Ние, децата от 60-те, 70-те и 80-те, как изобщо оживяхме? -...\nНие, децата от 60-те, 70-те и 80-те, как изобщо оживяхме?\nПЪРВО В ПИК TV: Волен Сидеров омекна - заговори за развод при... ПЪРВО В ПИК: Спецпрокуратурата наложи 20 000 лв. гаранция на... САМО В ПИК: Иван Гарелов с горещ коментар пред медията ни за... Масов отлив на компании от Великобритания заради Брекзит\nДнес: 184 Вчера: 336\nПЪРВО В ПИК TV: Волен Сидеров омекна - заговори за развод при Патриотите, но и за преговори ИЗВЪНРЕДНО В ПИК TV: Валери Симеонов: Евроизборите нямат нищо общо с коалиционното споразумение (ОБНОВЕНА) Ако Елена Йончева бе депутат от ГЕРБ, Борисов вече щеше да я е уволнил\nТози текст от известно време насам се споделя активно във Фейсбук. Може и да сте го чели. И да сте го чели, прочетете го пак, има смисъл...\nТова е много старо, а освен това не е пълно. Аз го имам, няколко страници е, но не мога да се сетя как и от къде попадна в мен. Аз попадам в тоя период, за който се говори и наистина имах много хубаво и безгрижно детство! Не мога да си представя, че сега бих оставила внуците ми да правят всичко това, което ние правехме на техните години. Родителите ни бяха спокойни, а ние играехме до късно вечер през лятото на воля!Беше наистина хубаво!\nНямаше бездомни, никой не ровеше по кофите нямаше безработни - даже и циганите работеха, магазините си беха доста празни,но всички си имаха всичко, цялото семейство ходеше за по две седмици на почивка почти за без пари, всички недоволстваха от нещо и мърмореха под нос, но и всички гласуваха и все за ... Партията, и никой не протестираше, че е недоволен от резултата ...всички беха щастливи и спокойни с чувство за сигурност освен психически обременените и т.н. и т.н.\nМдааааа....... Така си беше.........\nЕх какви времена бяха само какви ... А сега да те е страх дете да имаш , че не знаеш какво и куде го дебне както и какво бъдеще го очаква .......\nи за това трябва да бъдем благодарни на парията закрилница и спасителка БКП-БСП коиято за всичките тези години успяха да зомбира хората така че да ги накарат да немогат да мислчт със сопствените си глави ,да ги научат че чуждото е общо а моето си емое т.е да крадът колкото се може повече ,да ги научат че ако искат да имат нещо или да работят някъде трябва да имат връзки и това че здравето ти зависи от това колко ще дадеш на доктора за да те прати при специалист да те излекува с една дума съсипаха живота на няколко поколения което доведе до гранде корупция която в последствие не без тяхната покрепа премина в червена мафия е станали ви ясно как сме доживяли до сега а от сега нататъка пак същото а иначе техните деца отодоха да живеят в наричаните от тях импералистически и капиталистичеки страни които експлоатират хората\nДо кой клас си учил/а???? По-неграмотно нещо не бях чела!!!!Няма ново изречение, няма запетя, няма точка и мисъл никаква. Опитах се да разбера какво искаш да кажеш, но се оказа напълно невъзможно. Пиши малко по-грамотно, не се излагай.....\nда) Бас държа, че тогава теб те е нямало. Писаницата ти съдържа ред фактологически грешки.\nКъм моя по-горен пост:в тия години когато бяхме деца и живеехме безгрижно, не сме разбирали другите неща, от които сме били лишавани, родителите ни са имали грижата за всичко. След години, вече като зрял човек разбрах, че не сме живели както би трябвало да бъде и в този смисъл не бих искала това време да се върне/с изключение на детските години/. Често внуците ми искат да им разказвам случки от моето детство, слушат ме с голям интерес и на много неща се чудят, но не могат да си представят, че не е имало телевизори, мобилни телефони, интернет и др. Много може да се пише по темата....\nНаписаното от da е вярно.Хич не ми попречи липсата на запетайки, точки и тирета да си спомня онова време : Ето ви подредени спомените от соца : -да ги научат че ако искат да имат нещо или да работят някъде трябва да имат връзки - и това че здравето ти зависи от това колко ще дадеш на доктора за да те прати при специалист да те излекува - с една дума съсипаха живота на няколко поколения -а иначе техните деца отодоха да живеят в наричаните от тях импералистически и капиталистичеки страни които експлоатират хората Стана ли Ви по-ясно ? или вие сте от червените барони на които им носиха продуктите в къщи, докато народа се оглеждаше в празните магазини. Да прибавя и нещо от себе си - помните ли купоните? липсата на лук? червен пипер? захар??? Опашките за хляб? Написах го граматически вярно и подредено, сега остава да го раберете, червени зомбита.\nобщо взето съгласна с коментар 5 - неграмотен, но емоционален и верен. живеех в района на елин пелин и често милицията завардваше пътищата, защото от казиченския затвор с облекчен режим избягал някой си /престъпник/. около нас имаше 15 поделения и често се случваше /знам за два такива случая/ да изнасилят някое дете - единия път го бяха надули с компресор допълнително и никого от тях не наказаха - все мамини синчета. детето почина във военна болница, софия. първата кола с ожъната пшеница отиваше в двора на партийния секретар, а /дончо цончев го е описал/ като докараха '83 полиетиленови платна за завиване на лехи, хората си ушиха от тях якета! още: децата ми са роден след '80 година и 90те имаха също спокойно детство на село - още нямаше гсм-и, но сега бих била по-спокойна ако ги имаше тогава. чакаше се по 6-7 години за автомобил /некачествени италиански фиатчета от '50-те, наричани жигули и москвичи/ а жени живкова караше мазда /голям праз/, а калин балев - сузуки /пак голям праз/. ако искаш да осигуриш на детето щастливо детство, винаги можеш!!!!!! и наистина си чувствам живота съсипан от комсомолски надзор, безплатни бригади без грам хигиенни условия и глад /да се сетят тези, дето бяха в негован '83 от 118 елитно уч-ще в младост - глад, глад и глад/ и от казарми не се освобождавало ли? БРЕЙ! а ШЗО-то в Плевен?! ами мамините синчета с диагноза "шизофрения", която после се късаше, за да могат да вземат книжка след като освободят казармата - МАСОВА практика всред съучениците ми от Строителния техникум /същата работа беше и във В.Търново = говоря за набор '65, '68, '71 - все така се освобождаваха - с лекарска комисия... и още и още... трябва да разчиташ на мноооого късата ни памет и замитане под килима, зада приказваш на пусоля! а статията е добра - писана е и за баба и дядо в Казанлък, които са имали фантастично детство с книгите на Жул Верн, пианото /цигулката/ и по поляните с приятелите... който иска да осигури щастливо детство - ще го направи!!!!\nМисля, че всеки от нас (децата на социализма) таи в себе си тъга за отминалото хубаво време, само че някои не си го признават. Те са вечно недоволни - и тогава, и сега... Злобата ги е обзела и не виждат хубавото около себе си, това, което е било и това, което е. Да, аз с умиление си спомням игрите с приятели навън на народна топка, дама, стражари и апаши, криеница, ластик... Разказвам на своите деца за моето детство. И дори сега, когато и аз съм активен потребител на новите технологии, не мога да разбера отговора на моя син, когато излиза навън да играе, но се връща след половин час с думите: "О-о-о, ние се прибрахме и ще си пишем в скайпа, докато играем онлайн ..." (някаква ужасна игра). Недоумявам, как вместо прякото общуване навън, на въздух, децата ни предпочитат затворената стая, монитора, слушалките на ушите (а аз викам ли, викам за нещо, но никой не ме чува). Да, вече има виртуални общества, виртуални приятели, виртуален секс. Дъщеря ми си създава виртуално семейство и виртуални деца в някаква момичешка игра. Общуваме виртуално, обичаме виртуално... Живеем ли наистина, или сме виртуални?...\nВ днешно време забравиш ли си телефона, камерата, улавяща движението на хората през входната врата, вече е отбелязала този факт.Лично аз 2 минути, след като излеза без телефона си от дома си,вече зная, че на някои хора това е направило впечатление и ще направят всичко възможно да ми прихванат разговорите чрез телефоните на близките ми хора.Не аз съм маниак, а те!\nАз си спомням една лятна бригада в Каменец, Плевенско- 8 клас. Плевенската Математическа гимназия. Беряхме домати. Мизерията беше страшна. На всяко хранене брояхме по колко удавени мухи има в храната.Бяхме извън селото и нямашекъде да си купуваме допълнително по нещо за хапване.Накрая родителите ми дойдоха и ме прибраха.И като почна едно викане в Комсомала, накрая майка ми,която е кротка жена, щеше да набие другаря Кучев от плевенския комсомол и го попита като е такъв ербап, защо не си прати неговите деца на бригада. В кучи задник го натика този другар и ме оставиха намира.\nПоживейте за известно време в руска трудова колония и едва тогава елате да ми се похвалите дали е хубаво било!\nОживяхте щото децата на 30-те,40-те и 50-те измират като мухи. Оживяхте засега. Бъдещето ви е мрачно.\nА майка ти не те ли учила, че лъжата не оправдава мързела и е порок? Както личи по лигавия ти пост е отгледала боклук. Много си беше добре на бригадите, само паразитите ревяха, но пък сега не ги е срам да изплюскат всичко, което другите създадоха с труда си за родината.\nЗа да приключим все пак темата, ще спомена следното. Когато банките правят сравнителен анализ на финансови инструменти с 1985 година, умножават по 5 /пет/. Тогава средната заплата беше 270 лв, а работещите - към 5 милиона. Това прави 16,2 млрд лв потребление на година или осъвременено - 81 млрд лв. Сега разправят /НСИ/, че работещите са малко над 2,5 милиона, а средната заплата - 780 лв. Това прави нещо малко над 23 млрд лв. Е, сигурно работодателите и прочее също вземат 15-20 млрд, но могат да вкарат в потребление само малка част. Та така - тогава 80, сега 40, но разпределени много непропорционално. Това е положението.\nТака е, беше хубаво докато бяхме деца. След като пораснахме разбрахме, че има и друг свят, различен от нашия. За съжаление, никой не ни позволи да видим и да разберем този свят, напротив - представяха ни го като ужасен, страшен, заробващ и т.н. - отнеха ни правото знаем и правото да избираме. Живеехме си в нашия свят, докато отглеждахме и хранехме лъжци и крадци, които ни вкараха в този филм, от който излизане скоро няма да има. Имаме депутати , които са такива от 1990 година! Представяте ли си? Как прекрасно е устроил живота си един "екзактен" хитрец? А народът стяга колана, псува, недоволства и чака някой да го "оправи". А желаещи за това има много...\nДопълвам коментара си: Мисля, че идеята на горенаписания текст е не политически анализ. Отново всички се втурнаха да политикантстват. Обърнете гръб на политиката за момент и си спомнете веселите игри и чистия въздух на нашето детство...\nВсе още си спомням. На доктори пари не съм давал за лечение а: уиски , бонбони и кафе. За сметка на това никой не правеше операции без нужда, само да източи здравната каса. Болният излизаше от болницата след като е излекуван а не на 4-тия ден след прекаран инсулт. Хората имаха зъби. И от САЩ се връщаха да си ги правят пломбите. Сега вече не но до 95-99г. горе долу се получаваха нещатата добре. Мога да кажа и образовнието ни беше на ниво, не го признаваха никъде, но ми се е случвало на много западняци да им отварям очите. Бригадите ми бяха най сладки, през цялото време беше купон накрая взимахме и заплата. На една бригада на строежа на магистрала Тракия(дето Бойко я е строил) взех повече пари от майка ми. Връзкарството е по цял свят , както и крадците , независимо как се казват комунисти, капиталисти ли там както и да са. Факт е обаче ,че имахме икономика и селско стопанство, изнасяхме а не внасяхме домати, които и аз съм брал и ял, ама бяха домати а? Много мога да говоря по темата ,но не е необходимо. Няма връщане назад. Въпросът е как, да спасим България, ако тази мизерия, циганизация, и геноцид срещу пенсионерите и българите, като цяло е - капитализъм, мерси не ми трябва. Всичко добро съсипахме пък дори и малко, вместо да стъпим на тази основа. Та така, сега децата ни да плащат.\nВсъщност , не сме щастливци , че сме живяли и по онова време и в сегашно . Защото иначе ня ма как да оценим щастливите и безгрижни години , които сме имали тогава !