Калвис Харис продава снимките на холивудските си хълмове | BG.polkadotsinthecountry.com\nТова е * * така стилно направено\nЩо се отнася до знаменитост домовете си отиват, ние не би имал нищо против преместването в нито една от своите луксозни апартаменти къщи десет, с техните басейни, сауни и частни кина.\nНо ние трябва да се каже, че по отношение на вкус и елегантност отива, дом Калвин Харис трябва да надмина всичките - и сега той го пуснат на пазара, ние наистина, наистина искам да го купя.\nВсеки, който има резервен 9 € 000?\nКрасивата 4000 квадратни фута дома в търсена квартал Холивуд Хилс в Лос Анджелис разполага с четири спални и седем бани и има вид на архитектура и дизайн, че ще намерите в режещ ръб хотел.\nИмотът, който на Zillow е в списъка, не само разполага с инфинити басейн и невероятна гледка към града, но той дори има своя собствена кино - и снимките на агент по недвижими имоти показват, че Калвин обича да гледа филми Крис Хемсуърт, което ние не можем го обвинявам за.\nЕстествено, има и паркинг за 10 автомобила, кухненски готвач план, спа център със сауна, джакузи и парна баня, както и огнища с вграден фоайе с мека мебел. Цялата партида е 10,619 квадратни фута - така изобилие от пространство, за да играе с, само в случай, че къщата не е съвсем достатъчно голям вече.\nИ за един от най-високо платените диджеи в света (той направи 66 € милиона само през миналата година), нищо друго освен най-доброто, ще направим, така че целият имот е изтупани с интелигентни електроника, включително пръстови отпечатъци сигурност и високотехнологични системи за озвучаване.\nЗащото, когато късметлия купувачът иска да има приятели, можете да забравите за срива на дивана - има една двуетажна къща за гости на хотела, със собствен самостоятелен вход.\nС пода до тавана прозорци навсякъде, имотът е светла и просторна, а занижени мебели и чудат изкуство стена - в това число mugshot Франк Синатра - показва Калвин е наистина класен човек.\nШотландският диджей и продуцент е купил имота за 7 милиона € само преди три години, така че той е настроен да направи як печалба от продажбата.\nCalvin вероятно ще се премести в другата си резиденция в Бевърли Хилс, което е още по-голям с 10 спални, два басейна и 15 € млн цена маркер.\nКакво мислите за нова покупка на Калвин? Да погледнем през всички снимки в галерията по-горе...\nИгра на трони сезон 6: Трейлър, новини, теории и връщане на Джон сняг\n18 сватбени плантатори на най-големите бриджкили, които някога са срещали\nКендъл Дженър купува красивата къща на Емили Блънт\nЕма Уотсън и Джъстин се бяха срещнали, за да говорят за равенството между половете. Мария Клер\nMac Selena - всичко, което трябва да знаете за колекцията за козметика Mac Selena Quintanilla\nНай-прекрасните моменти на принц Джордж


Студио Бютишън, София - Официална страница в Grabo.bg\n601 фенове ни следят 1 207 грабнати ваучери 28 231лв. спестени с\n1945 преглеждания на профила\n136 ревюта 228 оценки\nМарт 2021: 4.83 от 6 оценки\nОт 04.12.2021: 5.00 от 4 оценки\nОт 02.10.2021: 5.00 от 11 оценки\nОт 13.02.2021: 4.93 от 15 оценки\nОт 10.06.2020: 4.83 от 6 оценки\n1София, ул. Царево село 14 089 35* **** (покажи) Сряда - Неделя: 11:00 - 19:00ч.\nЗа нас Адреси1 Снимки4 Фенове601 Ревюта136 Призове2 Оферти\nПредлаганите услуги са изцяло съобразени с индивидуалните особености и вкус на всеки клиент, а крайните резултати ще задоволят и най-претенциозните изисквания. Студио Бютишън работи само с козметика за професионална употреба и еднократни индивидуални материали при строго спазване на хигиенните изисквания на РИОКОЗ.Всички процедури в студиото се извършват от козметик с медицинско образование.\nСтудио Бютишън участва в Grabo.bg от 10 Юни 2015\nНай-нови оферти от Студио Бютишън:\n·Грабнати ваучери13 · Грабомани закупили офертата13 · Преглеждания на офертата686\nДата на стартиране на офертата04.12.2021г · Офертата се е промотирала 30 дни30 · Средна оценка за офертата от общо 4 ревюта.\n·Грабнати ваучери22 · Грабомани закупили офертата20 · Преглеждания на офертата775\nДата на стартиране на офертата02.10.2021г · Офертата се е промотирала 26 дни26 · Средна оценка за офертата от общо 11 ревюта.\n·Грабнати ваучери2 · Грабомани закупили офертата2 · Преглеждания на офертата261\nДата на стартиране на офертата22.04.2021г · Офертата се е промотирала 8 дни8 · Средна оценка за офертата от 1 ревю.\nБлагодаря за доброто отношение и внимание! Тъй като поради противопоказания не можеше да бъде направена изцяло процедурата, дамата предложи допълнителна грижа за лицето ми. Доволна съм и бих отишла пак.\nИскам да препоръчам на всички дами да посетят салон Бютишън. Ще останат доволни от цялостното обслужване. И след това, като мене, ще решат да го посещават редовно.\nСпретнато и чисто студио. Професионално отношение, прецизна работа. Препоръчвам


Новини / Benelli разработват нов радикален 600-кубиков суперспортяга. | E-moto cafe\nBenelli разработват нов радикален 600-кубиков суперспортяга.\n1654 прочита 18.01.2009 0Коментара Добави коментар fasterandfaster.net\nQuattro се нарича новият проект на Benelli, с който италианците ще се изправят срещу японските хегемони в средния клас при суперспортните мотоциклети. Това ще е първият модел на фирмата от Пезаро, реализиран изцяло под китайско настойничество, така че финансирането на проекта е предварително обезпечено.\nТехнически ръководител на проекта е Пиерлуиджи Маркони, човекът стоящ зад Bimota Tesi. Ето защо можем да очакваме високотехнологични решения и за Quattro, каквото ще е прилагането на запазената марка на Маркони – системата на централната главина за предното окачване. Специално за този модел Benelli ще изоставят 3-цилиндровия двигател за сметка на по-традиционния 4-цилиндров, с който директно да конфронтират конкурентите от Япония. Очаква се мощността на агрегата да е около 125 к.с. Шасито ще е изградено от въглеродни нишки, а отзад ще впечатлява едностранна вилка.\nНадеждите са да видим работен прототип на Quattro в скоро време.\nМагазин Мотогардероб Да помогнем на Люси! STIKER.eu Ангел Ангелов ClubMX MotoGP-bg StreetMoto, Biker's Shop Българският Мото Блог


Избор на телевизор до 1200 ЛВ - Телевизори, Видео и Фото техника, Видео наблюдение - kaldata.com - Форуми\nИзбор на телевизор до 1200 ЛВ\nот mrD, 1 август 2013 в Телевизори, Видео и Фото техника, Видео наблюдение\nЗдравейте, бихте ли ми препоръчали 40-42'' телевизор до 1200 лв. ПРИОРИТЕТ е качествената картина и да може да се пускат филми със субтитри от флашка. Ще се ползва към булсатком. 3д-то не е задължително както и смарт функциите (ако трябва да се избира м/у двете предпочитам смарт функцииите). Стаята в която ще се ползва телевизора е нормално осветена и няма да има пряка слънчева светлина към тв-то.\nПредпочитания към марки нямам. С нетърпение очаквам вашите компетентни мнения.\nМоето предложение като за 1 100 лева:\nТова ми се вижда най-удачен вариант. Има си Smart сертификат, както и 3D технологията е една от най-добрите на LG, за това бих предпочел тази марка. Записи върху HDD диск, и всичко останало, като за съвременен телевизор. Като цяло си е перфектен, няма какво да добавя, всеки който притежава или е виждал подобен модел на LG, знае за какво става въпрос.\nЗа тези пари и ,,изисквания,, аз бих взел този http://www.technopolis.bg/b2c/details/13627/P11090104/Televizor-PHILIPS-40PFL5007K-LED а ако добавиш още малко парички този http://www.technopolis.bg/b2c/details/14440/P11090104/Televizor-PANASONIC-TX-L42ET5E-3D-LED като втория е със с релни 100HZ панел за разлика от първия ,който е с 50 HZ !\n... 40-42'' телевизор до 1100 лв. ПРИОРИТЕТ е качествената картина и да може да се пускат филми със субтитри от флашка. ...\nВсички искаме това...\nТа от мен - предложението (50 Хц панел!) на колегата от горния коментар или PANASONIC TX-L42ET5E за 1199 лв. Вярно, че е вторият е модел от 2012 г, но в тоя ценови диапазон като че ли не виждам друг със 100 Хц панел, който да си струва.\nП.П. Тук с колегата се избихме да предлагаме модела на Panasonic, но по моему е по-удачният избор в случая.\nАми просто Панасоник мисля са доста гъвкави в ценовата си политика и истината е ,че предлагат много добри модели на добри цени,докато за по-добрите модели на други марки цените са по-височки-та..това е причината!!! Не е заради пристрастеноста към дадена марка!\n.. Не е заради пристрастеноста към дадена марка!\nАвторът търси качество, предлагаме му го, не го налагаме.\nТака е ,аз просто исках да се доуточня защо например в даден ценови диапазон не предлагам други марки -просто защото по-добрите модели на другите марки са в по-голям такъв!\nА какво ви е мнението за тези модели ? samsung UE-40F6400 http://www.technomarket.bg/products/09127256/samsung-ue-40f6400\nLG 42LA620S http://technomarket.bg/products/09127883/lg-42la620s\nПанасоника най-удачен ли е според вас. В техномаркета ми казаха че с най добри матрици са САМСУНГ но колко ли е вярно това ?\nПоследно се спирам до 1200 лв цена, 10-20 лв отгоре не е проблем.\nAми Самсунга е с S-PVA матрица , а Панасоника е с IPS (това понеже питаш за матриците) Иначе само ще кажа ,че по мое мнение Панасоника е по-добър. А този клас на ЛГ-то не искам въобще да го коментирам!\nИначе САМСУНГА с колко реални Hz e ?\nПонеже виждам,че си любознателен и наистина се интересуваш,ако искаш попрочети малко тук за инфо-може да ти е от полза http://forum.setcombg.com/%D1%82%D0%B5%D0%BB%D0%B5%D0%B2%D0%B8%D0%B7%D0%BE%D1%80%D0%B8-%D0%B8-%D0%BF%D1%80%D0%BE%D0%B5%D0%BA%D1%82%D0%BE%D1%80%D0%B8/\nАми да ти кажа, недей да подвеждаш човека... Имах LM620S и пълно разочарование, да не говорим че имаше много оплаквания от насичане на звука, можеш да се обръснеш докато се гледа на него..., отделно картината вечер изобщо не я бива... дори при светнато осветление... Като добавим и факта, че е пасивно 3D...Смених го със Samsung F6500 и да ти кажа, тогава разбрах какво е качествена картина! за тези пари се взима F6400!\nВярно е... Не случайно Samsung са лидер областта на LCD! До скоро Sony използваха тяхни матрици, сега частично преминаха към тези на LG.\nТой автора вече е пуснал запитване в setcombg.com форума.;-)\nПросто дадох мнение по темата, все пак този телевизор като за 1 100 лева. е добър, нищо странно не виждам. Виждам, че и сто лева се добавят по-горе от разни потребители, както и авторът си е редактирал заглавието, знам ли. Не съм искал да подвеждам никой, нали за това е темата, всеки да се изкаже.\nВ техномаркета ми казаха че с най добри матрици са САМСУНГ но колко ли е вярно това ?\nДа, този път тези от Technomarket са напълно прави. Samsung правят най-качествените матрици, както на всеки един техен продукт, било то дисплея на телефон.\nЗа който попитахте: LED 3D Samsung 40F6100, 101 cм, Full HD - 1.14999 лв. с безплатна доставка. Така ще избегнем тези 100 лева. отгоре!\nЕто и друг, ако не Ви интересува толкова 3D технологията: Smart LED Samsung 42F5500, 107 cм, Full HD - 1.25649 лв. отново с безплатна доставка. Значи цената става около 1 200 лева.\nКакто и ще получи бонус - 50Hz панел... Много хитро! От F6400 нагоре всички модели на Samsung са със 100Hz, като 7-ма и 8-ма серия са със 200Hz.\nЗа другия модел..., без коментар - защо ще му предлагате по-нисък модел от F6400? Плюс F5500 е MVA...\nКакто и ще получим бонус - 50Hz панел... Много хитро! От F6400 нагоре всички модели на Samsung са със 100Hz, като 7-ма и 8-ма серия са със 200Hz.\nПредлагам алтернативата на ниска цена, понеже авторът питаше за този модел. Искам да спазя изискването на размерът на телевизора, но ето серия F6400: Smart 3D LED Samsung 32F6400, 80 cм, Full HD\nПредлагайте Panasonic, какво да Ви кажа, щом харесвате тази марка, лично аз не видях авторът да е писал за конкретна такава.\nЩом ще се гледа телевизия е желателно да е 100Hz. Ако беше само за филми през PC и 50Hz да вземе няма значение.\nМислех да препоръчам Sony 42 W650 който има доста възможности но е реални 50Hz та по-добре някой друг.\nАбе човек..., ти подиграваш ли се...? http://www.technomarket.bg/products/09127256/samsung-ue-40f6400\nНе стига, че уж искаш да спазиш изискването, а надскачаш бюджета и за някакви си 50 лева по-малко предлагаш 32"...\n...В техномаркета ми казаха че с най добри матрици са САМСУНГ но колко ли е вярно това ?...