шанс да поговорим, е въздействието на лицензирането и как това се използва от профсъюзите, за да се изключат афроамериканците в крайна сметка от търговията.\nБрет Маккей: Да. Нека поговорим за това, защото във всяка държава трябва да имате лиценз за бръснар.\nДъглас Бристол: Добре. Две неща наистина допринесоха за това. Това се случва през 1880-те. Първото е, че започваме да получаваме по-широко разпространено разбиране, че микробите причиняват болести и френски учен публикува статия, която скандализира хората, тъй като той гледа на молив, който използвате, след като сте отрязали лицето си и сте намерили шейсет хиляди различни видове микроби, живеещи от това. Има усещането, че бръснарниците са помийни ями на заразна болест.\nВ същото време има опасения относно санирането на бръснарниците, виждаме и първото от бръснарските училища, така че с печалба търговските бръснарски училища. Мъж на име А.Б. Молер ги поставя в цялата страна, пише учебници. И така, той написа първия текст за бръснарски колежи. Това създаде наводнение от така наречените евтини бръснари, тъй като те не бяха много добре обучени и следователно не можеха да таксуват много. Те съсипаха търговията в смисъл, че свалиха цените за бръснене и подстригване.\nИмаше профсъюз, Международен съюз на американските бръснари на Journeyman, който беше свързан с Американската федерация на труда. Лидерите, най-вече от второ, трето поколение немско-американски американци, видяха възможността си да се възползват от въпроса за санитарните условия, за да ограничат конкуренцията и докато са готови, накрая изключват черните в първокласните бръснарни. Претекстът за лицензионните закони беше да се осигури санитарното обслужване на бръснарниците и да се защити общественото здраве. Идеята беше, и те наистина търгуваха на груби стереотипи за италиански имигранти или афро-американци, които са носители на болести, защото бяха нечисти, сексуално развратни. И така, започвайки през 1880-те години, виждаме приемането на първите закони.\nОт известно време бях споменал Джордж Майерс, бръснарят, крал-мейкър, който помага на Уилям Маккинли да стане президент, който е бръснар в Кливланд, мъже като него са в състояние да отвърнат на удара, като го преоборудват, преоткривайки бръснарницата още веднъж. Това е нещо наистина по-близо до днешния ден, където има много мивки. Стерилизирате пити в Барбицид. Те имаха сложни параходи за стерилизация на самобръсначките и какво ли още не. За известно време черните бръснари, които притежаваха най-добрите магазини, успяха да се обновят до този нов режим. Но в дългосрочен план лицензирането, водено от опасения относно санитарните условия, ще ги изключи.\nТогава, разбира се, едно нещо, за което не получих възможност да говоря в книгата си, е когато Уилям Гилет изобретява бръснача си, той твърди, че това е най-санитарният вариант да не се налага изобщо да ходим в бръснарницата. Има ранни реклами, в които се казва, не е ли досадно, когато отидете в бръснарницата и ръцете на бръснаря ви миришат на чесън и евтини пури и не бихте ли предпочели просто да се обръснете у дома? Отново призив, по-голяма хигиена и шанс да не общувате с хора, които смятате за социално по-нискостоящи.\nБрет Маккей: Освен лицензирането, какви други фактори в крайна сметка доведоха до сегрегацията на бръснарницата в Америка, където имате черни бръснари, обслужващи предимно афро-американски мъже, и бели бръснари, обслужващи предимно бели мъже? Дори и сега бялата бръснарница се възражда, но е някак несъществуваща.\nДъглас Бристол: Да, наистина афро-американската общност беше лоялна към своите бръснарници. Това наистина е свързано с възхода на сегрегацията в края на 19 век. Иронично е, бръснарите бяха критикувани от чернокожите лидери, защото не биха служили на други чернокожи мъже. Те управляваха, всъщност, сегрегирани институции. Но както показаха историците, истинската фундаментална промяна в расовите отношения през 1890-те, тогава виждаме висотата на линча, например. Все по-младите поколения бели мъже не искат черен бръснар.\nВсъщност намерих един джентълмен на име Джордж Хол в Mobile през 90-те години, а през 20-те той беше служил в бръснарницата на чичо си в Mobile, където те все още обслужваха бели мъже, но той каза, че в този момент всичко е било много възрастни мъже и по-младите мъже не влизаха в магазина. Тъй като отношенията между расите се влошаваха, по-младите бели не искаха да посещават черни бръснарници, но в същото време възможността, която обсъждах преди, по-голямата сила на печалба от печелещите градски чернокожи хора, означаваше, че много от бръснарите, които изучавах, просто преминаха към обслужващи чернокожи мъже, което в дългосрочен план беше по-задоволителна ситуация за тях така или иначе.\nБрет Маккей: Защо смятате, че черната бръснарница е издържала, докато бръснарницата в бялата общност не се е справила толкова добре?