\nЩе ме прощавате! Но нищо не е станало по-добро. Може да ставаше с връзки някога, сега става с връзки и пари... И отново отрочетата им учат в чужбина, а нашите в кварталното училище. А пък аз по времето на режима на тока прочетох най-интересните книги - четях на свещ и на глас, че да слушат всички.\nкупоните и празните магазини дойдоха с "демокрацията", след паметния 10 ноември\nМного ми е смешно, когато хората започнат да си спомнят с носталгия за детсвото и го свързват с общественият строй! Ясно е, че тогава сме били деца и животът ни е бил игри и училище! Родителите ни са получавали еднакво мизерни заплатки с изключение на ...сещате се кои! Връщайки се назад са ни останали по ярки спомените за хубавите неща! Не се лъжете,че за това трябва да сме благодарни на политиката на държавата по онова време. Напротив, именно тя е виновна за ситуацията в която сме вече толкова години...qhnt\nТози текст е написан от зомбиран, не от нормален човек...Аз съм расъл в тези години и какво от това...Нашите родители бяха жабите, които си знаеха гьола! Останалите, малцинството при това, бяха активистите на БКП...Не членове на Партията, а активисти..Това е различно! Действително някой се возеха на коли..Но повечето, не! Или, ако се возеха в нещо, бяха подобия на коли....Отделно, че чакаха с години да се возят на тези подобия! Много от нас знаеха, какво ги очаква...Очакваше ни един много популярен лаф..Учи, за да не работиш! Някой не можеха да учат, щото дядо им бил фашист...И работиха! Други се изучиха и пак трябваше да работят..Защото беше в сила другият лаф: Те ни лъжат, че ни плащат, ние ги лъжем, че работим! В резултат, няма българин през тези години, който да е влязъл в аналите на световната история с някакво постижение...Пардон! Има! Но никой от тях не е израсъл и живял в България! За сметка на това, в момента имаме лидер на българска управляваща партия, който е полубългарин и беше премиер без да е работил един ден в живота си. И е синче на висш партиен другар. Откраднал от моите и вашите родители 22 млн. долара. Друг резултат - българите забравиха, как се работи и какво е труд...Е, в това се състои най-голямото престъпление на червената върхушка, при която сме живели "щастливо и безгрижно". Като циганетата! Чийто нродители работеха също за 120 лева, като българите...Но и тогава си краднеха...Не, че българите не краднеха! Кооператив! К"во да праиш!!!!\nПълно щастие няма. Но детството определено ми беше истинско и щастливо. Народна топка, ластик,жмичка,гоненица, седене до късно навън в спококойните летни вечери, разказване на страшни истории и на вицове.Зимата пързаляне в чистия сняг. Е вярно е ,че бригадите не ми бяха любими, но пък имам хубави спомени. В гимназията навивахме дънките под престилката , за да влезем в училището и после пускахме дънките и вдигахме престилките. Е кажете ми пък сега това ученици ли са? Прически " ела с мен в пещерата, арогантно държание, ръсят се цинизми, дрогирани и пияни ученици е мерси от тази дивокрация. Българина трябва да е държан по строго, иначе е е неконтролируем, демокрацията за него е свободия, който е ходил в САЩ е видял какво означава демокрация. Да имаше много простотии , но спокойствието и безгрижността никога повече няма да се върнат. Аз лично винаги си го спомням с носталгия. Наистина Бъдни вечер и Коледа бяха "Тиха нощ, свята нощ" нямаше гърмежи, нямаше пиратки,а в Новогодишната нощ излизахме цялата махала на улицата , родителите ни вдигаха наздравици , а ние децата се въргаляхме в снега, после се събирахме в някоя къща и се веселяхме до сутринта. .\nDa oceliahme v onezi "jestoki" godini, Sega mrem kato muhi v tezi "demokratichni" , kogato do "vsiako bobro sashtestvo , zastaba oshte edno".......\nДо някой си, от 17 коментар от Sensıs\nНякой си. А бил ли си на бригади, че да приказваш кой не бил работел, и кой бил работел. Работил ли си къртовски труд, а след това от автобуса да видиш, как даскалите ти слизат на даден ресторант, и ти изпиват парите, който ти си ги отработил, брал си например шипки, драл си си ръцете, а след това за теб нищо, а за тях банкети. Като говориш за боклуци, то погледни първо себе си, че тогава ми говори за благо, и за коя родина. За онази, при която опашките за хляб датираха от средата на 80 години, а за режимите на тока въобще не искам да говоря. Хубаво е било в детството ни. И какво хубавото му беше. Някой само провъзгласил се възпитател, да ти изсули шамара, ей така, понеже не си му приятен, и нещо в държанието ти не му е харесало, и ти е обърсал шамара. А и като толкова хубаво беше. Защо именно тези другарки и другари партийни велможи, я смениха тази хубава система на хубаво, а ви натрапиха някаква си супер изкривена представа за Демокрация, където никъде другаде я няма, освен в тук в този хубав рай, и социалистическият концентрационен хубав лагер. Не ти въобще със сигурност не си работил, и си бил именно паразита, който сега напада другите със характерното за самият него като начин на поведение поведение на мързел, даващ напътствали на останалите как да се били държали. Аз самият съм дете на 80-те години, и мога да кажа. Че въобще нямам никакви хубави спомени, а само лоши изживявания. А и като толкова ви харесва социалистическата реалност. Ами какво ви пречи да емигрирате в хубавата Северна Корея. Тя е прекрасна илюстрация какво си беше тук преди 25/30 години, и да си спомните хубавото, повтаряйки преживяното. Не отивате в хубавият комунистически северно-корейски рай. А стоите тук на лошото, дразнейки останалите хора, който искат да си живеят живота хората така като си го разбират, и постоянно им се натрапва колко е било хубаво, а реалностите тогава си клоняха към пълно отвращение от прогнилата тогава социалистическа система, и до изгниващата сега социалистическо-демократична система. Демек социалистически-комунизъм в човешко лице, както го нарекоха архитектите на т.н. преход след 10.11.1989-та година.\nИМАХМЕ ПРЕКРАСНО ДЕТСТВО!ИГРАЕХМЕ НА СТРАЖАРИ И АПАШИ,НА ПЪТНИ ЗНАЦИ,ИМАХМЕ СИ КРИМИНАЛЕН ЛИДЕР-ИНСПЕКТОР СТРЕЗОВ,И ТЪРСЕХМЕ ВЪОБРАЖАЕМИ ПРЕСТЪПНИЦИ!ГЛЕДАХМЕ ИТАЛИАНСКИТЕ УЕСТЪРНИ ,КУПУВАХМЕ СНИМКИ НА ИЗВЕСТНИ АКТЬОРИ,ПОЧИВАХМЕ ВСЯКО ЛЯТО,ОБЩУВАХМЕ СВОБОДНО И СПОМЕНИТЕ НИ СА ПРЕКРАСНИ!\nПоследният влак - дете от 80-те\nМного неща нямахме, а всъщност имахме всичко - здраве, свобода, спокойствие, безгрижие, много истински мечти, много реални игри и като че ли цялото общество се грижеше ние да имаме всичко това. Моето дете няма тези неща в смисъла на онези години.\nНе съм зомбиран а пък не мога и да се нарека нормален!Нека всеки, който прочете долните редове да определи какъв съм! И аз съм расъл в тия години , като повечето грамотно пишещи и се гордея с това!Мойте родители? Много добри хора / а не жаби/, които наистина си знаят мястото и положението и са ме възпитали и аз да бъда така!И кое е лошото в случая ?Да летиш в облаците, като муха без глава или да мислиш с главата си, как можеш да разпростеш чергата по нашироко така , че да не ти настинат краката?А иначе винаги е имало облагодеталствени хора!Нима сега ги няма?Какви коли се карат сега?На повечето само марката говори за лукс, а иначе е щайга ента употреба със сумати кусури по себе си!Колко хора карат чисто нови коли и какви са те?Къде е разликата с миналото?Ще ви кажа!В главите!Много от нас са знаели , какво ни очаквало!Ама велно ли?Трябвало да учим за да не работим!Български фолклор без покритие и без истина!Но по добре да учиш за да не работиш отколкото да учиш и да си безработен , както е сга действителноста за много хора!И по добре да лъжем , че работим и да получаваме трохи стигащи за що годе нормални неща отколкото да си скъсваме задниците за без нищо!И да нямаме дори право да се защитим!Някой ще потърси резултат?Ми има!Най великите български спортисти по кое време прославяха България?А първият и вторият български космонавт?Валя Балканска кога се чу в космоса?Българското кисело мляко след комунизма ли стана известно? И така до безкрай!Не идеализирам партията!Не ме разбирайте погрешно!Идеализирам времето!Защото тогава имаше лидери, знаейки какво трябва да се прави!А сега?Посочете ми някакви такива?Няма!Без изключение от партия, цвят и област от живота!Всичко е тръгнало на печалбарство , без идеал и съвест!Резултата е един!Забрава!Забравихме, че сме хора и , че не сме вечни!Забравихме, че нищо не може да занесем на онзи свят!Забравихме , че техниката зависи и се управлява от нас е не ние от нея!Забравихме хора!Много неща!Забравихме да се усмихваме, да си подаваме ръка един на друг, да споделяме и и и и ............МЗного са! Но за това не ни е виновен никой!...............................................................................Стана късно и ми писна да пиша!!!!!!И най вече не виждам смисъл да се хабя, защото .............................просто не виждам смисъл!!!!!Лека нощ на всички!!!!!!\nВие сте възрастни хора))...остарели.Пъшкате по минало,сегашните деца имат детство,което вие не разбирате,то е прекрасно за тях. След 40години ще излезе подобна глупуст.......ние децата от 00те,10те,20те...как оцеляхме!!!\nДо Рошко 32 от Безпартиен Феникс\nРошко, Рошко! Ако не си зомбиран, сигурно не си нормален! Или обратното..Не си чел внимателно, каквото съм споменал... Родителите ти сигурно са били добри хора..Най-вероятно и ти не си лош човек..Но..?! .Какво значи да си знаеш мястото в обществото? Това не ти ли намирисва на средновековие? Моите родители също са добри хора, работници...Знаеха си възможностите и не са ми поднасяли нищо наготово...Не са искали нищо повече от това, което са могли да постигнат...Но винаги са искали да бъда далеч от това, което те да достигнали...И това го иска всеки един родител за децата си...Но това трудно можеше да стане, ако нямаш в семейството си някого от черве ната буржоазия...Партизани, обирджии на мандри и обикновени тарикати, издигнали се до партийни секретари и членове на някакви комитети...Нима не си чувал за "престижната" титла "активен борец", отваряща вратите за всички благинки на притежателите и..., както и на поколенията след тях? Сега такива няма...Има откровени бандити, които си отварят вратите по много начини, предимно незаконни...Но това сега е проблем на правосъдието, а не на Партията Майка...А кои са "мъдрите" съдии, които трябва да решават тези проблеми? Същите тези, от семействата на активните! Примерите за българските постижения, които ми даваш са просто уникални...Първи и втори български космонавти!!! Ама ти наистина ли си мислиш, че това са български космонавти? Те са космонавти на "българо-съветската" дружба. Тоест, от нас дружбата, от тях ракетите...Едната ракета замалко да даде фира...Скачването не стана...Но по списания и вестници (не, че имаше много такива) скачването не само стана, но даже и пишеха, какви български деликатеси са хапнали горе...После скоропостижно иззеха виртуалното скачване от РЕПовете, в това нямаха равни на себе си..в изземването и цензурата...Признавам си обаче, че успя да ме изумиш с откритието си, че българското кисело мляко е прославило България по времето на "народната" власт...Аз си мислех, че това мляко сме си го правили много преди руските танкове да ни донесат комуниЗЪма на Ленин, за щастие без неговия сифилис...Иначе партизаните какво са обирали от мандрите? Иначе добри спортисти наистина сме имали...И допингирани сме имали..Много...И от едните, и от другите! Но това е друга тема..\nСнимката не пасва, не е от това време. Тогава нямаше такива маратонки пък за детското велосипедче да не говорим\nЕ според мен,най-големия проблем е,че като видим два свята и не знаем,кой да си изберем :))) Наздраве!!!\nбвше хубаво време и отцеляхме и пак ще отцелеем зашото знаехме какво е нямане .Да играехме навьн бяхме здрави и щасливи ,А бригадите а незабравимите спомени каквито сега нямат нашите деца .Зраве за вси4ки и успех в този забьрзан живот\nБеше прекрасно.Играехме на свобода.Имаше правила,които се спазваха.Новото поколение никога няма да разбере,колко хубав и спокоен беше живота.В училище имаше униформа,ходехме на бригада,не само се учехме на труд,но и прекарвахме много весело.Бяхме щастливи.\nГоворим за детството,което беше безгрижно.