\nНай-добра матрица в никой случай не означава и най-добър телевизор, също както най-голям производител не е синоним на най-качествен такъв. Що се отнася до 98% от консултантите, можеш да ги питаш единствено колко е часът в момента, но не и да приемаш отговора им на доверие.\n...Не случайно Samsung са лидер областта на LCD! До скоро Sony използваха тяхни матрици, сега частично преминаха към тези на LG...\nДо скоро Samsung и Sony имаха съвместно предприятие за производство матрици, но най-внезапно японците продадоха дела си на корейците. А през 2013 г има само един модел на Sony с матрица на Samsung, останалите са с пасивната все по-масово разпространяваща се матрица на LG (тук в някаква степен се потвърждава примера от горния коментар) и изцяло нивата иновативна матрица на AUO.\nСпирам се като избор на някой от тези два модела http://www.technopolis.bg/b2c/catalog/productdetailFromOutside.do?productguid=14440&scenario=&productarea=P11090104&detailScenario=Televizor-PANASONIC-TX-L42ET5E-3D-LED ; http://www.technopolis.bg/b2c/details/12032/P11090104/Televizor-SAMSUNG-UE-40F6400-3D-LED\nВие, кой бихте предпочели и защо ?\nЧак пък защо?Ще бутнеш ли някой лев, за да ти кажа?То тука само питате и накрая ви са виновни отговарящите! Другите теми прочете ли? А разбра ли нещо от написаното, ако си ги прочел?\nPanasonic-а, естествено. Първо, защото като цяло дават по-малко дефекти от Samsung. И второ - виждал съм ги и двата в магазина. L42ET5E е с IPS матрица на LG, има по-вярно цветопредаване, и по-добър контраст.\nА, и трето - в момента може да се вземе на безлихвен лизинг на равни вноски за 5 месеца.\nДо автора! Недей да вярваш! Как IPS ще е с по-добър контраст от VA? В случая, панасоника губи пред Samsung!\nНапоследък поизпуснах малко нещата и не съм запознат много с актуалните модели, за това да питам, какво ще кажете за PHILIPS 46PFL3807H и SAMSUNG UE-46EH5300 LED. За мен приоритет е големия диагонал.\nЛюдмиле , от филипс ниските серии - бегай на далече , самсунга може би да е по добрия . Нека се изкаже некой по запознат че аз се заглеждам само по бюджетните\nОпределено нито един от двата!\nНе мога да си обясня подобни коментари, които чета почти всеки ден (колега, репликата ми не е само към теб, само използвам мнението ти) - (почти) всеки препоръчва IPS матрица, но все ще ѝ намери кусури - защо се получава това? Хем така, хем иначе...\nИмала по-голям ъгъл на гледане - това съвсем не е предимство, колко хора гледат телевизора си под голям ъгъл спрямо центъра на екрана? Имала по-лош черен цвят? Някой може ли да посочи поне един единствен изцяло черен видео файл? Ако е съвсем черен, какво всъщност ще му гледам?\nТова са само теории, които в масовия случай нямат нищо общо с практиката.\nЩе ти отговоря така: не бих предпочел Samsung-а.\nВземи една флашка с некачествени видеа и иди да ги пробваш в голям магазин с богат асортимент. Не е трудно да се намери отзивчив консултант. Но използвай метода "Samsung срещу останалите поотделно" и сам ще разбереш защо в конкретния случай аз ти предлагам модела на Panasonic.\nП.П. Предстои ми покупка на телевизор за кухня, т.е. 32" с цена до 1000 лв. Модели по-раншни от 2013 г са извън интересите ми и не коментирам. Изборът е силно ограничен, защото цените им са доста високи и за същите пари може да се купи далеч по-голям екран. И в момента само Samsung предлага 32" със 100 Хц панел (F6400). Mакар че все още не е окончателно изяснено с какъв точно панел на AUO е моделът W65x на Sony, но вероятността да е 50 Хц е много голяма. И въпреки това, аз ще купя точно моделът на Sony, a не този на Samsung.\nАко някой пита защо - да взима флашката и да ходи да гледа на място.


Да, от мляко хремата се влошава | СЕГА\nДа, от мляко хремата се влошава\nПроучване потвърждава смятаната досега за градска легенда теория\nТова, че млякото и млечните продукти влошават симптомите на настинката, вече не е градски мит. Досега липсваха научни доказателства, че млякото увеличава секрецията от носа и гърлото, но ново проучване показва, че това е точно така - при хора, които вече имат сополи.\nСпециалистите от Листър хоспитал в Хартфордшир, Великобритания, всъщност са очаквали да развенчаят мита, в който милиони майки твърдо вярват, още повече че редица предишни изследвания не са открили връзка между млякото и сополите. "Бях скептичен и не вярвах, че има такава връзка", казва Адам Фрош, специалист по уши, нос и гърло в болницата. "Толкова често пациенти ме питат за млякото, затова реших да видя как стоят нещата. Резултатът беше доста различен от това, което очаквах", казва той.\nСлузта, т.е. сополите, се образува от клетки в носа, синусите и белия дроб и се състои от вода, сол и протеини, които "захващат" бацили и мръсотия. Антибактериалните ензими в нея помагат да се унищожават микробите и така организмът се пази от инфекции. Слузта се придвижва от задната част на гърлото към носа от малки косъмчета, наречени силии, и се преглъща. Но когато е в повече - обикновено в резултат от инфекция или алергия тя капе в задната част на гърлото и води до кашлица, възпалено гърло и дрезгав глас.\nСпециалистите в Листър хоспитал са събрали 26 мъже и 82 жени с оплаквания от увеличена секреция на слуз. Всички те са започнали 6-дневна безмлечна диета. На третия ден половината от участниците са приемали по 350 мл краве мляко дневно, а останалите - соево мляко. При всички доброволци е имало намаление на слузта в първите дни без мляко, но след това симптомите на групата, която е приемала соево мляко, са продължили да намаляват, докато при тези на краве мляко секрецията се е увеличила значително.\nВ началото на експеримента пациентите са оценили тежестта на симптома си средно на 65 от 100. След два безмлечни дни оценката е намаляла до 55 от 100 за двете групи. На седмия, последен ден млечната група се е върнала на 63, а соевата е паднала под 55.\nСпоред една от теориите, обясняващи резултата, млякото съдържа бета-казеина А1 - протеин, който активира гените, отговорни за производството на слуз. Това обаче е възможно само ако протеинът успее да напусне червата и да влезе в кръвта - нещо, което се случва само при увредени черва.\nЗатова и повечето специалисти смятат, че няма доказателства, че млякото води до повече сополи, и предупреждават родителите да не ограничават приема на млечни продукти на децата и съответно - на калций.


Ginkoflav Forte | FATBURNER.BG - ОНЛАЙН КАТАЛОГ ЗА ХРАНИТЕЛНИ ДОБАВКИ\nBack НачалоПРОИЗВОДИТЕЛИOLIMP Ginkoflav Forte\nFlexagen forte\t42.00 лв.\nGinseng Vita-Complex\t16.00 лв.\nOLIMP GINKOFLAV FORTE съдържа висококонцентриран екстракт от Гинко Билоба. Активните съставки на растението блокират действието на свободите радикали и предотвратяват наслагването на мастни натрупвания по стените на кръвоносните съдове. Това подобрява кръвообращението на мозъка, снабдяването му с кислород и глюкоза. Чрез подобряване на кръвообращението се намалява и вероятността от образуване на разширени вени и усещането за студени крайници.\nКод: Olimp Ginkoflav forte -zdrave Категории: OLIMP, Здравни продукти\nOLIMP GINKOFLAV FORTE съдържа висококонцентриран екстракт от Гинко Билоба. Активните съставки на растението блокират действието на свободите радикали и предотвратяват наслагването на мастни натрупвания по стените на кръвоносните съдове. Това подобрява кръвообращението на мозъка, снабдяването му с кислород и глюкоза.\nЧрез подобряване на кръвообращението се намалява и вероятността от образуване на разширени вени и усещането за студени крайници.\nНачин на употреба: Една капсула 1-3 пъти дневно\nGinkgo Flavone glycosides (24%) 19,2 mg\nGinkgolides (terpene lactone) 6% 4,8 mg


В България се очаква грипна епидемия през октомври | ТПП Стара Загора\nНачало Новини Актуално В България се очаква грипна епидемия през октомври\nВ България се очаква грипна епидемия през октомври\nГрипна епидемия може да се очаква в България от края на октомври до началото на март, заяви доц. Мира Кожухарова, национален консултант по епидемиология. Обикновено грипните епидемии у нас настъпват не по-рано от октомври.\nПредвид това, че миналата година в страната нямаше грипна епидемия, възможно е тази година тя да се развие и по-рано от октомври, смята епидемиологът. Към момента в страната не се наблюдава увеличение на броя на заболелите от грип.\nСпоред анкетно проучване за лечението на грипа в България, извършено през август, най-често предписваната терапия е комбинация от симптоматични средства, антивирусни препарати и антибиотици. До лечението с антибиотици се прибягва най-често при усложнения, пише econ.bg.\nНай-голям процент от анкетираните фармацевти - 36 на сто, посочват симптоматични препарати като най-търсени от пациентите при вирусни заболявания. При 22 на сто от отговорите симптоматичните медикаменти са споменати в комбинация с антивирусни.\nОсновният извод от проучването е, че у нас антивирусните препарати при лечение на грипни заболявания се използват сравнително малко. Най-малко търсени от пациентите са хомеопатичните средства и хранителните добавки.\nВ България се предлагат три вида антивирусни препарати, които са ефективни, както към сезонните грипни вируси, така и към новия грип А /H1N1/, каза Кожухарова. Тя посочи, че ваксинирането срещу грип, като най-ефикасен начин за профилактика, трябва да стане преди началото на грипната епидемия, а не когато се разболеем.\nДосега в България са регистрирани 68 случая на новия вирус от изследвани около 500 души. Кожухарова добави, че новият грип носи всички белези на сезонния грип и също като него се разпространява лесно. Националната референтна лаборатория по грип и респираторни инфекции разполага с тестове за изследване на новия грипен вирус, като резултатите могат да бъдат получени за няколко часа.\nПо данни на Световната здравна организация 7-8 фирми произвеждат ваксини срещу новия грипен вирус, но към момента не е одобрен нито един препарат.


Великденския базар в Харманли – с по-голям успех от миналата година | Sakarnews – новини, анализи, коментари от Югоизточна България\nОт Милена Митева май 3, 2016 08:52\nСръбски поет, приятел на Атанас Далчев и Пеньо Пенев завършва дните си в с. Българин 1 07.юли\nЗа обилни валежи предупреждават синоптиците 0 01.окт.\nНа Великденския базар в Харманли, тази година бе събрана сумата от 1997,50 лева. Това стана ясно, след като директорите на детските заведения, които участваха, съобщиха размера на приходите от него.\nПрез тази година общото постъпление се е увеличило с 284 лева повече от предходната.\nОт изложените за продаване продукти на ЦДГ “Детски свят“, касата на детското заведение се увеличава със сумата от 750 лева, Това е с 50 лева повече от тези през 2015-та. От тази сума ще се приспаднат парите за материалите. Директорът Мария Желязкова обясни, че всяка една от групите е продавала индивидуално своите продукти, така както и през миналите години и затова със събраните средства всяка една от тях ще вземе решение какво да закупи за децата.\n„В ОДЗ „Ален мак“ постъплението от инициативата е 426 лева“, съобщи Мелихан Чолева – директор на заведението. Тази сума е с 201 лева по-малко от предходната, но ще бъде оползотворена за нуждите на децата в нея. През изминалите години със събраните пари бяха ушити облекла за празниците на децата.\nВ ОДЗ „Пролет“ от мероприятието бяха събрани 821,50 лева. „Сумата ще постъпи в настоятелството и с нея евентуално ще бъдат закупени олекотени завивки на децата“, сподели Валентина Добрева – директор на ОДЗ-то. „Щастливи сме, че дори хора, които нямат връзка с детската градина, дойдоха, разгледаха и закупиха от нещата ни“, допълни тя. Сумата, която тази година ОДЗ „Пролет“ събра е с 235,50 повече от 2015-та година.\nОт подобна инициатива през изминалите години в детското заведение бяха направени дървени пергули за децата и бе закупена изкуствена трева.\nБлаготворителната изложба-базар се състоя през изминалата събота, 23 април.\nПървоначалната идея на организаторите беше базарът да бъде само с кулинарни продукти. В последствие решението се промени и до него бяха допуснати и ръчно изработени великденски украшения и сувенири.\nИнициативните родители, разполагащи с повече свободно време сами приготвиха изделията за мероприятието. Останалите, за да не останат безучастни закупиха готови китайски сувенири от „Магазините по левче“ на високи цени, които бяха препродадени на по-ниски.