\nДъглас Бристол: Е, това е тази традиция на взаимопомощ. Мисля, че е подсилен, така че има усещането, че бръснарят е нещо повече от някой, който ще ви подстриже. Това е треньор, съветник, финансов съветник, така че те имат идеята бръснарите да се грижат един за друг и за своите клиенти, особено сега, когато имат толкова много общи неща. Те са една и съща раса. Те живеят в една общност.\nМисля обаче, че още една причина, поради която това е толкова характерно за афро-американската общност, е, че черните бръснарници потвърждават мъжествеността на чернокожите, за което се поставя под съмнение на много места, че те са истински мъже. Много стереотипи, например, критични към хората, които имат обществена помощ, че чернокожите не правят добри доставчици и какво ли още не. И така, в масовия живот, където се притесняват да не ги профилира полицията, в черна бръснарница те почитат като мъж и ги приемат сериозно като мъже. Малко са другите места, където ще намерят това.\nБрет Маккей: Дъглас, това беше страхотен разговор. Има ли къде да отидат хората, за да научат повече за книгата?\nДъглас Бристол: Да, те със сигурност могат. Ако погледнат уебсайта на университета „Джон Хопкинс“, има няколко връзки към видеоклипове, които съм направил за книгата. Разбира се, можете да го получите на Amazon.com. Излезе миналата година в меки корици. Надявам се хората да се възползват от възможността сами да разгледат книгата.\nБрет Маккей: Надявам се да го направят, защото това е наистина завладяваща част от историята, която се пренебрегва.\nЕ, Дъглас Бристол, благодаря ви много за отделеното време. За мен беше удоволствие.\nДъглас Бристол: Хей, Брет, наистина ми беше приятно да говорим с теб. Благодаря за отделеното време.\nБрет Маккей: Моят гост днес беше Дъглас Бристол. Той е автор на книгата Рицари на бръснача: Черни бръснари в робство и свобода. Предлага се на Amazon.com и в книжарниците навсякъде. Виж това.\nСъщо така вижте бележките ни към шоуто на AOM.is/blackbarber, където можете да намерите връзките към ресурси, където можете да се задълбочите в тази тема.\nЕ, това завършва поредното издание на подкаста „Изкуството на мъжеството“. За повече мъжествени съвети и препоръки проверете уебсайта Art of Manliness на artofmanliness.com. Ако ви харесва това шоу, ще се радвам, ако ни дадете отзив в iTunes или Stitcher.\nНашето предаване се редактира от Creative Audio lab тук в Тълса, Оклахома. Ако имате някакви нужди за редактиране на аудио, проверете ги на creativeaudiolab.com.\nте мислят, че съм магьосник, мисля, че познавам магия\nимате нужда от фенерче\nживеят като hemingway\nдоларова банкнота оригами\nотлагане на подкаст


Изгодни резервни части за RENAULT CLIO и автоаксесоари в AUTODOC\nЕвтини авточасти за RENAULT CLIO\nРезервни части за RENAULT CLIO\nТоп Авточасти за 11 модела автомобили RENAULT CLIO:\nClio IIRENAULT Clio II Хечбек (BB, CB) година от 09.1998 RENAULT Clio II Ван година от 09.1998\nClio IVRENAULT Clio IV Хечбек (BH) година от 11.2012 RENAULT Clio IV Grandtour (KH) година от 01.2013 RENAULT Clio IV Ван година от 01.2014\nClio IIIRENAULT Clio III Хечбек (BR0/1, CR0/1) година от 01.2005 RENAULT Clio III Grandtour година от 02.2008 RENAULT Clio III Ван (SB_, SR_) година от 06.2005\nClio VRENAULT Clio V Хечбек (BF) година от 06.2019\nClio IRENAULT Clio I Хечбек година от 05.1990 RENAULT Clio I Ван година от 01.1991\nКаталог за части за RENAULT CLIO\nОнлайн магазин за RENAULT CLIO автомобилни аксесоари\nИнформация за модела RENAULT CLIO - правилен подбор на резервни части\nRenault Clio е малолитражен автомобил, произвеждан от 1990 година. Първоначално се предлагал като хечбек с три и пет врати, а след това се появило и комби. Избран е за „Европейски автомобил на годината“ през 1991 година (първото поколение) и през 2006 година – третото поколение. Производството е организирано във Франция, Колумбия, Аржентина, Чили, Испания, Бразилия и Турция. Към настоящия момент, съществуват четири поколения и пет фейслифта на този популярен модел.\nПредставеният на Парижкия автосалон през 1990 година Renault Clio бил призван да замени автомобилите Renault 5. Компактният хечбек (дължина на купето 3,71м) притежавал широк салон и се отличавал с добра управляемост, благодарение на рационалната си компановка. Ниско разположеното багажно отделение увеличавало обема си до 1060 литра, благодарение на сгъваемата облегалка на задната седалка.\nRenault Clio I фейслифт\nПървият цялостен фейслифт бил направен през 1994 година. Автомобилите Renault Clio получили нова радиаторна решетка, фирмена емблема и названието на модела в задната част на купето, по-големи странични огледала, широки странични лайсни, уголемен горивен резервоар и нови материали за тапицерията на салона. В резултат на фейслифта, направен през 1996 година, решетката на радиатора била интегрирана в бронята, изменена била формата и конструкцията на предните фарове, а купето станало по-устойчиво на корозия.