Защшо извъртате нещата бе хора.ЛОШИТЕ НЕЩША ОТ СОЦА бяха колкото и добрите.Играехме до късно навън,ядяхме от един сладкиш и ходехме пеш и с автобуси.Сега децата ги гледаме като рохкави яйца.Времето и технологиите променят нещата и няма как днещшните деца да са като нас родените през 70 години.Но определено имаше ред и дисциплина в училищата.\nНяма по недоволно, мрънкащо и чакащо поколение от нас /60-,70,-80-те// Ние сме тези, които приеха и развиха високите технологии, създадоха неспазващи се правила, възпитаха настоящето поколение, оставиха родителите си с мизерни пенсии с идеята за ... какво ли? По цял ден се оплакваме и чакаме някой да дойде и да "даде", "да ни оправи", "да ни промени" . Детството ни не е наша заслуга., но ние създадохме детството на нашите деца. Крайно време е да осъзнаем, че никой няма да дойде - нито "руските братя", нито "загниващия капитализъм" и да си признаем, че "яакането" проваля и съсипва живота ни.... дано да е само нашия!!!\nПоправям се "ЧАКАНЕТО".\nВероятно затова Мойсей е разхождал евреите 40 години из пустинята, за да не останат живи, които да охкат и пъшкат по хубавите години на робството в Египет... все пак са имали храна, определени правила, живели са безгрижно и не им се е налагало да мислят и да се борят за прехрана и т.н. 90 % от писалите по-горе страдат по "безгрижното" си детство, игрите на воля и т.н. ... ами поостарява се, природни закони... а безгрижието го има по принцип най-вече зад решетките на зоологическата градина... животът на възрастните не е безгрижен и няма как да бъде... пролетарската диктатура наистина отгледа няколко поколения безгрижници та на българите май ще са им необходими повечко години отколкото на евреите за излизане от състоянието житейско "безгрижие"...\nАз и моето поколение преживяхме златни времена, които никой и никога няма дори да сънува. Ние сме щастливци, въпреки, че младите не ни вярват. Те приемат за истина приказките и писанията на откровени лъжци и манипулатори. В онези времена имаше спокойствие, сигурност, човечност, взаимопомощ и уважение. Ако времената бяха толкова лоши нашите баби, дядовци и родители нямаше да доживеят 80 и много повече години. Четохте ли вчера данните, че всеки четвърти починал е под 65 години? Като дете си спомням, че вървейки по улиците някои мъже си свиркаха с уста мелодии от песни. Колко леко трябва да е на душата ти, за да вървиш и да пееш. Сега срещам хора, които вървят и си приказват сами. Какво одначава това?\nБез навигация се ходеше чак до Варна, да не говорим за по-далечни дестинации. Чакахме да се стъмни за да видим спътниците как минават по небето лежейки по поляните по гръб и мечтаехме да сме космонавти. Пиехме мляко от крава., вода от реката, въздуха на центъра беше същия като е в планината.\nБеше върха .По това време как живееха на запад и в САЩ ?\nБеше щастливо и безгрижно детство с интересни игри ,лагери ,екскурзии,бригади и т.н Родителите ни не се притесняваха както сега . Имаше по спокоен живот !\nИ с такова хубаво детство как се стигна до сегашното положение? И аз съм от това поколение и като си задам тоя въпрос отговорът е само един - САМИТЕ НИЕ - тези щастливи деца от онова време създадохме този, днешния свят, не някой друг, партия или чужд капитал. Всичките пишете така, сякаш е дошъл някой зъл магьосник и замахнал с пръчицата и хоп - пръкнали се камерите, безжичните телефони, интерната престъпниците, бързите коли, пияните шофьори, корумпираните магистрати, новобогаташите... А ние, децата от безгрижното ни синьо лято се тюхкаме как стана така и къде бяхме ние през всичките тези години ?!? Така си го направихме живота самите ние, не някой друг, останалото е лицемерие и вопиющо нежелание да си признаем, че сме били АДСКИ пасивни наблюдатели на ставащото...\nВ коментарите по-долу го обърнахте на политика.Не може на черното да кажете бяло.Беше страхотно и пълноценно изживяно детство, в истинския смисъл на думата! По цяла нощ сме обикаляли без да ни е страх, играхме на стражари и апаши, пръскахме се с бутилки от веро , ходихме на кино и заемахме един цял ред, ядяхме в отсрещната сладкарница "Еделвайс" тригуни и боза, еехххх детство мое и незабравимо! Всичко друго е бла бла бла.........Жалко за нашите деца! Много поздрави на всички от Кърджали, блок"Арда" !\nНай-хубавото в онова време беше здравословният начин на живот,както на децата,така и на възрастните.Чист въздух,никой не ни пръскаше от небето,чисто екологична храна и много игри но открито където децата заякваха и се каляваха.А днес заседнал живот и много затлъстели деца. :(\nВсичко е вярно- и хубавото и лошото. Често разказвам на синът ми за това време, защото децата мислят, че тогава е било само цветя и рози. Никой не можеше да си купи една тъпа пералня или телевизор без "дебели" връзки. Нямаше тоалетна хартия. Трябваха връзки дори да си купиш обувки. Като се чуеше ,че някъде се е получила стока, всички търчаха бягайки от работа. На фризьорката майка ми пускаше бакшиш в джоба за да я обслужи по - рано, защото опашките бяха километрични. Мисля , че събота и неделя нямаше работещи хранителни магазини. Хиляди , хиляди странности имаше тогава, но имаше спокойствие. Бяхме здрави, нямаше ги тия вируси , които сега тръшват цели класове. Но, тогава пак е имало притеснения за децата. Помня , че в парка до който живея беше пълно с мъже , които си показват члена. Сега нещо изчезнаха. Младостта ми мина с китари и огньове , все едно живеех във филма "Коса". Обаче без дрогата. Дори незнаехме, че съществува. Като разказвам на синът ми , как тоалетните на морето са били външни, баните общи направо не може да повярва. Така , че имаше и ммного хубаво и недотам хубаво.\nAz sam na 39 god. i nai xubavite mi momenti ot moeto detstvo bqxa na selo.Togava nqma6e telefoni nito kompiutri no se spravqxme nqma da zabravq tezi godini.Togava xorata ne se delqxa na mnogo bedni, i mnogo bogati vav vsqka ka6ta ima6e lukanki abe be6e bezgrijno detstvo .S uvajenie kam vsi4ki.\nЕее, какви комсомолци бяхме, а сега само молци, обикалят мола и очи пълни ръце празни, тогава пред нас бяха блеснали житата, а сега пред молците блестят БиеМдабълЮ.\nДААА АТИНА ,ЖИВЕЕХМЕ МОЖЕ БИ БЕДНО,НО ЩАСЛИВО.НИКОГА НЕ СМЕ МИСЛЕЛИ ДАЛИ МОЖЕМ ДА СИ ПЛАТИМ СМЕТКИТЕ ЗА ПАРНО,ТОК,ВОДА И КРЕДИТИТЕ ЗА АПАРТАМЕНТА И КОЛАТА,\nДетството си беше неповторимо за времето в което сме живели - тогава си пожелавах да се сбъднат моите мечти , а сега се моля да мога да превърна мечтите на детето ми в реалност !\nEto edin dobar vapros?ne stava vapros za detstvo prez sotsializma a za detstvo. Prez minalite godini.mislia che detsata navsiakde sa igrali sashtite igri I imali jivot podoben na nashiat.prosto sega e druga epoha\nkolko xybavo be6e mnogo mi lipsva tova vreme\nВСЯКО НЕЩО С ВРЕМЕТО СИ...с баща ми често се караме на тема едно време.../той знаеш на твоите години.....по мойто време...и т.н./ всеки го е чувал...най жалкото е че аз почвам да говоря в същия дух на дъщеря ми /аз съм на 50, тя на 29 /, така че не може да спрем прогреса, не ,може и сравнение да става с годините, всяко времв си има своята хубост, гледайте напред и не пречете на развитието, ПРИЕМЕТЕ го, ще е много по лесно за всички....\nvsi4ko beshe mnogo hubavo a dnes nashite detsa niamat nikakvo detstvo\nОоо, я стига! Едно време имахме детсто, пък сега...горките деца! Да, беше ми хубаво! Имах прекрасно детство на село! Но имам и много лоши спомени за други неща....Сега децата ми също са щастливи! Те живеят в друго време просто :) Светът е толкова голям и в същото време толкова достъпен. Защо трябва да се тормозим с миналото, което така или иначе не можем да променим, а пък да върнем няма как да стане :)\nДа, с носталгия си спомняме за нашето детство и въпреки, че може днешните деца да ме обявят за стар музеен експонат..................ще ми се да можеха и те да почувстват поне частичка от това, което имахме ние. Защото нашето бе истинско, защото белите ни бяха истински, раните и загубите ни бяха истински, но и приятелите ни бяха истински. Сега децата имат виртуален свят, виртуални приятели и дори не излизат да сътворят някоя беля, която да им докара родителски пердах. :D Да, не можем да върнем миналото, не можем да спрем прогреса, но можем да се надяваме, че децата ни ще имат нещо истинско в детството си......колкото и да е кратък този период. За да го помнят - така, както ние помним нашето......\nМладото си е младо\nБили сме безгрижни и не сме съзнавали, че родителите ни са били болтчета от скърцащата машина "Комуна". Партията тогава санкционираше /с мъмрене/ даже "своите",а старите им "чугунки" държеха на отколешен църковен морал и на писаните закони. Внуците усраха всичко и 30 години лъжеха с 5-летните отчети и планове. Много честни душици са платили за това наше спокойствие скъпо и прескъпо! Не се заблуждавайте за днешния ден - децата сега ще го помнят в печална носталгия! Глобализацията дано им помогне, защото "циганизацията" не им мисли доброто!\nНе знам, аз този текст го намерих преди ... 2 дни тук :) http://www.atakmim.com/index.php?action=funs&cat=15&f=656 интересно съвпадение :D\nбеше много хубаво,беше прекрасно но никои няма да го преживее това.жалко.много жалко.това си беше истинско детство.игрите ни бяха прости но хубави.приятелите много и истински.\nАни давам ти + за коментара, а пък и други коментари в този смисъл не успях да видя май! Всеки, който е живял в тези времена ще си спомни по нещо хубаво и различно от сегашните. Но за едно си напълно права "Защо трябва да се тормозим с миналото, което така или иначе не можем да променим, а пък да върнем няма как да стане :)", но за съжаление изглежда, че повечето хора коментиращи тук и не само живеят в миналото и предпочитат да се оплакват от настоящето. Навярно не е лесно да проумееш, че времената се менят или пък да се оплакваш вместо да се променяш и развиваш заедно с тях е изборът, който не изисква особени усилия? Какво ще кажеш?\nЧета....чета коментарите и направо ми се плаче. Аз съм дете на 80-те, по стечение на обстоятелствата имах възможноста да живея в Рим 4 години. Наречете ме както искате заради това все ми е едно. Имах възможност да ям шоколадови яйца и Тоблерон до пръсване, както и портокали и то не само на нова година. Да аз бях от " Привилигированите", от онези другите и повярвайте ми мога да направя сравнение, даже няколко. Сега от позицията на времето и годините които навъртях ( 33 ) мога да ви кажа най-отговорно: Имахме Щастливо детство. Такова каквото днес ме е яд, че сина ми няма да има. Какво от това, че днес Той- моят син може да яде шоколадови яйца и портокали до пръсване, когато на улицата на която съм израстнал няма деца? Когато джанката която никога не съм я виждал узряла, днес презрява и окапва. И да, изпитвам носталгия по онова време, не за друго а защото си общувахме, говорехме си, карахме се, биехме се, влюбвахме се в хора които виждахме реално. Докосвахме се реално.\nСпомням си татко по онова време...Пушеше по 2 кутии на терасата...Не му е било лесно да раста аз безгрижно.Сега е мой ред да пуша на терасата...Опичайте си акъла, родители сме, от нас зависи да имат детство децата ни. Все пак сме на по 40 и кусур.Затова излизайте от форумите и марш всички" на тръстиката"!\nПак някой нещо не доразбрал. Основния въпрос е заместването на живота с виртуален такъв. Да, нямаше моцарела и октоподи в магазина, но какъв кеф е да разделиш филията ( без връзка с Бойковата филия) с приятел, да играеш прости и странни за сегашните деца игри. Сега виждам, че един живот може да се изживее по различен начин, но моето детство за нищо не го давам. Всички рани и болки си заслужават повече, отколкото зачервените от взиране в очи ( добре поне, че днешните деца не ползват старите ЕЛТ монитори.) И моля за извинение, сегашните са къде по-зомбирани от нас.\nБай Пенчо, ти си на годините на дъщеря ми , но го каза по-добре от мен. Не сме си говорили с нея на тази тема, но бих бил щастлив, ако мисли за своето детство като теб. Все пак за детството на децата отговарят родителите. Нищо че си живял в Рим. Не те е рзвалил. Да си жив и здрав.