Портсмът Ваканционни жилища и домове - New Hampshire, Съединени щати | Airbnb\nВаканционни жилища под наем в района на Портсмът\nНай-високо оценени ваканционни жилища в района на Портсмът\nТихо бягство в оазис! Стриктни правила за дезинфекция!\nИзбягвайте да отсядате в хотели, където много хора отсядат на едно място! Имаме един апартамент. Няма друг гост, за който да се притеснявате! Карай ски през целия ден на планината Атиташ, планината Сънапи, планината Гунсток ! Спестете пари, като отседнете при нас. Ние сме само на 45 минути от ски страната. Ние сме на един час от Бостън на юг и на час от Портланд на север. Вилата има отделен вход, паркинг на място, напълно обзаведена кухня с всички удобства. На минути от Kittery Outlets. Историческият Портсмут е фантастична зимна кратка почивка!\nСтандартни удобства във ваканционните жилища в района на Портсмът\nДруги страхотни ваканционни жилища под наем в района на Портсмът\nCape Cod160 км\nChebacco Lake51 км\nLake Winnipesaukee74 км\nНю Йорк375 км\nThe Hamptons272 км\nQuebec City417 км


Часовник Tissot T062.430.11.057.00 - Timer.bg\nЧасовник Tissot T062.430.11.057.00\nЗа съжаление, Часовник Tissot T062.430.11.057.00 не е наличен към момента. Имаме периодични доставки на част от моделите, но не бихме могли да се ангажираме с доставка и срокове за конкретен модел. Разгледайте наличните модели на марката Tissot или се абонирайте за нашия бюлетин, за да сте информирани при ново зареждане.\nЧасовник Tissot T062.430.11.057.00 от колекция T-Navigator Automatic се предлага в Timer.bg с луксозна брандирана кутия, гаранция, безплатна и бърза доставка в рамките на 1-2 работни дни. Моделът може да бъде закупен на изплащане без оскъпяване за 3 равни месечни вноски. За повече информация вижте кредитния калкулатор като натиснете бутона Купи на кредит.\nМъжки спортен часовник TISSOT, изработен от благородна стомана и частично черно PVD покритие с трансперантна закопчалка, фосфоресциращи стрелки, ден и дата на три часа, секундарник, оптимална работа за периода от сваляне до следващото слагане 45 часа.\nОт Tissot препоръчват закупуването на Часовник Tissot T062.430.11.057.00 да се извършва от оторизирани търговци като Timer.bg - водещ онлайн магазин за продажба на часовници!\nРеферентен номер T062.430.11.057.00


Комунизъм | Асен Генов 2.0\nЗа лустрацията — какво писах и казах напоследък\nНапоследък писах повече в колонката на Актуално и почти не ми остана време да пиша в блога си.\nЩе опиша последователно и хронологично текстовете, които публикувах. Първо писах за ролята на партиите, оглавявани от Държавна сигурност в „опраскването“ на идеите и предложенията за съдебна реформа:\n„Партията на набедения за десен политик Борисов прие предложенията на Държавна сигурност, а парламентът отхвърли текстове, които директно адресираха зависимостите, качеството, професионализма и обективността в правосъдието у нас, по думите на самите съдии.“\nВсемогъщата позиция, по сталинско-вишински модел, на Главния прокурор се запази, с което се блокира и борбата с корупцията, организираната престъпност и обвърьзаността й с политическия елит.\nСлед това писах за двете крила — твърдо кагебисткото и прокремълско, оглавявано от агент Сава, и по-либералното, декларативно про-европейско и про-НАТО, оглавявано от агент Павел. Това е текст за КГБ преврата в ДПС и за самата ДПС като прононсирана партия на Държавна сигурност:\nСокола, както фамилиарно назовават агент Сава, демонстративно отстрани лидера на партията си, най-вероятно връщайки дългове под формата на стратегически геополитически услуги — засилва разклатените позиции на Петата колона на Кремъл в България.\nМестан е послушен, прави каквото му е наредено и досега стриктно следваше лидера си. Когато е необходимо Местан защитава новоизбрания скандален шеф на ДАНС, след като законът бе специално прекроен по корпулентна му фигура. Друг път пък е готов да декларира подкрепа за евроатлантическата ориентация на България. Проблемът е за Доган. Единственият начин да промени политическите си позиции е да смени Местан, обвинявайки го, че действа на своя глава. И той го отстрани.\nС което върна ДПС изцяло в сферата на руските геополитически интереси и засили влиянието на Кремъл в България.\nТретият текст, който написах, бе за нуждата от лустрация и за реалните ѝ мащаби. За това, какви обществени групи би могла да обхване тя:\n…Говорим за цяло едно поколение, раждано в периода 1956-1973, което в момента е в активна възраст и участва в политическия, икономическия и обществения живот в клета майка България.\nЦяло… Едно… Поколение…\nРазбира се, лустрацията не трябва да обхване само БКП елита!\nМоето определение за това пречистване включва не само тези, които са свързани с Държавна сигурност, но и всички тези, които са работили на щат в БКП, ДКМС, ОФ, единственият по това време Профсъюз, казионното БЗНС, а вероятно и други — това е въпрос на прецизиране, ако някога обществото ни най-сетне предприеме лустрационни действия.\nЧетвъртият текст, който написах, бе за ролята на „регента на КГБ“ в България, руският посланик Исаков, който си позволява не по-малко скандални намеси в суверенните дела на България. Това беше текст, в отговор на една идея, лансирана от Иван Костов, за необходимостта турският посланик да бъде отзован. Според мен, руският е не по-малко скандален и със сигурност не трябва да бъде подминаван без дипломатически последствия.\nНамесата му по енергийните въпроси и въпросите, свързани с комунистическото ни минало и съветската окупация са сред най-ярките примери за недопустимото му поведение:\nВнимателният прочит на действията на посланик Исаков сочи по-скоро устойчива тенденция на систематична, не дотам деликатна намеса във вътрешните ни дела, далеч надхвърляща хипотезата за представителство на руското правителство и все по-ярко добиват очертанията на поведение на регент на Руската империя.\nСлед това описах различните лустрационни подходи — изключващ и приобщаващ, който бе възприет от някои от бившите социалистически страни, по отношение на лустрацията. Писах за Полша, Унгария и бивша Чехословакия и българският „трети път“:\nЧешкият подход по-скоро изключва всички опетнени държавни служители — те нямат право да запазят постовете си, докато Полша и Унгария им дават възможност да бъдат включени при определени “изкупителни” процедури и правила — основно свързани с разкриване на истината. Това са двата принципни лустрационни подхода: изключващ и приобщаващ.\nБългария пое по свой, “трети” път и стигна до… кривата круша на прехода. От една страна, разкриването на досиетата закъсня ужасно; от друга, ефективна лустрация, която или да ограничи като възмездие, или да предложи “изкупление” на хората с нечисто минало, свързано със съучастието им в престъпния комунистически режим; от трета страна, малкото “декомунизационни” норми са по-скоро декларативни, от кото не следват никакви санкции при нарушение…\nПоследният, шести текст бе за усилията да бъде оправдан и реабилитиран комунистическият режим, символите му, идеологията му и наследството му, с помощта на лицемерните морално-релативистични похвати:\nОт вчера до днес, 26 години след края на режима у нас, темата е актуална. Хиляди, вероятно десетки хиляди лица, порочно обвързани с комунистическия режим благодарение на подмяната, са на високи нива в политиката, управлението, икономиката и бизнеса в България. Те Ви внушават, че темата не е актуална и е остаряла. Да не гледаме миналото, то ни дърпа назад — това Ви казват те, позовавайки се на моралния релативизъм — “такива бяха времената, правехме го за държавата, за общото благо”… Да, такива бяха времената, но не го правехте за държавата и не беше за общото добро. Правехте го за себе си и за режима.\nВ този текст става дума и за митовете, създадени от компартията в началото на т.нар. „преход“. Един от тях е митът за „съгласието и помирението“, който приспа жаждата на хората за истина и справедливост. Този мит бе създаден от в първите дни на преговорите, около т.нар. „Кръгла маса“ от Андрей Луканов (прилагам цитат от него) и, за съжаление, бе възприет от създадената от Държавна сигурност „демократична опозиция“. С това бе дадена възможност на БКП плавно да трансформира политическия си монопол в криминална икономическа власт и силно, непреодолимо влияние над политическите елити у нас.\nТака се роди и съвременната Конституция, в която разделението на властите е само декларативно заложено, но де факто, политическото влияние върху съдебната власт е един от най-сериозните проблеми, заложени от комунистите в Седмото Велико народно събрание…\nЕто как Луканов формулира вероятно първия и най-вреден посткомунистически мит:\n“…В общото съобщение нашите говорители да кажат, че участниците в консултацията считат, че сега особено актуален и остър е проблемът за постигане на национално съгласие и помирение. Това е един от проблемите, на който трябва срочно да се отдели приоритетно внимание…”\n(А. Луканов, 04 януари 1990, предварителни консултации за „Кръглата маса“)\nВъв видеото, което прилагам, съм направил опит да обобщя голяма част от казаното. То е от гостуването ми при Васко Мавриков в Евроком.\nPosted in Комунизъм, Лустрация, Политика and tagged Актуално, БКП, ДС, Декомунизация, Държавна сигурност, Лустрация on 20 януари, 2016 by Асен Генов. Вашият коментар\nОфициално от Полша за съветските паметници\nПремахване на съветски паметник в Нова Сол, Полша. Източник: Вадим Тишкевич\nБогдан Борусевич. Така се казва председателят на Полския сенат. 66 годишен. Демократ. В интервю за Дойче Веле (видеото е в края) обяснява позицията на Полша за съветските паметници в страната, на фона на развалените отношения между полската държава и Русия.\nПолският институт за Националната памет, който е изследователски център, свързан с правителството, е отговорен за лустрацията и декомунизацията. Институцията се е обърнала към органите на местното самоуправление в цяла Полша с призив да демонтират мемориалите от Съветската ера, които все още се намират на техните територии.\nГрад Пьеньезно стана известен с това, че премахна паметника на съветския генерал с украински произход Черняховски, загинал при военни действия. Генералът е погребан край Вилнюз в Литва. След като Литва обявява независимост, тленните останки на генерала са премесени в Москва и погребани отново.\nШефът на Полския сенат обяснява пред руската редакция на Дойче Веле кратко и ясно каква е позицията на Полша по отношение на остатъците от пропагандните инструменти на комунистическия режим в страната:\n— Защо беше взето решението за демонтажа на паметника на генерал Черняховски?\n— Моето семейство е родом от Вилнюска област, където генералът от НКВД Серов, с помощта на генерал Черняховски са осъществявали дейност, насочена срещу полските партизани. Имам предвид партизаните, които заедно с Червената армия са освобождавали Вилнюс. Точно тях са ги примамили, а после са ги обкръжили. Повече от 10,000 попаднали в обкръжение за повече от две години. Офицерите са били арестувани и изпратени в лагери. Които не се предали са загинали. Именно с това се занимавал Черняховски. Той може и да е бил герой на Съветския съюз, но не е герой за поляците. В Полша ние решаваме какви паметници ще имаме. При това, не бива това да се смесва с гробища и могили на военнослужещите. Военните гробища на съветските войни в Полша се поддържа при определен ред и ние за тях се грижим. В Полша няма място за паметници на хора, които са извършили престъпления. През 1989 във Варшава премахнахме паметник на Дзержински. Макар и по националност поляк, по своята същност той е съветски човек…\n— Трябва да Ви задам още един път въпроса дали ще предадете паметника на Русия и при какви условия, защото Русия приема генерал Черняховски за герой?\n— Пеметникът е собственост на органите за местно самоуправление. Но понеже ме питате, аз отговарям: да, не виждам никакъв проблем да им дадем този паметник и в добавка ще им дадем и паметника на Дзержински…\nPosted in Комунизъм, Русия and tagged Декомунизация, Паметници, Полша, Черняховски on 9 октомври, 2015 by Асен Генов. Вашият коментар\nИсторическият компоромис в Италия\n1973. Енрико Берлингуер, лидер на италианската компартия е на визита в България. Среща се с Първия. На път за аерогарата, Чайката, в която той пътува, е блъсната зловещо от ЗИЛ.\nЗа италианците катастрофата е атентат.\nНедълго след това Берлингуер ще запише тезисите си за Еврокомунизма, които ще дадат основата на Компромесо Сторико — Историческият компромис в Италия. Компромисът е политически съюз, сключен между християндемократите на Алдо Моро (DC) и Партито комуниста италиано — италианските комунисти на Берлингуер (PCI).