\nВторото поколение било представено на Парижкия автосалон през есента на 1998 година. Новото Renault Clio добило по-заоблена форма на купето и съвременен дизайн. Интериорът на автомобила претърпял множество изменения, което направило салона още по-комфортен (осветяване на жабката, чекмедже под предната седалка на пътника, поставки за чаши в централната конзола). Хидравличният сервоусилвател на волана бил заменен от електрически. Голямо внимание било обърнато на безопасността: задни предпазни колани с предварително натягане, системи ABS и EBD, система за закрепване на детска седалка ISOFIX, предните и страничните еърбеци били включени в базовата комплектация.\nФейслифт на Renault Clio II\nПрез юни 2001 година била модернизирана втората генерация на Renault Clio, в резултат на което била преработена предната част на автомобила (кръглите фарове били заменени от триъгълни, вместо цяла решетка на радиатора, от двете страни на емблемата Renault поместили две малки решетки), а също така били променени задните светлини и арматурното табло. През 2004 година автомобилите Renault Clio получили нова предна броня с трапецовидни въздухозаборници в долната част, пластмасовият кант на предните фарове променил цвета си от черен на сив, изменила се формата на решетката на радиатора. В купето били модернизирани седалките и арматурното табло.\nПрезентацията на третото поколение на популярния модел се състояла в Женева през 2005 година. Renault Clio натежал със 130 килограма и още повече увеличил размерите си, което позволило купето да стане петместно (преди това автомобилът бил четириместен). В краш-теста на EuroNCAP, това поколение Renault Clio завоювало 5 звезди.\nRenault Clio III фейслифт\nФейслифтът от 2009 година довел до поредното обновление на предната част на автомобила (фарове, фарове против мъгла, решетка на радиатора) и задните светлини. Също така била увеличена дължината на купето.\nПоследното поколение Renault Clio било представено в Париж през 2012 година във варианти хечбек с пет врати (тривратият вариант бил спрян от производство) и комби. Обновеният модел отново бил с по-големи размери. В същото време, за сметка на облекчаването на окачването, изпускателната и спирачната система, а също така и поради използването на пластмасови панели за купето, автомобилът бил олекотен с 80-100 кг. Дизайнът на предната част на купето бил изпълнен в стил DeZir (Париж, 2010): голяма фирмена емблема, подчертани ивици светодиоди, големи фарове, мощна броня. Интериорът на автомобила пленява с ярки цветове на тапицерията, а от оборудването трябва да се отбележат мултимедийният комплекс R-Link с 18-инчов сензорен дисплей и акустичната система Renault Bass Reflex.\nПодменете сами авточасти — RENAULT CLIO - видео наръчник по ремонта от AUTODOC\nRENAULT CLIO Ръководство/Уроци стъпка по стъпка за ремонт и замяна\nPDF Как да заменим двигателното масло и масления филтър на RENAULT CLIO II (BB_, CB_) PDF свободно изтегляне 7.58 mb\nPDF Как да заменим долния носач на независимото окачване на предния мост на RENAULT CLIO II PDF свободно изтегляне 10.40 mb\nPDF Как да заменим долния носач на независимото окачване на предния мост на RENAULT CLIO II (BB_, CB_) PDF свободно изтегляне 11.30 mb\nPDF Как да заменим лагера на задната главина на RENAULT CLIO II (BB_, CB_) PDF свободно изтегляне 4.88 mb\nPDF Как да заменим спитачните накладки на предните дискови спирачки RENAULT CLIO II (BB_, CB_) PDF свободно изтегляне 5.79 mb\nPDF Как да сменим преден макферсон на RENAULT CLIO II (BB_, CB_) PDF свободно изтегляне 10.59 mb\nАнкетиране на клиентите за RENAULT CLIO\nот 1539 отзива\nТоп 10 резервни части за RENAULT CLIO\nЕвтини оферти за резервни части от производители на премиум клас за 11 модела RENAULT CLIO са достъпни още сега. В нашия каталог на авточасти за RENAULT ще намерите богат избор на първокласни и евтини резервни части за RENAULT CLIO от водещите производители.\nНашият онлайн магазин предлага квалифицирана информационна поддръжка по всяко време. Можете да задавате всякакви въпроси, касаещи детайлите за автомобилите RENAULT CLIO и да получите консултация от отдела ни по поддръжка на всеки език. Ние ще Ви помогнем да намерите бързо нужната авточаст и да направите поръчка. Купувайте комплектоващи за Вашето RENAULT CLIO от интернет магазина Autodoc!\nПрепоръчана цена на дребно44,00 BGN\nНаща цена 33,00 BGN\nПрепоръчана цена на дребно27,41 BGN\nНаща цена 20,56 BGN\nПрепоръчана цена на дребно45,56 BGN\nПрепоръчана цена на дребно10,52 BGN\nНаща цена 7,89 BGN\nDELPHI Комплект спирачно феродо, дискови спирачки\nНомер на артикул: LP565\nдължина [mm]: 86,98\nдебелина 1 [mm]: 17\nдебелина 2 [mm]: 17\nDELPHIКомплект спирачно феродо, дискови спирачки\nНомер на продуктаLP565\nПрепоръчана цена на дребно39,31 BGN\nНаща цена 29,48 BGN\nНомер на артикул: W 67/1\nвисочина [mm]: 65\nвътрешен диаметър 2 [mm]: 54\nНомер артикул на препоръчан специален инструмент: LS 6/1\nвъншен диаметър 2 [mm]: 62\nНомер на продуктаW 67/1\nПрепоръчана цена на дребно14,34 BGN\nНаща цена 10,76 BGN\nТоп RENAULT модели: RENAULT MEGANE, RENAULT LAGUNA, RENAULT SCÉNIC, RENAULT ESPACE\nРезервни части за популярни поколения модели RENAULT: RENAULT Megane Scenic (JA), RENAULT Scénic I (JA0/1, FA0), RENAULT Scénic II (JM), RENAULT Laguna II Хечбек (BG)\nДвигатели RENAULT: RENAULT Twingo I Хечбек 1.2, RENAULT Clio II Хечбек (BB, CB) 1.2, RENAULT Clio II Хечбек (BB, CB) 1.2 16V, RENAULT Clio II Хечбек (BB, CB) 1.5 dCi\nРезервни части Спойлер\nРезервни части + Производители Спойлер BLIC\nРезервни части + Автомобилни производители Спойлер FIAT BRAVA\nРезервни части + Номер на артикул Спойлер 5511-00-2029220P\nНомер на артикул FT1381811\nНомер на артикул + Производители 1629509 VAN WEZEL\nOEN + Производители 0735446928 PRASCO