\nседиш като гаврош пред пълните витрини на кореком ,баща ти чака 15г, за жигула, за телевизор и видео пък ти помага някой приятел който работи в тексим . на непартийния ти баща детето служи 3г. във флота +3месеца задръжка.благодаря живях в такова време вслужих 3 години,и изядох един вагон държавен резев с изтекъл срок, вземете си го то е вашо.\nВие или не сте живял тогава или нещо не сте в ред. Всички ходеха на училище и можеха дори и двойкаджиите да говорят по различни теми по история, география, литература и т.н. без да преписват. Всички си държахме къщите отключени и не се крадеше нито по селата, нито по вилите даже. До здравеопазване имаха право всички и не беше нужно да чакаш няколко месеща за направление, ако изобщо сега ти дадат такова. Да даваше се на докторите да се почерпят за здраве с кафе, кола и шоколадови бонбони или каквото решат пациентите, а да казват че ще им струва определена сума. Вървете сега с това без някоя стотачка и ще видите как ще Ви посрещнат и дали въобще ще Ви обърнат внимание, камо ли да Ви лекуват. Вие казвате червена мафия, а от къде са произлезли сините, ... и всички останали? Кои са родителите им? Ще Ви кажа нещо. Държавата я ограбиха алчни политици от всички партии, а не червената мафия. Затова, сверете си часовника и вижте истината.\nДа, и това е вярно.Купиш видео през 1985 година и после го криеш къде ли не, за да не научат от милицията и не дойдат да ти го конфискуват! Ето го видеото - в кореком струваше по 1100 долара-http://www.radiomuseum.org/r/telefunken_video_recorder_1950_i.html\nА това беше колата, даже по цвят е същата- http://www.google.com/imgres?imgurl=http://www.motorstown.com/images/simca-1301-special-02.jpg&imgrefurl=http://www.motorstown.com/47091-simca-1301-special.html&h=832&w=1436&sz=266&tbnid=HxkSMQ0pgcWAxM:&tbnh=90&tbnw=155&zoom=1&usg=__WJ30Ux4juIj0bHCxmdSJJXj3hek=&docid=nMrKYjJfeiMf1M&sa=X&ei=EBiiUo6oKozEtAa93oCwAQ&ved=0CCsQ9QEwAQ\nvqrno che beshe malko mizerno no beshe spokoino i veselo. dai boje vsekimu takova detstvo kato moeto, a parvite mi deset godini izrastnah na edna prekrasna ulica v sofiq baba iliica.\nМного точно казано! Винаги ме е учудвала късата памет на народа ни! Как забравихме всичко! Всички недоволстваха, ама в къщи - с приятели и по-тихичко, щото съседите може да чуят и да осъмнеш в Белене! Всеки дебнеше всекиго! А Чернобил помните ли? Другарите и децата им се пазеха, а ние - на манифестация! Пу, маскари! И сега продължаваме да се "радваме" на наследството им - олигарси и мутри! Срам за нас като народ - да плачем и да съжаляваме едно време, което ни научи на мързел и евтин тарикатлък!\nЧистият въздух?! ОБОЖЕМОЙ! В Бургас и околностите нямахме чист въздух. Имахме Нефтозавод. СЕГА имаме чист въздух. И вече в езерата около града има риба. А автобусите ни са с метан, не като едновремешните дизелаци! Хора, опомнете се! Детството ни беше прекрасно, но всяко нормално детство е такова. Защо мислите, че детството на нашите деца е нещастно?! Те нямат нашето детство, но и нямат база за сравнение - не са живели по нашето време. Глупаво е да сравняваме детството през определени периоди от време. Детството си е детство и то си е на децата!\nФакт беше, че в почти всяка къща имаше баба, която не работеше, а си наглеждаше внучетата и се събираше с другите баби. Нормално беше в един апартамент да живеят 3 поколения. Сега това се среща много рядко. Факт беше, че децата се отглеждаха от роднини, а не от непознати гледачки. Това има значение за емоц. им стабилност. Любовта на близкия е от голямо значение за детето! Може баба ти да те понатупа, да те нахока, но.... го правеше с любов...\nСъщото видео в западна Германия по онова време струваше 450 дойче марки, а тук го продаваха на цена 1100 долара.Доларът се купуваше на цена 2 и 50 лева за долар.\nТака е за съжаление. Хората с промити мозъци не помнят дори какво беше съвсем скоро - 1996-97 година, при другаря Виденов - когато в магазините имаше само сол и паста за зъби. Когато се редяхме от 5 сутринта за хляб и кисело мляко, които свършваха на момента. Когато червените банкери обезцениха парите, за да могат да не си върнат кредитите, а народа изгоря. А ти ги питаш за пазните магазини преди 1989 г? Децата сега не знаят какво е това Кореком... Такива хора сега гласуват за Станишев, Орешаров, Местанов и др. Такъв ни е чипа, бе казал Симеон... Заслужаваме си ориста!\nСтига лъгахте хората! Вие не можете да живеете, ако поне за нещо не излъжете.И докога така?\nБоже мой, та ние не сме усетили никакъв глад дори по време на Лукановата криза! 500 буркана консервирани домати, 100 буркана лютеница, 500 буркана компоти, маринованите зеленчуци, паприкаш, гювеч и още какво ли не си бяха башка! Ами 4 прасета? Та луканки ли не щеш, та кървавица ли не щеш, та какво ли още не...Та домашно вино и ракия, та сладката от различни плодове...Режеш хляба на филии и само мажеш! Глад имаше само за градски чеда като вас!Ние въобще не сме късали връзката със село!\nНадежда Славова Иванова\nМоето прекрасно детство мина през 70,80 години. Това са най хубавите ми години,спомените за одрасканите колена,циганската баница,домашната лютеница,народната топка,играта на Апаши и стражари. Кой е чувал днес за Тимор и неговата команда,за играта на ластик,на жмичка,на топчета,фунийки....... Аз съм ходила на детски лагери по 14 дена за 0.50лв,защото сме многодетно семейство.\nedi razubeden demokrat\nМного мога да ви пиша по темата Сега само ще ви кажа няколко неща! Аз съм човек, който знае почти наизуст биографията на бай Илия Минев (тези които са чели знаят кой е той). Седя и си мисля, кое е по-добре да те викат в Държавна сигурност, че слушаш AC/DC, че разказваш вицове за Тодор Живков, да имаш работа във всяко второ предприятие, да чакаш с години за кола, да плащаш билет за градски транспорт 0,06 стотонки да ядеш истинско месо, да те ЛЕКУВАТ БЕЗ ПАРИ, да чакаш за софиййско жителство.......и т. н. Сега да изпитваш ужас как ще се прибере детето ти, да разбереш, че синът ти е наркоман, а дъщерята на съседа е отвлечена, за да проституира, да видиш как хората взимат остатъци от храна от кофите за боклук, за да не умрат от глад, а други си хрянят кучетата в развъдника с 10 000 лева на ден, убиййци и гангстери да дефилират из София, като на фестивала в Кан........и т. н. Искм да Ви кажа НЕ Я ИСКАМ ТАЗИ ДЕМОКРАЦИЯ! Много дълго мислих преди да го кажа това, защото се питам затова ли бай ИЛИЯ МИНЕВ лежа 29 години в затворите?\nВ писанията на повечето по-горе има истина. Но всеки си има своята истина, нали?! Пак има "пари под масата", и сега има назначения "по втория начин" (това никога няма да отмине), пак някои са "по-равни", продължават да се "прибират" "народни" пари, пак се плаща на докторите, просто сега сумите са по-различни и т.н. Басирам се, че някои от критикарите по-горе са се възползвали максимално от системата едно време, но това не им пречи да плюят! Жалко е, че децата ни няма да усетят поне за малко нашето безгрижие от преди 89! и НЕ, не симпатизирам на БСП! Защо е необходимо да се анализира колко гадно е било тогава? Статията описва просто едно щастливо детство...Защо пък да не си го спомним за малко?! До 10-тата си година живях "по време на стоя" и пазя едни от най-хубавите си спомени. От тези години са ми и най-здравите приятелства. Тогава не ме е интересувало, на кой му носят първият камион с реколта, на кой децата му са в чужбина, кой кара Лада 1500, а баща ми завалията едва си купи москвич и то малко преди стоя да падне и т.н. Всъщност всички пороци на онова време ги има и сега, но можем да добавим и още хиляди простотии... и адски страшни неща - наркомании, убийства, човешки трафик, жестокост... СТРАШНО Е! Българите сега са алчни, лоши и егоистични! Сега за съжаление и децата и родителите са супер меркантилни, а междуличностните отношения (ако ги има) са престорени и превзети! Никой от нас не е искал "промяната" да доведе точно до това битие, и плюещите по-горе също, сигурна съм! Защо тия плюещи не се изплюят и срещу съвременните гнилости? ...Честито!\nЩо за простотия? Звучите като фашист! Предполагам си давате сметка, че "децата на 80-те" са на по 30 години?! Това са ХОРА, които издържат и в момента, както и в следващите 30 години огромната маса неосигурени, роми или трайно безработни, някои от които не са свършили работа за 5 лева през живота си, даже сметките си за ток и вода не плащат и живеят с убеждението, че държавата, им е длъжна! Не разбирам коментара Ви , че "децата на 30-те,40-те и 50-те измират като мухи"!\nа вие сега сте по-вече зомбирани от нас.освен за алкохол,наркотици , убийства , изнасилвания и грабежи за друго не можете да мислите.\nНосталгията по миналото няма да направи по-добро настоящето и бъдещето ...:)\nТи добре ли си? Точно в момента е колко пари ще дадеш на доктора, че дори не се знае този доктор дали знае нещо и дали няма да те умори, вместо да те излекува? Сега да не би да не ти трябват връзки тип корабни въжета, за да си намериш работа? Какъв процент от хората работят по специалността си?И преди да си ми лепнал етикета червен барон/еса да ти кажа, че съм от родените през 80-те, детството ми беше прекрасно и сме играли до много късно пред блока без да ни пазят родители/баби/дядовци. За другото не мога да коментирам, но мисля чеи ти не можеш.\nВсички съжаляваме за безгрижните и спокойни години на детството.Въпроса е как да ги дадем и на тези след нас.Защото не виждам вече шанс.\nАйде да не се захласваме толкова, по миналото и да плюем настоящето и бъдещето. Не виждам защо искате да се върнат времената без GSMи, без интернет, времената на Москвичите и жигулитата. Нищо толкова страшно няма в новите технологии. Живея в малък град със сравнително ниска престъпност, но когато сутрин отивам на работа минавам покрай едно училище. Там около 8 часа е задръстено от коли спиращи и от двете страни на пътя, хората си носят децата на училище. Аз като бях ученик никого не го носеха с кола на училище. Една колежка, която няма високи доходи, а и е затънала в кредити всяка сутрин с раздрънкалият семеен голф кара двете си дъщери в гимназията, зиме и лете. Добре бе, питам я защо го правиш това те вече са големи. Тя ми отговаря, че всички други деца така ги карали и нямало как. Ние с нея сме родени 60-те години. Така, че мисълта ми е, че тоно тези деца направиха така, че сегашните да живеят така.\nсъжалявам само че ноите внуци никога няма да разберат това чувство на свобода. за тях да живееш със електронната каишка на врата еповече от нормално и ако не е така те като че ли не биха могли да живеят\nТова безгрижно детство,това приятелство,тази свобода на порив е неописуема и незабравима.Това са години на изграждане на истинско,незабравимо приятелство!\nbiaxme mnogo 6astlivi veseli I zdravi jalko 4e dezatani nikoga niama da go izpitat\nБях дете през 60-те, децата ми бяха деца през 80-те. Сега са родители, изумени от факта, че не само са оцелели, ами са станали и ХОРА! Не наркомани, крадци, престъпници. Само хора с вкус към живота и със завиден за околните самоконтрол. И все по-често ме питат как сме успели с баща им да ги опазим!\nБяхме СВОБОДНИ ! Имахме реална представа за живота и възможностите пред нас , а родителите ни формираха у нас ценностна система, която се базираше на труд, знания и постоянство. Имахме мечти, но нямахме илюзии.\nХора спрете се - и преди като дете през 80-те бях щастлив и сега съм щестлив, какво като е доста по-различно. Който иска да ходи да живее в Казахстан в някой малък град и ще е по същият начин като през 60-80те и нека си бъде щастлив като преди..\nДа,определено си беше хубаво и най-вече за това,че не БЯХМЕ СЛУГИНИ,не чистехме къщите на някакви си БОКЛУЦИ!\nВсяко поколение вика: Е-ех, а по наше време как беше..., А сега? Ужас! Накъде вървят нещата? Та така и ние. Бяхме млади, (деца) затова бяхме и безгрижни, и щастливи. Мисля, че и сегашните млади са и безгрижни, и щастливи. Ест. по техния си начин, който се различава от едновремешния наш, ама те не знаят друг и си харесват техния си. Както и трябва да бъде. А за оцеляването - и аз се чудя! Расли сме на улицата без грижа и контрол. Господ ни е пазил явно. Моите родители (и на другите деца в махалата) излизаха в 6.30 и се прибираха в 6 + събота до 3. Така и никога нямахме време да станем близки с тях - Бог да ги прости. Добри хора бяха, но в различни светове живяхме.