\nСтранната коалиция разбира се не е приета еднозначно. Републиканската и Социалистическата партии на Италия, които са вляво на политическия спектър, се отнасят с неодобрение към Компромиса, а успоредно с това, вероятно и заради Компромиса, червеният тероризъм в страната се засилва.\nВеднага след Втората световна война Италия преживява икономически бум. Въпреки че икономиката на страната се развива колебливо, страната преживява висок икономически ръст, достигащ до близо и малко над 6% годишно в края на 50-те и началото на 60-те.\nВеднага след войната, благодарение на Плана Маршал, Италия започва възстановяване на икономиката си, при което държавата наследява скъпите холдинги и индустрията от времето на фашисткия решим. До средата на 50-те, Северът се развива индустриално, оставяйки назад селскостопанския Юг. Държавата полага усилия и се грижи и за южните райони. Създаден е дори Фонд за развитие на Южна Италия.\nСлед 1957 Италия е сред учредителите на Европейската икономическа общност, но Югът все още изостава след “Икономичестото чудо” на Севера.\nДо средата на 60-те държавата все още играе важна роля в икономиката, национализирайки електрическата индустрия. Членството в ЕИО обаче и провокираната от това конкуренция разкриват слабости в експортната политика на страната.\nИкономическото чудо се насочва към своя край.\nВ края на 60-те тежки наводнения причиняват щети за над 1 милиард Долара. Икономическите планове на правителството сякаш не помагат, Югът остава слабо развит и беден, а резултатите от плановете са разочароващи.\nВ началото на 70-те икономическият ръст се свива дори повече. Въпреки, че остава положителен, ниските заплати, растящата инфлация и намаленото търсене предизвикват стачки.\nТака, в средата на 70-те, Италия влиза в икономическа криза. Страната е в състояние на нарастваща инфлация, висока безработица, полически терор и висока организирана престъпност.\nГоре-долу по това време и в такава обстановка Берлингуер пише своите тезиси за Еврокомунизма и участва в преговори за предстоящия Исторически компромис.\nСпоред историка Робърт Сървис, решението на Берлингуер е било “да прекъсне една важна връзка със Съветското ръководство. Италианците са получавали тайно 4-5 милиона Долара ежегодно. В рамките на цялостен бюджет от близо 30 милина Долара, това помагало да се избегне банкрутът и да се балансира бюджетът. Борис Пономарьов [секретар на ЦК на КПСС] обикновено давал чековете лично…”\nТака, след изборите 1976, Християндемократите и Партията на италианските комунисти формират коалиция, която наричат “Исторически компромис”. Разбира се, една от целите на “демократичния алианс”, прераснал в “Историческия компромис”, бе да помогне на италианските комунисти да се откъснат от влиянието на СССР. И да стартират, заедно с френските си и испанските си другари, т.нар. Еврокомунизъм, разграничавайки се от съветския терор в Чехословакия…\nНо далеч по-важна, според мен, причина са усилията да се извади страната от кризата и рецесията.\nКоалицията, а вероятно отстъплението от принципите на Коминтерна за “железния пролетарски централизъм” довеждат до засилване на червения тероризъм и ролята на другите леви партии, извън коалицията.\nОтвличането на Алдо Моро, тогава президент на Християндемократите, както и последвалото му убийство на 09 май 1978, са пряк резултат от Историческия компромис.\nИталианските комунисти от PCI вярват, че Компромисът работи. Дори, вероятно окрилен от значителното повишаване на резултатите им на изборите през 1976, от 27% на 34%, Берлингуер решава да се откаже от съветската “щедрост”. Съобщението е предадено в Москва. В медиите вече тече скандал, свързан с финансирането от СССР.\nБерлингер обаче не се придържа към решението си и PCI продължава да получава финансова помощ от братската КПСС.\nДве години и половина след убийството на Моро, през ноември 1980, Берлингуер обявява края на “Историческия компромис”.\nСтраната все още е в рецесия, икономическа криза и стагнация. Правителствата, вкл. и това на Кракси, прилагат политики и бюджет на строги иконоимии. Ликвидирана е Банко Амброзиано — вероятно най-голямата частна банка тогава. Нуово банко амброзиано е реструктурирана. Повишават се таксите, намаляват се услугите и се коригират заплатите. Всичко това се случва само за няколко години след края на Компромиса.\nЦентрална Италия претърпява тежки щети след земетресенията в началото на 80-те, което допълнително усложнява ситуацията в страната.\nСпоред Джон Сервис, автор на повече от 10 книги за историята на комунизма, последният чек на КПСС от Москва пристига при италианските комунисти от PCI през 1981, а причина не е само “отвращението на Берлингуер от политиката на Съветския съюз, но и решението на Политбюро, че субсидирането не си струва”.\nОчевидно е, че двете основни цели на “Историческия компромис” — политическата и икономическата, остават по-скоро неизпълнени като пряк резултат. Нито кризата е преборена, нито комунистите са скъсали изцяло връзката си с Москва (към края на периода, наречен “Исторически компромис”).\nPosted in Исторически компромис, Комунизъм and tagged Италиански комунисти, Италия, PCI on 1 август, 2015 by Асен Генов. Вашият коментар\nДеветомайската битка на Кремъл\nДа върнем България на Русия…\nКремъл спечели една битка в България, 70 години, след като Сталинският комунизъм победи Хитлеровия националсоциализъм.\nМосква се подготвяше дълго за деветомайския си карнавал, на който искаше да подрънка оръжие пред целия свят.\nЗначителна част от лидерите на демократичните държави пратиха своите посланици на путиновия военен прайд, изразявайки протест срещу московската агресия в Крим.\nБългарската левица се “отсрами” с недоразуменията си Бокова (подкрепена от ГЕРБ за генсек на ООН) и Сидеров, който в комплекса си на политическо джудже и продажник, търси компенсация, снимайки се приклекнал, с пезевенкска усмивчица до червения второразреден актьор Сегал. В идиличната многозвездна хотелска атмосфера липсваше само пиянската физиономия на въздебелия френски руснак Депардьо… Но това е друга тема.\nА очите му топли, човечни…\nУ нас Кремъл спечели своята Деветомайска битка във войната, която вече губи. Войната за Истината, срещу Лъжата, поддържана от Следвоенния консенсус 70 години.\nСлед страните от Балтия — Литва, Латвия и Естония, след Полша, дори след Чехия, постсъветското пространство, руският империализъм и откровен фашизъм претърпяха сериозни териториални и политически загуби, отстоявайки лъжата за Добрия СССР и любящия закрилник от Злото, Бащата на народите, другаря Сталин.\nФашизмът е зло, съмнения няма! Пропагандата на Следвоенния консенсус обаче твърди, че комунизмът и СССР са добрите победители в големия цивилизационен сблъсък. Това не е истина.\nСлед „Великата отечествена война“ на Сталин Злото остана непобедено. Единият агресор капитулира през 1945, с края на Втората световна война, а другият се съпротивляваше до 1989, поддържайки империята си, основана на терор, насилие и сто милиона жертви.\nНо дори и това не е акцентът на този текст. Акцентът е България вчера, на 9 май, 2015.\nПобеда будет за нами!..\nКремъл спечели своята малка периферна Деветомайска битка. Напазарува си телевизия ТВ7, през която излъчи директно своя военен хайтек парад, прикривайки падащия космически кораб “Прогрес” и неподвижния танк “Армата”…\nСпечели я през продажническия политически възторг на едно от лицата си — доскорошният издателят на ДУМА, социалистът Николай Малинов, възкликнал радостно за руската победа в Третата кримска война. Той влезе в управлението на ТВ7. Същият, който начерта „пътя на Москва на юг, към Балканите“, влезе в управлението на телевизията, за която се говори, че е напазарувана на едро от руския олигарх Малофеев, близък до Путин.\nКремъл спечели Деветомайската си битка в малка България през това, че успя да удави почти всякакъв дебат за истинското лице на СССР и Сталинизма, както и за реалните измерения на комунистическото зло, което тази империя наложи върху покрития от Желязната му завеса свят.\nВместо това имаше руски пляски пред бетона и чугуна, маркирали червената окупация на България през 1945. Цял ден „патриоти“ вееха руски знамена, искайки си България незнайно от кого, в тъмната сянка на разветия над София Шпагин.\nДеветомайската битка на Москва бе спечелена и с това, че в медиите липсваха или бяха свалени планирани дебати по темата за злото, което сполетя Европа след 9 май 1945.\nСпечели я и с това, че извън познатите ни сайтове, подобни дискусии липсваха.\nДобрата новина е, че загубената битка е малка. Но войната на Москва с демократичния свят за запазване на лъжата на Следвоенния консенсус все още тече. Информационната ера не позволява на никой да монополизира или дори да узурпира Истината. Архивите вече говорят, а все някога ще проговорят и руските.\nНа 9 май догодина Кремъл ще загуби още в пропагандната си война със света, дори да успее да привлече част от политическия елит, който отказа да посети Москва вчера.\nЛъжата винаги губи войната с Истината. Част от истината е, че Германия капитулира на 7 май, а Втората световна война свършва на 2 септември 1945.\nPosted in Комунизъм, Медии, Националсоциализъм and tagged България, Деветомайски парад, СССР, ТВ7 on 10 май, 2015 by Асен Генов. 6 коментара\nВЕЛИКАТА ОТЕЧЕСТВЕНА ВОЙНА — ВОЙНА МЕЖДУ АГРЕСОРИ, ДЕЛЯЩИ СВЕТА\nСъветската и германската армия в Полша. Източник\nВтората световна война започва на 1 септември 1939г. СССР и Германия подписват пакта “Молотов-Рибентроп” на 23 август същата година. При това споразумение самоопределящите се като най-големи сили в Европа страни си поделят Полша, превземайки я. СССР нахлува в Полша около две седмици след нацистите с “най-добри” намерения — да защити хората в “разпадналата” се страна, за да им даде възможност да се “трудят и живеят в мир”…\nТова е само част от агресивните военни действия, които СССР води в този период. Сред тях е и т.нар. Зимна война с Финландия, започнала през зимата на 1939, само няколко месеца след Договора между Съветите и нацистите. Пораженията за СССР в тази война са големи, а военният престиж на Москва — силно накърнен.\nПрез юни 1940, в резултат на агресивната военна политика на СССР, страната окупира Прибалтийските държави. Малко преди завземането на Литва, Латвия и Естония, на 11 януари 1940, „Известия“ публикува материал, в който се твърди, че след подписването на Германо-съветския пакт от 23 август 1939, „Отношенията между двете страни са се развили в атмосфера на приятелство и взаимно разбирателство„.\nНа 10 януари 1941, СССР и Германия подписват “Разширено икономическо споразумение”, според което двете страни ще си споделят промишлени стоки, вкл. и милиони тонове руско зърно и фуражи. Преговорите по споразумението са започнали още през октомври 1940.\nПрез януари 1941 германската преса цитира и хвали споразумението, което засяга търговията, размяната на граждани и въпроса с границите в завладяните от СССР Прибалтийски държави. Публикациите го описват като “представляващ несъмнено потвърждение за приятелското сътрудничество между двете страни и засилващ допълнително военния потенциал на Германия”.\nПо същото време “Правда” излиза с редакционен материал, озаглавен “Нови триумфи на Съветската външна политика”, в който се твърди за споразумението, че е “факт с огромно международно значение”, който “е ново доказателство за стабилността на отношенията между двете най-могъщи страни в Европа, съгласили се да живеят в мир между техните народи…”\nЗавладяването на Прибалтийските страни обаче вече е влошило отношенията между Съветите и нацистка Германия, а преговорите по подписването на споразумението са затруднени. Съветите имат нескрит апетит към ресурсите на Литва, Латвия и Естония.\nВ своя телеграма (6 януари 1941) до Държавния секретар на САЩ, американският посланик в Москва, след разговор с представителя на Германия, пише, че застоят в съветско-германските преговори изглежда се случва заради “безкрайни детайли и заради това, че Русия изнудва [Германия] по маловажни въпороси”.\nДори повече, СССР прави опит да “подкупи” САЩ и Великобритания, за което става дума в същия официален доклад на посланика:\n“Склонен съм да приема, че сегашните демаршове на Съветското правителство към САЩ и Великобритания, относно Балтийското злато и кораби представлява опит да се противодейства на германския натиск заради техните интереси в Прибалтийските страни. Съветите се надяват, че концесиите на САЩ или Великобритания може да им помогнат в отношенията с Германия и нейните искания.”