Блогът на batogo :: Начина ни на живот е следствие от начина ни на мислене, а не причина за него. . .\n22.11.2013 13:52 - Начина ни на живот е следствие от начина ни на мислене, а не причина за него...\nПрочетен: 1788 Коментари: 5\tГласове:\nПоследна промяна: 22.11.2013 13:53\nТи облече поредния моден костюм, огледа се в огромните огледала, намигна си самодоволно. После с лека, елегантна стъпка се отправи към набързо скалъпения подиум. Докато вървеше нататък отново си представи стотиците приковани в теб погледи, изпълнени с възхита и немалко завист. Сладка тръпка те обля като си помисли как множество момичета тихомълком ще се подмокрят, след като отметнеш завесата и започнеш триумфалната си разходка. А по – късно, в тихата лятна нощ някое от тях, притихнало, ще те очаква, готово след чашка луксозно питие да скочи смело в леглото ти. Мама му стара, какъв живот! На всичкото отгоре щеше да ти осигури забавна тема за разговор с приятелите на следващия ден…\nПодобни мисли се въртяха в главата ти, докато изпълняваше своята заучена програма. Те топлеха суетната ти душа и лъскаха до блясък твоето ненаситно самолюбие. А след ревюто, в топлата юлска вечер, се появи тя. Точно както беше си представял. Седеше сама на една закътана маса и както ти се стори, те наблюдаваше. Беше влудяващо красива. Ти намигна на приятелите си, после с пъргава стъпка прекоси заведението. Когато спря пред нейната маса на лицето си бе докарал оная рекламно – похотлива усмивка на плей-бой, която трябваше безпроблемно да я отведе до леглото ти. Погледите ви се срещнаха, но нещо в нея не ти се понрави. Не в самата нея. Беше съвършена. Но имаше нещо в начина, по който те гледаше. Сякаш виждаше през теб като през витрина. А ти въобще не беше свикнал да те гледат така. Затова те заболя…\nВъпреки всичко още същата нощ успя да я вкараш в бърлогата си. Дори не се оказа трудно. Наля уиски в две кристални чаши, пусна тиха музика, после седна до нея и я прегърна свойски, както правеше винаги. Затова беше безкрайно изненадан когато тя остана безучастна, сякаш твоето присъствие въобще не я интересува. Запали цигара, взе чашата си и пак ти хвърли оня неприятен поглед, от който ти изтръпваха вътрешностите. Накрая издуха дим в лицето ти и невъзмутимо запита:\n-Освен да се дуеш по ревюта, занимаваш ли се с нещо?\nВсе едно те ритна в топките. Усети, че започваш да се потиш.\n-Да. - отвърна язвително - Свалям мацки като теб, водя ги тук и ги чукам. Това устройва ли те?\nДумите ти бяха пълни със злоба, но тя ги посрещна с подигравателна усмивчица. По всичко личеше, че добре се забавлява за твоя сметка. Ти я награби почти инстинктивно. Впи устни в нейните. Ръцете ти трескаво зашариха по тялото й, борейки се с дрехите. Почти я беше разголил, когато чу в ухото си:\n-Май си много припрян. По всичко личи, че ти липсва опит.\nАко беше бръкнал в контакта нямаше да подскочиш така. Щеше да се задавиш. Ерекцията ти мигом се стопи и не ти оставаше друго освен да седнеш глупаво в леглото и да запалиш цигара.\n-Сигурно вече много ти се иска да си тръгвам? - изтърси тя, а иронията продължаваше да блещука в красивите и очи.\nКостваше ти неимоверни усилия за да се овладееш и да я помолиш да остане. И двамата знаехте, че ако си тръгне, ще те съсипе. По неизвестни причини обаче, тя реши да ти спести този удар и остана с теб цялата нощ.\nСлед като преполовихте бутилката, унизен и озлобен ти отново се нахвърли върху тялото и. Беше груб. Много искаше да я накараш да страда. Но когато по – късно, изтощен, срещна нейния спокоен поглед, не беше трудно да разбереш, че цялата ти злоба се е размила някъде в бездната между теб и нея. В крайна сметка вместо удовлетворение изпитваше самосъжаление..\nСъбуди се късно - сам, потиснат, с натежала от алкохола глава, прегърнал събрания на топка чаршаф. Какво ли не би дал всичко това да беше само сън. Но за жалост не беше сън. Ароматът от нейния парфюм все още се носеше из застоялия въздух в стаята, за да ти напомня за нея и за преживяното унижение.