\nkide ostanaha tezi godini,spokoyni den i nost\nАз съм от Кърджаали, и освен прекрасното детство изпълнено с безгрижни игри си спомням и за стадата от сърни и елени,които безгрижна си пасяха из целият град без никой да ги закача.Просто зимата беше приказно, като погледнеш навън и видиш тези сърнички в снега затрупал всичко, точно като сегашните реклами по коледа.Дойде "демокрацията" и по парковете в които преди играехме безгрижно вече се търкаляха останките от сърничките и елените изядени от циганите.Просто смятам да спра до тук..........\noki,znaem kak be6e da be6e bezgrijno detstvo !.A, sega kak i ot kogo zavisi dali na6ite dwca 6te sa 6tastlivi iiiiiiii pokolenieto ot 90 godina nasam ne e li iztarvano bezvrazvratno ,za6toto si mislia te v goliamata si 4ast E ,i sled kato e taka kak l 6te prodalji vsi4ko sled kato edin den niama da ni ima po starite pokolenia koito malko ili mnogo sme po misle6ti i po moje6ti bez da obijdam mmladite no te v 90% ia karat den za den izprostiavat pokrai 4algi i postoiannite promeni v obrazovanieto .Imam strannoto use6tane 4e samoto obrazovanie iska te da sa tapi i da se izgrajdat tapi tova iavno stava nacionalna politika i doktrina\nимахме хубаво детство сега децата дори не могат и да си го представят\nБих добавила и това : С браатми имахме един ключ от дома и го слагахме под черджето пред вратата ! Врата се заключваше когато отсъствахме за по-дълго, а празниците бяха общи при отворени врати за всички приятели и съсъеди ! Родителите ни се прибираха от работа и знаеха, че просто сме в парка или в двора на детската градина зад блока, където всички свирехме на китари и пеехме Beatles ! Днес връзката на ключовете ми тежи повече от всичко, което нося в дамската си чанта, а ако синът не се обаади веднага след училище вдигам тревожността на 10 !!! Радвам се всеки път когато го видя да чете Шекспир, а не е в нета сякаш това е необикновенно събитие , а още по тъжно е това, че е събитие и факта, ако успеем да отидем на море за повече от 5 дни :-)\nБяха славни детски години!За съжаление нашите деца нямат идея как беше,но светът се "развива" и те следват ритъма на нас е по тежко защото носим спомена,а беше хубаво!!!\nдете на 06 -те и 70-те\nЕто и едно лично мнение към тази интересна тема -детството ни. Напълно поддържам хората, споделили спомените си и оценката за онези години, в които като деца още са усещали, че са ограбени от режима на комунистите. Моите родители бяха напълно зомбирани и вярваха, че онази партия ще им отгледа децата. Растяхме по ясли, детски градини и разните там пионерски и комсомолдси организации. Майка ми не знаеше да готви, защато се харнехме по столове, баща ми не ни купи нито една дреха, защото според него, не сме имали нужда - навсякъде ходехме с униформи. По бригадите беше ужас, защото е ужас деца в пети или шести клас да ги карат да работят по 10 часа на полето докато припаднат от обезводняване. Нямахме играчки, нямапме никакви лични вещи, защото бяхме три деца и нямаще пари за нищо. Цялото семейство живееше в една стая от един апартамент, а в длугата - живееше друго семейство. Какво детство , какви радости и мили спомени. Всеки ден беше въпрос на оцеляване - да се намери в кой магазин има хляб, в кой са пуснали олио или брашно и вечер да се чудиш как да живееш на тъмно без ток. Това беше животът на децата от греда. Нямаше нищо- дори покрив над главата. Не искам да си спомням за тези мъчителни години. В България няма демокрация, защото с комунисти не се прави демокрация. Затова и сега всичко е нередовно и ненормално. Защото е направено от комунистите, които имат престъпно мислене и не ги интересува никой и нищо , освен тяхната мафиотска структура и желанието да имат пари, пари, пари на всяка цена и с всички средства. И моите деца нямаха хубаво детство, защото са деца на прехода, но дано внуците бъдат щастливи деца.\nпревод е от руски. само дето никой не реагира на културната разлика. Защо ли?\nМагазините не бяха никога празни, друг е въпросът че не всичко отговаряше на естетическите капризи. Днес обаче не само селските магазини са празни но и селата и малките градчета че и по-големите и София не е я подминала разрухата\nако позволите на хамериканците да ни зомбират с глупостите си може и въжето да си сложите за да си спестите виртуалните фантазии. то си е до човека, до колко ще се поддава на виртуалните дивотии\nбаси, половината мнения разглеждат въпроса за детството като политически в контекста на борбата между социализъма и капитализъма. За мнозинството хора детството е най-щастливият период от живота защото са били обградени от любов, чувствали са се сигурни и защитени, и не са имали никакви сериозни грижи. Обикновено всичко това накуп не се повтаря никога след края на детството. Затова е нормално да чувстваме носталгия по това време (когато и да е било) , да го идеализираме без то изобщо да е било идеално (за възрастните), и да прехвърляме чудесните си лични спомени върху всичко което е било наоколо. Това е и причината за толкова разпространената сред по-възрастните носталгия по социализма. Имам дъщеря на 8 години, и тя е щастливо дете. Детството и е доста различно от моето, а пък на нейните деца ще е още по-различно. И какво?\nАй стига бе !!! Каква чиста душар какви прекрасни мисли!!!Бич за червените зомбита\nДо коментар 29\nАз съм майка от 80-те години и зная, че децата на 80-те години не само не знаят какво е бригада ама и никога не са ходили на бригада. А възпитателите на децата от 80 години бяха по морални, сегашните възпитатели и учители няма да ти извъртят шамар ами ще извикат и синовете си да ти счупят ченето. /визирам възпитателка Маврова от химическия техникум в Бургас. Е уволниха я, и сега горката къде ли ще приема любовника си 55-годишната възпитателка на новото време. А и директорката на училището си взе своя приятелка за нова възпитателка. и с държавни пари направи ремонт на стаята й. Дори й сложи ламинат в стаята. А учениците си имат балатумче.\n68 - ми набор\nОнова време никога няма да се върне , само ще си спомняме с носталгия и сълзи на очите за него ....... това е .\nСмисъл има!!! Само така, истината за нашето детство ще оцелее. Ако питаш днешните деца на 90-те, да не говорим за следващото поколение, те не само, че не знаят, но и не могат да разберат нашите тогавашни радости. Странно е, че са чували за "опашка за банани" или продукти, закупени "с връзки".По-странно е, че са го чули от родителите си, а не са чули, че родителите им са могли всяка година да отидат на море или планина, (е, на лагер или с ведомствена карта, но все пак ... могли са!!!). Не са чули, че билетите за театър и кино просто свършваха, защото всички ходехме на театър и кино - можехме да си го позволим, при това честичко. Не са чули колко важни бяха книгите - чакахме на "опашка", за да си купим желаната книга, защото беше важно да четеш книги, да говориш и пишеш правилно, да си грамотен. Бяха важни такива дребни нещица, които в днешно време нямат стойност. А може би, са безценни!? Кой знае?\nБеше чудесно!Да изпиташ удоволствието да си направиш лагерна количка, да я усъвършенстваш със спирачки на задните лагери, да добавиш калници от капачки за буркани "Омния", да сложиш крушки и батерия 4,5 волта за фарове, да я удължиш като съчленен автобус (наричан тогава хармоника) и не на последно място монтиране на дървена касетка като на мотоциклет с кош (начални инженерни умения).А играта на криеница в новостроящите се блокове и в изкопите за новата канализация, чичкото да те повози на парния валяк когато асфалтират улицата, играта на шише - удобен случай да целунеш момиче от тайфата, да бягаш във водата пред цистерната от Комунални услуги, която мие пътя, да полееш през зимата нечия пътека, за да замръзне и да стане отлична пързалка и т. н. и т. н.И бяхме и живи, и здрави, и щастливи, и безгрижни.\nние в махлата се замярахме с камъни като имаше война между бандите правихме бомбички миниомбронз и замярахме хорато с тях аз бях химик и забърквах киселини и други отрови карбит в локва и кибрит ,калиев перманганат и глицерин,абе банда.............\nТЕЗИ КОИТО СА РОДЕНИ СЛЕД 80 ТА ГОДИНА ИМАТ БЕГЛИ СПОМЕНИ ЗА ТОВА В КАКЪВ ХУБАВ СВЯТ ЖИВЕЕХМЕ. СВЕТЪТ БЕШЕ ИСТИНСКИ ВЪПРЕКИ ЧЕ НЯМАШЕ АЙФОНИ ТАБЛЕТИ ИНТЕРНЕТ И ВСЯКАКВИ ДРУГИ ЗАЛЪГАЛКИ. И НАЙ ВАЖНОТО ЧЕ ХОРАТА БЯХА ИСКРЕНИ ЧЕСТНИ И СВОБОДНИ. НЯМАШЕ БЕЗРАБОТНИ КЛОШАРИ И НИКОЙ НЕ СЕ ЧУДЕШЕ КАК ДА СИ ПЛАТИ 5 ЛЕВА ЗА ПАРНО 5 ЛЕВА ЗА ТОК И 2 ЛЕВА ЗА ВОДА. А СЕГА?\nЕ, как ви се струва? Има ли прогрес? За мен си е жив РЕГРЕС! Какви хора ще станат днешните деца, расли под капак? Нерешителни, страхливи, безотговорни, без рефлекси в опасни ситуации, без въображение(ако не четат) и неразвити духом. Ще се хранят по последна мода, но неврозите и страховете на неразвития дух, ще тровят живота им!\nДо 9. Кретен. Вярвай в каквото си искаш. Но историята е друга. Около 1970 имаше бонове за гориво- но цената беше под 20 ст. Сега голям праз, че има доста неща. Първо са некачествени и са жива отрова, при соца ако някой си позволи да продава такива боклуци - затвор. Второ колко хора се хранят от кофите за боклук - да те са мързеливи. Виждали сте ваши учители да ровят в кофите - защото им са големи пенсиите. Кретен. Всяко общество си има приимущества и недостатъци, но да се оценява обективно.\nНе само детството на поколенията от 60-те, 70-те и 80-те години е било такова. Всички предишни детства са били такива. Но хората тогава са били по-добри и по-спокойни, отглеждали са поняколко деца без притеснения и страх. Сега нещата са различни, защото материалното надделява, младите предпочитат екскурзии в чужбина и скъпи играчки, вместо да гледат деца. След 1990 година, според мен, се появиха първите поколения със сбъркана ценностна система, масово неграмотни, но пък със самочувсквие до небесата. Лошото е, че те вече раждат следващото поколение и съвсем ясно е какво ще е то - същото като родителите - безхаберно, неграмотност, но с претенции и самочувствие. Жалко за държавата, но това е положението.\nПрез соца моят баща беше диретор на банка 40години.Банката имаше служебна кола в която аз не съм се качвала.Баща ми нямаше шофьор,нямаше секретарка.Когато отиваше по служба до София,Дупница или Бобов дол някой от служителите му караше колата.Моят свекър беше касов инспектор в банката и отивали с колата за Бобов дол,с няколко чувала пълни пари.Имало катастофа на пътя при Пастух с ранена жена.Свалили чувалите от колата,качили жената и я закарали в Дупнишката болница.Моят свекър седнал на чувалите, изчакал колата и продължили за Бобовдолската банка.\nСеверна Корея ви зове\nwe choice cialis pfizer india cialis generique 5 mg cialis 20 mg best price prezzo cialis a buon mercato cialis 05 cialis 20 mg 40 mg cialis what if i take we choice cialis pfizer india cialis canada cialis price thailand preis cialis 20mg schweiz cialis purchasing cialis price thailand cialis price thailand cialis lowest price http://kaivanrosendaal.com/#Cialis-Cheap-Buy-Online http://kaivanrosendaal.com/#Cheap-Cialis\nOНОВА СТАРОТО ВРЕМЕ С И БЕШЕ МНОГО ДОБРЕ И ЗА ДЕЦА И ЗА РОДИТЕЛИ , ДЕЦАТА БЯХА БЕЗГРИЖНИ, РДИТЕЛИТЕ ИМАХА РАБОТА И ХЛАДИЛНИЦИТЕ БЯХА ПЪЛНИ С НЕОПХОДИМОТО. А СЕГА Е СТРАШНО ДА СЕ ЖИВЕЕ, НО ЗА ТОВА СМЕ СИ ВИНОВНИ НИЕ. ХОРА РАЗБЕРЕТЕ, ЧЕ НИЕ ТРЯБВА ДА СЕ ВДИГНЕМ И ДА ПОМЕТЕМ ТАЗИ КРАДЛИВА УПРАВЛЯВАЩА ВЪАРХУШКА ТЕЗИ КОИТО ДОВЕДОХА НАРОДА ДО ГЛАД , МИЗЕРИЯ И НАРАСТВАЩА СМЪРТНОСТ. СЪБУДИ СЕ НАРОДЕ НЕ БЪДИ РАЯ НА ФАЛШИВАТА ДЕМОКРАЦЯ!!!!