\nНа 11 януари 1941 посланикът на САЩ в Москва докладва, че в съветската преса излиза съобщение за договорка на границите между Германия и СССР в завладените страни от Прибалтика. Споменава се и един от най-важните “проблеми” между агресорите Германия и Съветите — десетките хиляди “германски граждани и личности с германска националност, живеещи в Литовската, Латвийската и Естонската Съветски Социалистически Републики”\n“Правда” (17 януари 1941) описва точния брой германци, засегнати от агресията на СССР в Прибалтика, които трябва да се върнат в Германия — почти 60 хиляди души — 45,000 в Литва и 12,000 в Латвия, които трябва да се завърнат в Германия.\nВ края на март 1941 съветската преса уверява, че “проблемът” е решен, а немските граждани са изпратени в Германия — според Москва, репатрирани са 67,805 души.\nНа 2 април 1941 обаче американският посланик в СССР твърди, видимо от документите, че репатрираните са изпратени в Съветския съюз, а не в Германия. Трябва да припомним, че по това време ГУЛАГ вече процъфтява.\nВъпреки че германците наричат споразумението “Триумф”, а Русия увеличава търговията с Германия, опитвайки се да реши проблема с национализираната немска собственост, изглежда, че казусът с ресурсите на Литва, Латвия и Естония, както и десетките хиляди немски граждани, създават ескалиращо напрежение между партньорите нацисти и комунисти.\nДипломатическите депеши съдържат все повече информация за предстоящата война между СССР и нацистка Германия. Интересен е коментарът на американския посланик за причините: Хитлер не иска да дели със СССР и се дразни да се огледа в изкривеното си отражение в комунистическите идеология и режим. Според него, “Хитлер се ядосва заради това, че постоянно трябва да се съобразява с Русия, която ежедневно става все по-силна във военно и икономическо отношение и до 2 години ще бъде доста добре организирана, за разлика от Германия”.\nВ коментара на посланика се описват причините за гнева на Хитлер:\n“Комунизмът е много подобен на Националсоциализма и [за Хитлер] е дразнещо да виджа свое изкривено отражение толкова наблизо. Хитлер знае, че отговорността, че върна Русия в Европа е негова и следователно, заради собствения му престиж, той трябва да избута тази страна обратно в Азия, където тя принадлежи…”\nДействието на Втората световна война започва да се развива динамично и бързо. Все по-сигурно е, че скорошната война между Германия и СССР е неизбежна. В името на обективността трябва да се отбележи, че почти няма основания да се твърди, че СССР ще нападне пръв.\nУсложнява се и ситуацията на Балканите, чиято роля във възможното предотвратяване на конфликта между двете сили се засилва. Кремъл иска да получи България и проливите — Босфора и Дарданелите. Това е неприемливо за Германия. За Хитлер има значение и дали СССР ще се договори с Япония, което би му дало по-добра позиция във войната срещу Великобритания…\nАмериканската дипломация докладва, че Германия е увеличила войската си на съветската граница, но Сталин не очаква война и все още се опитва да постигне мир с Германия. Това не се случва и САЩ предупреждава СССР за възможната незабавна германска атака…\nПодготовката на Операция “Барбароса” тече още от края на 1940, а самата нацистка инвазия се планира за май 1941. Кампанията на Балканите и концентрацията на германските сили на огромната фронтова линия забявят началото й. Сталин систематично отхвърля сведенията на разузнаването за предстоящото нападение…\nНа 22 юни 1941 Германия нахлува в СССР. Около две седмици по-късно, в обръщение по радиото, Сталин ползва думите “Велика” и “Отечествена” по отношение на започналата война на Съветите с Германия.\nТогава се ражда изразът “Велика отечествена война”, който обозначава войната между комунистическия Съветския съюз и националсоциалистическа Германия. Краят на пропагадното наименование на войната между доскорошните съюзници, радващи се на добросъседски отношения и икономическа взаимопомощ в опитите им да поделят европейски територии, е датата, избрана от Сталин — 9 май 1945, или т.нар. “День победы”.\nВтората световна война завършва на 2 септември 1945, с подписването на капитулацията на Япония. Светът за дълго остава разделен от “Желязната завеса”, спусната от Съветите над част от Централна и Източна Европа. Народите под “Желязната завеса” са принудени да празнуват победата на собствения си агресор и окупатор в неговата “Великата отечествена война” над другия агресор. Победа, с която се установява комунистически режим в окупираните и завладени от СССР държави от Европа.\nВтората световна война е историческо събитие, включващо и военния конфликт между “най-големите, приятелски и разбиращи се страни”, нацистка Германия и Съюза на съветските социалистически републики.\n“Великата отечествена война” е по-скоро съветското пропагандно клише, бележещо конфликта между СССР и нацистка Германия, в опита им да си поделят света.\nPosted in Комунизъм, Националсоциализъм and tagged ВОВ, ВСВ on 9 май, 2015 by Асен Генов. 4 коментара\n„…От Шчечин на Балтийско море, до Триест на Адриатическо, през Континента се е спуснала Желязна завеса. Зад тази линия се намират столиците на всички древни държави в Централна и Източна Европа. Варшава, Берлин, Прага, Виена, Будапеща, Белград, Букурещ и София — всички тези славни градове и народите, около тях се намират в това, което трябва да назова като Съветска сфера и всички те, по един или друг начин са подложени не само на съветско влияние, но в много висока, а в много случаи дори нарастваща степен на контрол от Москва…”\nУинстън Чърчил, „Речта за Желязната завеса“\n05 март 1946\nНацистка Германия капитулира на 7 май в Реймс, Франция и на 8 май 1945 в Берлин. Второто се случва след полунощ, рано сутринта по московско време в тогавашния СССР. Съветските власти съобщават това на 9 май рано сутринта. 9 май се чества от 1946 до 1948 официално в СССР като празник на победата на Работническо-селската червена (а след 1946 Съветската) армия над нацистка Германия.\nОт страните, членуващи в ЕС, Словакия, Франция и Чехия празнуват деня на победата на 8 май, а останалите Австрия, Белгия, Великобритания, Германия, Гърция, Дания, Естония, Ирландия, Испания, Италия, Кипър, Латвия, Литва, Люксембург, Малта, Румъния, Полша, Португалия, Унгария, Финландия, Холандия, Хърватска, Швеция, Словения — не празнуват деня на победата над нацистка Германия.\nСъветската армия не може да се третира еднакво спрямо всички държави, въвлечени във Втората световна война. Спрямо едни тя е победител: Австрия, Япония, Германия. Някои страни, като (част от) Норвегия и Чехословакия са освободени от Съветската армия. Но, събитията през 1948 и 1968: т.нар. “Побѐден февруари“ и потушаването на „Пражката пролет“, при които комунистическият режим се установява и затвърждава, конституират Съветската армия в Чехословакия като окупатор.\nБългарското общество няма категоричен отговор и историческа оценка както на участието ни във Втората световна война, така и за ролята на СССР и Съветската армия в България при налагането и поддържането на 45-годишния кървав комунистически режим.\nНе по-маловажна е и обстановката в България преди нахлуването на „освободителната“ Червена армия през 1944 България вече е преустановила дипломатически отношения с Германия, гони и разоръжава немските войски, преговаря за мир със Съюзниците и обявява неутралитет.\nВоенна дипломация на САЩ спрямо България и усилията страната ни да бъде извадена от Оста са безрезултатни. Лицемерната политика на СССР осуетява Плана „Донован“ за извеждане на България от орбитата на Германия. СССР до последно държи България далеч от съюзниците. Съветският съюз тайно настоява за продължаване на бомбардировките над София и други градове, докато българите станат „по-чувствителни“, въпреки готовността на САЩ да спре атаките.\nАмериканският посланик Хариман в Москва описва в свой доклад от 6 януари 1944 до САЩ, визитата на генерала от военното разузнаване Бил Донован, автор на плана:\n“…Казах му [на Молотов], че генерал Донован ще обсъди с Президента това, след завръщането си и, че междувременно се надяваме, че Молотов ще ни посъветва по въпроса, заради съветските дипломатически контакти с България. Той каза, че нямат достатъчно информация, за да стигнат до заключението, върху което работят. Единственото му конкретно предложение бе, че те отдават огромно значение на продължаването на бомбардировките над България, които според тях ще помогнат на българите да станат по-чувствителни…”\nДруг пример е Полша. Освен подялбата ѝ в началото на войната, между руския и германския агресор, според пакта „Молотов–Рибентроп“, друг подобен акт е потушаването на Варшавското въстание (1944), изравняването на почти цялата столица на Полша със земята и опожаряването й от нацистите квартал по квартал. Съветската армия спира преди Варшава, не се държи като освободител и не се намесва в помощ на поляците, чак докато с въстанието не е приключено окончателно, след което завзема града.\nРазлично е поведението на съюзниците САЩ и Великобритания във Франция (Нормандия, 1944). След освобождаването на страната, те не пречат на генерал Дьо Гол да оглави временно правителство и по никакъв начин не влияят върху властовите процеси, въпреки че не би било трудно в следвоенна Франция.\nРолята на Червената (след 1946 – Съветска) армия в България е идентична с ролята на СССР в Полша. Отговорът на въпроса – дали 9 май е значима дата за България, а не 8-ми, когато фактически Германия капитулира, победена от Съюзниците и СССР, както и изборът дали да празнуваме брежневската версия на “Деня на победата”, минава през преоценка на фактите, често изкривявани от Следвоенния консенсус.\nОчевидно е, че 9 май, избран от Сталин и възстановен от Брежнев като официален почивен ден през 1965г., е част от пропагандата за “освободителя” СССР и лошата нацистка Германия (за второто съмнения няма!).\nМорално и фактологически, националсоциализмът в Германия и комунизмът, залели света и завладели част от Централна и Източна Европа, са Зло. Полският политик и историк, бивш външен министър, Бр. Геремек коментира края на двуполюсния свят, разделян от Желязната завеса. Втората световна война завършва на Запад, през 1945, с победа над единия агресор и на Изток, през 1989, с победа над другия.\nТърсейки отговора, трябва да си припомним, че участието на България в заключителната фаза на войната става след като страната попада под съветско влияние, не като самостоятелна армия на отделна държава, а в рамките на Трети украински фронт на Червената армия. Заради това не ни е признато правото на победител, а сме третирани като победена страна. Така СССР ни отнема победата от 7 и 8 май и ни налага своя “День победы” — 9 май.\nТекстът е писан за вестник „Новини Лондон“ и е публикуван на хартия и във Фейсбук страницата на медията. Същият въпрос бе зададен и на журналиста от БСП, Ал. Симов, а неговият отговор е тук.\nPosted in ВСВ, Комунизъм, Молотов, Рибентроп, Русия, САЩ on 7 май, 2015 by Асен Генов. 3 коментара\nПаметниците в САЩ — креативност или расизъм\nназаем от cleevland.com\n19 септември е Денят на Франк Запа в Балтимор. Великият музикант е роден в града и 17 години след смъртта му, през 2010, в тук се провежда възпоменателна церемония. Синът на Франк прави с групата си концерт, озаглавен „Запа свири Запа“, а градската библиотека организира изложба „Блалтимор на Запа: бунтари и иконокласти в Земята на свободните и дома на храбрите“…\nВ негова чест една от улиците е кръстена „Frank Zappa Way“, а пред безплатната библиотека Enoch Pratt е издигнат негов бюст, подарен от фенове на Запа от Литва, където в столицата Вилнюс също има статуя на музиканта…\nТази година неизвестни автори маскират бюста като Дядо Коледа. Коментарите са, че Запа би харесат шегата. Самият бюст, с плетена шапка и брада, е издигнат на висок пиедестал, а „украсата“ престоява така доста дълго време.\nZappa Claus, 2015\nНазаем от Bike Rides in Baltimore\nДругата история, която искам да Ви разкажа е за статуята на Джеймс Мередит в Мисисипи.\nПрез 1962 губернаторът на Мисисипи и заместникът му са осъдени да платят по 10,000 долара за всеки ден, в който Джеймс Мередит е бил възпрепятстван да се запише в университета. На 30 септември същата година представители на федералната служба за прилагане на Закона (United States Marshals Service) придружават Джеймс Мередит, влизайки с него в университетския кампус.