\nНа следващото ревю, въпреки неприятния спомен, напрегнато се заозърта в навалицата с надеждата да я зърнеш някъде там. Но видя само стотина безразлични лица - лица на хора, дошли просто да се поразсеят след тежкия ден. И тогава онази ефирна нишка, която те свързваше с измисления свят на твоето суетно въображение, болезнено се прекъсна. Ти напусна ревюто, защото не можеше вече да черпиш от там самочувствие. Напусна го тихомълком, за да потънеш в нощта самотен и излъган…\nНяколко дни по - късно я срещна на улицата. В първия момент ти се прииска да подминеш, все едно не си я забелязал, но другото се оказа по - силно.\nРазхождахте се дълго, пихте кафе, говорихте си глупости. Ти беше вплел пръсти в нейните, сякаш се страхуваше да не я изпуснеш. А неусетно в душата ти пускаше корени една бездънна амбиция…\nТя рисуваше или ако трябва да се изразим по точно, осмисляше живота си чрез рисуването. Веднъж, докато я наблюдаваше как търпеливо нанася багрите ти разбра, че е време да намериш себе си. Може би само тогава тя щеше да те приеме сериозно.\nТърсенето ти отне много време и нерви. Понякога ти се струваше, че ще полудееш. Опита какво ли не. Накрая откри, че най - голямо удоволствие ти доставя да работиш с камъни. Независимо какви бяха, от тях можеше да направиш всевъзможни неща. Те буквално оживяваха под ръцете ти. Работеше неуморно. Често дори осъмваше над някой проект със зачервени очи. Но болката вече я нямаше. Пустотата - също.\nНа нея не беше показвал нищо. Когато го направи, тя дълго стоя втренчила поглед в творбите ти. Красивото й лице бе напрегнато и замислено. Тъкмо преди отново да се почувстваш излишен, очите й се преместиха върху теб. Когато погледите ви се срещнаха ти с радост забеляза, че вече значиш нещо за нея. Беше успял да разтопиш преградата и да проникнеш в нейния свят…\nБяхте щастливи известно време. Може би щяхте да си останете щастливи цял живот, ако ти не беше толкова суетен и толкова злопаметен…\nКогато се убеди, че тя наистина те е приела сериозно и те обича, че има нужда от теб и от никой друг, у теб се върна спомена за обидата. Тогава реши да си отмъстиш за унижението и болката, които тя ти бе причинила. Направи онова, което мразеше да правят с теб - подигра се с нейната любов, както с всичко, което имаше стойност за нея. Но дори когато я изостави, пак не намери сили да й простиш…\nСлед време ти стана ясно, че вече нямаш мотивация за творчество. Камъните, доскоро съживявани от талантливите ти ръце, събираха прах в килера. Талантът, дарен ти от Бога, мухлясваше в някое затънтено кътче на подсъзнанието ти, притиснат от дребнавост и предразсъдъци. Почти се беше превърнал в самосъжаляващ се неудачник когато осъзна, че в същност благодарение на нея беше намерил себе си и се бе докоснал до истинските неща в живота…\nТърси я дълго. Беше готов да паднеш на колене пред нея за да молиш прошка. Но шансът безвъзвратно си беше отишъл…\nНе я намери. Сякаш се беше изпарила... Но опитът от тази случка те научи да цениш и да бъдеш полезен... Полезен и на себе си и на другите... Направи те способен да обичаш и да бъдеш обичан... Създаде от самовлюбения егоист един щастлив творец на собствения си живот.\nТагове: животът е дар, който ти помага да намериш и бъдеш себе си, за да живееш истински,\nФалшиви пилешки бутчета\nОбръщение на българина Огнян Узунов към българските полицаи\nНе можем да разрешим проблемите си чрез същоото мислене, с които сме ги създали... Нужен е нов начин на мислене.\n1. ivesa - Поучителен разказ!\n2. milady - ахамм...\nхаресах ..многооо,..авторе, поздрави!!\n3. tomich - Чудесен разказ, Батого! Прочетох ...\nЧудесен разказ, Батого! Прочетох го с голям интерес, защото според мен има дълбок смисъл и провокира размисли за човешките взаимоотношения в ежедневния живот, за това, че не физическата красота, а вътрешната, душевната красота може трайно да сближава хората, да им носи взаимна радост, удовлетвореност и стимули за творчество.\nИ накрая позволи ми да кажа, допълвайки надслова ти на заглавието на разказа, че между начина на живот и начина на мислене съществува много тясна връзка и зависимост - както животът влияе на мисленето, така и мисленето въздейства на живота като обратна коригираща връзка. Нали знаеш, всичко зависи от всичко.\nПродължавай да пишеш, харесва ми как го правиш! Желая ти успехи!\nБлагодаря ви, приятели! Много ме зарадва факта, че разбирате и оценявате като полезно творчеството ми... А твоят коментар, Тома, е дълбоко смислен, както и допълнението, което внасяш - много точно, защото наистина всичко е във взаимна зависимост... Ако съм акцентирал върху начинът на мислене като по-определящ, то е, защото мисълта има силата да сътворява и променя действителността... Поздрав и благодаря за пожеланията!\n5. scarlety - Чудесен разказ!\nПървата ми мисъл беше да употребя израза" вътрешен катарзис", но поради нарицателното му напоследък значение и будещи смях асоциации се въздържам :)))) И така някои събития и хора могат да променят чувствителността и мирогледа на човек, да оставят дълбок отпечатък в душата му. Интересно ми беше,че разказът е написан във 2 лице.ед.ч- по-рядко се пише така, но ми хареса.Поздравления още веднъж!