\ncanadian viagra viagra usa canadian viagra http://canadian-pharman.com\nbuy viagra where viagra for sale online uk http://canadian-pharmacie.com\nbuy cialis daily online cheapest generic cialis http://rabbitinahat.com\ncialis online without prescription cialis 5mg online http://gigawatt6.com\nis it good to take viagra where can i buy herbal viagra http://mphasset.com\nbuy cialis online order cialis online with mastercard http://canadian-pharmasale.com\nhow to buy cialis online can i buy cialis over the counter http://buycialisonl1ne.us\nbuy cialis online with paypal cialis 20mg price http://missreplicawatches.com\nusa viagra 4000 mg buy viagra online without http://writeessayhtfd.com\nwhere to buy viagra in stores what is generic viagra http://writeessayhtfd.com\nПЪРВО В ПИК: Спецпрокуратурата наложи 20 000 лв. гаранция на Елена Йончева - обвиняема е за пране на пари в размер на 333 000 евро, МВР я издирвало по искане на разследващите (ОБНОВЕНА)\nОбщо гласували: 8992\nМакрон ще види пак Елисейския дворец през крив макарон 12477 Браво на Каракачанов! Циганите не стига че се ползват с привилегии, а накрая ни и бият 14113 Като сложим жълтите жилетки, ще им заври на жълтите павета 74071 Веско Маринов на круиз с любовница 40696 Къде си, Хачо Бояджиев, да им кажеш как се прави Новогодишна програма 32152 СДС ни натресе престъпната демокрация 135068 Световноизвестният астролог Гал Сасон с ексклузивна прогноза за всяка зодия: Травми и болежки очакват Козирозите, сватби и разводи за Раците 78458 Чудо! Бай Христо се излекува от диабет за 16 дни\nКифлички с извара и подправки 88317 Кекс с орехи 136828 Пухкави сиренки от бутертесто 69697 Сладки хлебчета 60040 Бананови кексчета 92660 Пълнени свински пържоли 86207 Зелева мусака с месо 60906 Торта с шоколадови топчета\nМинистрите на културата на Франция и България се договориха: Проект за остров на изкуствата край Созопол ще има 7868 Безплатни музеи в понеделник и четвъртък 24286 Недялко Йорданов празнува 79 с ново стихотворение: Душата ми всъщност е същата 88046 Христо Стоянов пред ПИК: Страшно е - писателите са се надупили пред една жена с пари - Божана Апостолова. Тя оплю Пловдив 2019, защото са изхвърлили сина й от фондацията. На книгите й трябва да пише: "не съдържат литературни текстове" 50662 ОСТРА РЕАКЦИЯ! Жената на италианския министър на културата избухна: Италианците се обединиха около Матера, българите около Пловдив - не 8058 Йоана Буковска с първи моноспектакъл - ето къде да я гледате...\nПЪРВО В ПИК TV: Волен Сидеров омекна - заговори за развод при... ПЪРВО В ПИК: Спецпрокуратурата наложи 20 000 лв. гаранция на... Масов отлив на компании от Великобритания заради Брекзит


НА ФОКУС: Черноморец (Балчик) | Lokomotiv1930.com\nНА ФОКУС: Черноморец (Балчик)\n15 октомври 2016 Радко Димитров Последните новини 0\nЛокомотив (Русе) посреща актуалния шампион на североизток Черноморец (Балчик) в една от най-интересните срещи от X кръг. Двубоят ще се играе в неделя следобед, на 16 октомври, от 16:00 ч. на стадион „Дунав“.\nГостите спечелиха първенството на Североизточната „В“ група през миналия сезон, но се отказаха от участие във Втора лига по финансови причини. Оказа се, че основният спонсор на клуба – Община Балчик – не разполага с достатъчно средства, за да довърши мащабния ремонт на местния стадион и едновременно с това да издържа клуба в професионалния футбол. Така се достигна до решението балчиклии да се откажат от промоцията в името на обновената спортна база.\nОтказът от участие във Втора лига\nСтарши треньорът на Черноморец (Балчик) Георги Иванов – Геша изведе тима си до титлата на североизток през миналия сезон, но балчиклии бяха принудени да се откажат от промоцията във Втора лига. Снимка: Марияна Върбанова.\n“Когато дойдох в Балчик, изработихме тригодишна стратегия. В нейния завършек предвиждахме участие в професионалния футбол. Случи се така, че отборът изпревари плановете. Разбира се, че има разочарование във футболистите. Част от тях вероятно ще потърсят развитието си в други клубове, но това е нормално. Ще привлечем млади футболисти и продължаваме своя път. През новия сезон целта е първо място и вярвам, че през този период базата ще бъде завършена, с което спокойно вече можем да преминем към следващата стъпка, а именно участие в професионалния футбол. В момента не сме готови”, сподели по повод отказването от промоция старши треньорът на Черноморец (Балчик) Георги Иванов – Геша, цитиран от Zona90.com.\nДумите на Иванов по отношение на разочарованието у някои от футболистите се оправдаха. Най-знаковият футболист, голмайсторът на Североизточната „В“ група от миналия сезон Васил Тачев, вкарал 24 попадения, реши да се премести едно ниво по-нагоре и вече бележи за тима от Втора лига Оборище (Панагюрище).\nВъпреки това и през настоящия сезон балчиклии демонстрират нужното самочувствие и отново са в челото на класирането – на точка зад лидера Добруджа 1919, но и с един изигран мач по-малко. Целта за първото място остава пред хората на Георги Иванов – Геша, но за разлика от миналия сезон, сега изглежда, че конкуренцията за титлата на североизток ще бъде по-голяма, тъй като и добричлии не крият амбициите си за завръщане на тима във Втора лига.\n3 участия и половина в „Б“ група\nЧерноморец (Балчик) е основан през 1957 г., когато съществуващите до този момент доброволни спортни организации са обединени в новия клуб. През годините на комунизма балчиклии могат да се похвалят с едно-единствено участие в „Б“ група – през сезон 1977/78, когато обаче веднага изпадат обратно в зоните.\nФутболът в Балчик трябваше да чака цели 30 години до 2008 г. за завръщане в „Б“ група. „Черноморец“ изигра два сезона и половина във втора дивизия, постигайки рекордното 8-о място в крайното класиране през сезон 2009/10. Отборът бе принуден да играе мачовете си при тези участия в курортния комплекс „Албена“, тъй като Градският стадион в Балчик не получи лиценз. На полусезона, през февруари 2011 г., „Черноморец“ се отказа от участие и бе изваден от „Б“ група.\nТрадиционни съперници на североизток\nЛокомотив (Русе) и Черноморец (Балчик) са традиционни съперници в Североизточната „В“ група, където имат 10 сезона заедно. За пръв път двата тима се срещат през сезон 1966/67 в зона „Черно море“ /тогавашната трета дивизия/. След това, през 1981 г. „железничарите“ и балчиклии са сред основателите на Североизточната „В“ група. От 20-те мачове на това ниво балансът е в полза на русенци – 12 победи за Локо, 1 равен мач и 7 успеха за „Черноморец“.\nОт мачовете в Русе „червено-черните“ имат пълен превес – 9 победи срещу една загуба, допусната, когато русенци играеха с юношите във „В“ група през сезон 1997/98.\nЗа последно двата тима премериха сили през сезон 2001/02. Тогава „железничарите“ триумфираха с титлата на североизток точно след победата с 4:0 над Черноморец (Балчик) на 12 май 2002 г. на стадион „Локомотив“. Преди това русенци биха и като гост край морето с 2:1 през есента на 2001 г.\nПървото място в крайното класиране остава цел пред Черноморец (Балчик) и през новия сезон. Снимка: Марияна Върбанова.\nИзползвани са снимки на Марияна Върбанова.


Градински талисмани - талисмани за хубава реколта и градина\nТалисмани за хубава реколта\nПролетта е време на усилен труд за селскостопанските труженици, когато се засажда реколтата. За да бъдат възнаградени усилията ви в градината и на полето, възползвайте се от помощта на специални талисмани.\nГрадински талисмани – пролет\nБаба-сеячка е незаменима при засаждане на зеленчуци. Под грижите на този домашен амулет реколтата ще е обилна дори и да се занимаватес градинарство отскоро и нямате необходимите навици и опит. В замяна бабата-сеячка ще иска от вас внимание и грижи, така че от време на време я изнасяйте на свеж въздух, за да може да се запознае с резултатите от своя труд. И не забравяйте да я „храните” : всеки ден по парченце хляб.\nДомашен дух-градина ще помогне на тези, които свързват бъдещето си със селското стопанство. Само не забравяйте да го поставяте на прозореца, за да може всеки ден да наблюдава своите подопечни – плодните дървета и зеленчуците.\nЙероглифът “Изодилие” олицетворява плодородието. В Китай някога съществувала традицията да се разменят декоративни пана с изображение на този йероглиф преди началото на селскостопанските работи като пожелание за богата реколта. Подобен талисман е уместен дори в градското жилище: в края на краищата никой не е отменял отглеждането на домати на балкона.\nБелият ахат е истински талисман за чесните труженици фермери и градинари. Камъкът на римската богиня Помона – покровителката на реколтата, ще защити растенията от градушка и нощни застудявания. Съвременните градинари могат да се доверят и на ахатов талисман – гривна, пръстен или наниз.\nГрадински талисмани – Бял ахат\nРуната Йер е руната на богата реколта и наградите според труда. Талисман във вид на медальон на врата е жизнено необходим на всеки зеленчукопроизводител. Само тогава можете да сте уверени, че вашите усилия – поливане, плевене торене, копаене – няма да са напразни.\nГрадински талисмани – Руната Йер\nВместо плашило можете да използвате птицата ибис от изкуствен камък. Този талисман е дошъл от Древен Египет, където бил увенчан с лаврите на ненадминат „пазител на реколтата”. Съветът е : за да предпазите зеленчуците си от мишки, къртици, охлюви и други вредители, поставете в градината фигурка на ибис.\nБаба-сеячка бял ахат градина градината Домашен дух-градинар Йероглифът „Изобилие” камък медальон реколатата реколта руната йер талисман


kamo69: Ступор в очакване\nСтупор в очакване\nЧашите, които отдавна\nочакват да бъдат напълнени.\nМислите, които отдавна\nочакват да бъдат захвърлени.\nМечтите, които отдавна\nочакват да бъдат изпълнени.\nОчите, които отдавна\nочакват да мятат и мълнии.\nЖените, които отдавна\nочакват да бъдат обичани.\nДецата, които отдавна\nочакват да бъдат обгрижени.\nМестата, в които отдавна\nвече не стъпваме.\nЛуната, която отдавна\nочаква далечно разсъмване.\nНещата, с които отдавна\nудобно сме свикнали.\nГласът ни, който отдавна\nпресипна от глупаво викане.\nСветът ни, във който отдавна\nне срещам човешкото.\nДомът ми, където отдавна\nсе крия без дрехи.\nСрамът ми, със който отдавна\nсъм свикнал и кая се.\nТъгата ми, която отдавна\nв душата ридае...\nПубликувано от Kamen Petrov в 9:19:00 ч.\nЕтикети: мечти, отчаяние, очакване, скука, ступор, сълзи, чаши


Забавната 7/8 рязко стана партийна с речи срещу властта, Слави на запис, парламент – на живо\n„24 часа“: Забавната 7/8 рязко стана партийна с речи срещу властта, Слави на запис, парламент – на живо\n29 април, 13:54 / Tribune\nКакво показва телевизията на втората политическа сила в дните, след като получи и върна мандата за съставяне на правителство, и защо за собственика ѝ свободата на медиите е свобода да гледат интервюто му само от неговия екран и фейсбук профил?\nВсички медии съобщиха тази безспорна новина, националните телевизии прекъснаха предаванията си, а само тв 7/8 не спря повторението на предаване, в което Станислав Балабанов надълго и нашироко обсъжда стар казус с питането на Доротея Дачкова от “Сега” по Закона за достъп на информация и отказа на прокуратурата да каже кой е написал доклад, на базата на който ВКП е написала (неприети) предложения за поправки в НПК.\nАдвокатът Александър Кашъмов хейтеше неспоменат съдия от Административния съд, че постановил как прокуратурата е длъжна да отговаря само на въпроси, за които питащият има правен интерес.\nОчевидно телевизия 7/8 се разграничава от собственика си и парламентарната му група, което е комично донякъде, макар да излъчват повторения на предавания, които се водят лично от Слави. И вместо партийната телевизия да посрещне с овации решението за отказ от мандат и да излъчва няколко пъти “Ние сме лошите в страшния филм” или поне “Болен ми лежи Миле Попйорданов”, затъпяваща скука. Иво Сиромахов, маскиран на Магърдич Халваджиян, разказва банални арменски вицове.\nЗащо например обяви избора си за премиер във фейсбук, а не по телевизията?\nПлащаш и онлайн, ако искаш да гледаш в интернет, а не от малкия екран.\n8,30 ч. Започва “Студио Хъ” (пак повторение), което се води от Станислав Балабанов. Това е единственото публицистично предаване в 7/8, чийто автор и водещ е Тошко Йорданов.\nОткакто се впусна активно в партийни дела и влезе в парламента като зам.-председател на “Има такъв народ”, все по-често в студиото го замества Балабанов - също депутат и даже избран за председател на медийната комисия в парламента.\nСлед рекламната пауза в студиото е Николай Дойнов от Варна, на когото социалните отнемат децата, и Христо Лафчиев, който също разказва детайли от историята. Дойнов обяснява как не е можел да получи социални помощи за децата.