\nНай-общо казано щатът Мисисипи има богата история в Гражданската война, когато през 1861 всички студенти от университета се записват доброволци на страната на Конфедеративните сили. По-късно Мисисипи е един от щатите с ярко участие в борбата за граждански права, срещу сегрегацията и расизма в САЩ.\nСлучаят със записването на Джеймс Мередит в мисисипския университет е един от знаковите за движението за човешки права през 60-те години на 20 век.\nНазаем от NBC\nСтатуя-паметник на Джеймс Мередит е издигната пред университета в Мисисипи.\nНа 27 март, тази година, Филип Харис, бивш студент от университета, е обвинен в две престъпления срещу човешките права: за това, че е поставил примка на статуята на Джеймс Мередит и за това, че е поставил Конфердеративното знаме на статуята.\nАктът на Ф. Харис предизвиква вълна от недоволство, вкл. и студентски протести, с участието на полицията, на които са издигнати плакати „черните животи имат значение!“ (Blak lives matter)\nТретата история, която вече съм разказвал, е за паметника на Ленин в Сиатъл. За неговите преображения може да се прочете много в интернет, а снимки от разнообразните превъплъщения на скулптурата има достатъчно.\nТова са три истории, които показват значението на обществено-политическия контекст при оценката на дадени действия. Три разказа, които илюстрират значението на историческия контекст при оценката на дадени действия като креативност, свобода на словото или престъпления срещу човешките права.\nТри истории, илюстриращи нуждата от историческа и обществено-политическа оценка на артефактите от миналото и личностите и процесите, които те представляват.\nPosted in Изкуство, Комунизъм, Общество, Политика, Престъпления, САЩ and tagged Джаз, Комунизъм, Ленин, Расизъм, Франк Запа on 28 март, 2015 by Асен Генов. Вашият коментар\nДетският ГУЛАГ — откъс от книгата на Ал. Яковлев „Здрач“\nБеше специален, детски ГУЛАГ*.\nНяма по-голяма подлост от войната на властта с дечицата, използвайки цялата мощ на репресивния апарат. Позовавайки се на указанията на Политбюро на ЦК, лично на Ленин и Сталин, болшевиките създадоха особена система „наказателно детство“. Тази система разполагаше с детски концлагери и колонии, мобилни приемно-разпределителни пунктове и специални детски домове и ясли.\nДецата трябваше да забравят кои са, откъде са родом и къде са родителите им.\nТова беше специален, детски ГУЛАГ…\nАко се обърнем към най-първите имена и фамилии в детския регистър с разстрелите, то трябва да започнем с царската фамилия, с разстрела на Николай II и семейството му в Екатеринбург. Този разстрел бе организиран от правителството на Ленин. След това то организира милиони други разстрели.\nПрез 1919 в Петроград разстреляха роднини на офицерите от 86-ти пехотен полк, преминал на страната на Белите. Сред тях и деца.\nПрез май 1920 вестниците писаха за разстрела на четири момичета на 3 до 7 годинки в Елисаветград, заедно със една старица, майката на един от офицерите.\nГрад Архангелск, в който чекистите разстрелвали 12-16 годишни деца, бил наречен „Градът на мъртвите“…\nНе може да има прошка за това, което е запечатано в оперативната заповед на Ежов с №00486 от 15 август 1937, относно „Операция за репресиране на жени и деца, изменници на Родината“.\nПрилагам някои от разпоредбите на този чудовищен документ (запазвайки стилистиката му):\nПодготовка на операцията. Тя започва с щателна проверка на всяко семейство, небелязано за репресия. Събират се допълнителни компрометиращи материали. След това, на тяхно основание се съставя: А) Обща справка за семейството… Б) Отделна кратка справка на социално опасните и способни за антисъветска дейност деца над 15г възраст; В) поименни списъци на деца до 15г отделно предучилищна и училищна възраст.\nСправките се разглеждат от Наркомите по вътрешните работи в републиките и от началниците на НКВД** в районите и областите. Последните: А) дават санкции за арест и обиск на жените изменници на родината; Б) определят мероприятията по отношение на децата на арестуваните.\nИзвършване на арести и обиски. На арест подлежат жените, намиращи се в юридически или фактически брак с осъдения към момента на неговия арест. На арест подлежат също така и жени, намиращи се в състояние на развод към момента на неговия арест, но съпричастни към контрареволюционната дейност, но не съобщили за това на органите на властта. След извършване на ареста и обиска арестуваните жени на осъдените се конвоират до затвора. Едновременно, в порядък, описан по-долу, се извозват и децата.\nРед за оформяне на делата. На всяка арестувана и на всяко социално опасно дете над 15 годишна възраст се завежда следствено дело. Те се насочват за разгреждане на Специално съвещание на НКВД на СССР.\nРазглеждане на делата и наказателни мерки. Специалното съвещание разглежда делата на жените изменници на родината и техните деца, по-големи от 15 годишна възраст, които се явяват социално опасни и способни на антисъветски действия. Социално опасните деца на осъдените, в зависимост от възрастта, степента на опасност и възможността за изправяне, подлежат на заключване в лагери или трудово-изправителни колонии към НКВД, или въдворяване в детски домове с особен режим на Наркомпросовете*** на републиките.\nРед за привеждане на присъдите в изпълнение. Осъдените социално опасни деца се насочват в лагери, изправително-трудови колонии на НКВД или в домове с особен режим на Наркомпросовете на републиките.\n(б. пр. По-конкретно, част от децата (1-ва и 2-ра група) са били пращани в ГУЛАГ на НКВД, а друга част (3 група) са пращани в Административно-стопанските управления на НДВД на СССР.)\nНастаняване на децата на осъдените. Всички деца, останали сираци след осъждането, да се разместват: А) деца във възраст 1-1.5 до 3 навършени години в детски домове и ясни на Наркомздравовете**** на републиките в пунктове за живеене на осъдените; Б) децата, на възраст от 3 до 15 години — в детски домове на Наркомпросовете на другите републики, райони и области (според установената дислокация) и извън Москва, Ленинград, Киев, Тбилиси, Минск, приморските и граничните градове. За децата над 15г въпросът да се решава индивидуално.\nКърмачетата, заедно с осъдените майки да се пращат в лагери, откъдето, след навършване на 1-1.5г да се предават в детски домове и ясли на Наркомздравовете на републиките. В такива случаи, ако роднините (не репресируеми) пожелаят да вземат сираците на пълна своя издръжка, това да не се възпрепятства.\nПодготовка за прием и разпределение на деца. Във всеки град, в който се провежда операцията, специално се оборудват приемо-разпределителни пунктове, в които да се доставят децата веднага след ареста на майките им и откъдето децата ще бъдат направлявани след това по детските домове…\nЗа кой ли път препрочитам тази заповед и всеки път изпадам в недоумение: не е ли фалшификат всичко това? Уви, така е било. За периода до 4 август 1938 от репресирани родители са били иззети 17,355 деца и са били планирани за изземане още 5000. На 21 март 1939 Берия съобщава на Молотов, че в изправително-трудовите лагери с майките се намират 4500 деца на възраст за ясли, които предлага да бъдат отнети от майките и занапред да се придържат към подобна практика. Тогава започват да приписват нови имена и фамилии на децата.\nЕдин от поводите за поредното ожесточаване на криминалното законодателство спрямо деца става писмото на Ворошилов от 19 март 1935, адресирано до Сталин, Молотов и Калинин. Девет годишно дете напада с нож сина на заместника на градския прокурор на Москва, Кобленц. Ворошилов изразява недоумение защо „такива мерзавци“ да не бъдат разстрелвани?..\nОткликвайки на молбата за разстрел на „подобни мерзавци“, на 7 април 1935, Централният изпълнителен комитет и Съвета на народните комисари на СССР издават постановление „За мерките за борба с престъпността сред непълнолетните“. В него се казва: „…непълнолетните, започвайки от 12 годишна възраст, да се изправят пред наказателен съд, прилагайки всички мерки на углавното наказание“. Във връзка с това, по места възниква въпроса за възможността, да се прилага спрямо деца висши форми на наказания. Разяснение на Политбюро от 20 април 1935 потвърждава, че към групата на мерките на криминалните наказания се отнася и висшата мярка (разстрел).\nПрез май 1941 НКВД издава разпореждане за създаване на агентурно-осведомителена мрежа в трудовите колонии с подрастващи. Резиденти трябва да са членове на Всеросийската компартия (болшевики) ВКП(б).\nЯрък пример за фалшификация на обвинения срещу непълнолетни е делото на 16 годишния Юрий Каменев, разстрелян с присъда на Военната колегия от 30 януари 1938. Без каквито и да било доказателства за вина Военната колегия в присъдата указва:\n„Каменев, намирайки се под идейното влияние на своя баща — врагът на народа Л. Б. Каменев, усвоява терористичните идеи на антисъветските, троцкистки организации; бидейки озлобен от репресиите, приложени спрямо баща му, като към враг на народа, Юрий Каменев изразява сред съученици терористични намерения по отношение на ръководители на ВКП(б) и Съветската власт“…\nВ годините на отечествената война хитлеристите са гонили децата в една страна — в Германия, а сталинистите в друга — с Средна Азия, Казахстан, на Изток. В далечните краища са заминавали децата на германци, чеченци, калмики, ингуши, карачевци, естонци, латиши и литовци. През април 1945 в Казахстан, Киргизия и Узбекистан са се озовали 34,700 деца-карачаевци, по-млади от 16г. В Узбекистан са закарани 46,000 деца от Грузия. За първите години на живот в новите места смъртността сред преселниците е достигала до 27% годишно. Основно, това са били деца…\nПреминах прага — деца. Огромно количество деца под 6г. В малки грейчици, в малки ватени панталонки. И номерца. На гърба и на гърдите. Като при затворниците. Това бяха номерата на техните майки. Те бяха свикнали да виждат само жени около себе си, но бяха чували, че има бащи, мъже. И ето ги, дотичаха при мен, вдигат глъчка: „Тате, татенце…“ Най-страшно е, когато децата са с номера. А на бараките пише: „Благодарим на другаря Сталин за щастливото детство“…\nИз спомените на поета Давид Кугултинов.\nИз книгата на Ал. Яковлев „Здрач“. Източник: тук и тук. Попадайки на този текст в Интернет, реших, че е важно да го има преведен на български. Контекстът на събитията в Европа, по света и в частност, в България са подходящи да си припомним още един път за една от най-съществените причини обществото ни да се намира в сегашното състояние — липсата на ясна историческа оценка за комунистическото минало и последиците върху днешна България от това, че не премина през ефективна декомунизация (лустрация). Текстът е красноречив аргумент срещу това, че „красивият комунистически идеал“ е бил опорочен. Не. Идеологически режимът не се различава от тези, които го наложиха с терор, кръв и убийства. Масови и безмилостни. Видимо от текста, дори над деца. Затова реших, че е важно да преведа тези редове.\n* ГУЛАГ – Главное управление лагерей – Главно управление на лагерите\n** НКВД – Народный комиссариат внутренних дел – народен комисариат на вътрешните работи\n*** Наркомпрос – народен комисариат по просветата\n**** Наркомздрав – Народен комисариат по здравеопазването\nPosted in ГУЛАГ, Комунизъм, Националсоциализъм, Русия and tagged ГУЛАГ, Комунизъм on 20 февруари, 2015 by Асен Генов. 4 коментара\nКак СССР толерираше Неонацизма или защо КГБ не преследваше нацистите през 80-те?\nНеонацизмът в Русия\nВ началото на 80-те през СССР премина вълна на неонацистки прояви. Срез най-известните са сборището на фашисти в Москва на 20 април 1982 и Нацисткият марш в Ленинград през 1987-ма.\nПо това време дисидентите твърдяха, че КГБ сам си отглежда нацисти, за да може народът и властта да се обединят, забравяйки за трудностите.\nПредлагам на читателя превод на статия в блога „Толкователь“, озаглавена „Защо КГБ не преследваше нацистите в началото на 80-те“.\nИсторията на Русия е циклична и се върти в кръг. През 20-ти век властите нееднократно прибягваха до изкуствено конструиране [б.пр. ние си имаме политическо генно инженерство] на крайно десни групи, с чиято помощ да сплашват нехранимайковците (сплотявайки се с тази цел около властта) и разпавяйки се с инакомислещите със собствени ръце.\nПри Николай II тази роля се играеше от Черносотниците, през 1980-90 от неголеми групи „руски патриоти“ и нацисти. Днес това е крайно десният фланг на т.нар. „Русский Мир“, управстващ в Новоросия и Москва.\nБлогът „Толквоатель“ предлага кратък исторически обзор какво представляват неонацистките групи в Москва и Ленинград във времето на късния СССР .