Морски релакс в Слънчев бряг! Нощувка със закуска - без или със обяд и вечеря (разграбена оферта, 27.08.2016) | Grabo.bg София\nМорски релакс в Слънчев бряг! Нощувка със закуска - без или със обяд и вечеря, от Хотел на плажа Вила Бойко***\nИзползвате слънчевите дни за една последна морска почивка! Насладете се на красотата на българското Черноморие и изпратете лятото подобаващо - с ваучер за Хотел на плажа Вила Бойко*** в Слънчев бряг!\n• 1 нощувка със закуска - за 34.99лв на човек;\n• 1 нощувка със закуска и вечеря - за 39.99лв на човек;\n• 1 нощувка със закуска, обяд и вечеря - за 44.99лв на човек!\nВалидност на ваучера: от 27 Август до 11 Септември 2016г.\nКъм 2 Септември хотелът не разполага със свободни места за настаняване на 2, 3, 4, 8, 9, 10 и 11 Септември.\nС предварителна резервация на: 087 65* **** (скрит), 089 86* **** (скрит) (09:00- 20:00ч) или на hotelvillaboyco@gmail.com, като посочите телефон за връзка, желаните дати за настаняване. Резервацията ви ще бъде потвърдена обратно от хотела по e-mail.\nХраненията са по избор от меню в ресторант тип а -ла-карт. Вечерята е на тристепенно меню - салата, основно ястие и десерт.\nЗа дете или трети възрастен, настанени на допълнително легло, се доплащат на рецепция:\n- 24.99лв на ден, на база нощувка със закуска;\n- 29.99лв на ден, на база нощувка със закуска и вечеря;\n- 34.99лв на ден, на база нощувка със закуска, обяд и вечеря.\nОфертата е осигурена от МАРКОС КОНСУЛТ Л01 ООД, ЕИК: 203065560 (Хотел на плажа Вила Бойко***).\nМорски релакс в Слънчев бряг! Нощувка със закуска - без или със обяд и вечеря\n1 нощувка с закуска\nк.к. Слънчев бряг 087 65* **** (скрит), 089 86* **** (скрит) (09:00- 20:00ч) 24/7\nСлънчев бряг (75) Южно черноморие (353) Море (480)\nАрхитектурно-исторически резерват Несебър на около ~5.6 км Нос Емине на около ~13 км Вятърна мелница - Несебър на около ~5.5 км Иракли - Защитена местност на около ~13 км Екопътека "Калето" - Обзор на около ~16 км Плаж Кара дере на около ~25 км


Маникюр за Великден – 5 лесни идеи - Tialoto\n23 април 2021 10 30\nМоже да си го направите сами у дома\nЕто 5 идеи за маникюр по случай Великден, които да изпробвате у вас:\n1. Пастелни точки\n2. Боядисване с памук\nПубликация, споделена от Monica O (@chatter_nails)\nПоставете млечен или нюд лак за основа, като на върха на всеки нокът – с помощта на апликатор или малка гъба, нанесете по малко от няколко пастелни цвята. Получава се същата окраска, която може да завършите с малко златни точки.\n3. Лилава цветна градина\nСветлолилавото е номер едно при лаковете за пролетта. А тогава природата се събужда за нов живот. Покажете многообразието ѝ върху вашите нокти.\nПоставете въпросния нюанс за основа (за предпочитане матова). След като изсъхне направете различни цветя – с тънка четка или апликатор, ползвайки зелено, бяло, розово, оранжево и други.\n4. Зайко Байко\nПубликация, споделена от Zapraszam ? (@mani_by_ola)\nЗаекът е основен символ за Великден. Няма как да не го поставим поне на един нокът в маникюра. Но за да избягате от тези в стил „детска рисунка“, лакирайте в по-топъл цвят.\nАко имате рисувални умения, с лак с тънка четка оформете формата на зайчето – главата и ушите (в тях добавете розово за основа). После запълнете внимателно с бяло. Отгоре добавете уста и очи. На съседния нокът може да направите клонка с листа или трева със същия цвят (като на снимката).\n5. Златното яйце\nПубликация, споделена от Chair'S nail (@chairsnail)\nНоктите, лакирани в стил естествен камък, бяха хит миналата година. Тази тенденция продължава да се ползва.\nМоже да поставите млечнобял или бежов лак за основа. Като изсъхне, с помощта на гъба може да добавите съвсем нежни пастелни тонове. Акцентът идва от златното яйце – залепващо се, което добавяте накрая. Ако имате ситни перлички или камъчета, може да сложите по едно допълнително.\nЕто и още идеи за пролетен маникюр, които ще ви вдъхновят:\nВеликден маникюр идеи за маникюр заек пролетен маникюр


Продават за събаряне самосрутваща се къща до търновската пожарна | Вестник Борба - областен всекидневник, Велико Търново\n08.09.2017 БОРБА БГ 4 коментара\nБлизо десет години след като бе обявена за опасна и оградена с предпазни парапети, двуетажна къща на ул. „Никола Габровски“ във Велико Търново, точно до пожарната, ще бъде премахната. Обектът е актуван с решение на правителството отпреди броени дни за частна държавна собственост. Двуетажната сграда е с предоставено право на управление на МВР за службата за пожарна безопасност. Сградата е в аварийно състояние, а възстановяването й е нецелесъобразно и изисква значителен финансов ресурс. Правителството даде съгласието си тя да бъде премахната и теренът продаден, което е позволено и от новия му статут. Това е последният апетитен държавен имот в старата столица, коментират запознати.\n← В събота, 9 септември. Кирил Вълчев – Скалата организира силово развлекателно шоу пред магазин „Практикер“\nРемонт на покрива. Зима идва… →\nТърновски рокаджия издържа семейство като корабен музикант\n4 коментара за “Продават за събаряне самосрутваща се къща до търновската пожарна”\nСъс сигурност и купувачът вече е известен.\nедно блокче сега на 6 етажа.\nможе и на 10 етажа\nЗа 10 год , пожарните като за фитнес, прашинка по прашинка да са разчистили и и построили … хранит. блок за себеси/////