\nПарламентът обаче намери още една ефирна територия - телевизията на Слави - 7/8. В този час от деня тя обикновено излъчва повторения на предаванията си от предния ден. Откакто Трифонов и петима негови сценаристи станаха депутати, телевизията им е почти като официоз - показва всичко, което се случва в парламента.\nСамо в “Шоуто на сценаристите” впрочем водещите не се сменят заради депутатските си ангажименти. Засега Иначе и Тошко Йорданов (“Студио Хъ”), и Слави Трифонов (“Вечерното шоу на Слави Трифонов”) често са заменяни на екрана от други. На 21 април например водещ на “Вечерното шоу” беше певецът Борис Солтарийски.\nИначе на 20 април Сиромахов влезе в две роли - и на водещ, и на гост. Водещият Иво Сиромахов задаваше въпроси на госта Слави Трифонов, изигран от самия Сиромахов.\nЕдно нещо трябва да се признае на екипа на Трифонов, и то е, че сценаристите се опитват да не му спестяват неудобните въпроси. Така и Сиромахов го разпитваше защо мълчи, ще приеме ли подкрепа от други партии. Отговорите обаче нищо не казваха.\nОтскоро герой в един от клиповете е и актьорът Красимир Радков. Той е главното действащо лице в реклама на фирмата за бързи кредити “Кредисимо”. Там играе съпруг на хубава жена, която иска да отиде на екскурзия на Малдивите. Той ѝ отказва, защото е скъпо. В този момент до тях застава пак Краси Радков, но с костюм и обяснява, че някой друг ще се намери да я заведе. Тогава мъжът ѝ възкликва: “Аман от баджанаци”, и съобщава решението - “Кредисимо”.\nВпрочем тази реклама се върти и по големите национални телевизии, а собствениците на фирмата са същите, които притежават и скандалната фондация “Хелпкарма”. Тя стана печално известна след разследване на Би Ти Ви, което показа огромните заплати на служителите там. Заради злоупотреби с дарения фондацията е разследвана от прокуратурата.\nВ телевизията са влезли и други реклами. Рекламният блок на “Студио Хъ” например съдържа три клипа - за новата дигитална услуга ЕОН от “Виваком”, която предлага телевизия, филми и интернет, после се представя ротационната мотика на “Мадара агро” и пак ЕОН. Реклама на ротационна мотика за развлекателна телевизия е странно решение. Такива специализирани стоки се рекламират в нишови медии, насочени към фермерите - самите земеделци ги търсят, за да научат и новите оферти на производителите. Очевидно тази реклама е в телевизията на Трифонов по приятелска линия - подкрепа, маскирана с реклама. Подозренията на хора от рекламния бранш са, че това се е случило по приятелска линия със собствениците на “Фикосота” братята Кюркчиеви, които през годините имаха дългогодишно приятелство с Трифонов. Но те са само бивши собственици на “Мадара Агро” - шуменска фирма, наследник на стария завод, който произвеждаше камионите “Лиаз-Мадара”. Собственик на фирмата сега е Валери Стефанов Симеонов - изтъкнат русофил, вероятно заради факта, че заводът в Шумен произвежда мостовете на камионите ГАЗ и има тясно партньорство с руски фирми.\nТелевизиите на БСП, “Атака”, НФСБ и ВМРО с малко предавания и много повторения\nДачков: Когато ИТН гласува с ДПС поправките в Изборния кодекс, Трифонов дали ще напише статус за статуквото?Днес бе първото заседание на НС, на което лидерът на ИТН можеше да присъства на живоПетьо Блъсков: Слави е невинен, други го курдисаха за политикБорис Ячев, НФСБ: Антоанета Стефанова е като Ванката - отива, взема, носи и връща\nЕтикети партийна телевизия, Слави Трифонов


С какво жените плашат мъжете според зодията\n»С какво жените плашат мъжете според зодията\nСпоред зодиакалния знак всяка жена притежава определени недостатъци, които са способни да отблъснат мъжа до нея, независимо колко е влюбен.\nОвен – Команди и остър език\nГоляма част от мъжете не харесват жените Овни, защото са склонни да командват и да се налагат на всяка цена. Дамите от тази зодия често са зарязвани и заради острия си език, с който първо обиждат половинката, а след това мислят какво са казали.\nТелец – Инат и самодоволство\nНедостатъкът на жените зодия Телец, който най-много дразни мъжете, е техният инат. Когато те решат нещо, никой не може да ги разубеди. Манията им винаги да превъзхождат другите също е неприятна за мъжете.\nБлизнаци – Бъбривост и непостоянство\nЖените Близнаци винаги имат чувството, че или нещо им липсва, или пък за кратко време намразват това, в което до скоро са били влюбени. Това тяхно непостоянство отблъсква повечето мъже. Освен това тези дами не спират да дърдорят, което също не е много приятно.\nРак – Недоверчивост и прикритост\nЖените Рак се превръщат в истински частни детективи за половинката си, когато имат връзка. Те са най-мнителната зодия от хороскопа и не се доверяват лесно, независимо от колко време се познавате. Дамите Рак отблъскват мъжете и със своята прикритост.\nЛъв – Самолюбие и разточителност\nЖените Лъв не позволяват на мъжа до себе си да има собствено мнение, а още по-малко да го изразява. Те държат половинката им да се съгласява с всичко с тях. Мъжете често се плашат и от разточителността на жените Лъв, които не ценят особено стойността на парите.\nДева – Критичност и перфекционизъм\nТипично за жените зодия Дева е да са критични. Те са склонни да видят недостатъка преди качеството във всичко. Освен това тези жени са много педантични и държат всеки един детайл да се изпипва, което изморява техните партньори.\nВезни – Философстване и колебливост\nЗа жените Везни също е трудно да мълчат, като те се съсредоточават върху големите философски въпроси на живота и разсъждават по тях с часове. Вечната им колебливост и неспособността им да вземат крайно решение също дразни мъжете.\nСкорпион – Ревност и обсебване\nНай-ревнивите жени от хороскопа за Скорпионите. И за това не е необходимо да имат конкретен повод. Те са склонни да подозират и да приписват всякакви грехове на своята половинка. Освен това Скорпионите са много обсебващи и нищо чудно да ви забранят да излизате дори с приятелите си.\nСтрелец – Несериозност и грубост\nЖените зодия Стрелец също са склонни първо да говорят, а после да мислят, но те често нагрубяват половинката си като на шега, а след това даже не се извиняват. Представителките на тази зодия са много несериозни, което отблъсква мъжете от тях.\nКозирог – Мания за работа и скованост\nМъжете често напускат жените зодия Козирог, защото усещат, че за тях кариерата е много по-важна от любовта и не са далеч от истината. Освен това романтиката за тази зодия е чужда, което също не се харесва много на господата.\nВодолей – Надменност и студенина\nЗа мъжете често жените Водолей изглеждат непристъпни и прекалено високомерни. Те се държат хладно с непознатите, а при скандал изпадат в такава ярост, че на малко мъже им се иска да се върнат при тях.\nРиби – Детска наивност и лъжи\nЖените Риби са способни да повярват на всеки, което често дразни мъжете до тях. Заедно с тази своя наивност Рибите са способни и много да лъжат половинката си, дори за най-дребни неща.\nИва Милкова Стоянова\nИва:Не може да ме отхвърляш така не е честно ти да си доволен/на а аз не не е честно ти да си добре и да си жив/а ти не си нужен на другите ТИ ТРЯБВА ДА УМРЕШ ЗАДЪЛЖИТЕЛНО!!!!!!!!!\nТи го заслужаваш за теб като наказание трябва да има смърт!!!!!!


Регионален исторически музей - Велико Търново - Север +\nРегионален исторически музей – Велико Търново на базата на ПМС №153 /28.07.2000 осъществява функция на регионален експертен център за музеите и сбирките от културни ценности от територията на Великотърновска област. Реализира основна дейност по издирване, изучаване, събиране, придобиване, съхраняване, документиране и популяризиране на движими културни ценности в целия обхват на културно-историческото наследство. Оказва съдействие на Националния център „Музеи, галерии и изобразителни изкуства” при провеждане на държавната политика по опазване на културните ценности и музейното дело. Осъществява координационна и експертно-консултантска дейност и оказва методическа помощ за всички музеи и сбирки от културни ценности от Великотърновска област.\nБиблиотеката на регионалния исторически музей разполага с изключително ценна сбирка редки исторически документи, уникални издания, фотографии и портрети. Включването на това богатство във виртуалната библиотека ще даде възможност за широк достъп до този информационен ресурс, оставащ почти скрит за голяма част от обществеността.\nОсвен с анотиране с метаданни на обектите от собствената си колекция библиотеката ще участва експертно в проучването на различни сбирки, които биха били открити по време на изпълнението на проекта.\nВключването на богатата колекция на партньора ще обогати бъдещата виртуална библиотека и ще допринесе за повишаване информираността на потребителите й.\nПроект № 1 (име на проекта): Осигуряване на достъпна архитектурна среда за хора с увреждания в сградата на РИМ – Велико Търново\nоктомври – декември 2013 г.\nОсигуряване на достъпна архитектурна среда за хора с увреждания в сградата на Регионален исторически музей – Велико Търново, чрез доставка и монтаж на платформен подемник за хора с увреждания.\nПроект № 2 (име на проекта): Консервация и защита на паметниците в града на победата Никополис ад Иструм\nсептември 2010 – юни 2011\nОсновната цел на проекта е консервация и почистване на някои от най-застрашените епиграфски паметници в Никополис ад Иструм. Античният град е най-запазеният и най-добре проучен паметник от римската епоха по българските земи. Откритите при над 100 годишните разкопки надписи дават изключително ценна информация за градоустройството и архитектурата, култовете и религиозните вярвания на жителите, за погребалните обреди. В резултат на реализирането на проекта са почистени и консервирани архитектурните детайли на форума (градския площад). На пет от емблематичните надписи са направени временни покрития за зимно съхраняване. Над постамент за конна статуя на император Хадриан и над отлично запазения канал в централната част са изградени трайни покривни покрития. Закупена е техника и хербициди и са осигурени средства за поддържането на туристическия маршрут и почистването му от вредна растителност.\nВтора важна цел, успешно осъществена с реализирането на проекта, е социализацията на римския паметник. Изработени са двуезични информационни и указателни табели, представящи историята на проучванията и най-важните архитектурни паметници, което улеснява индивидуалния турист. Отпечатан е туристически гид на български и английски език. Направени са сувенири – магнити, значки и ключодържатели, както и флаери и сувенирен билет, върху които са изобразени интересни паметници и монети от града. Тяхното предназначение освен за туристите, посещаващи обекта, е и за туристическите борси в България и чужбина с цел популяризирането на античното културно наследство по българските земи.


Весело тържество и шампанско за малките абитуриенти от ДГ - с. Долно Осеново | Simitli.Info\nОбщество Събития 31 Май 2021 / 0 Коментари\nВесело тържество и шампанско за малките абитуриенти от ДГ - с. Долно Осеново\nСлед четири години в детската градина, децата от подготвителна група „Звездички” на Детска градина – с. Долно Осеново, казаха довиждане на своите учителки и детската градина.\nБъдещите първокласници превърнаха абитуриентския си бал в истински празник. Те рецитираха стихотворения за детските лудории и за преживяванията им от първия ден в 1-ва група. Пяха писни и играха танци.\nС красив танц, по-малките от група „Мечо Пух“, с учители – г-жа Димитрова и г-жа Тупавичарска, поздравиха бъдещите първокласници.\nС много пожелания за здраве, късмет и попътен вятър учителите – г-жа Капсъзова и Моралиева изпратиха своите Звездички. Пожелаха им да блестят в първи клас, така както са блестели в детската градина.\nГости на празника бяха кметът на с. Долно Осеново – Бисер Сегменов, директорът на ДГ – с. Долно Осеново – г-жа Александра Механджийска, бъдещият класен ръководител на децата – г-жа Иваноа, учители и родители.\nСлед като получиха своите удостоверения и грамоти, малките абитуриенти преброиха до 4, гръмнаха детско шампанско и казаха „Довиждане“ детска градина, като обещаха да се връщат, за да виждат своите госпожи.