\nПрез 1950-70 нацистите предпочитаха да действат подмолно, но в началото на 80-те техните „наследници“ неочаквано предпочетоха публичността.\nПрез април 1980 седемнадесет годишният нацист, ученик в 10 клас, Виктор Якушев, в компанията на свои съученици, устройва нещо, като патрул, посещавайки московска синагога. Патрулиращите ползват само част от нацистките атрибути: ботуши и тъмни ризи. Якушев заявява, че той и около дузината негови приятели „просто разглеждат“ и въобще, това е просто „израз на интереса на руските хора към еврейството“. Акцията остава практически незабелязана.\nЗа сметка на това, много широка публичност в пресата получава друга акция, две години по-късно — демонстрацията на неонацистите на Пушкинския площад. Първата информация за събитието се появява в бюлетина „Новини от СССР“, печатан в Мюнхен от дисидента Кронид Любарски. Според тази публикация, група гимназисти, около 10-15 души, облечени в черни ризи със свастика се появяват два пъти на площада — в 17:00 и в 19:00ч. Според различни сведния, 2 или 6 участници в демонстрацията са задържани от милицията. По по-късни сведения, по време на демонстрацията в киносалона „Русия“ са разхвърляни неофашистки листовки, а ръководителите на акцията са седели в отсрещното кафе „Лира“, намиращо се на ул. „Горки“ и от там са направлявали действията на своите подопечни, влизащи в бързи сбивания с публиката.\nЕто как излизащия в Париж вестник „Руска мисъл“ описва демонстрацията:\n„На 20 април, на рождения ден на Хитлер, група младежи в Москва се опита да проведе фашистка демонстрация. Тази вечер на пл. „Пушкин“ се събра доста голяма група млади хора — от едната страна фашисти, късо подстригани, в черни ризи, някои със значки със свастики, а от другата страна група запалянковци на различни футболни и хокейни отбори. За очакваната фашистка демонстрация се знаеше по-рано. В училищата учителите предупреждаваха учениците да не се появяват на Пушкинския площад на 20 апри. Това разбира се предизвика обратен ефект. По данни на очевидци демонстрацията не е успяла да се състои, защото между фашистите и запалянковците започнал бой, привлякъл вниманието на пешеходците. Милицията дълго не се намесва, наблюдавайки случващото се отстрани. В крайна сметка милицията задържа неколцина от двете групи.\nВ СССР съществуваха няколко малобройни фашистки младежки групи, които естествено не са се ползвали с популярност в страната, в която войната е оставила толкова дълбоки рани. Тези групи основно се състоят от издънки на фамилиите на високопоставени партийни чиновници. Тази „златната младеж“ не толкова изпитва симпатии към Хитлер, колкото съжалява за отсъствието на истински вожд с железна дисциплина и силна власт в страната.\nОт тази акция силно намирисва на провокация и последиците могат да бъдат сериозно. Както вече писахме, демонстрацията бе широко известна, властите можеха да използват информацията за съществуването на „фашистите“, която самите те разпространяваха, за да дискредитират правозащитното движение.“\nАко обобщим няколкото описания, ще получим, че неонацистката демонстрация е била доста жалко зрелище, почти от самото си начало прераснало в сбиване между различни младежки групи, което е било прекратено от милицията само след като са се появили първите тежко ранени. Имало е арести, но имало ли е осъдени не е известно.\nСемьон Чарни пише в списанието „Неприкосновен резерв“ (№5 от 2004), че самият факт на подобна манифестация е произвел огромно впечатление както на столичната интелигенция, така и в западните средства за масово осведомяване. Светкавично бе извадена от забравата акцията на Якушев в синагогата през 1980г.\nВ „Новини от СССР“ започна да се появява информация за процес срещу 18 участници в неонацистка организация в Можайск през 1980; за това, че на 1 ноември 1981 е имало фашистка демонстрация в Курган, вклучваща повече от 100 младежи, облечени в ризи, носещи превръзки на ръцете с изображения на свастики, които носили лозунг „Фашизмът ще спаси Русия!“. Появяват се и съобщения за неофашистки демонстарции в градовете Южно-Уралск, Свердловск, ленинград (край Казанския събор) и „на други места“.\nЗападните „гласове“ разнасяха информацията за тези демонстрации и за съдебните процеси из СССР вече ошпод формата на достоверна информация, пораждайки слухове за могъща, военизирана фашистка организация.\nПрез януари 1983 хората вече питаха лекторите от Обществото „Знание“ дали е истина, че в Нижний Тагил, Свердловск и неясно защо в Киев е имало събирания на младежи, скандиращи нацистки лозунги.\nКакво ли е накарало съветските поклонници на Хитлер да излезнат на площада, въпреки че 1982 далеч не беше най-доброто време за подобни демонстрации и защо те не се повториха в бъдеще?\nЗападните съветолози определят демонстрацията като симптом на започващата фашизация на съветската система, считайки, че зад непълнолетните нацита стоят мощни групировки от партийния апарат и КГБ. По-нататъшните събития доказват несъстоятелността на тази гледна точка. Подобна групировка не е установена, независимо от старанието на изследователите. В мемоарите на тогавашните управници също няма нищо такова.\nКато две капки вода…\nМоже обаче да се предположи, съдейки по наглата показност на неонацистите и странната пасивност на силовите структури, че към тези манифестации наистина има отношение КГБ. Още повече, че според информация, получена от хора, влизали в съприкосновение през тези години с органите на вътрешните работи, представителите на държавната сигурност още от края на 1970-те директно са забранявали на МВД (МВР, б.пр.) да предприемат мерки по отношение на съществуващите фашистки групи. Целта на тази демонстрация е била друга — нацистите просто бяха използвани като плашило за населението, изразяващо недоволство от влошаващите се условия на живот.\nИнтересно е, че властите всячески се стараеха да замълчат за неонацистките демонстрации. Например, когато на 26 април 1982, по време на политинформацията, провеждана в подготвителния клас на Московския полиграфически институт слушателят П. Маслов започнал да разказва как самият той участвал в разгонване на неофашистка демонстрация, преподавателката по история на КПСС незабавно вика сътрудника на КГБ Грачьов. Той заявява на Маслов и приятелите му, че „не е работа на студентите да бият фашистите — за това си има компетентни органи“. Маслов едва се спасява от това, да бъде изключен от института.\nУспоредно с това се допуска теч на информация от официални източници, които служат като основа за публикации в чуждестранния печат. Старото поколение, помнещо зверствата на нацистите, предпочита да застане на страната на властите, забравяйки за „трудностите“…\nДемонстрациите изиграха своята роля на плашила. Нацистките изпълнения станаха предлог за всеобщо ожесточаване на контрола над неправителствените младежки организации. На първо място позволиха да се „въведе ред“ в спорта, най-вече, в източните бойни изкуства.\nОще преди самите демонстрации учителите предупреждаваха родителите, че под прикритието на спортните клубове се създават пронацистки групи. През 1984 излиза указ, забраняващ обучението по Карате, с което слухът, че спортните клубове са „ковачница на кадри“ за фашистите се превърна в необорим аргумент.\nСлед това, партийните идеолози и спецслужбите удариха неудобната музика, с което редица групи бяха обявени за фашистки.\nВ средата на 80-те нацистите станаха устойчива част от градската митология в Москва и Ленинград. Дори плашеха децата с истории за страшните фашисти.\nПрез 1987 нацистите сами се показаха на повърхността. На 20 април 1987, на рождения ден на Хитлер, две колони млади хора (17-22г), облечени в черни ризи, носещи свастики на ръкавите си, маршируваха по Невски проспект и околностите на метростанцията „Площад на въстанието“. На същия ден имаше манифестация в Петергоф.\nНеонацистите отбелязаха „изплуването си на повърхността“ с масови осквернявания на еврейските гробища. За периода 17-20 април бяха разрушени и осквернени около 140 гроба.\nНа 25 април група юноши, скандиращи „Бий чифутите, спасявай Русия!“ се опита да разгроми Ленинградската синагога. Водач на ленинградските нацисти бе някой си РОман Бойцов.\nУспоредно с това практически приключва и преследването на неонацистите. Последното дело за пропагандиране на нацизъм е заведено в Талин, при което е арестуван С. Жолдин. делото е прекратено заради „променилата се обстановка“…\nPosted in Комунизъм, Неонацизъм, Политика, Русия on 9 февруари, 2015 by Асен Генов. Вашият коментар\nСталин бил готов да стане съюзник на Германия за да получи България и Босфора\nМинистърът на външните работи на Германия, Рибентроп, пише в спомените си, че през 1940 СССР е бил готов да се присъедини към Тристранния пакт. За дружбата си с Хитлер Сталин поискал в замяна Истанбул, България и Финландия. Хитлер се поколебал и в крайна сметка Англия успяла да привлече СССР на своя страна.\nВъншният министър на Германия по това време, Рибентроп, утвърждава в спомените си, публикувани през 1953, че Втората световна война е можело да бъде избегната.\nСайтът „Толкователь“, който се самоопределя като „развлекателно-аналитичен, създаден в рамките на миротворческата мисия на ООН, Буркина Фасо и Джибути, но не споделящ гледната точка на „Единна Русия“ и нямащ нищо общо със САЩ, Израел, Британската монархия и Папуа-Нова Гвинея“, публикува цитати от тази книга.\nЩе си позволя да преведа част от тях, за четящия…\nА чичко Ленин гледа от портрета…\n„В средата на юни 1940 цяла Литва, в т.ч. и нейната част, влизаща в сферата на германските интереси, без никакво предизвестие за имперското правителство, бе завзета от Съветския съюз. Скоро след това същото се случи с Латвия и Естония. Накрая, на 3, 5 и 6 август 1940 Естония, Латвия и Литва бяха включени като съюзни републики в състава на СССР с решение на Върховния съвет на Съветския съюз. Икономическите споразумения на тези държави с Германия, които, в съответствие с московските преговори, не трябваше да понесат никакви щети, бяха едностранно ликвидирани от съветското правителство.\nВ края на френската кампания, на 23 юни 1940, в Берлин пристигна телеграма от посланика ни в Москва: СССР възнамерява в най-близки дни да окупира румънската провинция Бесарабия, а нас възнамерява да само да ни извести за това. Едновременно с това до фюрера дойде молбата на румънския крал за помощ — той го молил за съвет във връзка с предявения му руски ултиматум. Адолф Хитлер бе поразен от бързото руско настъпление, без предварителна консултация с нас.\nИзпълнявайки приетите с Москва задължения той препоръча на румънския крал да не се съпротивлява на Окупацията. Румънското правителство прие искането на СССР, молейки само за отсрочка да евакуира тази голяма област.\nТогава Съветския съюз постави нов ултиматум и, без да чака срока за неговото изтичане, започна завземането на Буковина и прилежащата й част от Бесарабия край Дунава.\nФактът, че на окупация подлежеше предимно населената с немци Северна Буковина шокира Хитлер. Той възприе тази стъпка на Сталин като натиск над Запада.\nВ края на август 1940 ме посети генерал-фелдмаршал Кайтел за разговор по руския въпрос. Фюрерът беше разговарял с него за възможната заплаха от страна на Съветския съюз. Обещах на Кайтел, който имаше опасения за военния характер на конфликта с Русия, че ще предприема всичко възможно спрямо Фюрера, за да съхраним добрите отношения с Русия…“\nРибентроп пише в спомените си, че е уверил фюрера, че по негово убеждение не трябва да се очаква нападение от страна на Сталин. В резултат, започва дипломатическа совалка между двете страни, при която, след неуспешен опит от страна на германския външен министър да уговори среща между Сталин и Хитлер, но със съгласие на Сталин се договаря посещение на Молотов в Германия. Намерението на Рибентроп било да покани СССР в Тристранния пакт.\nПо-нататък Рибентроп пише:\n„Посещението на Молотов в берлин (12-13 ноември 1940) не беше под щастлива звезда, както ми се искаше. Молотов енергично настояваше за свобода на действията на съветското правителство във Финландия. Хитлер не ми описа подробно позицията си по финландския въпрос преди срещата. По този въпрос Молотов беше прав. Но фюрерът не искаше да предава Финландия. При това, той вероятно считаше, че не може да се откаже от финландския никел. Нещата стигнаха до доста напрегнати дискусии, а в заключение, Хитлер помоли Молотов за разбиране по този въпрос.