Франция обмисля отговор на 14-дневната карантина на Великобритания - Телевизия Европа\nФранция обмисля отговор на 14-дневната...\nФренското вътрешно министерство заяви, че ще отговори с реципрочни мерки.\nАвстралия пък настоя гражданите й да бъдат освободени от задължителната карантина за чужденците, посещаващи Великобритания. Смята се, че тя е една от най-успешно справилите се с пандемията от коронавируса държави в света. В момента заразените австралийци са малко над 600 души и средно дневно се регистрират около 10 нови случая. Австралия води в света в успешното ограничаване на COVID-19, което означава, че пътниците, идващи от Австралия са ниско рискови за останалия свят, заяви министърът на търговията Саймън Бирмингам. Около 700 000 австралийци посещават Кралството всяка година.\nВчера британският вътрешен министър Прити Пател съобщи, че ще въведе 14-дневна карантина заради Covid-19 за всички пристигащи от чужбина в страната от 8 юни. Авиокомпаниите протестираха и предупредиха, че това ще съсипе целия отрасъл на гражданското въздухоплаване.\nВсички хора, пристигащи във Великобритания, включително британците, ще трябва да се самоизолират за 14 дни и да предоставят информация къде ще отседнат. Мотивът за решението е, че след като пикът на вируса е преминат, трябва да се предприемат стъпки, за да не допусне привнесени случаи да предизвикат нова вълна на това смъртоносно заболяване. Нарушителите на карантината може да бъдат глобени с 1000 лири. Ще бъдат извършвани и проверки на случаен принцип от представители на здравните и граничните власти.\nКарантината няма да важи за пристигащите от Република Ирландия, както и за шофьорите на товарни автомобили, здравните специалисти и сезонните работници в земеделието.\nТранспортният министър Грант Шапс заяви, че правителството ще опита да договори “въздушни мостове” за пристигащите от страни с ниска степен на вирусни инфекции. Шефове на авиокомпании заявиха, че тези мерки ще имат тежки последствия. „Райънер” и “Изиджет” бяха обявили плановете си в следващите месеци да възобновят част от полетите си. Но с оглед на намерението за въвеждането на карантината “Върджин Атлантик” няма да поднови дейността си поне до август.


LEED Gold gambrel house в Масачузетс се чувства като отстъпление - Архитектура\nLEED Gold gambrel house в Масачузетс се чувства като отстъпление\nСемейство от пет души в комисия LDa архитектура и интериор да проектира къща завинаги, която се чувстваше като ваканционен дом, разположен в просторен имот от 1,5 акра в Нютон, Масачузетс. Целта на архитектите беше да интегрират характеристиките на устойчивия дизайн в традиционен семеен дом в исторически квартал. Визията оживя, създавайки светли интериорни жилищни пространства, които са елегантни, но неформални. Концепцията с отворен план се чувства лека и ефирна с ясна, класическа естетика.\nВъншната фасада показва традиционна архитектура в стил херпес зостер - топла и привлекателна. Позиционирани върху наклонена ъглова партида, архитектите са работили в този контекст, създавайки стъпаловидни тераси, за да закрепят дома към мястото му. Изградени са и отделни зони за плувен басейн, озеленяване и вход на гараж. Допълнителните акценти включват четирисезонна веранда, която се простира до имота, за да оформя каменен вътрешен двор за забавление и хранене на открито.\nВътрешните жилищни помещения на първото ниво включват хол, трапезария, килер на иконом, кухня, зона за закуска, кална стая, семейна стая и стая за медии. Второто ниво обхваща апартамента за основна спалня, допълнителни спални и домашен офис.\nВ мецанин и мазе на първия етаж се помещават спалня за гости, допълнителен домашен офис, голф симулатор, стая за упражнения, място за игра и зона за занаяти. Довършителните работи и обзавеждането са избрани, за да създадат приветливи и комфортно интимни пространства за ежедневието на семейния живот. И все пак бъдете достатъчно изискани, за да забавлявате гостите за официални поводи.\nЕто няколко думи от архитектите, обясняващи устойчивите характеристики на този LEED за домове сертифициран „Златен“ дом: „проектът включва геотермална HVAC система, високоефективни водопроводни инсталации, местни материали, включително дървесина, сертифицирана от Съвета за управление на горите , и добре изолирана, плътна външна обвивка.\nОсвен това 92% от отпадъците, генерирани на място по време на строителството, са били отклонени от сметището. Само 31% от площадката е тревна площ, а 95% от ниско поддържащата се, устойчива на суша растителна палитра е съставена от местни растителни материали. Проектът доказва, че домът може да бъде значителен по размер, значителен в детайли, значителен в занаятите и богат на материали, но същевременно устойчив.