Тринадесета част | Going on, but where to...\nНе мога да понеса още една нощ в тази къща. Затова минаваме отзад. Ан хвърля връхната си дреха на тревата и ние сядаме върху нея. Вечерта е гореща и тиха. Прозорците на къщата на пазача светят в топло жълто и аз виждам сянката му се движи вътре. Кучето спи, облегнало глава на лапите си. Мисис Холмс ни донася кафе и кейк и ние се храним в тишина.\n– Не е ли забавно – проговаря той изведнъж. – как когато най-накрая всичките ни амбиции могат да осъществят, на нас ни е все едно.\nАз лежа по гръб, с ръце под главата си и наблюдавам метличено-синьото небе.\n– Моите амбиции така и не се осъществиха – казвам небрежно.\n– Е – отвръща той. – предполагам, че всички трябва да сме благодарни за това.\nАз вдигам ръка пред лицето си и поглеждам към късовете луна между пръстите си.\n– Бях тук, когато вселената се раждаше и ще бъда тук и докато умира. Когато Душеядеца обяви края на всичко сътворено и моят господар се изправи срещу създателя си за последен път, аз ще бъда от дясната му страна както преди падението ни.\n– Вземи си още едно парче кейк – казва. – Преди съвсем да си прекалил с тези твои мелодрами.\nАз послушно натъпквам сладкиша в устата си.\n– Ще ми кажеш ли за какво си говорихте с Изабел?\n– Ан, какво очакваш от мен? – питам рязко.\nТой ме поглежда косо.\n– А ти ще ми кажеш ли защо когато те намерих в онзи вестибюл, изглеждаше като видял призрак?\n– Значи сме квит.\nАз дъвча мълчаливо известно време.\n– Те смятат, че съм изгубил твърде много време тук – казвам накрая.\nТой прекарва ръка през лицето си.\n– Това трябва ли да ме притеснява?\n– Не. Знам как да се оправям с тях. За цялата тази вечност никой от нас не се е променил особено.\nАн измърморва нещо, което не успявам да чуя.\n– Е – казвам. – искаш ли още подробности или ще ми разкажеш какво се случи?\n– Жак – казва Франсоа. – дръжте китката си стегната и изправете раменете.\nХлапето му хвърля ядосан поглед. Ги се възползва от случая и избива оръжието от ръката на момчето с ленивo движение. Рапирата пада с оглушително дрънчене върху мрамора. Франсоа рязко си поема въздух.\n– Кълна се, непохватността ви е забележителна. Защо изобщо си губя времето с вас?\n– Защото няма какво друго да правите – озъбва се момчето.\nГи се изсмива и вдига рапирата от пода.\n– Хайде – казва помирително. – Да опитаме още веднъж. И слушайте Негово Височество.\nХлапето продължава да се цупи, скръстило ръце. Франсоа се намръщва.\n– В такива моменти си проличава произходът ви, Жак. Научете се да приемате похвали и упреци.\n– Монсеньор? – Морел надниква през вратата.\nФрансоа вдига ръка и Ги и Жак прекъсват дуела си.\nСлабият мъж кимва.\n– Преди минути. Нося ви бележките.\nФрансоа застава до камината и преглежда листовете хартия.\n– Чудесно – казва той. – Има с какво да ме развличате. Четете.\nФрансоа обляга лакът на камината и притваря очи. Морел започва да чете с нисък глас:\n– Нейно Величество влезе в стаята, последвана от Негова Светлост…\nФрансоа се намръщва и го прекъсва.\n– За бога, започнете с нещо по-съществено.\nМорел прехвърля листата и продължава:\n– Нейно Височество: „Наистина ли ви бе толкова досадно в провинцията?“ Негова Светлост: „Не повече от обичайното. Намирах си занимания.“\nФрансоа обръща очи към тавана.\n– Така няма да стане. Жак – казва той на момчето – вие сте достатъчно млад, за да играете племенницата ми, напълно в духа на онези техни вулгарни пиеси. Ги – не се мръщете – вие ще сте Негова Светлост, херцога на Хартфорд. Застанете тук. Жак, бъдете по-сериозен, все пак сте принцеса. Ги, вие ще държите листата и ми дайте тази рапира – мисълта, че племенникът ми е с оръжие в ръка, ме кара да потрепервам. Е, готови ли сте?\nЖак продължава да се хили, но под строгия поглед на Франсоа добива сериозен вид и се обляга на ръката на Ги с преувеличена грациозност.\n– Да започваме – казва Франсоа.\n– „Намирах си занимания.“ – прочита Ги.\n– „Надявам се, не съм ви откъснала от тях.“ – казва Жак със сладък глас.\nФрансоа кима одобрително.\n– Отлично. Продължавайте.\n– „Твърде добре знаете, че не сте.“ – казва Ги.\n– „Няма ли да ми кажете причината за това внезапено скарване със свекъра ми?“\nПауза. Франсоа поглежда въпросително.\n– Тук нямам реплика, сир – казва Ги.\n– Какво? О, по дяволите, импровизирайте. Не спирайте на най-интересните места.\nГи демонстративно въздъхва и прави някакъв жест. Франсоа поклаща глава недоволно, но казва:\n– „Помня, че след като ви арестуваха, Едуард беше толкова ядосан.“ – изчуруликва Жак.\n– „И двамата се разочаровахме един от друг.“\n– „Но все още сте близки, нали. Все още ви има доверие.“\n– „Не мисля, че ви разбирам.“\n– И аз не разбирам – казва Франсоа. – Какви ги върши?\nГи и Жак го гледат.\n– Трябва ли да кажа нещо? – пита момчето.\n– Само ако е написано на листа.\nЖак подсмръква и зачита:\n– „Ан, ако двама души се познават от толкова време като вас, ако ги е свързвало приятелство като вашето, каквото и да се е случило помежду им, не може да е непоправимо.“\n– Боже милостиви – казва Франсоа тихо.\n– „Нямате представа за какво говорите.“ – произнася Ги с дълбок глас.\n– Колкото и да ми е неприятно, трябва да призная, че тук племеникът ми е напълно прав.\n– „Ан, ще бъда напълно откровена с вас. Чичо ни подозира, че Едуард не ви помилва само заради молбата ми.“\n– „Д’Анжу не е глупак, Изабел. Наистина идвам с нашийник около врата.“\n– „Това не ме интересува.“\nФрансоа прекъсва Жак с рязък жест.\n– Морел – обръща се към слабия мъж в черно. – Бъдете така добър и повикайте дьо Бриен.\nМорел се покланя и излиза.\n– Продължавайте нататък – казва Франсоа.\n– „Ще ви помоля нещо. Бих искала да поговорите с Едуард. Да му кажете, че съжалявам, че не бях добра съпруга на сина му, че не можех да скърбя за смъртта му. Вероятно допуснах много грешки, но и той винаги е бил безразличен към мен“.\nФрансоа потрива лице.\n– Толкова млада… – промърморва едва доловимо.\n– „Не мисля, че… „\nЖак поглежда към господаря си. Изражението на Франсоа е вглъбено и за миг момчето решава, че господарят му не слуша. Ги го сръгва с лакът в ребрата и той започва да чете:\n– „Вие сте единственият човек, който няма да ме осъди. Аз нямам илюзии за вината си – за това, че започнах връзката си с Шарл толкова рано след смъртта на съпруга си, че не бях достатъчно дискретна. Но трябва да разберете, че се уморих от самотата.“\nДьо Бриен е влязал, следван от Морел.\n– А, Шарл. Приближете се.\nДругият се подчинява.\n– Бъдете така добър да ми припомните защо ви доведох тук – казва Франсоа.\nПогледът на дьо Бриен се плъзва по лицата на Ги и Жак, но и двамата изглеждат преднамерено безучастни. Той преглъща.\n– Имахте нужда от някого, който да е близък с Нейно Височество.\n– А това означава?\n– Да ви уведомявам за всичко, касаещо Нейно Височество – бърза да каже дьо Бриен.\n– Тогава навярно бихте ни помогнали. Жак и Ги репетират този диалог, но имат известни затруднения с текста – казва Франсоа. – Жак, ако не греша, репликите ви продължават, нали?\nХлапето хвърля изплашен поглед към Ги, който кимва окуражително.\n– „Няма да позволя детето ми да страда заради моите грешки. – гласът на момчето леко трепери. – Това, което се опитва да направи Едуард – да лиши дъщеря ми от короната – това няма да допусна с цената на всичко. Ан, убедете го, че не мога да заговорнича срещу държавата, защото това би означавало да заговорнича срещу собствената си кръв.“\nДьо Бриен пребледнява.\n– Е? Как бихте изтълкували думите на Нейно Височество? – пита Франсоа. – Аз, признавам си искрено, съм в недоумение.\n– Ваше Височество, не знаех…\nФрансоа замахва внезапно и стоварва тежката дръжка на рапирата върху лицето на дьо Бриен. Шарл пада на колене и притиска ръка към разбитата си уста.\n– Неблагодарен кучи син! – изкрещява Франсоа, треперейки от яд. – Измъкнах ви от онова ваше просешко семейство, угаждах на всичките ви капризи, дадох ви принцеса за любовница и единственото нещо, което се искаше от вас, бе да обръщате малко повече внимание на това, което става извън кревата ви. Една година ме убеждавахте, че Нейно Величество ви споделя всичко, а изведнъж се оказва, че ви смята за също толкова достоен за доверие, колкото и едно нощно гърне.\nФраноса млъква за миг и изведнъж присвива очи:\n– Освен ако не сте си премълчавали деликатно.\nДьо Бриен се опитва да каже нещо през окървавените си устни.\n– Затворете си устата! – изсъсква Франсоа. – Не искам да слушам оправданията ви. Имате късмет, че не сме у дома, защото, кълна се в бога, щях да се погрижа да ви обесят.\n– Ваше Височество… – Морел го докосва леко по ръката.\nФрансоа хвърля рапирата на пода с отвратено изражение.\n– Станете, Шарл.\nДьо Бриен се изправя предпазливо.\n– Нека видя лицето ви. – Франсоа оглежда раната. – Мисля, че ще се наложи да се зашие. Идете при Ла Брос.\nШарл се покланя сковано и излиза.\n– Дайте ми листата – казва Франсоа и Ги му ги подава. – Морел, четете.\nВъзрастният мъж се прокашля и започва:\n– Негова Светлост: „А д’Анжу? Не биваше да е тук, в двора ви.“ Нейно Височество: „Ан, след смъртта на съпруга си бях съвсем сама. Ако не бе чичо ни, ако я нямаше подкрепата му, не зная дали щях се справя. Но сега моля за вашата помощ. Говорете с Едуард. Сдобрете се. Винаги сте бил връзката между нашите семейства. Вие прекратихте войната между тях преди години.“ Негова Светлост: „Забравихте с цената на какво, Изабел. Но повярвайте ми, нито д’Анжу не го е забравил, нито баща ви. Страхувам се, че няма какво да ви предложа, Ваше Височество.“\n– Старите грехове имат дълги сенки – казва тихо Франсоа.\n– Нейно Височество: „Нека аз преценя това. Приятелството ви винаги е било ценно за мен.“ Негова Светлост: „То няма да ви направи услуга. Изабел, аз съм компрометиран достатъчно. Нито Едуард, нито д’Анжу ми имат доверие. Присъствието ми тук само усложнява положението ви. Дълбоко съм ви благодарен за това, което сторихте за мен, но не мога да ви помогна.“\nФрансоа кимва доволно.\n– Все пак годините изгнание са го научили на благоразумие. Колкото по-далече стои от нас, толкова по-добре за всички ни. Продължавайте.\n– Нейно Височество: „Не очаквах да ми откажете.“ Негова Светлост: „Нека ви дам един съвет. Вземете дъщеря си и се махнете оттук. Отидете при баща си. Не позволявайте на детето си да порасне като заложник на собствените ви интриги.“\nЛицето на Франсоа се изкривява от злост.\n– Скъпи ми племеннико, не ви ли предупредих да не си навирате носа в чуждите работи?\n– Нейно Височество: „Нима искате да отнема на дъщеря си това, което й се полага по рождение?“ Негова Светлост: „И какво е то, Изабел? Несигурността? Подозренията и заговорите?„ Нейно Височество: „Полага й се трона.“ Негова Светлост: “ Мога само да се възхищавам на амбициите ви.“ Нейно Височество:“ Променил сте се, Ан.“ Негова Светлост: „Може би.“\nФрансоа изсумтява презрително.\n– Нейно Височество: „Преди десет години вие ми предложихте нещо.“ Негова Светлост: „Вие отказахте.“ Нейно Височество: „Тогава бях твърде млада и не разбирах какво ми предлагахте.“ Негова Светлост: „Постъпихте разумно.“ Нейно Височество: „А ако аз сега ви направя същото предложение?“\nФрансоа възкликва нещо и грабва листата от ръцете на Морел. Погледът му се плъзва по редовете и лицето му почервенява. Той смачква хартиите и ги хвърля в камината.\n– Той отказа, Ваше Височество – казва Морел и Франсоа го поглежда.\n– Да – отвръща д’Анжу през зъби. – Но е достатъчно, че някога дори си го е помислял.\nНе мога да спра да се смея. Ан ме наблюдава със стиснати устни. Аз се обръщам по корем и притискам уста в плата, но раменете ми се тресат от сподавен смях.\n– Радвам се, че те развеселих толкова.\nАз разтърквам очи.\n– Но, Ан – казвам. – признай, че е ужасно смешно. От два дни си в града и вече получаваш такива предложения.\nТой става и тръгва към къщата.\n– Ан – извиквам след него. – Ще направиш това, за което те помоли Изабел, нали? Ще говориш с Едуард.\nТой се обръща и ме изглежда.\n– Не – казва. – Всичко това не ме засяга.\n– Глупости – отвръщам. – Засяга те и още как. А и това е най-разумното решение.\nТой се разсмива и казва:\n– Не съм предполагал, че двамата си приличате толкова в наивността си.\n– Ан – казвам аз, призовавайки цялото си търпение. – живял съм достатъчно дълго, за да разбера, че наивността е твърде опасно оръжие.\n– Том – отвръща той спокойно. – Ще кажа на теб това, което спестих на Изабел. Дори и да имаше най-малкия шанс да убедя Едуард в добронамереността си като посредник, по-скоро бих си прерязал гърлото, отколкото да помогна на това семейство.\nНещо в тона му кара кожата ми да настръхне. Изправям се и го приближавам.\n– Значи – казвам. – не ти е все едно.\n– Не. Затова казах на Изабел да се махне оттук.\nАз тръсвам нетърпеливо глава.\n– Поискай – казвам. – Просто поискай.\n– Какво да поискам? – той ме гледа с презрение, но отстъпва назад.\n– Поискай – повтарям задавено. – Каквото и да е.\n– Уморен съм – казва той. – Уморен съм от всичко това и най-вече от теб.\n– Тогава ми позволи да направя нещо.\n– Не е необходимо да казваш нищо. Просто остави всичко на мен.\n– Само трябва да изчакаш – казва той. – Колкото и време да ми остава, със сигурност можеш да изтърпиш.\n– Трябва да съм сигурен, че всичко е както го искам – отвръщам и се надявам да разбере. – Не мога да разчитам повече на инерцията на случващото се.\n– Не – казва той. – Само ще чакаш. Също като мен.