\nМолотов повече не настояваше и премина към въпроса за Балканите, изразявайки руското недоволство от дадената от Германия гаранция на Румъния. Молотов попита дали не е насочена срещу Русия. Отговорът на фюрера беше такъв: Тъй като Съветският съюз никога не е имал намерение да напада Румъния, то германската гаранция също никога не е била насочена срещу него.\nМолотов повдигна въпроса дали сме съгласни с това, Русия да даде подобни гаранции за България. На въпроса на Хитлер дали България е искала такава гаранция, подобно на случая с Румъния, Молотов отговори уклончиво. Хитлер не поиска да се обвързва със съгласие и заяви, че трябва да обсъди въпроса за България със своя съюзник Мусолини.\nТака, разговорът тръгна в не особено удовлетворителна посока и завърши без каквито и да било решения.\nСлед тези разговори с Молотов у Хитлер остана впечатлението за сериозни руски апетити на Запад…“\nРибентроп пише в спомените си, че продължил усилията си по отношение на предложението Русия да встъпи в Тристранния пакт. Молотов поел ангажимент, пише Риментроп, да разговаря със Сталин по въпроса за присъединяването на СССР към Пакта.\nВ края на статията в „Толкователь“ се цитират спомените на Рибентроп, според които СССР „не иска да изключи напълно възможността за присъединяване към Тристранния пакт“, но като условие поставя „свобода на действие във Финландия“ и „гаранция с определени права в България, и освен това, собствени военни бази на проливите в Турция…“\nСтатията завършва със следния цитат от мемоарите на Рибентроп:\n„…Хитлер стана по-отстъпчив по Финландския въпрос, но считаше руското изискване за България (заради позицията на цар Борис, който никога нямаше да се съгласи на това) за неизпълнимо.\nХитлер заяви, че установяване на руско влияние в България би означавало установяване на руско влияние на Балканите като цяло, особено, над Румъния с нейните нефтени находища…\nЗаради настойчивостта ми той [фюрерът] не взе абсолютно отрицателна позиция. В резултат на дългата ни беседа, протекла в бомбоубежището на Имперската канцелария, той [Хитлер] каза следните обнадеждаващи думи за компромиса с руснаците: „Рибентроп, вече много сме постигнали, вероятно ще се справим и с този въпрос“…\n…За Цар Борис бе съвършено неприемлива идеята за „руските гаранции“, в което се убедих при посещението си в България. Нещата се усложниха и попаднаха в застой. Граф Шуленбург нееднократно съобщи от Москва, че без решителни отстъпки Четворният пакт нямаше да се случи.“\nPosted in Комунизъм, Националсоциализъм, Русия and tagged Молотов, Рибентроп, СССР, Сталин, Тристранния пакт, Хитлер on 8 февруари, 2015 by Асен Генов. 4 коментара


Лични и международни събития | СЕГА\nЛични и международни събития\nМарсаскала (Малта), специално за „Нерви и утехи”\nТук рядко се появяват новини, годни за българската преса. Най-ярката, която си спомням, бе убийството на местна разследваща журналистка. Друга, съвсем прясна, бе със силно българско участие: дъщерята на избягалия затворник Пелов роди в Малта здраво момиченце. Това се случи почти едновременно с гибелта на дядото на бебето, застрелян насред Ботевград. Другите новини обикновено са протоколни – ще се мерне президент, премиер, някой министър. Или ще се появи български футболен отбор в опит да спечели контролна среща. Това дори не е медийно събитие, превръща се в такова, когато тукашни аматьори обърнат някой наш „гранд”. Като малка свободна медия „Нерви и утехи” не се състезава с конкуренцията в полето на информацията. Тя, и да поднася новини, прави го избирателно, предлага онова, което другите не могат да докопат, камо ли да съобщят.\nНякога, пришпорени в надпреварата, кореспонденти и специални пратеници се задъхваха над телефонната слушалка, за да изпреварят съперниците. (Така и биха го писали тогава: „Малта, по телефона...”) Сега е друго, достатъчно е да бъде специално и единствено за Н&У, за да намери място под „шапката” на рубриката. Обяснявам всичко това, за да подчертая изключителността на новината, да я заредя с малко апломб и значимост, каквито тя за мене без съмнение има, но вас в това ще трябва тепърва да ви убеждавам. Налага се, тъй като и новината тази ние си я „генерирахме” сами – в нашия живот, в нашето семейство. Хубавите новини в българския свят, трябва сам да си ги произвеждаш, тази е точно такава: хубава и тъжна.\nСъбитието на седмицата го поднесе внучката ми Теа. Откъсна се за миг от телевизора, специално се откъсна, за да съобщи, че едно зъбче отпред се... „люлее”. Това извънредно съобщение разтърси дядо й до корен. (Другият шаблон е „до основи”, но и двата като никога прилягат.) Сковах се от изненада. Не че предно долно зъбче на едно шестгодишно дете не е нормално да се „разлюлее”. Ненормалното бе, че аз присъствах, бях очевидец (а сега и летописец) на това събитие. Никога не бях се надявал, че това интимно преживяване ще ме сполети и ще ме раздруса. Свикнал бях и се бях примирил, че това ми е завинаги отнето, че е част от нашето семейно предопределение: да не присъствам, да не съзерцавам, да не участвам и да не се намесвам в знаковите случки от детството на по-малкото ми внуче. Без мен при първото зъбче, без мен при първите думички, без мен при първите стъпки, без мен при всичките чудесни събития в детския му живот. Без да се развълнуваш, без да се възродиш, без да се вдъхновиш, без да се разнежиш и просълзиш от елементарно човешко щастие. Който е бил така ограбен в това си право – той знае.\nДумата „експроприация” е в речника на всички решителни обществени промени от миналото. Най-общо тя означава отнемане на нещо от едни хора в полза на други хора. Не непременно от малцинството в полза на мнозинството, може и обратното. При последната революционна драма експроприиран се оказах и аз – експроприирана бе общонародната собственост, в която някакава частица трябваше да е и мое притежание. Това – в качеството ми на човек от мнозинството. Признавам, не ме засегна особено. Нямах чувството, че съм акционер на социализма. Или поне нямах доказателства, че съм бил. Приемах хладнокръвно щетите от промените, това бяха загуби материални и значи, обясними. А с обяснимото се свиква лесно. Честната и без унижения работа, свободната за творчество душа, неприкосновеността на словото и хляба – те можеха да се извоюват отново. Борбата също е състояние на комфорт, макар и не за всеки.\nНо експроприирани бяха и мои лични ценности, вече неизвестно в полза на кого. Това бяха точно тези уж неотнимаеми човешки притежания, върху които по някакъв необявен консенсус никое справедливо общество не посяга. Заминаха децата ми – учех се да гледам философски, бяха опустели и други семейни гнезда. Донкови не се предаваме лесно и дори въобще не се предаваме. Съзнавахме, че ще трябва да закрепим рода и в един друг свят. (Каквото и да значи това!) Разпознавахме и принасяхме своите жертви: раздялата, недостъпността на простите семейни утехи, на съкровеното докосване до светлите нашите продължения, на великото разбиране между родители и деца. И внуци...\nСега, разтърсен от едно „люлеещо се” зъбче, трагично осъзнах размера на огромните загуби, понесени в раздяла. Неизмерно бях щастлив през тези дни, признавам. (Затова и го изразявам в тази „специална” кореспонденция.) Но в същото време и странно разгневен. От това, че съм тук само случайно и че съдбата го прави може би и за да осъзная какво ми е отнела и какво предстои да ми ограби. Чувствам се виновен пред гнева си, задето го разкарах. Исках състоянието на щастие и умиление да се състои без примеси и контрапункти. Е, състоя се. Но неговата кулминация няма да видим. (Направих справки: едно предно зъбче може да се „люлее” и до два месеца дори.) Със сигурност няма да сме тука, когато то най-сетне ще падне. Но това ще се състои в мое отсъствие, в чужбина (или пък аз за зъбчето ще съм в чужбина) и вече няма да бъде лично, а международно събитие...\nЗа да прогледнем някой ден, че човешките наши драми и неволи отдавна са прекрачили от нашия малък свят в големия.\nЧетв., 05/07/2018 - 20:54\nКойто е бил така ограбен в това си право – той знае.\nЗа жалост г-н Донков, не сте единствен. Не само в еднаквостта на Загубите в разрушенията на естественият преди български социум, но и в тяхното осъзнаване. Може би не се достига до дъното от всеки, подобно онези дълбоководни гмурци, но това не променя катастрофата измела невъзвратно бъдещето на България в по-близка или далечна чужбина. - Подобно на есенните листа в надвечерието на първият сняг.\nСкърбим - баби и дядовци - кой още жив, кой вече достигнал истинското "светло бъдеще".\nМъча се също да не мисля и да не се заглеждам из дълбокото на мислите, чувствата и загубеното настояще. Защото тогава от скритото там, таблетките за кръвно, сърце и междуушие няма да помогнат и за един миг може да се премине в "нирваната" на безвремието...\nКой знае? А може и нищо да няма след Това. Или ако има, мащаба на промяната ще е така безбрежен и недопустим спрямо момента ни тук, че единствено бледото сравнение как е след напускане на сцена след краят на представлението, може да помогне и даде бегла представа "Какво би било ако...".\nБлагодаря г-н Донков, позволихте ми едно малко отпускане, та да позволя образа на далечният мой внук да изплува. Две години минаха от последната среща, много за късо, с него...\nПет., 06/07/2018 - 02:12\n? Брях, откога не съм ви вдигал палче г-н Донков. По техн. причини.? Живи и здрави и по-често виждане пожелавам.?\nПет., 06/07/2018 - 08:17\nЧетивата, поднасяни в петък са своеобразна компенсация за чорбите, сипвани в четвъртък и събота. Хубаво е човек да види нещо различно от оная дама от чужбинско, както и Сула. При Калин Донков е обратното на техните ... хайде да спестя. Но той пише умно, човечно, смислено, красиво, убедително, житейски истинско...\nИ къде са палчетата? Не мога ги откри...\nПет., 06/07/2018 - 13:54\nИ къде са палчетата\nКутията дето пишеш ново мнение, горе, най-дясната "иконка" /едно ухилено лице/ ти отваря нов прозорец с картинки. Те там има и палци.\nПет., 06/07/2018 - 10:33\nНо пък знаем, че Там са по-добре. Е, без тях, ние Тук не сме! ?\nПет., 06/07/2018 - 13:49\nПет., 06/07/2018 - 15:57\nНаписаното е толкова мило, тъжно и искрено. Благодаря ви г-н Донков. Много от нас имат тази скрита болка и рана в сърцето.\nСъб., 07/07/2018 - 12:26\nЗа есето ?\nНещо в стил не съм си пила хапчетата, но да взема да се изкажа :(\nНед., 08/07/2018 - 20:04\nПон., 09/07/2018 - 19:17\nМного е сложно, младите решават сами, дали да заминат или останат. На нас ни остава само да приемем избора им. А и няма гаранция, че и тук няма да пропуснем някои вълнуващи мигове от израстването на внуците ни.


Технология "обратен печат" напълно премахване на текст и изображения от хартия (3 снимки)\nЧовечеството се научава да съхранява природните ресурсиформа на дърво, рециклиране на използваната хартия, и сега възнамерява да отиде още по-далеч, намаляване на обема на неговата обработка поради многократно използване на същите листове хартия.\nАмерикански учени от два университета (щатНю Джърси и Орегон) разработи нов прост метод за премахване на текст от хартия, след което може да бъде използван до пет пъти. Вярно е, че хартията в този случай трябва да бъде с високо качество, поне полу-лъскава.\nОпитите да се създадат подобни системи за премахванеПреди това бяха взети тонери от хартия, но те използваха лазер, който повреди полимерното покритие на хартията и повторното му използване беше невъзможно. В новата технология вместо лазер се използва специална ксенонова лампа, разположена на 38 мм от повърхността на полу-гланцовата хартия. Той генерира интензивни светкавици на широк спектър светлина върху него, ефектът от което отслабва сцеплението на тонера с хартията и в същото време не го поврежда.\nСлед това остава само да избършете повърхносттахартия за изтриване на алкохол. Хартията придобива първоначалния си вид и може да се използва отново. Вярно е, че някои трудности се появяват при премахването на червено, зелено и синьо. Те не се отстраняват напълно, защото не абсорбират светлината толкова внимателно, колкото черната. Но ако ги покриете с черен тонер, те също изчезват от повърхността на хартията.\nКолко храна изхвърлят хората?\nОригами за избледняващ екран: TCL концепции\nКакви са били пещерните мечки и защо са изчезнали?\nВътрешен човек разкри впечатляващите спецификации на електрическия автомобил Apple Car\nПомогнете на астрономите да намерят нови астероиди в образите на Хъбъл\nЗащо не можем да живеем на Марс?\nЧастната космическа фирма се простира отвъд земната орбита\nНова притурка превръща всеки смартфон в универсално дистанционно\nЗа Китай ще пусне специален iPhone (3 снимки)