\nКакво обичаме: Изисканият, но все пак приятелски интериор на тази прекрасна къща Gambrel предлага фантастично пространство за забавление. Този дом е не само атрактивно проектиран както на закрито, така и извън него, ние обичаме, че е сертифициран по LEED Gold. Облечената с кедър осмоъгълно оформена екранирана веранда също е фантастична характеристика. Перфектен за дом, проектиран да се чувства като отстъпление за почивка ... какво обичате най-много?\nЗабележка: Потърсете етикетите „Свързани“ по-долу за още невероятни обиколки на дома от LDa Architects. Наслади се!\nсладки имена за пресичане на животни остров\nСВЪРЗАНИ: Модерно обновяване на дом в стил нос в Бостън\nКъща / клуб в двора на басейна за забавления на закрито / на открито\nСнимки: Майкъл Дж. Лий\nкак да си взема паун на телевизора\nкойто е починал от екипажа на черното мастило\nколко струва нетната стойност на lil wayne\nбоксьорът Майк Тайсън захапа ухото на кой опонент през 1997 г.?\ngta 4 мога ли да го стартирам


Продава 3-СТАЕН в град София, гр. Нови Искър - 122 кв.м / 75000 EUR :: imot.bg Обява\nКвадратура: 122 кв.м, Агенция, Етаж: 4-ти от 4, Тухла, 1997 г.\nПубликувана в 15:57 на 10 януари, 2020 год.\nОбявата е посетена 6985 пъти.\nЦена 75 000 EUR (614.75 EUR/кв.м)\n18:15 ч., 31.10.2020\nПредставяме Ви отличен апартамент в четириетажна къща в центъра на гр.Нови Искър.Напълно завършен и готов за живеене. Поставени качествени настилки, дограма, интериорни врати. Прекарана инсталация за отопление с котле. Целият етаж е с външна изолация. Разпределението е следното: Две спални, обширна дневна, кухня с трапезария, коридор, две бани с тоалетни,три тераси. Апартаментът разполага с паркинг за 1 кола.\nЗа контакти : Христова 0885868806\nВиж всички обяви на агенцията в estrela_iztok.bazar.bg или тук.\nЗа контакти: 024654191\nАдрес: град София, Кракра 19, 0879467072, 0885868806


Народната носия на Караянчева е от Кирковско! Цветанов на среднощен урок при майстора на чевермето Дичо Кабаков (видео) - 24rodopi.com\nHome Unlabelled Народната носия на Караянчева е от Кирковско! Цветанов на среднощен урок при майстора на чевермето Дичо Кабаков (видео)\nНародната носия на Караянчева е от Кирковско! Цветанов на среднощен урок при майстора на чевермето Дичо Кабаков (видео)\nВеселин Маринов снима гайдари в Златоград\nНародната носия, с която Цвета Караянчева се появи в Златоград, е от района на Кирково, предаде репортер на 24rodopi.com.\nПрипомняме, че председателката на Народното събрание Цвета Караянчева облече народна носия за Празника на родопското чеверме. "Помага ми родопското в Народното събрание - самият дух и родолюбието, защото родопчани са родолюбиви, много позитивни и истински. Затова всяка събота и неделя се прибирам в Кърджали,за да мога да се заредя със сила от Родопите", каза Караянчева.\nЗам.-председателят на ГЕРБ и председател на парламентарната група Цветан Цветанов, шефката на Комисията по здравеопазване в парламента Даниела Дариткова, депутати и кметове също се появиха с носии на петото издание на празника.\nВ центъра на града се завъртяха 150 чевермета. Цветанов е наблюдавал приготвянето на чеверметата още от 1 часа в нощта срещу събота. 80 души са приготвяли чеверметата цяла нощ. Главен майстор е Дичо Кабаков, който от 40 години върти чевермета в Родопите, помагат му около 10 души, вещи в кулинарния занаят.\nПоп фолк звездата Веселин Маринов пък беше най-много впечатлен от изпълнението на гайдарите. Той направи серия от снимки с мобилния си телефон.\nАнонимен 5/5/18 15:53\nХубави са празниците но в последно време това удоволствие е само само за богати хора от цяла България дошли заради чевермето Дали са оставили като подаяние по няколко хиляди в хазната на общината сигурно не\nАнонимен 6/5/18 15:07\nНе знаех,че Веселин Маринов е Попо фолк звезда...


Печални новини: Раят не съществува, а смъртта на човека е завинаги! - The Bulgarian Times\nМоже би развитието на науката ни е дало много хубави неща като въздушен транспорт, интернет и роботи. Но лошите новини, сътворени от науката, също не са малко. Учените наскоро доказаха пълния провал на идеята за задгробния живот: всички ние ще умрем и това е окончателно.\nШон Kеръл, професор по космология и физика в Калифорнийския технологичен институт, обяснява, че за съществуването на задгробен живот, съзнание трябва да бъде напълно отделено от физическото ни тяло. Всъщност, съзнанието не е нищо повече от атоми и електрони, събрани заедно, казва той. Физиката не оставя никакъв шанс за предположението, съзнанието да продължи да съществува след физическата смърт. Освен това теорията за квантовото поле (QFT) също не допуска съществуването на някакви частици, които все още не са известни на науката. Грубо казано, парадигмата QFT предполага съществуването на отделни полета за всеки вид частици: едно за фотони, друго за електрони и т.н. Ако имаше някакъв вид задгробен живот, квантовите изследвания щяха да открият някакви специални частици. За съжаление в природата няма никакви специални частици.